7.

CERINȚE 7.1 Considerații generale 7.1.1. În cazul în care habitaclul conducătorului auto nu este acoperit, acesta trebuie dotat cu mijloace speciale de protecție împotriva vântului puternic, a prafului, a precipitațiilor abundente etc. 7.2. Mase și dimensiuni 7.2.1. Vehiculele trebuie să respecte cerințele de la anexa 11. 7.2.2. Suprafața disponibilă pentru pasageri. 7.2.2.1. Aria suprafeței totale S0 disponibilă pentru pasageri se calculează scăzând din aria totală a planșeului vehiculului: 7.2.2.1.1. Suprafața habitaclului conducătorului auto. 7.2.2.1.2. Suprafața cu trepte care permit accesul la uși și suprafața oricărei alte trepte cu o adâncime mai mică de 300 mm, precum și suprafața parcursă de ușă și de mecanismul acesteia în momentul acționării. 7.2.2.1.3. Suprafața oricărei părți a cărei înălțime liberă este mai mică de 1 350 mm, măsurată de la planșeu, fără a ține seama de pătrunderea admisă în conformitate cu punctele 7.7.8.6.3 și 7.7.8.6.4 din prezenta anexă. În cazul vehiculelor din clasa A sau B, această dimensiune poate fi redusă la 1 200 mm. 7.2.2.1.4. Suprafața oricărei părți a vehiculului la care accesul pasagerilor este interzis, conform definițiilor de la punctul 7.9.4 din prezenta anexă. 7.2.2.1.5. Suprafața oricărui spațiu rezervat exclusiv pentru transportul mărfurilor sau al bagajelor și la care pasagerii nu au acces. 7.2.2.1.6. Suprafața necesară pentru a asigura un spațiu de lucru liber la contoarele de serviciu. 7.2.2.1.7. Suprafața planșeului ocupată de orice scară, semiscară, scară de comunicare interioară sau suprafața oricărei trepte. 7.2.2.2. Suprafața S1 disponibilă pentru pasagerii în picioare (doar în cazul vehiculelor din clasa A, I și II autorizate pentru transportul pasagerilor în picioare) se calculează scăzând din S0: 7.2.2.2.1. Suprafața tuturor părților planșeului la care panta depășește valorile maxime admise stabilite la punctul 7.7.6 din prezenta anexă. 7.2.2.2.2. Suprafața tuturor părților la care pasagerii în picioare nu au acces atunci când toate scaunele sunt ocupate, cu excepția scaunelor rabatabile. 7.2.2.2.3. Suprafața tuturor părților în care înălțimea liberă de deasupra planșeului este mai mică decât înălțimea culoarului specificată la punctul 7.7.5.1 din prezenta anexă (mânerele nu se iau în considerare în acest caz). 7.2.2.2.4. Suprafața din fața unui plan vertical transversal care trece prin centrul suprafeței de ședere a scaunului conducătorului auto (în poziția cea mai retrasă a acestuia). 7.2.2.2.5. Suprafața care corespunde spațiului de 300 mm din fața tuturor scaunelor, cu excepția scaunelor orientate lateral, caz în care dimensiunea respectivă poate fi redusă la 225 mm. În cazul unei capacități variabile de locuri pe scaune, a oricărui scaun considerat ca fiind în uz, a se vedea punctul 7.2.2.4 de mai sus. 7.2.2.2.6. Orice suprafață care nu este exclusă conform dispozițiilor de la punctele 7.2.2.2.1-7.2.2.2.5 de mai sus, peste care nu se poate suprapune un dreptunghi cu lungimea de 400 mm și lățimea de 300 mm. 7.2.2.2.7. În cazul vehiculelor din clasa II, suprafața în care este interzis să se stea în picioare. 7.2.2.2.8. În cazul vehiculelor etajate, orice suprafață a platformei superioare. 7.2.2.2.9. Suprafața spațiului sau a spațiilor pentru fotoliile rulante, atunci când sunt considerate ocupate de unul sau mai mulți utilizatori de fotoliu rulant, a se vedea punctul 7.2.2.4 de mai sus. 7.2.2.2.10. Suprafața spațiului sau a spațiilor rezervate exclusiv utilizatorului (utilizatorilor) de fotoliu rulant. 7.2.2.3. În vehicul trebuie să fie disponibil un număr (P) de locuri pe scaune, altele decât scaunele rabatabile, care să fie conforme cu cerințele de la punctul 7.7.8 de mai jos. Dacă vehiculul este din clasa I, II sau A, numărul de locuri pe scaune pe fiecare platformă trebuie să fie cel puțin egal cu numărul de metri pătrați de planșeu pe respectiva platformă disponibili pentru pasageri și echipaj (dacă există), rotunjit prin lipsă la cel mai apropiat număr întreg; la vehiculele din clasa I, acest număr poate să fie redus cu 10 %, cu excepția platformei superioare. 7.2.2.4. În cazul unui vehicul cu o capacitate variabilă de locuri pe scaune, se determină spațiul disponibil pentru pasagerii în picioare (S1) și se aplică prevederile de la punctul 3.3.1 din anexa 11 pentru fiecare dintre următoarele situații, după caz: 7.2.2.4.1. Toate locurile posibile pe scaune fiind ocupate, spațiul rămas disponibil pentru pasagerii în picioare este ocupat și toate spațiile rămase eventual disponibile pentru fotoliile rulante sunt ocupate. 7.2.2.4.2. Toate locurile în picioare posibile fiind ocupate, scaunele rămase disponibile pentru pasagerii care călătoresc așezați pe scaune sunt ocupate și toate spațiile rămase eventual disponibile pentru fotoliile rulante sunt ocupate. 7.2.2.4.3. Toate spațiile posibile pentru fotolii rulante fiind ocupate, spațiul rămas disponibil pentru pasagerii în picioare este ocupat și, ulterior, scaunele rămase disponibile sunt ocupate. 7.2.3. Marcarea vehiculelor 7.2.3.1. În spațiul rezervat pentru conducătorul auto, într-o poziție clar vizibilă pentru acesta când este așezat pe scaun, se asigură un spațiu pentru marcajele prevăzute la punctul 3.3 din anexa 11. 7.2.3.1.1. Numărul maxim de locuri pe scaune pe care vehiculul este proiectat să le asigure. 7.2.3.1.2. Numărul maxim de locuri în picioare, dacă există, pe care vehiculul este proiectat să le asigure. 7.2.3.1.3. Numărul maxim de scaune cu rotile pe care vehiculul este prevăzut să le transporte, dacă există astfel de locuri. 7.2.3.2. (Rezervat) 7.2.3.3. (Rezervat) 7.3. Prevenirea accidentelor 7.3.1. În cazul în care compartimentul motor este amplasat în spatele habitaclului conducătorului auto, nu trebuie să fie posibilă pornirea motorului din poziția conducătorului auto atunci când panoul de acces la motor aflat în partea din spate a vehiculului este deschis și oferă acces direct la părțile care constituie un pericol atunci când motorul este în funcțiune (de exemplu, troliul transmisiei prin curea). 7.4. Încercarea de stabilitate 7.4.1. Stabilitatea unui vehicul trebuie să fie de așa natură încât punctul la care ar avea loc răsturnarea să nu poată fi depășit dacă suprafața pe care stă vehiculul ar fi înclinată pe rând în ambele părți la un unghi de 28 de grade față de orizontală. 7.4.2. În sensul încercării menționate anterior, vehiculul trebuie să fie la masa sa proprie în stare de funcționare, în conformitate cu punctul 2.18 din prezentul regulament, la care se adaugă: 7.4.2.1. Sarcini egale cu Q (astfel cum este definit la punctul 3.2.3.2.1 din anexa 11) sunt plasate pe fiecare scaun pentru pasageri (în cazul vehiculelor etajate, numai pe scaunele de pe platforma superioară). În cazul în care un vehicul neetajat poate transporta pasageri în picioare sau un membru al personalului de bord care călătorește în picioare, centrul de greutate al sarcinilor Q sau al celor de 75 kg care le reprezintă trebuie să fie uniform distribuit în zona pentru pasageri în picioare sau pentru membrul echipajului care călătorește în picioare, la o înălțime de 875 mm. În cazul în care un vehicul etajat poate transporta un membru al personalului de bord care călătorește în picioare, centrul de greutate al masei de 75 kg care reprezintă membrul echipajului se plasează pe coridorul central al platformei superioare, la o înălțime de 875 mm. În cazul în care vehiculul este prevăzut cu posibilitatea de a transporta bagaje pe acoperiș, se montează pe acoperiș o greutate distribuită uniform (BX) și cel puțin egală cu greutatea declarată de producător în conformitate cu punctul 3.2.3.2.1 din anexa 11, care reprezintă bagajele echivalente. Celelalte compartimente pentru bagaje nu trebuie să conțină bagaje. 7.4.2.2. În cazul în care un vehicul are o capacitate variabilă de locuri pe scaune, o capacitate variabilă de locuri în picioare sau dacă este proiectat să transporte unul sau mai multe scaune cu rotile, pentru orice zonă din compartimentele pentru pasageri în care au loc astfel de variații, sarcinile prevăzute la punctul 7.4.2.1 corespund celei mai mari valori dintre următoarele: (a) masa reprezentată de numărul de pasageri așezați pe scaune care pot ocupa zona, inclusiv masa scaunelor demontabile; sau (b) masa reprezentată de numărul de pasageri în picioare care pot ocupa zona; sau (c) masa fotoliilor rulante care pot ocupa zona, calculându-se pentru fiecare o masă totală de 250 kg la o înălțime de 500 mm deasupra planșeului în centrul fiecărui spațiu pentru fotoliu rulant; sau (d) masa pasagerilor așezați pe scaune, a pasagerilor în picioare și a utilizatorilor de fotolii rulante și orice combinație a acestor tipuri de pasageri care pot ocupa zona. 7.4.3. Înălțimea calei folosite pentru a împiedica roata unui vehicul să alunece lateral pe un banc de probă la basculare nu trebuie să fie mai mare de două treimi din distanța dintre suprafața pe care stă vehiculul înainte de a fi înclinat și acea parte a jantei roții care este cea mai apropiată de suprafață când vehiculul este încărcat în conformitate cu punctul 7.4.2 de mai sus. 7.4.4. În timpul încercării, componentele vehiculului care în condiții normale de funcționare nu intră în contact nu trebuie să se atingă și nicio componentă nu trebuie să fie avariată sau deplasată. 7.4.5. În mod alternativ, se poate folosi o metodă de calcul pentru a demonstra că vehiculul nu se va răsturna în condițiile descrise la punctele 7.4.1 și 7.4.2 de mai sus. Calculul trebuie să ia în considerare următorii parametri: 7.4.5.1. mase și dimensiuni; 7.4.5.2. înălțimea centrului de greutate; 7.4.5.3. flexibilitatea resortului; 7.4.5.4. ratele de elasticitate verticală și orizontală a pneurilor; 7.4.5.5. caracteristicile controlului presiunii aerului în suspensiile pneumatice; 7.4.5.6. poziția centrului momentelor; 7.4.5.7. rezistența la torsiune a caroseriei. Metoda de calcul este descrisă în apendicele la prezenta anexă. 7.5. Protecție împotriva riscului de incendiu 7.5.1. Compartimentul motor 7.5.1.1. În compartimentul motor nu trebuie folosit niciun material inflamabil de atenuare a zgomotului și niciun material care s-ar putea impregna cu carburant, lubrifiant sau alt material combustibil, cu excepția situației în care respectivele materiale se pot acoperi cu o folie impermeabilă. 7.5.1.2. Trebuie luate măsuri de precauție, fie printr-o dispunere adecvată a compartimentului motorului, fie prin prevederea de orificii de scurgere, pentru a se evita, în măsura posibilului, acumularea de carburant, ulei lubrifiant sau alt material combustibil în orice parte a compartimentului motorului. 7.5.1.3. Trebuie montat un perete despărțitor din material rezistent la căldură între compartimentul motor sau orice altă sursă de căldură (cum ar fi dispozitivele proiectate să absoarbă energia eliberată atunci când vehiculul coboară o pantă lungă – de exemplu, un inhibitor – sau dispozitivele pentru încălzirea habitaclului, altele decât dispozitivele care funcționează pe bază de circulație a apei calde) și restul vehiculului. Toate clemele de fixare, garniturile etc. folosite pentru peretele despărțitor trebuie să fie confecționate din materiale rezistente la foc. 7.5.1.4. Se poate monta un dispozitiv de încălzire care funcționează altfel decât pe bază de apă caldă în compartimentul pentru pasageri, cu condiția să fie izolat cu un material proiectat să reziste la temperaturile generate de respectivul dispozitiv, să nu emită gaze toxice și să fie poziționat astfel încât niciun pasager să nu poată intra în contact cu suprafața fierbinte. 7.5.1.5. În cazul vehiculelor cu un motor cu ardere internă sau cu un dispozitiv de încălzire cu combustie amplasat în spatele habitaclului conducătorului auto, habitaclul trebuie dotat cu un sistem de alarmă care avertizează conducătorul vizual și acustic și care activează semnalul de avarie în situația depășirii temperaturii în compartimentul motor și în fiecare compartiment în care se află un dispozitiv de încălzire prin combustie. Pe lângă sistemul de alarmă, vehiculele din clasele I, II și III trebuie să fie echipate cu un sistem de stingere a incendiilor în compartimentul motor și în fiecare compartiment în care se află un dispozitiv de încălzire prin combustie. Vehiculele din clasele A și B pot fi echipate cu un sistem de stingere a incendiilor în compartimentul motor și în fiecare compartiment în care se află un dispozitiv de încălzire prin combustie. 7.5.1.5.1. Sistemul de alarmă și sistemul de stingere a incendiilor, dacă sunt montate, sunt activate automat printr-un sistem de detectare a incendiilor. Sistemul de detectare este proiectat astfel încât să detecteze temperaturile excesive apărute pe durata funcționării normale în compartimentul motor și în fiecare compartiment în care se află un dispozitiv de încălzire prin combustie. 7.5.1.5.2. Se consideră că prevederile de la punctul 7.5.1.5.1 sunt îndeplinite atunci când sunt monitorizate pentru depășirea temperaturii următoarele spații din compartimentul motor și din fiecare compartiment în care se află un dispozitiv de încălzire prin combustie: 7.5.1.5.2.1. spații în care, în caz de scurgeri, fluide inflamabile (lichide sau gaze) pot intra în contact cu componente expuse, cum ar fi sistemul de supraalimentare sau sistemul de evacuare, inclusiv componente ale motorului a căror temperatură este mai mare sau egală cu temperatura de aprindere a fluidelor inflamabile (lichide sau gaze); 7.5.1.5.2.2. spații în care, în caz de scurgeri, fluide inflamabile (lichide sau gaze) pot intra în contact cu componente ecranate, cum ar fi un dispozitiv de încălzire independent a cărui temperatură de funcționare este mai mare sau egală cu temperatura de aprindere a fluidelor inflamabile (lichide sau gaze); precum și 7.5.1.5.2.3. spații în care, în caz de scurgeri, fluide inflamabile (lichide sau gaze) pot intra în contact cu componente, cum ar fi alternatorul, a căror temperatură în caz de avariere poate fi mai mare sau egală cu temperatura de aprindere a fluidelor inflamabile (lichide sau gaze). 7.5.1.5.3. Sistemul de alarmă și sistemul de stingere a incendiilor trebuie activate la fiecare acționare a dispozitivului de demaraj al motorului până la acționarea comenzii de oprire a motorului, indiferent de poziția în care se găsește vehiculul. Ele pot rămâne active după ce se întrerupe contactul sau după ce întrerupătorul principal al vehiculului este dezactivat, după caz. Sistemul de alarmă trebuie să rămână activ atunci când sistemul de încălzire prin combustie este în funcțiune. 7.5.1.5.4. Instalarea sistemului de stingere a incendiilor trebuie să respecte următoarele cerințe: 7.5.1.5.4.1. Sistemul de stingere a incendiilor trebuie instalat în conformitate cu manualul de instalare al producătorului sistemului. 7.5.1.5.4.2. Înainte de instalare, trebuie să se realizeze o analiză, pentru a stabili amplasarea și direcția punctului/punctelor de descărcare ale agentului de suprimare (de exemplu, duze, generatorii de agent de stingere sau tubul cu descărcare în agent de stingere sau alte puncte de distribuție). Se identifică potențialele pericole de incendiu în interiorul compartimentului motor și al fiecărui compartiment în care se situează un sistem de încălzire prin combustie, iar punctul/punctele de descărcare sunt amplasate astfel încât agentul de suprimare să fie distribuit în așa fel încât să acopere pericolele de incendiu la activarea sistemului. Conul și direcția de pulverizare ale punctelor de descărcare, precum și distanța de descărcare, trebuie să acopere pericolele de incendiu identificate. Trebuie să se garanteze, de asemenea, că sistemul funcționează corect, indiferent de poziția în care se găsește vehiculul. Analiza pericolului de incendiu trebuie să aibă în vedere cel puțin următoarele componente: (a) cele a căror suprafață poate atinge temperaturi mai ridicate decât temperatura de autoaprindere pentru fluidele, gazele sau substanțele care sunt prezente în compartiment; (b) componentele electrice și cablurile cu un curent sau o tensiune suficient de ridicată pentru a produce aprinderea; (c) furtunuri și recipiente cu lichid sau gaz inflamabil (în special dacă acestea sunt sub presiune). Această analiză trebuie să fie pe deplin documentată. 7.5.1.5.4.3. Sistemul de stingere a incendiilor se construiește pornind de la sistemul supus încercării, pe baza volumului brut total al compartimentului motor și al compartimentelor cu dispozitive de încălzire prin combustie în care se va instala sistemul. Atunci când se măsoară compartimentul motor și compartimentele cu dispozitive de încălzire prin combustie, se va măsura volumul brut al acestor compartimente, și anume, nu se va scădea volumul motorului și al componentelor sale. Ajustarea sistemului include masa agentului de suprimare, toate punctele de descărcare și masa containerului de gaz de propulsie, dacă este cazul. Presiunea sistemului trebuie să rămână aceeași ca în sistemul supus încercării. Dacă sistemul include un tub de descărcare pentru agentul de stingere, lungimea tubului trebuie adaptată fără duze. Se acceptă ca sistemul de stingere să aibă mai mult de un agent de stingere și/sau mai multe puncte de descărcare și/sau un tub de descărcare pentru agentul de stingere mai lung și/sau mai mult gaz de propulsie decât se cere conform modelelor de ajustare prezentate mai jos. În cazul în care volumul brut al compartimentului motor și al compartimentelor cu dispozitive de încălzire prin combustie depășesc 4 m3, sistemul de stingere trebuie ajustat prin adăugare utilizând următorul coeficient calculat la punctul 1 de mai jos. În cazul în care volumul brut este mai mic de 4 m3, se permite diminuarea sistemului de stingere, prin utilizarea coeficientului 2 de mai jos. Sx reprezintă coeficientul, iar x reprezintă volumul brut total, inclusiv compartimentul motor și compartimentele cu dispozitive de încălzire prin combustie [m3].



Sx = 0,1 · x + 0,6 1 Sx = 0,15 · x + 0,4 2 Numărul ajustat de duze sau de alte puncte de descărcare poate fi rotunjit la cel mai apropiat număr întreg, dacă sistemul de stingere are mai mult de un punct de descărcare. 7.5.2. Echipamentul electric și cablajul 7.5.2.1. Toate cablurile trebuie izolate corespunzător și toate cablurile și echipamentul electric trebuie să reziste la condițiile de temperatură și de umiditate la care sunt expuse. În compartimentul motor, trebuie să se acorde o atenție deosebită capacității acestor echipamente de a rezista la temperatura ambientală și la efectele tuturor contaminanților posibili. 7.5.2.2. Niciun cablu folosit într-un circuit electric nu trebuie să transporte un curent de o intensitate mai mare decât cel acceptabil pentru un astfel de cablu, având în vedere modul său de instalare și temperatura ambientală maximă. 7.5.2.3. Orice circuit electric care alimentează un alt element decât demarorul, circuitul de aprindere (aprindere prin scânteie), bujiile incandescente, dispozitivul de oprire a motorului, circuitul de încărcare și legătura la masă a acumulatorului trebuie să cuprindă și o siguranță sau un întrerupător de circuit. Totuși, circuitele care alimentează alte echipamente pot fi protejate cu ajutorul unei siguranțe sau a unui întrerupător de circuit obișnuit(e), cu condiția ca totalul capacității lor nominale să nu depășească capacitatea unei siguranțe sau a unui întrerupător de circuit. În cazul utilizării multiplexării, producătorul comunică toate informațiile tehnice relevante solicitate de serviciul tehnic responsabil pentru efectuarea încercărilor. 7.5.2.4. Toate cablurile trebuie protejate bine și fixate în mod corespunzător, astfel încât să nu poată fi deteriorate prin tăiere, abraziune sau frecare. 7.5.2.5. În cazul în care tensiunea depășește 100 V RMS (valoare medie pătratică), în unul sau mai multe circuite electrice ale unui vehicul se conectează un disjunctor acționat manual, care permite deconectarea tuturor acestor circuite de la sursa principală și acționează asupra fiecărui pol al circuitului care nu are împământare, și este plasat în interiorul vehiculului într-o poziție ușor accesibilă pentru conducătorul auto; acest disjunctor nu trebuie să poată deconecta niciun circuit electric care alimentează luminile exterioare obligatorii ale vehiculului. Prezentul punct nu se aplică circuitelor de aprindere cu tensiune ridicată și nici circuitelor autonome care fac parte dintr-un echipament situat pe vehicul. 7.5.2.6. Toate cablurile electrice trebuie amplasate astfel încât nicio piesă să nu intre în contact cu nicio conductă de combustibil și cu nicio parte a sistemului de evacuare și să nu fie expusă unei călduri excesive, cu excepția situației în care se instalează o izolație specială adecvată și un dispozitiv de protecție, cum este cazul, de exemplu, al unei supape de evacuare cu comandă electromagnetică. 7.5.3. Baterii 7.5.3.1. Toate bateriile trebuie să fie bine asigurate și ușor accesibile. 7.5.3.2. Compartimentul bateriilor trebuie să fie separat de compartimentul pentru pasageri și de habitaclul conducătorului auto și să fie ventilat cu ajutorul aerului exterior. 7.5.3.3. Bornele bateriei trebuie să fie protejate împotriva riscului de scurtcircuit. 7.5.4. Extinctoarele și trusele de prim ajutor 7.5.4.1. Trebuie prevăzut suficient spațiu pentru montarea unuia sau a mai multor extinctoare, unul dintre acestea în apropierea scaunului conducătorului auto. În cazul vehiculelor din clasa A sau B, volumul prevăzut pentru fiecare extinctor obligatoriu trebuie să fie de minimum 8 dm3, iar în cazul vehiculelor din clasa I, II sau III aceasta trebuie să fie de minimum 15 dm3. În cazul unui vehicul etajat, pe platforma superioară a acestuia trebuie să se prevadă un amplasament suplimentar pentru un stingător. 7.5.4.2. Trebuie prevăzut suficient spațiu pentru montarea uneia sau a mai multor truse de prim ajutor. Volumul prevăzut în acest sens trebuie să fie de minimum 7 dm3, iar dimensiunea minimă trebuie să fie de minimum 80 mm. 7.5.4.3. Extinctoarele și trusele de prim ajutor pot fi asigurate împotriva furtului și acțiunilor de vandalism (fiind amplasate, de exemplu, într-un cheson sau în spatele unui ecran de sticlă casant), cu condiția ca locurile în care sunt păstrate aceste articole să fie marcate în mod clar și să se prevadă instrumente cu ajutorul cărora să poată fi extrase cu ușurință în caz de urgență. 7.5.5. Materiale Nu se permite prezența materialelor inflamabile la mai mult de 100 mm de sistemul de evacuare, de orice echipament electric de înaltă tensiune sau de orice sursă importantă de căldură a vehiculului, dacă materialele în cauză nu sunt protejate în mod eficient. Dacă este necesar, se montează dispozitive de protecție pentru a evita contactul dintre unsoare sau alte materiale inflamabile și sistemul de evacuare sau alte surse importante de căldură. În sensul prezentului punct, se consideră material inflamabil orice material care nu este proiectat să reziste la temperaturile susceptibile de a fi întâlnite în spațiul în cauză. 7.5.6. Detectarea incendiilor 7.5.6.1. Vehiculele trebuie să fie echipate cu un sistem de alarmă capabil să detecteze un exces de temperatură sau de fum în compartimentele de toaletă, în habitaclul conducătorului auto și în alte compartimente separate. 7.5.6.2. După detectare, sistemul prevăzut la punctul 7.5.6.1 de mai sus pune la dispoziția conducătorului auto un semnal vizual și unul acustic în habitaclul conducătorului auto și activează semnalul de avarie. 7.5.6.3. Sistemul de alarmă trebuie activat cel puțin la fiecare acționare a dispozitivului de demaraj al motorului până la acționarea comenzii de oprire a motorului, indiferent de poziția în care se găsește vehiculul. 7.6. Ieșiri 7.6.1. Numărul de ieșiri 7.6.1.1. Numărul minim de uși într-un vehicul este 2, fie două uși de serviciu, fie o ușă de serviciu și o ușă de urgență. Fiecare vehicul etajat trebuie să aibă două uși pe platforma inferioară (a se vedea și punctul 7.6.2.3 de mai jos). Numărul minim de uși de serviciu necesar este următorul:



Număr de pasageri Numărul minim de uși de serviciu Clasa I și clasa A Clasa II Clasa III și clasa B 9-45 1 1 1 46-70 2 1 1 71-100 3 (2 în cazul unui vehicul etajat) 2 1 > 100 4 3 1 7.6.1.2. Numărul minim de uși de serviciu în fiecare secțiune rigidă a unui vehicul articulat trebuie să fie 1, cu excepția cazului secțiunii anterioare a unui vehicul articulat din clasa I, când numărul minim respectiv trebuie să fie 2. 7.6.1.3. În sensul prezentei cerințe, ușile de serviciu echipate cu un sistem de control acționat electric nu sunt considerate uși de urgență dacă nu se pot deschide ușor cu mâna, imediat ce s-a activat, dacă este necesar, mecanismul de control prevăzut la punctul 7.6.5.1 de mai jos. 7.6.1.4. Numărul minim de ieșiri de urgență trebuie să fie astfel încât numărul total de ieșiri dintr-un compartiment separat să fie următorul:



Numărul de pasageri și numărul membrilor de echipaj per compartiment sau platformă Număr total minim de ieșiri 1-8 2 9-16 3 17-30 4 31-45 5 46-60 6 61-75 7 76-90 8 91-110 9 111-130 10 > 130 11 Numărul de ieșiri pentru fiecare platformă în parte (în cazul unui vehicul etajat) și din fiecare compartiment separat se determină în mod separat. Compartimentele de toaletă sau chicinetele nu se consideră ca fiind compartimente separate în sensul definirii numărului de ieșiri de urgență. Trapele de evacuare reprezintă doar una dintre ieșirile de siguranță menționate mai sus. 7.6.1.5. Fiecare secțiune rigidă a unui vehicul articulat este considerată un vehicul separat în sensul determinării numărului minim și a poziției ieșirilor, cu excepția punctului 7.6.2.4 de mai jos. Culoarul de trecere între acestea nu se consideră ca fiind o ieșire. Compartimentele de toaletă sau chicinetele nu se consideră ca fiind compartimente separate în sensul definirii numărului de ieșiri de urgență. Trebuie să se stabilească numărul de pasageri pentru fiecare secțiune rigidă. Planul, care conține axa orizontală a legăturii dintre două secțiuni rigide unite ale vehiculului, și care este perpendicular pe axa longitudinală a vehiculului, atunci când acesta se deplasează în linie dreaptă, trebuie considerat ca fiind la limita dintre aceste două secțiuni. 7.6.1.6. O ușă de serviciu dublă se numără ca două uși, iar o fereastră dublă sau multiplă ca două ferestre de urgență. 7.6.1.7. Dacă habitaclul conducătorului auto nu asigură accesul la compartimentul pentru pasageri printr-un culoar care să permită: (a) muchiei frontale a dispozitivului de încercare cilindric menționat în anexa 4, figura 6, să atingă cel puțin planul vertical transversal tangent la punctul cel mai din față al spătarului scaunului conducătorului auto în poziția sa longitudinală cea mai din spate; și (b) din acest plan, să deplaseze panoul prezentat în anexa 4, figura 7, spre înainte din poziția de contact cu dispozitivul de încercare cilindric, până când atinge cel puțin planul vertical tangent la punctul cel mai din față al pernei scaunului conducătorului auto, atunci trebuie să fie îndeplinite cerințele prevăzute la următoarele puncte 7.6.1.7.1-7.6.1.7.5 de mai jos: 7.6.1.7.1. Habitaclul conducătorului auto trebuie să aibă două ieșiri, care să nu fie situate pe același perete lateral. Dacă una dintre ieșiri este o fereastră, această fereastră trebuie să aibă o suprafață minimă de 400 000 mm2, trebuie să fie posibilă înscrierea în suprafața respectivă a unui dreptunghi cu lățimea de 500 mm și lungimea de 700 mm și trebuie să respecte cerințele prevăzute la punctul 7.6.8 de mai jos referitor la ferestrele de urgență. 7.6.1.7.2. Se autorizează amplasarea unuia sau a două scaune lângă conducătorul auto pentru alte persoane, caz în care ambele ieșiri menționate la punctul 7.6.1.7.1 trebuie să fie uși. Ușa conducătorului auto se acceptă ca ușă de urgență pentru ocupanții scaunelor respective, dacă dispozitivul de încercare poate fi deplasat de pe locurile ocupanților la exteriorul vehiculului prin ușa conducătorului auto (a se vedea figura 27 din anexa 4). Verificarea accesului la ușa conducătorului auto trebuie să se aibă loc conform cerințelor de la punctul 7.7.3.2 de mai jos, prin utilizarea dispozitivului de încercare cu dimensiunea de 600 × 400 mm, conform descrierii de la punctul 7.7.3.3 de mai jos. Ușa de serviciu trebuie amplasată pe partea vehiculului opusă celei care conține ușa conducătorului auto și este admisă ca ușă de urgență pentru conducătorul auto. 7.6.1.7.3. Punctele 7.6.3-7.6.7, 7.7.1, 7.7.2 și 7.7.7 din prezenta anexă nu se aplică ieșirilor prevăzute pentru habitaclul conducătorului auto menționate la punctele 7.6.1.7.1 și 7.6.1.7.2 de mai sus. 7.6.1.7.4. În situațiile descrise la punctele 7.6.1.7.1 și 7.6.1.7.2 de mai sus, ieșirile prevăzute pentru habitaclul conducătorului auto și pentru pasagerii așezați în orice scaune lângă conducătorul auto nu pot fi considerate ca fiind una dintre ușile prevăzute la punctele 7.6.1.1 și 7.6.1.2 de mai sus, nici ca una dintre ieșirile de urgență prevăzute la punctul 7.6.1.4 din prezenta anexă pentru orice alt compartiment pentru pasageri. 7.6.1.7.5. Se pot monta până la cinci scaune suplimentare într-un compartiment care cuprinde habitaclul conducătorului auto și orice scaune amplasate lângă conducătorul auto, cu condiția ca scaunele suplimentare și spațiul necesar pentru acestea să respecte toate cerințele prezentului regulament și ca cel puțin o ușă de urgență prevăzută la punctul 7.6.1.4 de mai sus să fie o ușă de acces spre compartimentul pentru pasageri care respectă cerințele de la punctul 7.6.3.1.2 din prezenta anexă pentru ușile de urgență. 7.6.1.8. În cazul în care compartimentul este accesibil din compartimentul pentru pasageri printr-un culoar care respectă cerințele prevăzute la punctul 7.6.1.7 literele (a) și (b) de mai sus și dacă orice scaune amplasate lângă habitaclul conducătorului auto sunt accesibile din același compartiment pentru pasageri printr-un culoar care respectă una dintre condițiile descrise la punctul 7.7.5.1.1 din prezenta anexă, nu este obligatorie existența unei ieșiri în exterior din habitaclul conducătorului auto. 7.6.1.9. În cazul în care, în împrejurările descrise la punctul 7.6.1.8 de mai sus, vehiculele din clasa A sau B sunt prevăzute cu o ușă a conducătorului auto, aceasta poate fi considerată drept ușă de urgență pentru pasageri numai dacă: 7.6.1.9.1. Ușa conducătorului auto respectă cerințele privind dimensiunile ușii de urgență indicate la punctul 7.6.3.1.2 din prezenta anexă; 7.6.1.9.2. Ușa conducătorului auto respectă cerințele de la punctul 7.6.1.7.2 de mai sus; 7.6.1.9.3. Spațiul rezervat pentru scaunul conducătorului auto trebuie să comunice cu compartimentul pentru pasageri printr-un punct de trecere adecvat; această cerință este considerată îndeplinită dacă dispozitivul de încercare descris la punctul 7.7.5.1 de mai jos poate fi îndepărtat fără probleme de pe coridor, astfel încât capătul din față al acestuia să atingă planul vertical tangențial pe cel mai avansat punct al spătarului scaunului conducătorului auto (cu scaunul reglat în poziția cea mai din spate în plan longitudinal) și, din acest plan, dispozitivul de încercare descris la punctul 7.7.3.3 de mai jos să poată fi deplasat către ușa de urgență în direcția prevăzută la acest punct (a se vedea figura 28 din anexa 4), scaunul și volanul fiind reglate în poziție intermediară. 7.6.1.10. Punctele 7.6.1.8 și 7.6.1.9 de mai sus nu exclud existența unei uși sau a unei alte bariere între scaunul conducătorului auto și compartimentul pentru pasageri, cu condiția ca bariera respectivă să poată fi coborâtă rapid de către conducătorul auto în caz de urgență. În cazul unei cabine protejate de o astfel de barieră, ușa conducătorului auto nu poate fi considerată ieșire pentru pasageri. 7.6.1.11. Pe vehiculele din clasele II, III și B se montează trape de evacuare, pe lângă ușile și ferestrele de urgență. În cazul vehiculelor etajate, aceste trape de evacuare se montează exclusiv în plafonul platformei superioare. Numărul minim de trape de evacuare este:



Numărul pasagerilor (pe platforma superioară, în cazul vehiculelor etajate) Numărul minim de trape de evacuare Dacă nu depășește 30 l Dacă depășește 30 2 Cu excepția cazurilor prevăzute la punctul 7.6.1.12, pot fi montate trape de evacuare și în cazul vehiculelor din clasele I și A. Se interzice montarea de trape de evacuare în plafonul unui troleibuz. 7.6.1.12. Trapele de evacuare nu trebuie montate în pozițiile în care sunt instalate componente tehnice prezentând un potențial pericol pentru pasagerii care utilizează trapele de evacuare (de exemplu, sisteme de înaltă tensiune, sisteme care conțin lichide și/sau gaze periculoase etc.). 7.6.1.13. Fiecare scară de comunicare interioară este considerată o ieșire de pe platforma superioară a unui vehicul etajat. 7.6.1.14. Toate persoanele aflate pe platforma inferioară a unui vehicul etajat trebuie, în caz de urgență, să aibă acces la exteriorul vehiculului fără să fie nevoite să urce pe platforma superioară. 7.6.1.15. Culoarul platformei superioare a unui vehicul etajat trebuie să fie conectat prin una sau mai multe scări de comunicare interioare la calea de acces către o ușă de serviciu sau la culoarul platformei inferioare la maximum 3 m de o ușă de serviciu: 7.6.1.15.1. În cazul vehiculelor din clasa I, trebuie să se prevadă cel puțin o scară și o semiscară, dacă pe platforma superioară se transportă mai mult de 50 de pasageri; 7.6.1.15.2. În cazul vehiculelor din clasele II și III, trebuie să se prevadă cel puțin o scară și o semiscară, dacă pe platforma superioară se transportă mai mult de 30 de pasageri. 7.6.1.16. În cazul unui vehicul neacoperit, ieșirile pe platforma neacoperită se dispun astfel încât să respecte acele cerințe care nu sunt incompatibile cu absența plafonului. 7.6.1.17. În cazul vehiculelor din clasa A sau B, dacă există o ușă față în față cu ușa conducătorului auto, aceasta poate fi considerată ca fiind una dintre ieșirile impuse pentru pasageri, cu condiția ca: 7.6.1.17.1. să nu existe mai mult de un scaun pentru pasageri lângă habitaclul conducătorului auto; și 7.6.1.17.2. aceasta să fie conformă cu dispozițiile de la punctul 7.6.1.9 de mai sus. 7.6.2. Amplasarea ieșirilor 7.6.2.1. Vehiculele din clasele I, II și III trebuie să îndeplinească cerințele de mai jos. 7.6.2.1.1. Ușa (ușile) de serviciu se amplasează pe latura vehiculului care este cea mai apropiată de marginea drumului corespunzătoare direcției de mers pentru care vehiculul este proiectat și astfel cum declară producătorul în fișa de comunicare din anexa 1, partea I, apendicele 1, punctul 2.8 la prezentul regulament. Cel puțin una dintre uși trebuie să fie situată în jumătatea anterioară a vehiculului. Aceasta nu împiedică: 7.6.2.1.1.1. dispunerea unei uși speciale în partea din spate sau în părțile laterale ale unui vehicul, care să fie utilizată în locul unei uși de serviciu de către pasagerii în fotolii rulante; sau 7.6.2.1.1.2. dispunerea unei uși suplimentare în partea din spate a unui vehicul, în principal pentru încărcarea/descărcarea de mărfuri sau bagaje, dar care să fie utilizată de pasageri în caz de necesitate; sau 7.6.2.1.1.3. dispunerea uneia sau mai multor uși de serviciu suplimentare pe partea opusă a vehiculului în cazul vehiculelor proiectate pentru a fi utilizate în condiții care necesită îmbarcarea/debarcarea pasagerilor de pe ambele părți ale vehiculului. Vehiculele astfel echipate se dotează cu o comandă (comenzi) care permit conducătorului auto să limiteze funcționarea normală a ușilor neutilizate. 7.6.2.2. Vehiculele din clasele A și B trebuie să respecte următoarele cerințe: 7.6.2.2.1. Ușa (ușile) de serviciu se amplasează pe latura vehiculului care este cea mai apropiată de marginea drumului corespunzătoare direcției de mers pentru care vehiculul este proiectat și astfel cum declară producătorul în fișa de comunicare din anexa 1, partea I, apendicele 1, punctul 2.8 la prezentul regulament. 7.6.2.2.2. Ieșirile se amplasează astfel încât să existe cel puțin o ieșire pe fiecare latură a vehiculului. 7.6.2.2.3. Jumătatea anterioară și jumătatea posterioară a compartimentului pentru pasageri trebuie să conțină fiecare cel puțin câte o ieșire. 7.6.2.3. În cazul în care compartimentul pentru pasageri are o suprafață S0 mai mare sau egală cu 10 m2, două dintre ușile la care se face referire la punctul 7.6.1.1 de mai sus trebuie separate astfel încât distanța dintre planele verticale transversale prin centrele suprafețelor lor să nu fie mai mică de: 7.6.2.3.1. În cazul unui vehicul neetajat, 40 % din lungimea totală a compartimentului pentru pasageri, măsurată paralel cu axa longitudinală a vehiculului. În cazul unui vehicul articulat, această cerință se îndeplinește dacă două uși din secțiunile diferite sunt separate astfel încât distanța dintre uși să fie de minimum 40 % din lungimea totală a compartimentului pentru pasageri (toate secțiunile). Dacă una dintre ușile respective face parte dintr-o ușă dublă, distanța respectivă se măsoară între cele două uși care sunt cel mai depărtate una de cealaltă. 7.6.2.3.2. în cazul unui vehicul etajat, două dintre ușile menționate la punctul 7.6.1.1 de mai sus trebuie separate astfel încât distanța dintre planurile verticale transversale prin centrele suprafețelor lor să nu fie mai mică de 25 % din lungimea totală a vehiculului sau mai mică de 40 % din lungimea totală a compartimentului pentru pasageri de pe platforma inferioară; prezenta regulă nu se aplică dacă cele două uși se află pe laturi diferite ale vehiculului. Dacă una dintre aceste uși face parte dintr-o ușă dublă, distanța se măsoară între cele două uși care sunt cel mai depărtate una de cealaltă. 7.6.2.4. Ieșirile (de pe fiecare platformă, în cazul unui vehicul etajat) se amplasează astfel încât numărul acestora pe fiecare dintre cele două laturi ale vehiculului să fie aproximativ același. (aceasta nu înseamnă că sunt necesare ieșiri suplimentare care să depășească numărul specificat la punctul 7.6.1 de mai sus). Nu este necesar ca ieșirile care depășesc numărul minim obligatoriu să fie repartizate pe fiecare dintre cele două laturi. 7.6.2.5. Cel puțin o ieșire trebuie amplasată pe partea posterioară sau anterioară a vehiculului: 7.6.2.5.1. În cazul vehiculelor din clasele I și A, cerințele de la punctul 7.6.2.5 de mai sus sunt îndeplinite dacă se montează o trapă de evacuare sau, în cazul în care se aplică punctul 7.6.1.12, o ieșire suplimentară față de cele specificate la punctul 7.6.1 de mai sus se montează pe fiecare parte a vehiculului. 7.6.2.5.2. În cazul vehiculelor etajate, cerințele de la punctul 7.6.2.5 de mai sus se aplică numai platformei superioare. 7.6.2.6. Ieșirile de pe aceeași latură a vehiculului se amplasează la distanțe corespunzătoare pe toată lungimea compartimentului pentru pasageri. 7.6.2.7. Se autorizează amplasarea unei uși pe partea posterioară a vehiculului, cu condiția ca aceasta să nu fie o ușă de serviciu. 7.6.2.8. Dacă se montează trape de evacuare, acestea trebuie poziționate după cum urmează: (a) dacă există o singură trapă de evacuare, aceasta trebuie amplasată în treimea mediană a compartimentului pentru pasageri; sau (b) dacă există două trape de siguranță, acestea se află la o distanță de cel puțin 2 m una de cealaltă, măsurată între cele mai apropiate muchii ale deschiderilor pe o linie paralelă cu axa longitudinală a vehiculului. 7.6.3. Dimensiunile minime ale ieșirilor 7.6.3.1. Vehiculele din clasa I, II sau III trebuie să îndeplinească următoarele cerințe: 7.6.3.1.1. ușile de serviciu trebuie să aibă o deschidere care să permită accesul în conformitate cu cerințele de la punctul 7.7.1. din prezenta anexă; 7.6.3.1.2. ușile de urgență trebuie să aibă o deschidere cu o înălțime de minimum 1 450 mm și o lățime de minimum 600 mm; 7.6.3.1.3. ferestrele de urgență trebuie să aibă o suprafață minimă de 400 000 mm2. Trebuie să fie posibilă înscrierea în această suprafață a unui dreptunghi cu lățimea de 500 mm și lungimea de 700 mm; 7.6.3.1.4. în cazul unei ferestre de urgență situate pe partea posterioară a vehiculului, fie aceasta trebuie să îndeplinească cerințele de la punctul 7.6.3.1.3 de mai sus, fie trebuie să fie posibilă înscrierea în această suprafață a unui dreptunghi cu lățimea de 350 mm și lungimea de 1 550 mm, ale cărui colțuri pot fi rotunjite la o rază de curbură de maximum 250 mm; 7.6.3.1.5. trapele de evacuare trebuie să aibă o deschidere cu o suprafață minimă de 450 000 mm2. Trebuie să fie posibilă înscrierea în această suprafață a unui dreptunghi cu lățimea de 600 mm și lungimea de 700 mm; 7.6.3.2. Vehiculele din clasa A sau B pot fie să îndeplinească cerințele de la punctul 7.6.3.1 de mai sus (vehiculele din clasa A îndeplinind cerințele clasei I, iar vehiculele din clasa B îndeplinind cerințele claselor II și III), fie cerințele de la punctul 1.1 din anexa 7. 7.6.4. Cerințe tehnice pentru toate ușile de serviciu 7.6.4.1. Fiecare ușă de serviciu trebuie să se poată deschide ușor din interiorul și din exteriorul vehiculului atunci când vehiculul este staționar (dar nu în mod necesar atunci când vehiculul este în mișcare). Cu toate acestea, prezenta cerință nu trebuie înțeleasă ca excluzând posibilitatea de a încuia ușa din exterior, cu condiția ca ușa să poată fi oricând deschisă din interior. 7.6.4.2. Fiecare mecanism de control sau dispozitiv de deschidere a ușii din exterior trebuie să se afle la o distanță de 1 000 -1 500 mm de sol și la maximum 500 mm de ușă. În cazul vehiculelor din clasele I, II și III, fiecare mecanism de control sau dispozitiv de deschidere a unei uși de urgență din interiorul vehiculului trebuie să se afle la o distanță de 1 000 -1 500 mm față de suprafața superioară a planșeului sau a treptei celei mai apropiate de mecanismul de control și la maximum 500 mm de ușă. Prezenta cerință nu se aplică în cazul mecanismelor de control amplasate în zona conducătorului auto. 7.6.4.3. La orice ușă de serviciu cu deschidere manuală și alcătuită dintr-o singură bucată, pivotantă sau montată în balamale, dispozitivele de pivotare sau balamalele trebuie să fie montate astfel încât, dacă ușa deschisă intră în contact cu un obiect staționar în timp ce vehiculul se mișcă înainte, respectiva ușă să aibă tendința de a se închide. 7.6.4.4. Dacă o ușă de serviciu acționată manual este prevăzută cu o broască cu clichet, aceasta trebuie să aibă două poziții de închidere. 7.6.4.5. Pe partea interioară a unei uși de serviciu nu trebuie să existe niciun dispozitiv care să acopere treptele interioare când ușa este închisă. Acest lucru nu exclude prezența în casa scării, când ușa se închide, a unui mecanism de acționare a ușii sau a altor echipamente atașate în interiorul ușii care nu constituie o prelungire a planșeului pe care pasagerii să poată sta în picioare. Acest mecanism și aceste echipamente nu ar trebui să prezinte niciun pericol pentru pasageri. 7.6.4.6. Dacă vederea directă nu este adecvată, se instalează dispozitive optice sau de alt tip care să permită conducătorului auto să detecteze de pe scaunul său prezența unui pasager în imediata apropiere a fiecărei uși laterale de serviciu care nu este o ușă de serviciu automată. În cazul vehiculelor etajate din clasa I, această cerință se aplică și interiorului tuturor ușilor de serviciu și zonelor aflate în imediata apropiere a fiecărei scări de comunicare interioare de pe platforma superioară. În cazul unei uși de serviciu aflate pe partea posterioară a vehiculului cu o capacitate de maximum 22 de pasageri, această cerință este îndeplinită în cazul în care conducătorul auto poate detecta prezența unei persoane cu o înălțime de 1,3 m care stă în picioare la 1 m în spatele vehiculului. Cerințele prezentului punct pot fi îndeplinite și cu ajutorul unor oglinzi retrovizoare, dacă astfel nu este obstrucționat câmpul vizual obligatoriu necesar pentru condus. În cazul ușilor situate în spatele secțiunii articulate a unui vehicul articulat, oglinzile nu sunt considerate dispozitive optice suficiente. 7.6.4.7. Orice ușă care se deschide spre interiorul vehiculului și mecanismul unei astfel de uși trebuie astfel concepute încât mișcarea lor să nu cauzeze vătămarea pasagerilor în condiții normale de exploatare. Dacă este necesar, se montează dispozitive adecvate de protecție. 7.6.4.8. Dacă o ușă de serviciu este amplasată lângă ușa unei toalete sau a altui compartiment intern, ușa de serviciu trebuie asigurată împotriva acționării involuntare. Cu toate acestea, prezenta cerință nu se aplică dacă ușa se închide automat când vehiculul se află în mișcare la o viteză de peste 5 km/h. 7.6.4.9. În cazul vehiculelor cu o capacitate de maximum 22 de pasageri și cu uși de serviciu amplasate pe partea posterioară a vehiculului, laturile ușii nu trebuie să se deschidă la mai mult de 115° sau la mai puțin de 85°, iar odată deschise, ele trebuie să poată fi menținute în mod automat în poziția respectivă. Aceasta nu exclude posibilitatea de a trece peste limita menționată și de a deschide ușa peste unghiul respectiv, dacă o astfel de manevră se poate face în siguranță; de exemplu, pentru a permite plasarea vehiculului cu spatele la o platformă înaltă de încărcare sau pentru a deschide ușile la 270°, astfel încât să se creeze o zonă de încărcare liberă în spatele vehiculului. 7.6.4.10. Indiferent de poziția în care se află, ușa de serviciu deschisă nu trebuie să împiedice utilizarea sau accesul la orice ieșire obligatorie. 7.6.4.11. Dacă este instalat un sistem de blocare peste noapte, trebuie să fie respectate următoarele condiții: 7.6.4.11.1. sistemul de blocare trebuie să fie dezactivat automat atunci când cheia de contact se află în poziția „PORNIT”; sau 7.6.4.11.2. conducătorul auto trebuie să aibă acces la un sistem de avertizare prin care i se precizează că sistemul de blocare peste noapte rămâne în funcțiune la una sau mai multe uși atunci când cheia de contact este în poziția „PORNIT”. Un semnal poate fi utilizat pentru mai mult de o ușă. 7.6.5. Cerințe tehnice suplimentare pentru ușile de serviciu acționate electric 7.6.5.1. În caz de urgență, orice ușă de serviciu acționată electric trebuie să poată, atunci când vehiculul este oprit sau se deplasează cu o viteză mai mică sau egală cu 3 km/h, să fie deschisă din interior și, atunci când nu este blocată, din exterior, cu ajutorul unor comenzi care, chiar dacă s-a întrerupt alimentarea cu energie electrică: 7.6.5.1.1. au prioritate față de toate celelalte mecanisme de control ale ușii; 7.6.5.1.2. în cazul comenzilor din interior, sunt amplasate pe ușă sau la mai puțin de 300 mm de aceasta, la o înălțime (cu excepția comenzilor interioare ale ușii menționate în anexa 8 punctul 3.9.1) de minimum 1 000 mm deasupra primei trepte; 7.6.5.1.3. sunt ușor vizibile și identificate în mod clar la apropierea de ușă și când se stă în picioare în fața ușii, iar dacă se adaugă comenzilor normale de deschidere, sunt marcate clar pentru folosire în caz de urgență; 7.6.5.1.4. pot fi acționate de o persoană care stă în picioare chiar în fața ușii; 7.6.5.1.5. pot activa un dispozitiv de blocare a demarajului; 7.6.5.1.6. determină deschiderea ușii la o lățime care permite trecerea gabaritului descris la punctul 7.7.1.1 de mai jos în cele 8 secunde de la activarea comenzii, sau permit deschiderea ușoară a ușii cu mâna, la o lățime care permite trecerea gabaritului descris la punctul 7.7.1.1 de mai jos în cele 8 secunde de la activarea comenzii; 7.6.5.1.7. pot fi protejate de un dispozitiv care poate fi îndepărtat sau spart ușor pentru a avea acces la mecanismul de control de urgență; acționarea mecanismului de control de urgență sau îndepărtarea învelișului de protecție al acesteia trebuie semnalate conducătorului auto atât auditiv cât și vizual; și 7.6.5.1.8. în cazul unei uși acționate de conducătorul auto care nu respectă cerințele de la punctul 7.6.5.6.2 de mai sus, aceste comenzi trebuie să fie astfel proiectate încât, după activarea comenzilor de deschidere a ușii și revenirea lor la poziția normală, ușa să nu se mai închidă la loc până când conducătorul auto nu acționează în acest sens comanda de închidere; 7.6.5.1.9. în cazul comenzilor interioare, se dezactivează atunci când vehiculul se deplasează cu o viteză mai mare decât 3 km/h. Această cerință se poate aplica în cazul comenzilor exterioare. 7.6.5.2. Se poate prevedea un dispozitiv acționat de conducătorul auto din scaunul său, care să dezactiveze comenzile exterioare de urgență pentru a bloca ușile de serviciu din afară. În acest caz, comenzile exterioare de urgență trebuie reactivate automat fie prin pornirea motorului, fie înainte ca vehiculul să atingă o viteză de 20 km/h. În consecință, dezactivarea comenzilor exterioare de urgență nu se face automat, ci necesită o acțiune suplimentară din partea conducătorului auto. 7.6.5.3. Fiecare ușă de serviciu acționată de conducătorul auto trebuie să poată fi acționată de conducătorul auto din scaunul său, folosind comenzi care, cu excepția celor de picior, sunt marcate în mod clar și distinct. 7.6.5.4. Fiecare ușă de serviciu acționată electric trebuie să declanșeze aprinderea unui indicator vizual, în orice condiții de iluminare, pentru conducătorul auto așezat la postul său de conducere, care să îl avertizeze că ușa nu este complet închisă. Acest indicator se aprinde de fiecare dată când structura rigidă a ușii se află între poziția complet deschis și un punct situat la 30 mm de poziția complet închis. Același indicator poate fi folosit pentru una sau mai multe uși. Cu toate acestea, nu se montează un astfel de indicator vizual pentru ușa de serviciu din față care nu respectă cerințele de la punctele 7.6.5.6.1.1 și 7.6.5.6.1.2 de mai jos. 7.6.5.5. Dacă se prevăd comenzi cu ajutorul cărora conducătorul auto deschide și închide o ușă de serviciu acționată electric, acestea trebuie să permită conducătorului auto să poată inversa mișcarea ușii în orice moment în timpul procesului de deschidere și închidere a acesteia. 7.6.5.6. Construcția și sistemul de control al fiecărei uși de serviciu acționată electric trebuie să fie astfel proiectate încât pasagerii să nu fie susceptibili de a fi răniți de ușă sau prinși de aceasta în timpul închiderii. 7.6.5.6.1. Prezenta cerință se consideră îndeplinită dacă e îndeplinesc următoarele două condiții: 7.6.5.6.1.1. Prima condiție este ca, la închiderea unei uși și aplicarea în orice punct de măsurare descris în anexa 6 a unei forțe de strângere de maximum 150 N, ușa să se redeschidă automat la maximum și, cu excepția ușilor de serviciu acționate automat, să rămână deschisă până se acționează comanda de control al închiderii. Forța de strângere se poate măsura prin orice metodă considerată satisfăcătoare de către autoritatea responsabilă cu omologarea de tip. În anexa 6 la prezentul regulament se oferă orientări în acest sens. Forța maximă poate fi mai mare de 150 N pentru scurt timp, cu condiția să nu depășească 300 N. Sistemul de redeschidere poate fi verificat cu ajutorul unei bare de încercare având o secțiune cu înălțimea de 60 mm, lățimea de 30 mm și colțuri rotunjite cu o rază de 5 mm. 7.6.5.6.1.2. A doua condiție este ca, de fiecare dată când o ușă prinde încheietura mâinii sau degetele unui pasager: 7.6.5.6.1.2.1. ușa să se redeschidă automat complet și, cu excepția cazului unei uși de serviciu acționate automat, să rămână deschisă până se acționează comanda de închidere; sau 7.6.5.6.1.2.2. pasagerul să își poată retrage imediat din ușă încheietura mâinii sau degetele fără a risca să se rănească. Această cerință poate fi verificată cu mâna sau cu ajutorul unei bare de încercare menționate la punctul 7.6.5.6.1.1, având un capăt în formă conică, și a cărei grosime se reduce spre capăt pe o lungime de 300 mm, de la 30 mm la 5 mm. Bara nu trebuie lustruită sau unsă. Dacă ușa prinde bara, aceasta trebuie să poată fi retrasă ușor; sau 7.6.5.6.1.2.3. ușa este menținută într-o poziție care permite trecerea liberă a unei bare de încercare având o secțiune cu înălțimea de 60 mm, lățimea de 20 mm și colțuri rotunjite cu raza de 5 mm. Această poziție nu trebuie să se afle la mai mult de 30 mm de poziția închis complet. 7.6.5.6.2. În cazul unei uși de serviciu din față, cerința de la punctul 7.6.5.6 de mai sus se consideră îndeplinită dacă ușa: 7.6.5.6.2.1. respectă cerințele de la punctele 7.6.5.6.1.1 și 7.6.5.6.1.2 de mai sus; sau 7.6.5.6.2.2. este prevăzută cu muchii moi; cu toate acestea, muchiile nu trebuie să fie atât de moi încât dacă ușile se închid peste bara de încercare menționată la punctul 7.6.5.6.1.1 de mai sus structura rigidă a ușilor să ajungă în poziția complet închis. 7.6.5.7. Dacă o ușă de serviciu acționată electric este ținută închisă exclusiv prin alimentarea continuă cu energie electrică, trebuie prevăzut un dispozitiv de avertizare vizual pentru a informa conducătorul auto în legătură cu orice defectare a alimentării cu energie electrică a ușilor. 7.6.5.8. Un dispozitiv de blocare a pornirii, dacă este montat pe vehicul, nu trebuie să intervină decât la viteze mai mici de 5 km/h și nu trebuie să poată funcționa peste această viteză. 7.6.5.9. Dacă vehiculul nu este prevăzut cu un dispozitiv de blocare a pornirii, se activează o avertizare sonoră adresată conducătorului auto în cazul în care vehiculul pornește cu o ușă de serviciu acționată electric care nu este închisă complet. Această avertizare sonoră se activează la o viteză de peste 5 km/h la ușile care respectă cerințele de la punctul 7.6.5.6.1.2.3 de mai sus. 7.6.6. Cerințe tehnice suplimentare pentru ușile de serviciu automate 7.6.6.1. Activarea mecanismelor de control de deschidere 7.6.6.1.1. Cu excepția prevederilor de la punctul 7.6.5.1 de mai sus, comenzile de deschidere ale fiecărei uși de serviciu automate trebuie să poată fi activate și dezactivate doar de conducătorul auto din scaunul acestuia. 7.6.6.1.2. Activarea și dezactivarea pot fi directe, cu ajutorul unui comutator, sau indirecte, de exemplu prin deschiderea și închiderea ușii de serviciu din față. 7.6.6.1.3. Activarea mecanismelor de control de deschidere de către conducătorul auto se indică în interiorul vehiculului și de asemenea în exterior, dacă ușa se deschide din afară; indicatorul (de exemplu, un buton luminos sau un indicator luminos) trebuie amplasat pe ușa pe care o acționează sau în imediata apropiere a acesteia. 7.6.6.1.4. În cazul acționării directe printr-un comutator, starea funcțională a sistemului trebuie indicată în mod clar conducătorului auto, de exemplu prin poziția comutatorului, printr-un indicator luminos sau un comutator luminos. Comutatorul trebuie să poarte o marcă distinctivă și să fie dispus în așa fel încât să nu poată fi confundat cu alte comenzi. 7.6.6.2. Deschiderea ușilor de serviciu automate. 7.6.6.2.1. După activarea mecanismelor de control de deschidere de către conducătorul auto, pasagerii trebuie să poată deschide ușa astfel: 7.6.6.2.1.1. din interior, de exemplu prin apăsarea unui buton sau prin trecerea unei bariere fotoelectrice și 7.6.6.2.1.2. din exterior, cu excepția ușilor destinate exclusiv pentru ieșire și marcate în consecință, prin, de exemplu, apăsarea unui buton luminos, a unui buton situat sub un indicator luminos sau a unui dispozitiv similar marcat cu instrucțiuni corespunzătoare. 7.6.6.2.2. Apăsarea butoanelor menționate la punctul 7.6.6.2.1.1 de mai sus și folosirea mijloacelor de comunicare cu conducătorul auto menționate la punctul 7.7.9.1 de mai jos pot trimite un semnal care se stochează și care, după activarea comenzilor de deschidere de către conducătorul auto, declanșează deschiderea ușii. 7.6.6.3. Închiderea ușilor de serviciu automate. 7.6.6.3.1. După ce a fost deschisă, o ușă de serviciu automată trebuie să se închidă din nou automat, după un anumit interval de timp. În cazul în care un pasager intră sau iese din vehicul în acest interval, un dispozitiv de siguranță (de exemplu, un contact cu pedală, o barieră fotoelectrică, o cale de acces cu sens unic) asigură un timp suficient de lung până la închiderea ușii. 7.6.6.3.2. În cazul în care un pasager intră sau iese din vehicul în timp ce se închide ușa, procesul de închidere trebuie să se întrerupă automat și ușa trebuie să revină la poziția deschis. Comanda de inversare a mișcării poate fi acționată prin unul dintre dispozitivele de siguranță menționate la punctul 7.6.6.3.1 de mai sus sau prin orice alt dispozitiv. 7.6.6.3.3. O ușă care s-a închis automat în conformitate cu punctul 7.6.6.3.1 de mai sus trebuie să poată fi deschisă din nou de către un pasager în conformitate cu punctul 7.6.6.2 de mai jos; prezenta cerință nu se aplică în cazul în care conducătorul auto a dezactivat mecanismele de control de deschidere. 7.6.6.3.4. După dezactivarea comenzilor de deschidere ale ușilor de serviciu automate de către conducătorul auto, ușile deschise trebuie să se închidă în conformitate cu punctele 7.6.6.3.1-7.6.6.3.2 de mai sus. 7.6.6.4. Inhibarea procesului de închidere automată a ușilor marcate pentru servicii speciale, de exemplu pentru pasagerii care duc cărucioare cu copii, pasagerii cu mobilitate redusă etc. 7.6.6.4.1. Conducătorul auto trebuie să poată anula procesul de închidere automată prin acționarea unei comenzi speciale. Pasagerul trebuie să poată anula chiar el procesul de închidere automată în mod direct, prin apăsarea unui buton special. 7.6.6.4.2. Anularea procesului de închidere automată este semnalată conducătorului auto, de exemplu, printr-un indicator vizual. 7.6.6.4.3. În orice situație, reluarea procesului de închidere automată trebuie să poată fi făcută de conducătorul auto. 7.6.6.4.4. Punctul 7.6.6.3 de mai sus se aplică următoarei închideri a ușii. 7.6.7. Cerințe tehnice pentru ușile de urgență 7.6.7.1. Ușile de urgență trebuie să poată fi deschise ușor din interior și din exterior când vehiculul este în staționare. Cu toate acestea, prezenta cerință nu trebuie să fie înțeleasă ca excluzând posibilitatea de a bloca ușa din exterior, cu condiția ca ușa să poată fi în orice moment deschisă din interior prin folosirea mecanismului normal de deschidere. 7.6.7.2. Ușile de urgență, în timpul utilizării lor ca atare, nu trebuie să fie de tipul celor acționate electric decât în cazul care, de îndată ce fie comanda pentru ușa de serviciu prevăzută la punctul 7.6.5.1 de mai sus, fie comanda pentru o ușă de serviciu specială care respectă prevederile de la punctul 7.6.5.1 a fost acționată și a revenit la poziția normală, ușile nu se închid din nou până când conducătorul auto nu acționează comanda de închidere. Acționarea uneia dintre comenzile prevăzute la punctul 7.6.5.1 de mai sus va duce la deschiderea ușii la o lățime care permite trecerea gabaritului menționat la punctul 7.7.2.1 de mai jos în maximum 8 secunde de la acționarea comenzii sau permite deschiderea ușoară a ușii cu mâna, la o lățime care permite trecerea gabaritului în maximum 8 secunde de la acționarea comenzii. În plus, ușile de urgență nu trebuie să fie de tip culisant, cu excepția vehiculelor care au o capacitate mai mică sau egală cu 22 de pasageri. În cazul acestor vehicule, se poate accepta ca ușă de urgență o ușă culisantă în privința căreia s-a demonstrat că poate fi deschisă fără a fi necesare unelte după o încercare de coliziune frontală cu un obstacol, în conformitate cu Regulamentul nr. 33. 7.6.7.3. Fiecare comandă sau dispozitiv de deschidere a unei uși de urgență (de pe platforma inferioară, în cazul unui vehicul etajat) din exteriorul vehiculului trebuie să se afle la o înălțime de 1 000 -1 500 mm de la sol și la maximum 500 mm de ușă. În cazul vehiculelor din clasele I, II și III, fiecare comandă sau dispozitiv de deschidere a unei uși de urgență din interiorul vehiculului trebuie să se afle la o înălțime de 1 000 -1 500 mm de la suprafața superioară a planșeului sau a treptei celei mai apropiate de comandă și la maximum 500 mm de ușă. Această cerință nu se aplică în cazul comenzilor amplasate în spațiul destinat conducătorului auto. Alternativ, comanda menționată la punctul 7.6.7.2 de mai sus de deschidere a unei uși acționate electric poate fi plasată în conformitate cu punctul 7.6.5.1.2 de mai sus. 7.6.7.4. Ușile de urgență cu balamale montate pe latura vehiculului trebuie să fie prinse pe muchia lor anterioară și trebuie să se deschidă în afară. Se autorizează utilizarea curelelor, a lanțurilor sau a altor dispozitive de reținere, cu condiția ca acestea să nu împiedice ușa să se deschidă și să rămână deschisă la un unghi de minimum 100o. Dacă se prevede un mijloc pentru a asigura accesul liber la ușile de urgență, cerința privind unghiul de minimum 100° nu se aplică. 7.6.7.5. Ușile de urgență trebuie asigurate împotriva acționării involuntare. Cu toate acestea, prezenta cerință nu se aplică dacă ușa se închide automat atunci când vehiculul se deplasează cu o viteză de peste 5 km/h. 7.6.7.6. Toate ușile de urgență sunt echipate cu un dispozitiv de avertizare sonoră a conducătorului auto pentru situațiile când nu sunt închise complet. Dispozitivul de avertizare este acționat prin mișcarea cârligului sau a mânerului ușii și nu prin mișcarea ușii în sine. 7.6.7.7. Dacă este instalat un sistem de blocare peste noapte, trebuie respectate următoarele condiții: 7.6.7.7.1. sistemul de blocare trebuie să fie dezactivat automat atunci când cheia de contact se află în poziția „PORNIT”; sau 7.6.7.7.2. conducătorul auto trebuie să aibă acces la un sistem de avertizare prin care i se precizează că sistemul de blocare peste noapte rămâne în funcțiune la una sau mai multe uși atunci când cheia de contact este în poziția „PORNIT”. Un semnal poate fi utilizat pentru mai mult de o ușă. 7.6.8. Cerințe tehnice pentru ferestrele de urgență. 7.6.8.1. Orice fereastră de urgență cu balamale sau oscilo-basculantă trebuie să se deschidă în afară. Tipurile de ferestre oscilo-basculante nu trebuie să fie complet detașabile de vehicul când sunt acționate. Funcționarea ferestrelor oscilo-basculante trebuie să fie de așa natură încât să se evite în mod eficient ejectarea involuntară a ferestrei. 7.6.8.2. Fiecare fereastră de urgență trebuie fie: 7.6.8.2.1. să poată fi acționată ușor și instantaneu din interiorul și din exteriorul vehiculului cu ajutorul unui dispozitiv considerat satisfăcător. Această dispoziție include și posibilitatea de utilizare, de exemplu, a unor geamuri din sticlă laminată sau din material plastic; fie 7.6.8.2.2. să fie fabricată din sticlă securit ușor casabilă. Această ultimă dispoziție exclude posibilitatea utilizării de panouri din sticlă laminată sau din material plastic. Lângă fiecare fereastră de urgență trebuie montat un instrument cu care aceasta să poată fi spartă, iar instrumentul trebuie să fie ușor accesibil persoanelor din interiorul vehiculului. Dispozitivul de spargere a sticlei ferestrelor de urgență din spatele vehiculului se amplasează fie în poziție centrală deasupra sau sub fereastra de urgență, fie, în mod alternativ, un astfel de dispozitiv se amplasează lângă fiecare margine a ferestrei. 7.6.8.3. Fiecare fereastră de urgență care poate fi blocată din exterior se construiește astfel încât să poată fi deschisă în orice moment din interiorul vehiculului. 7.6.8.4. Dacă fereastra de urgență este fixată cu balamale orizontale pe muchia superioară, se prevede un dispozitiv corespunzător pentru a o menține complet deschisă. Fiecare fereastră de urgență fixată cu balamale trebuie să funcționeze astfel încât să nu împiedice trecerea liberă din interiorul și din exteriorul vehiculului. 7.6.8.5. Înălțimea muchiei inferioare a unei ferestre de urgență montate pe latura vehiculului față de nivelul general al planșeului de dedesubt (excluzând variațiile locale, cum ar fi prezența unei roți sau a carcasei cutiei de viteze) trebuie să fie de maximum 1 200 mm și de minimum 650 mm în cazul ferestrei de urgență cu balamale, respectiv de 500 mm în cazul unei ferestre din sticlă casantă. Cu toate acestea, în cazul ferestrei de urgență cu balamale, înălțimea muchiei inferioare poate fi redusă la un minimum de 500 mm, cu condiția ca deschiderea ferestrei să fie protejată de un grilaj până la o înălțime de 650 mm, care să prevină căderea pasagerilor din vehicul. Dacă deschiderea este prevăzută cu un grilaj de protecție, dimensiunea deschiderii ferestrei peste protecție nu trebuie să fie mai mică decât mărimea minimă prevăzută pentru o fereastră de urgență. 7.6.8.6. Orice fereastră de urgență cu balamale care nu este vizibilă în mod clar de pe scaunul conducătorului auto trebuie prevăzută cu un dispozitiv de avertizare sonoră care să îl alerteze pe conducătorul auto în situațiile în care aceasta nu este închisă complet. Dispozitivul de avertizare trebuie să fie acționat de încuietoarea ferestrei și nu de mișcarea ferestrei în sine. 7.6.9. Cerințe tehnice pentru trapele de evacuare. 7.6.9.1. Orice trapă de evacuare trebuie să funcționeze astfel încât să nu împiedice trecerea liberă din interiorul sau din exteriorul vehiculului. 7.6.9.2. Trapele de evacuare de pe plafon trebuie să fie ejectabile, articulate sau confecționate din sticlă securit ușor casabilă. Trapele din planșeu trebuie să fie articulate sau ejectabile și trebuie echipate cu un dispozitiv de avertizare sonoră care să-l alerteze pe conducătorul auto în situațiile în care acestea nu sunt închise complet. Dispozitivul de avertizare trebuie să fie acționat de încuietoarea trapei de evacuare din planșeu și nu de mișcarea acesteia în sine. Trapele de evacuare din planșeu trebuie asigurate împotriva acționării involuntare. Cu toate acestea, prezenta cerință nu se aplică dacă trapa de evacuare din planșeu se blochează automat atunci când vehiculul se mișcă cu o viteză de peste 5 km/h. 7.6.9.3. Trapele ejectabile nu trebuie să fie complet detașabile de vehicul atunci când sunt acționate, astfel încât să nu devină un pericol pentru alți utilizatori ai drumului. Acționarea trapelor de evacuare ejectabile trebuie să fie astfel concepută încât să împiedice în mod eficient acționarea involuntară a mecanismului. Trapele de evacuare ejectabile din planșeu trebuie să se deschidă exclusiv spre interiorul compartimentului pentru pasageri. 7.6.9.4. Trapele de evacuare articulate trebuie să pivoteze de-a lungul muchiei spre fața sau spatele vehiculului și la un unghi de cel puțin 100o. Trapele de evacuare articulate din planșeu trebuie să se deschidă exclusiv spre interiorul compartimentului pentru pasageri. 7.6.9.5. Trapele de evacuare trebuie să poată fi deschise și scoase ușor din interior sau din exterior. Cu toate acestea, prezenta cerință nu trebuie înțeleasă ca excluzând posibilitatea de a bloca trapa de evacuare în scopul asigurării vehiculului când acesta nu este supravegheat, cu condiția ca trapa de evacuare să poată fi întotdeauna deschisă sau închisă din interior, folosind un mecanism normal de deschidere sau de retragere. În cazul unei trape ușor casabile, se prevede un dispozitiv în apropierea trapei, aflat la dispoziția persoanelor din interiorul vehiculului, care să fie utilizat la spargerea acesteia. 7.6.10. Cerințe tehnice pentru treptele retractabile Treptele retractabile, în cazul în care se montează, trebuie să respecte următoarele cerințe tehnice: 7.6.10.1. acționarea treptelor retractabile se poate sincroniza cu acționarea ușii de serviciu sau a ușii de urgență; 7.6.10.2. când ușa este închisă, nicio parte a treptei retractabile nu trebuie să se extindă cu mai mult de 10 mm dincolo de linia adiacentă a caroseriei; 7.6.10.3. când ușa este deschisă și treapta retractabilă este în poziție extinsă, aria suprafeței trebuie să respecte cerințele de la punctul 7.7.7 din prezenta anexă; 7.6.10.4. în cazul unei trepte acționate electric, vehiculul nu trebuie să poată fi pus în mișcare, prin mijloace proprii, când treapta retractabilă este în poziție extinsă. În cazul unei trepte acționate manual, un indicator sonor trebuie să alerteze conducătorul auto dacă treapta nu este complet retrasă; 7.6.10.5. o treaptă retractabilă acționată electric nu trebuie să poată fi extinsă atunci când vehiculul este în mișcare. Dacă dispozitivul de acționare a treptei se defectează, treapta trebuie să se retragă și să rămână în poziție retrasă. Cu toate acestea, funcționarea ușii corespunzătoare nu trebuie să fie stânjenită în cazul unei astfel de situații, nici dacă treapta se defectează sau se blochează; 7.6.10.6. atunci când un pasager stă în picioare pe o treaptă retractabilă acționată electric, ușa aferentă trebuie să nu se poată închide. Pentru a verifica dacă treapta răspunde la această cerință, se plasează în centrul său o greutate de 15 kg, reprezentând masa unui copil mic. Această cerință nu se aplică niciunei uși din câmpul vizual direct al conducătorului auto; 7.6.10.7. (Rezervat) 7.6.10.8. colțurile treptelor retractabile spre față sau spre spate se rotunjesc la o rază de minimum 5 mm; muchiile se rotunjesc la o rază de minimum 2,5 mm; 7.6.10.9. atunci când ușa pentru pasageri este deschisă, treapta retractabilă este ținută ferm în poziție extinsă. Dacă se așază în centrul unei singure trepte o masă de 136 kg sau se așează în centrul unei trepte duble o masă de 272 kg, deformarea în orice punct al treptei, măsurată în raport cu caroseria vehiculului, nu trebuie să depășească 10 mm. 7.6.11. Indicatoare de siguranță 7.6.11.1. Toate indicatoarele de siguranță trebuie să fie conforme cu cerințele de la punctul 6.5. din standardul ISO 3864-1:2011. 7.6.11.2. Fiecare indicator de siguranță prevăzut de prezentul regulament trebuie utilizat pentru a comunica exclusiv un mesaj de siguranță. Informațiile trebuie furnizate sub formă de pictograme; cu toate acestea, pictograma poate fi însoțită de combinații de cuvinte, litere și numere, înscrise pe același indicator. Acesta trebuie plasat și orientat astfel încât să fie ușor de înțeles. 7.6.11.2.1. Indicatoarele de siguranță trebuie să urmeze principiile prezentate în schițele de mai jos, respectiv să conțină o secțiune de antet care să descrie mesajul de siguranță, o a doua secțiune care să conțină instrucțiunile și o secțiune de subsol, opțională, destinată textului cu mesaj necritic. 7.6.11.2.2. Pictogramele care indică măsurile ce urmează a fi luate de utilizator trebuie să prezinte o persoană sau partea relevantă a unei persoane, care este în procesul de exploatare a echipamentelor sau a dispozitivului respectiv. 7.6.11.2.3. Pictogramele în care este arătată o mișcare obligatorie trebuie, dacă este cazul, să prezinte o săgeată orientată în direcția mișcării respective. În cazul în care este necesară o mișcare de rotație, se utilizează o săgeată curbată. 7.6.11.2.4. În cazul în care dispozitivele urmează să fie exploatate, panourile urmează să fie eliminate sau ușile urmează să fie deschise, pictograma trebuie să indice acțiunile în curs. 7.6.11.2.5. Litera (literele) minusculă (minuscule) cu care sunt scrise cuvintele suplimentare, literele unice și cifrele trebuie să aibă o înălțime de minimum 8 mm. Cuvintele nu trebuie scrise exclusiv cu litere majuscule. 7.6.11.3. Toate indicatoarele de siguranță vizibile din interiorul vehiculului trebuie să fie confecționate din materiale fotoluminescente cu caracteristici de dezintegrare a luminanței care respectă, ca o condiție minimă, subclasificarea C din tabelul 2 din standardul ISO 17398:2004, atunci când sunt măsurate în conformitate cu punctul 7.11 din standardul respectiv. 7.6.11.4. Indicatoarele de siguranță nu trebuie amplasate în poziții în care acestea pot fi ascunse în timpul funcționării vehiculului. Cu toate acestea, fereastra de urgență poate fi acoperită cu o perdea sau cu un stor, cu condiția să existe un indicator de siguranță suplimentar care să indice că fereastra de siguranță se află în spatele perdelei sau al storului respectiv. 7.6.11.5. Fiecare ieșire de urgență și orice altă ieșire care îndeplinește cerințele aplicabile unei ieșiri de urgență trebuie marcate cu ajutorul uneia dintre pictogramele corespunzătoare descrise în tabelul 3 din standardul ISO 7010:2011. Pictogramele trebuie să fie lizibile din interiorul și din exteriorul vehiculului. 7.6.11.6. Indicatoarele de siguranță trebuie poziționate lângă, în jurul sau pe toate comenzile și dispozitivele de urgență de spargere a ferestrei (ferestrelor) de urgență din exterior și din interior. 7.6.11.7. Nicio parte a unui indicator de siguranță nu trebuie să acopere utilizarea abuzivă care poate avea loc, de exemplu acoperirea cu o învelitoare. 7.6.11.8. Limba în care sunt redactate indicatoarele de siguranță sub formă de text care trebuie să respecte cerințele de la punctele 7.6.11.1-7.6.11.7 de mai sus trebuie să fie stabilită de autoritatea de omologare, ținând seama de țara/țările în care solicitantul intenționează să comercializeze vehiculul și în colaborare, în cazul în care este necesar, cu autoritățile competente ale țării/țărilor în cauză. Dacă autoritatea din țara/țările în care urmează să fie înmatriculat vehiculul modifică limba, această schimbare nu atrage după sine un nou proces de omologare. 7.6.12. Sistem de iluminare al ușii de serviciu 7.6.12.1. Ușa de serviciu poate fi dotată cu un sistem de iluminare care să ilumineze zona plată și orizontală a solului definită la punctul 7.6.12.2.2 de mai jos, astfel încât să faciliteze urcarea și coborârea pasagerilor din vehicul, precum și să permită conducătorului auto să observe, din scaunul său, prezența unui pasager în această zonă. 7.6.12.2. Dacă un vehicul este prevăzut cu un sistem de iluminare al ușii de serviciu, acesta trebuie să îndeplinească cerințele următoare: 7.6.12.2.1. să fie de culoare albă; 7.6.12.2.2. să ilumineze o porțiune de sol plană și orizontală cu o lățime de 2 m măsurată plecând de la un plan paralel cu planul vertical longitudinal median al vehiculului care trece prin punctul lateral extrem al ușii de serviciu închise și cu o lungime delimitată de planul transversal care trece prin punctul ușii de serviciu închise situat cel mai în față și planul transversal care trece prin axa centrală a roților celor mai apropiate de ușa de serviciu și situate în spatele acesteia sau, în absența unor astfel de roți, planul transversal care trece prin spatele vehiculului; 7.6.12.2.3. să nu producă o lumină prea orbitoare în exteriorul porțiunii de sol având o lățime de maximum 5 m, măsurată din partea laterală a vehiculului, și o lungime maximă limitată de două planuri transversale care trec prin fața și, respectiv, prin spatele vehiculului; 7.6.12.2.4. dacă extremitatea inferioară a dispozitivului de iluminare se află la o distanță de mai puțin de 2 m de sol, lumina ușii de serviciu nu trebuie proiectată la mai mult de 50 mm dincolo de lățimea totală a vehiculului neechipat cu dispozitivul de iluminare și să aibă raze de curbură de minimum 2,5 mm; 7.6.12.2.5. să fie activată și dezactivată manual, cu ajutorul unui întrerupător separat, precum și 7.6.12.2.6. să fie instalat astfel încât dispozitivul să nu poată fi activat decât atunci când se deschide o ușă de serviciu, iar viteza vehiculului nu depășește 5 km/h, și dezactivat automat numai atunci când vehiculul depășește 5 km/h. 7.7. Amenajări interioare 7.7.1. Accesul la ușile de serviciu (a se vedea figura 1 din anexa 4) 7.7.1.1. Spațiul liber care se extinde dinspre peretele lateral în care este amenajată ușa către interiorul vehiculului trebuie să permită trecerea liberă a unui dispozitiv de încercare având dimensiunile dispozitivelor de încercare 1 și 2 indicate în figura 1 din anexa 4. Dispozitivul de încercare se ține paralel cu deschiderea ușii în timp ce este deplasat din poziția inițială, unde planul feței celei mai apropiate de interiorul vehiculului este tangențial la muchia cea mai externă a deschiderii, până în poziția în care atinge prima treaptă, după care se ține în unghi drept față de direcția probabilă de mișcare a unei persoane care folosește intrarea. 7.7.1.2. (Rezervat). 7.7.1.3. În momentul în care axa centrală a acestui dispozitiv de încercare s-a deplasat pe o distanță de 300 mm pornind din poziția sa inițială, iar dispozitivul de încercare a atins suprafața treptei sau a planșeului, acesta se menține în această poziție. 7.7.1.4. Silueta cilindrică (a se vedea figura 6 din anexa 4) folosită pentru a testa distanța liberă a culoarului trebuie deplasată plecând de la culoar în direcția probabilă de deplasare a unei persoane care părăsește vehiculul, până când axa sa centrală atinge planul vertical care conține muchia de sus a celei mai înalte trepte sau până când un plan tangențial la cilindrul superior atinge panoul dublu, luându-se în considerare deplasarea ce are loc mai întâi, dintre cele două de mai sus, iar apoi este menținută în această poziție (a se vedea figura 2 din anexa 4). 7.7.1.5. Între silueta cilindrică, aflată în poziția stabilită la punctul 7.7.1.4 și panoul dublu aflat în poziția stabilită la punctul 7.7.1.3 de mai sus trebuie să existe un spațiu liber ale cărui limite superioare și inferioare sunt prezentate în figura 2 din anexa 4. Acest spațiu liber trebuie să permită trecerea liberă a unui panou vertical ale cărui formă și dimensiuni sunt identice cu cele ale secțiunii centrale a siluetei cilindrice (punctul 7.7.5.1 de mai jos) și să aibă o grosime de maximum 20 mm. Din poziția tangențială la silueta cilindrică, panoul trebuie deplasat până când latura sa exterioară intră în contact cu latura interioară a panoului dublu, atingând planul sau planurile delimitate de muchiile superioare ale treptei, în direcția probabilă de mișcare a unei persoane care folosește intrarea (a se vedea figura 2 din anexa 4). 7.7.1.6. Spațiul de liberă trecere pentru această siluetă nu trebuie să includă niciun spațiu care se întinde până la 300 mm în fața oricărei perne de scaun necomprimate a unui scaun îndreptat spre fața sau spre spatele vehiculului sau până la 225 mm în fața oricărei perne a unui scaun transversal, și până la înălțimea maximă a pernei de scaun (a se vedea figura 25 din anexa 4). 7.7.1.7. În cazul scaunelor rabatabile, spațiul în cauză se determină cu scaunul în poziție de utilizare. 7.7.1.8. Cu toate acestea, unul sau mai multe scaune rabatabile destinate utilizării de către echipaj pot obstrucționa pasajul de acces la o ușă de serviciu atunci când se află în poziție de utilizare, dacă: 7.7.1.8.1. se indică clar, atât în interiorul vehiculului, cât și pe fișa de comunicare (a se vedea anexa 1), că scaunul este destinat exclusiv utilizării de către echipaj; 7.7.1.8.2. atunci când scaunul nu este utilizat, acesta se rabatează automat, astfel încât să îndeplinească cerințele de la punctul 7.7.1.1 sau de la punctele 7.7.1.2 și 7.7.1.3, 7.7.1.4 și 7.7.1.5 din prezenta anexă; 7.7.1.8.3. ușa nu este considerată drept o ieșire obligatorie în sensul punctului 7.6.1.4 din prezenta anexă; 7.7.1.8.4. atunci când scaunul este în poziție de utilizare și când este rabatat, nicio parte a sa: (a) nu se află în fața unui plan vertical care trece prin centrul suprafeței de ședere a scaunului conducătorului auto în poziția sa cea mai retrasă și cea mai joasă și prin centrul oglinzii retrovizoare exterioare montate pe latura opusă a vehiculului sau prin centrul oricărui monitor utilizat ca dispozitiv de vizibilitate indirectă, după caz; și (b) nu se află deasupra unui plan orizontal situat la 300 mm deasupra centrului suprafeței de ședere a scaunului conducătorului auto în poziția sa cea mai retrasă și cea mai joasă. 7.7.1.9. În cazul vehiculelor cu o capacitate de maximum 22 de pasageri, o anumită ușă și drumul de acces spre aceasta sunt considerate libere dacă: 7.7.1.9.1. măsurat paralel cu axa longitudinală a vehiculului, există un spațiu liber de minimum 220 mm în orice punct și de 550 mm în orice punct situat la o înălțime mai mare de 500 mm de la planșeu sau de la trepte (anexa 4, figura 3); 7.7.1.9.2. măsurat perpendicular pe axa longitudinală a vehiculului, există un spațiu liber de minimum 300 mm în orice punct și de 550 mm în orice punct situat la o înălțime mai mare de 1 200 mm de la planșeu sau de la trepte sau la mai puțin de 300 mm de la tavan (anexa 4, figura 4). 7.7.1.10. Dimensiunile ușii de serviciu și a ușii de urgență de la punctul 7.6.3.1 și cerințele de la punctele 7.7.1.1-7.7.1.7, 7.7.2.1-7.7.2.3, 7.7.5.1 și 7.7.8.5 din prezenta anexă nu se aplică unui vehicul din clasa B cu o masă maximă tehnic admisibilă care nu depășește 3,5 tone, care are o capacitate maximă de 12 scaune pentru pasageri și în care fiecare scaun are acces liber la cel puțin două uși. 7.7.1.11. Panta maximă a planșeului în culoarul de acces nu trebuie să depășească 5 %. 7.7.1.12. Suprafața pasajelor de acces trebuie să fie antiderapantă. 7.7.2. Accesul la ușile de urgență (a se vedea figura 5 din anexa 4) Următoarele cerințe nu se aplică ușilor conducătorului auto folosite ca ieșiri de urgență în vehicule cu capacitate de maximum 22 de pasageri. 7.7.2.1. Cu excepția prevederilor de la punctul 7.7.2.4 de mai jos, spațiul liber dintre culoar și deschiderea ușii de urgență trebuie să permită trecerea liberă a unui cilindru vertical cu diametrul de 300 mm și înălțimea de 700 mm măsurată de la planșeu și care susține un al doilea cilindru vertical cu un diametru de 550 mm, înălțimea totală a ansamblului fiind de 1 400 mm. Diametrul cilindrului superior poate fi redus în partea de sus la 400 mm, atunci când include un șanfren cu o înclinație de maximum 30° față de orizontală. 7.7.2.2. Baza primului cilindru trebuie să se afle în interiorul proiecției celui de al doilea cilindru. 7.7.2.3. În cazul în care sunt montate scaune rabatabile de-a lungul culoarului, spațiul liber pentru cilindru trebuie determinat atunci când scaunul este în poziție de folosire. 7.7.2.4. Ca alternativă la utilizarea cilindrului dublu, se poate folosi dispozitivul de încercare descris la punctul 7.7.5.1 de mai jos (a se vedea figura 6 din anexa 4). 7.7.3. Accesul la ferestrele de urgență 7.7.3.1. Dispozitivul de încercare trebuie să poată fi scos de pe culoar în exteriorul vehiculului prin fiecare fereastră de urgență. 7.7.3.2. Direcția de deplasare a dispozitivului de încercare trebuie să coincidă cu direcția cea mai probabilă în care s-ar deplasa un pasager care părăsește vehiculul în caz de urgență. Dispozitivul de încercare trebuie menținut perpendicular pe respectiva direcție de mișcare și nu trebuie să întâlnească niciun obstacol. 7.7.3.3. Dispozitivul de încercare are forma unei plăci subțiri cu lățimea având dimensiunile de 600 × 400 mm și colțuri rotunjite la raza de 200 mm. Cu toate acestea, în cazul unei ferestre de urgență aflate pe fața posterioară a vehiculului, dispozitivul de încercare poate avea dimensiunile de 1 400 mm × 350 mm și colțuri rotunjite la raza de 175 mm. 7.7.4. Accesul la trapele de evacuare 7.7.4.1. Trape de evacuare în plafon 7.7.4.1.1. Cu excepția vehiculelor din clasele I și A, se amplasează cel puțin o trapă de evacuare astfel încât un trunchi de piramidă cu patru laturi cu un unghi lateral de 20° și o înălțime de 1 600 mm să atingă o parte a unui scaun sau un suport echivalent. Axa piramidei trebuie să fie verticală, iar secțiunea sa cea mai mică trebuie să intre în contact cu zona de deschidere a trapei de evacuare. Suporturile pot fi rabatabile sau mobile, cu condiția să poată fi blocate în poziția de utilizare. Aceasta este poziția care se ia în considerare pentru încercare. 7.7.4.1.2. Dacă grosimea structurii plafonului este mai mare de 150 mm, secțiunea cea mai mică a piramidei trebuie să intre în contact cu zona de deschidere a trapei de evacuare la nivelul suprafeței exterioare a plafonului. 7.7.4.2. Trape de siguranță în planșeu În cazul unei trape de evacuare montate în planșeu, trapa trebuie să asigure accesul liber și direct spre exteriorul vehiculului și trebuie montată acolo unde, deasupra trapei, este un spațiu echivalent cu înălțimea culoarului. Orice sursă de căldură sau componente mobile trebuie să se afle la o distanță de cel puțin 500 mm de orice parte a deschiderii trapei. Dispozitivul de încercare format dintr-o placă cu dimensiuni de 600 mm × 400 mm, având colțurile rotunjite la raza de 200 mm, ținut în poziție orizontală, trebuie să poată fi deplasat de la o înălțime de 1 m măsurată de la planșeul vehiculului până la sol. 7.7.5. Culoare (a se vedea figura 6 din anexa 4) 7.7.5.1. Culoarul (culoarele) unui vehicul trebuie proiectat(e) și construit(e) astfel încât să permită trecerea liberă a unui dispozitiv de încercare format din doi cilindri coaxiali legați printr-un trunchi de con inversat, dispozitivul având dimensiunile prezentate în anexa 4, figura 6. Dispozitivul de încercare poate intra în contact cu mânerele-buclă suspendate destinate pasagerilor care călătoresc în picioare, dacă vehiculul este echipat cu astfel de mânere, sau cu alte obiecte flexibile cum ar fi componente ale centurilor de siguranță, și le poate deplasa cu ușurință. La vehiculele din clasele I și A, dispozitivul de încercare, proiectat în conformitate cu anexa 4, figura 6, nu trebuie să intre în contact cu niciun monitor sau dispozitiv de afișare montat din plafonul situat deasupra culoarului. La vehiculele din clasele II, III și B, dispozitivul de încercare, proiectat în conformitate cu anexa 4, figura 6, poate intra în contact cu orice monitor sau dispozitiv de afișare montat din plafonul situat deasupra culoarului. Forța maximă necesară pentru îndepărtarea oricărui astfel de monitor sau dispozitiv de afișare în ambele direcții nu trebuie să depășească 35 de newtoni. Această forță maximă trebuie să se aplice în mod normal în mijlocul marginii inferioare a dispozitivului de monitorizare sau de afișare pe rând în ambele direcții până când dispozitivul de monitorizare sau de afișare ajunge într-o poziție care permite trecerea liberă a dispozitivului de încercare. După ce a fost îndepărtat, dispozitivul de monitorizare sau de afișare trebuie să rămână în poziție și să nu se redesfășoare automat. În cazul în care un vehicul din clasele I, II sau A este dotat cu o barieră, dispozitivul de încercare, proiectat în conformitate cu anexa 4, figura 6, poate intra în contact cu bariera respectivă, cu condiția ca forța maximă necesară pentru îndepărtarea unei astfel de bariere să nu depășească 50 de newtoni, măsurată la punctul de contact dintre dispozitivul de încercare, proiectat în conformitate cu anexa 4, figura 6, și bariera și perpendiculara aplicată pe barieră. Forța maximă se aplică pentru ambele sensuri de mișcare ale dispozitivului de încercare. În cazul în care vehiculul este echipat cu un ascensor adiacent barierei, bariera poate fi blocată temporar în timpul funcționării ascensorului. 7.7.5.1.1. Dacă nu există ieșire în fața unui scaun sau a unui rând de scaune: 7.7.5.1.1.1. În cazul scaunelor orientate cu fața înainte, muchia frontală a dispozitivului de încercare cilindric definit la punctul 7.7.5.1 de mai sus trebuie să atingă cel puțin planul vertical transversal tangent la punctul cel mai avansat de pe spătarul scaunului situat pe rândul de scaune cel mai avansat și să rămână în această poziție. Din acest plan, trebuie să fie posibil să se deplaseze panoul prezentat în anexa 4, figura 7, astfel încât, pornind din poziția de contact cu dispozitivul de încercare cilindric, latura panoului dinspre exteriorului vehiculului să se deplaseze în față pe o distanță de 660 mm. 7.7.5.1.1.2. În cazul scaunelor orientate lateral, partea din față a dispozitivului de încercare cilindric trebuie să atingă cel puțin planul transversal care coincide cu un plan vertical ce trece prin centrul scaunului situat în față. (anexa 4, figura 7). 7.7.5.1.1.3. În cazul scaunelor orientate spre spatele vehiculului, partea din față a dispozitivului de încercare cilindric trebuie să atingă cel puțin planul vertical transversal tangent la partea frontală a pernelor de scaun din rândul sau din scaunul situat în față (anexa 4, figura 7). 7.7.5.2. (Rezervat) 7.7.5.3. La vehiculele din clasa III, scaunele de pe o parte sau de pe ambele părți ale culoarului pot fi deplasate lateral, astfel devenind posibilă reducerea lățimii culoarului la o valoare care să corespundă unui cilindru inferior cu diametrul de 220 mm, cu condiția ca fiecare scaun să fie dotat cu o comandă ușor accesibilă oricărei persoane care stă în picioare în culoar și suficientă pentru a readuce scaunul în poziția care corespunde unei lățimi minime de 300 mm, fără dificultate și, dacă este posibil, automat, chiar dacă scaunul este încărcat. 7.7.5.4. La vehiculele articulate, dispozitivul de încercare definit la punctul 7.7.5.1 de mai sus trebuie să poată trece liber prin secțiunea articulată de pe oricare platformă unde cele două secțiuni permit trecerea pasagerilor. Nicio parte a învelișului flexibil al secțiunii respective, în special părți ale membranei armonice, nu trebuie să pătrundă în culoar. 7.7.5.5. Pe culoare se pot monta trepte. Lățimea acestor trepte nu trebuie să depășească lățimea culoarului de la capătul scărilor. 7.7.5.6. Sunt interzise scaunele rabatabile care ar permite pasagerilor să stea așezați pe culoar. Totuși, scaunele rabatabile sunt permise în alte zone ale vehiculului, atât timp cât ele nu obstrucționează deplasarea pe culoar a dispozitivului de încercare atunci când sunt în poziție desfăcută (ca loc de ședere). 7.7.5.7. Sunt interzise scaunele care glisează lateral și care pot bloca astfel culoarul, cu excepția vehiculelor din clasa III, dacă se îndeplinesc condițiile stabilite la punctul 7.7.5.3 de mai sus. 7.7.5.8. În cazul vehiculelor cărora li se aplică punctul 7.7.1.9 din prezenta anexă, nu este necesară prevederea unui culoar, cu condiția ca dimensiunile de acces specificate la punctul respectiv să fie respectate. 7.7.5.9. Suprafața culoarului trebuie să fie antiderapantă. 7.7.6. Panta culoarului Panta culoarului nu trebuie să depășească: 7.7.6.1. În direcție longitudinală: 7.7.6.1.1. 8 % în cazul unui vehicul din clasa I, II sau A sau 7.7.6.1.2. 12,5 % în cazul unui vehicul din clasele III și B și 7.7.6.2. În direcție transversală, 5 % pentru toate clasele. 7.7.7. Treptele (a se vedea figura 8 din anexa 4) 7.7.7.1. Înălțimea maximă și minimă și adâncimea minimă ale treptelor pentru pasageri care duc la ușile de serviciu și de urgență, precum și ale treptelor din interiorul vehiculului sunt specificate în anexa 4, figura 8. 7.7.7.1.1. Nicio trecere de la o zonă de acces denivelată la o zonă de scaune nu se consideră o treaptă. Cu toate acestea, distanța verticală dintre suprafața culoarului și planșeul zonei cu scaune nu trebuie să depășească 350 mm. 7.7.7.2. Înălțimea unei trepte se măsoară în centrul lățimii sale de la muchia exterioară, echipamentul pneumatic și presiunea de umflare fiind cele specificate de producător pentru masa maximă tehnic admisibilă a vehiculului încărcat (M). 7.7.7.3. Înălțimea primei trepte față de sol se măsoară cu vehiculul staționar pe sol, pe o suprafață orizontală, la greutatea sa proprie în stare de funcționare definită la punctul 2.18. din prezentul regulament și cu echipamentul pneumatic și presiunea de umflare specificate de producător pentru masa maximă tehnic admisibilă a vehiculului încărcat (M) declarată conform punctului 2.19 din prezentul regulament. 7.7.7.4. În cazul în care există mai multe trepte, fiecare treaptă se poate extinde până în zona de proiecție verticală a treptei următoare cu până la 100 mm, iar proiecția deasupra treptei de dedesubt trebuie să lase o suprafață liberă de cel puțin 200 mm (a se vedea figura 8 din anexa 4), căptușelile metalice ale buzei treptei fiind proiectate astfel încât să se reducă la minimum riscul de împiedicare. Toate căptușelile metalice ale buzei treptei trebuie să contrasteze vizual cu imediata lor vecinătate. 7.7.7.5. Lățimea și forma fiecărei trepte trebuie să fie astfel încât un dreptunghi, precum cel indicat în tabelul de mai jos, să poată fi amplasat pe treapta respectivă și dreptunghiul să nu depășească treapta cu mai mult de 5 % suprafața treptei. La o ușă dublă, fiecare jumătate a ușii de intrare trebuie să îndeplinească separat această cerință.



Număr de pasageri > 22 ≤ 22 Domeniu Prima treaptă (mm) 400 × 300 400 × 200 Alte trepte (mm) 400 × 200 400 × 200 7.7.7.6. Toate treptele trebuie să aibă o suprafață antiderapantă. 7.7.7.7. Panta maximă a treptei în orice direcție nu trebuie să depășească 5 %. 7.7.8. Scaunele pentru pasageri (inclusiv scaunele rabatabile) și spațiul pentru pasagerii care stau pe scaune 7.7.8.1. Lățimea minimă a scaunului (a se vedea figura 9 din anexa 4) 7.7.8.1.1. Lățimea minimă a pernei scaunului, dimensiunea „F” (anexa 4, figura 9), măsurată de la un plan vertical care trece prin centrul poziției de ședere, trebuie să fie: 7.7.8.1.1.1. 200 mm în cazul clasei I, II, A sau B; sau 7.7.8.1.1.2. 225 mm în cazul clasei III. 7.7.8.1.2. Lățimea minimă a spațiului disponibil pentru fiecare poziție de ședere, dimensiunea „G” (anexa 4, figura 9), măsurată de la un plan vertical care trece prin centrul poziției de ședere la înălțimi între 270 și 650 mm deasupra pernei de scaun necomprimate, trebuie să fie de minimum: 7.7.8.1.2.1. 250 mm în cazul scaunelor individuale; sau 7.7.8.1.2.2. 225 mm în cazul rândurilor continue de scaune pentru doi sau mai mulți pasageri. 7.7.8.1.3. Pentru vehiculele cu o lățime de 2,35 m: 7.7.8.1.3.1. lățimea spațiului disponibil pentru fiecare poziție de ședere, măsurată de la un plan vertical care trece prin centrul poziției de ședere la înălțimi între 270 și 650 mm deasupra pernei de scaun necomprimate, trebuie să fie de 200 mm (a se vedea figura 9A din anexa 4). În cazul respectării prezentului punct, cerințele de la punctul 7.7.8.1.2 de mai sus nu se aplică; și 7.7.8.1.3.2. În cazul vehiculelor din clasa III, lățimea minimă a pernei scaunului, dimensiunea „F” (anexa 4, figura 9A), măsurată de la un plan vertical care trece prin centrul poziției de ședere, trebuie să fie de cel puțin 200 mm. În cazul respectării prezentului punct, cerințele de la punctul 7.7.8.1.1.2 de mai sus nu se aplică. 7.7.8.1.4. Pentru vehiculele cu o capacitate de maximum 22 de pasageri, în cazul scaunelor adiacente peretelui vehiculului, spațiul disponibil nu include, în partea sa superioară, o zonă triunghiulară de 20 mm lățime și 100 mm înălțime (a se vedea figura 10 din anexa 4). În plus, trebuie să se facă abstracție de spațiul necesar pentru centurile de siguranță, pentru dispozitivele de fixare a acestora și pentru parasolar. 7.7.8.1.5. Atunci când se măsoară lățimea culoarului, nu se verifică dacă spațiul disponibil definit mai sus iese în afară pe culoar. 7.7.8.2. Adâncimea minimă a pernei scaunului (dimensiunea K, a se vedea figura 11 din anexa 4) Adâncimea minimă a pernei scaunului trebuie să fie de: 7.7.8.2.1. 350 mm la vehiculele din clasele I, A sau B și de 7.7.8.2.2. 400 mm la vehiculele din clasa II sau clasa III. 7.7.8.3. Înălțimea pernei scaunului (dimensiunea H, a se vedea figura 11a din anexa 4) Înălțimea unei perne de scaun necomprimate față de planșeu trebuie să fie astfel încât distanța de la planșeu la un plan orizontal tangent la suprafața superioară frontală a pernei de scaun să se situeze între 400 mm și 500 mm; înălțimea respectivă poate să fie, totuși, redusă la minimum 350 mm la arcurile roții (având în vedere toleranțele permise la punctul 7.7.8.5.2 de mai jos) și la compartimentul motor sau la cutia de transmisie. 7.7.8.4. Spațierea scaunelor (a se vedea figurile 12A și 12B din anexa 4) 7.7.8.4.1. În cazul scaunelor orientate în aceeași direcție, distanța dintre fața spătarului unui scaun și spatele spătarului scaunului anterior (dimensiunea H), măsurată orizontal, paralel cu planul longitudinal al vehiculului și la orice înălțime de deasupra planșeului între nivelul marginii superioare a pernei scaunului și un punct aflat la 620 mm deasupra planșeului, nu poate fi mai mică de:



H Clasele I, A și B 650 mm Clasele II și III 680 mm 7.7.8.4.2. Toate măsurătorile se fac cu perna și spătarul scaunului necomprimate, utilizându-se dispozitivul de încercare indicat în anexa 4, figura 12 B. 7.7.8.4.3. Dacă scaunele transversale se află față în față, distanța minimă dintre fețele frontale ale spătarelor scaunelor așezate față în față, măsurată peste cele mai înalte puncte ale pernelor scaunelor, trebuie să fie de minimum 1 300 mm. 7.7.8.4.4. În cazul scaunelor pentru pasageri cu spătar care se poate înclina și al scaunelor pentru conducătorul auto reglabile, măsurătorile se fac cu spătarele și celelalte elemente de reglare aflate în poziția normală de utilizare specificată de producător. 7.7.8.4.5. Măsurătorile se fac cu măsuțele rabatabile montate pe spătarul scaunului în poziție strânsă (închisă). 7.7.8.4.6. Scaunele montate pe o glisieră sau pe un alt sistem care permite operatorului sau utilizatorului să modifice cu ușurință configurația interioară a vehiculului se măsoară în poziția normală de utilizare specificată de producător în cererea de omologare. 7.7.8.5. Spațiul pentru pasagerii așezați pe scaune (a se vedea figura 13 din anexa 4) 7.7.8.5.1. În cazul unui scaun aflat în spatele unei despărțituri sau al unei structuri rigide alta decât un scaun, se asigură, în conformitate cu figura 13 din anexa 4, un spațiu liber minim în fața fiecărui spațiu necesar pentru un scaun pentru pasageri (astfel cum este definit la punctul 7.7.8.6 de mai jos). O despărțitură al cărei contur corespunde aproximativ celui al spătarului înclinat al scaunului poate pătrunde în acest spațiu. În cazul scaunelor situate lângă scaunul conducătorului auto, în vehicule din clasa A sau B, se permite pătrunderea în spațiul liber a tabloului de bord, a comenzilor, a schimbătorului de viteze, a parbrizului, a parasolarului, a centurilor de siguranță și a dispozitivelor de prindere a acestora. 7.7.8.5.2. În cazul unui scaun aflat în spatele altui scaun și/sau al unui scaun amplasat cu fața la culoar, se asigură, în conformitate cu figura 11b din anexa 4, un spațiu liber pentru picioare cu o adâncime de cel puțin 300 mm și lățimea prevăzută la punctul 7.7.8.1.1 din prezenta anexă. Este, de asemenea, admisă prezența în acest spațiu a picioarelor de scaune, a suporturilor de sprijin pentru picioarele pasagerilor și a modificărilor prevăzute la punctul 7.7.8.6 de mai jos, cu condiția să rămână suficient spațiu pentru picioarele pasagerilor. Acest spațiu pentru picioare poate fi situat parțial în și/sau deasupra culoarului central, dar nu trebuie să creeze niciun obstacol la măsurarea lățimii minime a culoarului central în conformitate cu punctul 7.7.5. În cazul scaunelor situate lângă scaunul conducătorului auto din vehiculele de clasa A sau B, este permisă pătrunderea centurilor de siguranță și a dispozitivelor de prindere a acestora. 7.7.8.5.3. Numărul minim al scaunelor cu prioritate care respectă cerințele punctului 3.2 din anexa 8 este de patru pentru clasa I, două pentru clasa II și unul pentru clasa A. În cazul vehiculelor din clasa III sau clasa B care fac obiectul cerințelor din anexa 8, numărul minim al scaunelor cu prioritate trebuie să fie de două în vehiculele din clasa III și de unu în cele din clasa B. Un scaun care se rabatează atunci când nu este folosit nu poate fi desemnat drept scaun cu prioritate. 7.7.8.6. Înălțimea liberă de deasupra pozițiilor de ședere 7.7.8.6.1. În cazul vehiculelor neetajate, deasupra fiecărei poziții de ședere și, cu excepția scaunelor situate lângă scaunul conducătorului auto al unui vehicul din clasa A sau B, deasupra spațiului liber pentru picioare aferent trebuie să existe o înălțime liberă de minimum 900 mm, măsurată de la punctul cel mai înalt al pernei necomprimate a scaunului, și de cel puțin 1 350 mm de la nivelul mediu al planșeului în spațiul pentru picioare. În cazul vehiculelor cărora li se aplică prevederile de la punctul 7.7.1.10 din prezenta anexă, precum și al scaunului (scaunelor) de lângă scaunul conducătorului auto al unui vehicul din clasa A sau B, aceste dimensiuni pot fi reduse la 1 200 mm, măsurați de la planșeu, și la 800 mm, măsurați de la punctul ce