2007R0718 — RO — 30.01.2010 — 001.001

Acest document reprezintă un instrument de documentare, iar instituţiile nu îşi asumă responsabilitatea pentru conţinutul său.

Astfel cum a fost modificat prin:









▼B

REGULAMENTUL (CE) NR. 718/2007 AL COMISIEI

din 12 iunie 2007

de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1085/2006 al Consiliului de instituire a unui instrument de asistență pentru preaderare (IPA)

CUPRINS Partea I Dispoziții comune Titlul I Principiile și cadrul general al asistenței Capitolul I Obiect și principii Capitolul II Cadrul general al punerii în aplicare Titlul II Norme comune de punere în aplicare Capitolul I Principii Capitolul II Sisteme de gestionare și control Secțiunea 1 Gestionarea descentralizată Secțiunea 2 Alte forme de gestionare Capitolul III Contribuția financiară a Comunității Europene Capitolul IV Gestionarea financiară Secțiunea 1 Angajamente bugetare Secțiunea 2 Norme privind gestionarea descentralizată Secțiunea 3 Norme privind gestionarea centralizată și în comun Capitolul V Evaluare și monitorizare Capitolul VI Publicitate, vizibilitate Partea II Dispoziții specifice Titlul I Componenta „asistență pentru tranziție și consolidarea instituțiilor” Capitolul I Obiectul asistenței și eligibilitatea Capitolul II Programare Capitolul III Punerea în aplicare Secțiunea 1 Cadrul de punere în aplicare și principii Secțiunea 2 Gestionarea financiară Secțiunea 3 Evaluare și monitorizare Titlul II Componenta „cooperare transfrontalieră” Capitolul I Obiectul asistenței și eligibilitatea Capitolul II Programare Secțiunea 1 Programe Secțiunea 2 Operațiuni Capitolul III Punerea în aplicare Secțiunea 1 Dispoziții generale Secțiunea 2 Programe transfrontaliere între țările beneficiare și statele membre Secțiunea 3 Programe transfrontaliere între țările beneficiare Titlul III Componentele „dezvoltare regională” și „dezvoltare a resurselor umane” Capitolul I Obiectul asistenței și eligibilitatea Secțiunea 1 Componenta „dezvoltare regională” Secțiunea 2 Componenta „dezvoltare a resurselor umane” Capitolul II Programare Capitolul III Punerea în aplicare Secțiunea 1 Norme generale Secțiunea 2 Gestionarea financiară Secțiunea 3 Evaluare și monitorizare Titlul IV Componenta „dezvoltare rurală” Capitolul I Obiectul asistenței și eligibilitatea Secțiunea 1 Obiectul asistenței Secțiunea 2 Cerințe generale privind eligibilitatea și intensitatea ajutorului Secțiunea 3 Eligibilitatea și cerințele specifice pentru asistența din cadrul axei prioritare 1 Secțiunea 4 Eligibilitatea și cerințele specifice în cadrul axei prioritare 2 Secțiunea 5 Eligibilitatea și cerințele specifice în cadrul axei prioritare 3 Secțiunea 6 Asistența tehnică Capitolul II Programare Capitolul III Punerea în aplicare Secțiunea 1 Principii și gestionarea financiară Secțiunea 2 Evaluare și monitorizare Partea III Dispoziții finale Anexă Criterii de acreditare







COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE, având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1085/2006 al Consiliului din 17 iulie 2006 de instituire a unui instrument de asistență pentru preaderare (IPA) ( 1 ), în special articolul 3 alineatul (3), întrucât: (1) Obiectul Regulamentului (CE) nr. 1085/2006 (denumit în continuare „Regulamentul IPA”) este de a furniza asistență pentru preaderare țărilor beneficiare și de a le sprijini în tranziția lor de la anexa II la anexa I la regulamentul în cauză și până la data aderării lor la Uniunea Europeană. (2) Regulamentul IPA fiind unicul instrument de preaderare pentru perioada 2007-2013, normele pentru programarea și furnizarea asistenței în cadrul regulamentului în cauză ar trebui să fie raționalizate și reunite într-un singur regulament de punere în aplicare, care să reglementeze toate cele cinci componente stabilite în Regulamentul IPA (denumite în continuare „componentele IPA”). (3) Pentru asigurarea coerenței, a coordonării și a eficienței, în special în contextul planului de acțiune al Comisiei spre un cadru integrat al controlului intern, sunt necesare norme comune de punere în aplicare a asistenței acordate în temeiul Regulamentului IPA pentru toate cele cinci componente IPA. Cu toate acestea, trebuie luate în considerare caracteristicile speciale ale componentelor IPA individuale. (4) De asemenea, trebuie luate în considerare și diferențele de la nivelul contextelor socioeconomic, cultural și politic din țările beneficiare, deoarece acestea creează necesitatea unei abordări specifice și a unui sprijin diferențiat în funcție de statutul de candidat sau candidat potențial al unei țări, de contextul politic și economic, de nevoi, precum și de capacitățile de absorbție și de gestionare. (5) Asistența furnizată în temeiul Regulamentului IPA trebuie să fie în conformitate cu politicile și acțiunile comunitare în domeniul asistenței externe. (6) Asistența trebuie să se încadreze în domeniul de aplicare prevăzut la articolul 2 din Regulamentul IPA. Aceasta ar trebui să fie direcționată către sprijinirea unei game largi de măsuri de consolidare a instituțiilor în toate țările beneficiare. Asistența ar trebui să consolideze instituțiile democratice și statul de drept, să reformeze administrația publică, să realizeze reforme economice, să respecte drepturile omului și drepturile minorităților, să încurajeze egalitatea între sexe și nediscriminarea, să promoveze drepturile civile și dezvoltarea societății civile, să sprijine intensificarea cooperării regionale, precum și reconcilierea și reconstrucția și să contribuie la dezvoltarea durabilă, la reducerea sărăciei, precum și la un nivel înalt de protecție a mediului în aceste țări. (7) În afară de aceasta, asistența pentru țările candidate ar trebui să se axeze asupra adoptării și a punerii în aplicare a întregului acquis comunitar, precum și a respectării criteriilor de aderare; ar trebui, de asemenea, să ajute la pregătirea țărilor candidate pentru programarea, gestionarea și punerea în aplicare a Fondului European de Dezvoltare Regională, a Fondului de coeziune, a Fondului Social European și a dezvoltării rurale la care vor avea acces după data aderării. (8) Asistența pentru țările potențial candidate ar trebui să promoveze un anumit nivel de aliniere la acquis-ul comunitar și de apropiere față de criteriile de aderare, precum și operațiuni similare cu cele care vor deveni disponibile pentru țările candidate în cadrul componentelor IPA referitoare la dezvoltarea regională, dezvoltarea resurselor umane și dezvoltarea rurală. (9) Pentru a garanta consecvența, complementaritatea și concentrarea asistenței, coerența și coordonarea acțiunilor realizate într-o anumită țară în cadrul diferitelor componente IPA ar trebui să fie asigurată la nivelul de planificare multianuală prevăzut la articolul 6 din Regulamentul IPA. (10) Comisia și țările beneficiare ar trebui să semneze acorduri-cadru în vederea stabilirii principiilor cooperării lor în cadrul prezentului regulament. (11) Trebuie să se specifice în mod clar care dintre metodele de gestionare prevăzute în Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind Regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene ( 2 ) se aplică în legătură cu fiecare dintre componente în conformitate cu Regulamentul IPA. (12) În special, întrucât Regulamentul IPA prevede asistență în contextul procesului de preaderare, pentru punerea sa în aplicare trebuie utilizată o gestionare descentralizată a fondurilor, după caz, în scopul de a îmbunătăți însușirea gestionării asistenței de către țările beneficiare. Cu toate acestea, ar trebui să fie posibilă utilizarea unei gestionări centralizate, în comun și repartizate atunci când este nevoie. (13) În situația unei gestionări descentralizate, trebuie să fie specificate clar rolurile și obligațiile respective ale Comisiei și ale țărilor beneficiare. Dispozițiile privind țările beneficiare ar trebui să fie incluse în acordurile-cadru, în acordurile sectoriale sau în acordurile de finanțare. (14) Este necesară stabilirea unor norme detaliate pentru gestionarea financiară a fondurilor în conformitate cu Regulamentul IPA, în funcție de metoda de gestionare care urmează să fie utilizată pentru punerea în aplicare a asistenței. Obligațiile țărilor beneficiare în această privință ar trebui să fie prevăzute în acordurile-cadru, în acordurile sectoriale sau în acordurile de finanțare. (15) În afară de evaluarea generală a Regulamentului IPA prevăzută la articolul 22 din acesta, asistența furnizată în conformitate cu Regulamentul IPA ar trebui să fie monitorizată și evaluată periodic. În special, programele ar trebui să facă obiectul unei evaluări de către comitete de monitorizare speciale, iar punerea în aplicare generală a asistenței acordate în temeiul Regulamentului IPA ar trebui să fie controlată în mod periodic. (16) Vizibilitatea programelor de asistență IPA și efectele lor asupra cetățenilor țărilor beneficiare sunt de o importanță primordială pentru asigurarea unei conștientizări publice a acțiunilor UE și pentru a crea o imagine consecventă a măsurilor respective în toate țările beneficiare, în conformitate cu planul de acțiune al Comisiei pentru îmbunătățirea comunicării privind Europa, Cartea albă a Comisiei privind o politică europeană de comunicare și strategia de comunicare privind extinderea pentru 2005-2009. (17) Întrucât Regulamentul IPA se aplică începând cu 1 ianuarie 2007, normele Comisiei pentru punerea în aplicare a regulamentului menționat anterior trebuie, la rândul lor, să se aplice începând cu aceeași dată de 1 ianuarie 2007. (18) Dispozițiile prevăzute în prezentul regulament sunt conforme cu avizul Comitetului IPA, întrucât: ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:







PARTEA I

DISPOZIȚII COMUNE







TITLUL I

PRINCIPIILE ȘI CADRUL GENERAL AL ASISTENȚEI







CAPITOLUL I

Obiect și principii

Articolul 1

Obiectul

Prezentul regulament instituie normele de punere în aplicare ce reglementează furnizarea de către Comunitate a asistenței de preaderare instituite de Regulamentul (CE) nr. 1085/2006 al Consiliului (IPA), „Regulamentul IPA”.

Articolul 2

Definiții

În sensul prezentului regulament, se aplică următoarele definiții:

1. „țară beneficiară”: orice țară menționată în anexa I sau anexa II la Regulamentul IPA;

2. „pachetul de extindere”: un set de documente prezentat în fiecare an Consiliului și Parlamentului European de către Comisie, a cărui parte strategică și politică cuprinde revizuirile, după caz, ale parteneriatelor de aderare și ale parteneriatelor europene, rapoartele periodice pentru fiecare țară și documentul de strategie al Comisiei. Un cadru financiar indicativ multianual completează pachetul;

3. „acord-cadru”: un acord încheiat între Comisie și țara beneficiară și care se aplică tuturor componentelor IPA, stabilind principiile cooperării între țara beneficiară și Comisie în temeiul prezentului regulament;

4. „acord sectorial”: un acord referitor la o anumită componentă IPA, elaborat, după caz, de Comisie și de țara beneficiară și care stabilește dispozițiile relevante care trebuie respectate și care nu sunt cuprinse în acordul-cadru sau acordurile de finanțare aplicabile țării în cauză;

5. „acord de finanțare”: un acord anual sau multianual încheiat între Comisie și țara beneficiară, în urma unei decizii de finanțare din partea Comisiei prin care este aprobată contribuția comunitară la un program sau o operațiune care fac parte din domeniul de aplicare a prezentului regulament;

6. „neregulă”: orice încălcare a unei dispoziții din normele și contractele aplicabile care decurge dintr-un act sau omisiune a unui operator economic și care are sau ar avea efectul de a aduce prejudicii bugetului general al Uniunii Europene prin introducerea unei cheltuieli nejustificate în bugetul general;

7. „exercițiu financiar”: de la 1 ianuarie la 31 decembrie;

8. „beneficiar final”: organismul sau întreprinderea, din sectorul public sau privat, care răspunde de inițierea sau de inițierea și punerea în aplicare a operațiunilor. În contextul sistemelor de ajutoare, beneficiarii finali sunt întreprinderi publice sau private care realizează un proiect individual și primesc ajutoare publice;

9. „contribuție comunitară”: partea din cheltuielile eligibile care este finanțată de către Comunitate;

10. „cont în euro”: cont bancar purtător de dobândă, deschis de fondul național la o instituție financiară sau la o autoritate financiară, în numele țării beneficiare și sub responsabilitatea acesteia, în scopul primirii plăților efectuate de Comisie;

11. „cheltuieli publice”: orice contribuție publică la finanțarea operațiunilor a cărei origine este Comunitatea Europeană sau bugetul autorităților publice ale țării beneficiare și orice contribuție la finanțarea operațiunilor a cărei origine este bugetul organismelor de drept public sau al asociațiilor alcătuite din una sau mai multe autorități regionale sau locale sau organisme de drept public;

12. „cheltuieli totale”: cheltuielile publice și orice contribuție privată la finanțarea operațiunilor.

Articolul 3

Principii ale asistenței

Comisia asigură aplicarea principiilor următoare în cadrul asistenței furnizate în temeiul Regulamentului IPA:

— asistența furnizată respectă principiile coerenței, complementarității, coordonării, parteneriatului și concentrării;

— asistența este conformă cu politicile UE și favorizează alinierea la acquis-ul comunitar;

— asistența respectă principiile bugetare prevăzute în Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002;

— asistența este adaptată nevoilor identificate în procesul de extindere și capacităților de absorbție ale țării beneficiare. Aceasta reflectă, de asemenea, experiența acumulată în trecut;

— se încurajează puternic însușirea programării și a punerii în aplicare a asistenței de către țara beneficiară și se asigură o vizibilitate adecvată intervenției UE;

— operațiunile sunt pregătite în mod adecvat, cu obiective clare și verificabile, care urmează să fie realizate într-o anumită perioadă de timp;

— trebuie prevenită orice discriminare bazată pe sex, rasă sau origine etnică, religie sau convingeri, handicap, vârstă sau orientare sexuală în decursul diferitelor etape ale punerii în aplicare a asistenței;

— obiectivele asistenței pentru preaderare sunt urmărite în cadrul dezvoltării durabile și al promovării, de către Comunitate, a obiectivului de protecție și îmbunătățire a mediului.

Articolul 4

Priorități ale asistenței

Asistența pentru o anumită țară beneficiară se bazează pe prioritățile identificate în documentele următoare, în cazul în care acestea există:

— parteneriatul european;

— parteneriatul pentru aderare;

— programul național pentru adoptarea acquis-ului;

— rapoartele și documentul de strategie incluse în pachetul de extindere anual al Comisiei;

— acordul de stabilizare și asociere;

— cadrul de negocieri.

Se iau în considerare și prioritățile prevăzute în strategiile naționale, atunci când sunt compatibile cu obiectivele de preaderare și domeniul de aplicare prevăzut în Regulamentul IPA.







CAPITOLUL II

Cadrul general al punerii în aplicare

Articolul 5

Documente indicative de planificare multianuală

(1) Documentul indicativ de planificare multianuală asigură coerența și complementaritatea necesare între componentele IPA într-o anumită țară beneficiară. Documentul reflectă, în special, principiile prevăzute la articolul 9.

(2) În conformitate cu dispozițiile articolului 20 alineatul (3) din Regulamentul IPA și în contextul consultării prevăzute la articolul 6 alineatul (1) din regulamentul menționat anterior, Comisia depune eforturi pentru a acorda suficient timp părților interesate relevante, inclusiv statelor membre, pentru a-și prezenta observațiile privind documentul.

(3) Pentru fiecare dintre țările în cauză, documentele indicative de planificare multianuală cuprind:

(a) un istoric general, inclusiv o scurtă descriere a procesului de consultări cu țara beneficiară și în cadrul acesteia;

(b) descriere a obiectivelor de cooperare ale Uniunii Europene în țara respectivă;

(c) evaluare consolidată a aspectelor problematice, a necesităților și a importanței relative a priorităților asistenței;

(d) prezentare a cooperării din trecut și din prezent a Uniunii Europene, care să includă o analiză a necesităților și a capacității de absorbție, și a lecțiilor învățate, precum și a activităților relevante ale celorlalți donatori, atunci când aceste informații sunt disponibile;

(e) pentru fiecare componentă, o descriere a modului în care evaluarea consolidată menționată la litera (c) de mai sus este transpusă în opțiuni strategice, precum și o descriere a principalelor sectoare din țara în cauză care au fost alese pentru a primi asistență, însoțită de o descriere a rezultatelor preconizate;

(f) alocările financiare indicative pentru principalele domenii de intervenție din cadrul fiecărei componente IPA.

(4) Programele regionale și orizontale pot constitui obiectul unor documente separate și specifice de planificare multianuală indicative, cu mai mulți beneficiari.

Articolul 6

Programele multianuale sau anuale

(1) Documentele indicative de planificare multianuală sunt puse în aplicare prin programe multianuale sau, în funcție de componentă, programe anuale, astfel cum se prevede la articolul 7 din Regulamentul IPA.

(2) Programele multianuale sau programele anuale sunt formate din documente înaintate de țara beneficiară sau elaborate de Comisie în cazul programelor regionale și orizontale și adoptate de Comisie. Programele prezintă un ansamblu coerent de axe prioritare, orice măsuri sau operațiuni adecvate, precum și o descriere a contribuției financiare necesare pentru punerea în aplicare a strategiilor definite în documentele indicative de planificare multianuală.

(2) Programele sunt subîmpărțite în axe prioritare, fiecare dintre acestea definind un obiectiv global care trebuie atins și care, în funcție de componenta IPA avută în vedere, trebuie pus în aplicare prin măsuri, care pot să fie subîmpărțite în operațiuni, sau direct prin operațiuni.

(2) Operațiunile cuprind un proiect sau un grup de proiecte pus în aplicare de Comisie, inițiat sau inițiat și pus în aplicare de unul sau mai mulți beneficiari finali, pe baza cărora se pot îndeplini obiectivele măsurii și/sau se poate îndeplini axa prioritară la care se raportează.

(3) În conformitate cu articolul 20 din Regulamentul IPA, părțile interesate relevante, inclusiv statele membre, sunt consultate în cursul procesului de programare, conform dispozițiilor prevăzute în partea II. Comisia și/sau țara beneficiară depun eforturi pentru a acorda suficient timp părților interesate să își prezinte observațiile în acest context.

Articolul 7

Acorduri-cadru și acorduri sectoriale

(1) Comisia și țara beneficiară încheie un acord-cadru, pentru a stabili și conveni asupra regulilor de cooperare privind asistența financiară acordată de CE țării beneficiare. După caz, acordul-cadru poate fi completat printr-un acord sectorial sau prin mai multe acorduri sectoriale cu dispoziții specifice privind anumite componente.

(2) Asistența în temeiul Regulamentului IPA poate fi furnizată țării beneficiare numai după încheierea și intrarea în vigoare a acordului-cadru prevăzut la alineatul (1).

(2) În cazul în care a fost încheiat un acord sectorial cu țara beneficiară, asistența în temeiul Regulamentului IPA poate fi acordată, în cadrul componentei IPA vizate de acordul sectorial, numai după intrarea în vigoare a acordului-cadru și a acordului sectorial.

(2) Prin derogare de la primul paragraf, atunci când nu s-a încheiat un acord-cadru sau atunci când acordul-cadru în vigoare, încheiat conform Regulamentelor (CEE) nr. 3906/89 ( 3 ), (CE) nr. 1267/1999 ( 4 ), (CE) nr. 1268/1999 ( 5 ), (CE) nr. 2500/2001 ( 6 ) sau (CE) nr. 2666/2000 ( 7 ) ale Consiliului, nu prevede dispozițiile minime menționate la alineatul (3), aceste dispoziții minime se stabilesc în acordurile de finanțare.

(3) Acordul-cadru include, în special, dispoziții privind:

(a) regulile generale în domeniul asistenței financiare comunitare;

(b) stabilirea structurilor și a autorităților necesare pentru gestionare și menționate la articolele 21, 32 și 33, precum și orice alte organisme specifice relevante;

(c) responsabilitățile comune ale structurilor, ale autorităților și ale organismelor menționate anterior, în conformitate cu principiile prevăzute la articolele 22, 23, 24, 25, 26, 28 și 29;

(d) cerințele și condițiile privind controlul pentru: (i) acreditarea și monitorizarea acreditării ordonatorului de credite național de către responsabilul competent în materie de acreditare, în conformitate cu principiile prevăzute la articolele 11, 12 și 15; (ii) acreditarea și monitorizarea acreditării structurii de execuție de către ordonatorul de credite național, în conformitate cu principiile prevăzute la articolele 11, 13 și 16; (iii) delegarea, de către Comisie, a competențelor în materie de gestionare, în conformitate cu principiile prevăzute la articolele 11, 14 și 17;

(e) întocmirea unei declarații anuale de asigurare de către ordonatorul de credite național, în conformitate cu articolul 27;

(f) norme privind achizițiile publice, în conformitate cu Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 și Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2342/2002 al Comisiei ( 8 ) de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002;

(g) încetarea programelor în conformitate cu articolele 47 și 56;

(h) definițiile neregulii, în conformitate cu articolul 2, ale fraudei, precum și definiția corupției active și pasive, conform celor prevăzute în legislația comunitară; obligația țării beneficiare de a lua măsuri preventive adecvate împotriva corupției active și pasive, măsuri antifraudă și acțiuni corective; normele privind recuperarea fondurilor în caz de neregulă sau fraudă;

(i) recuperările și corecțiile și ajustările financiare, în conformitate cu articolele 49 și 50;

(j) normele privind supravegherea, controlul și auditul efectuate de Comisie și de Curtea Europeană de Conturi;

(k) normele privind taxele, drepturile vamale și alte taxe fiscale;

(l) cerințele de informare și de publicitate.

(4) După caz, poate fi încheiat un acord sectorial referitor la o anumită componentă IPA și care să completeze acordul-cadru. Fără a aduce atingere dispozițiilor prevăzute în acordul-cadru, acordul sectorial cuprinde dispoziții detaliate și specifice privind gestionarea, evaluarea și controlul componentei în cauză.

(5) Într-o anumită țară beneficiară, acordul-cadru este aplicabil tuturor acordurilor de finanțare în conformitate cu dispozițiile articolului 8.

(5) În cazul în care există, acordul sectorial referitor la o anumită componentă este aplicabil tuturor acordurilor de finanțare încheiate în cadrul componentei în cauză.

Articolul 8

Decizii și acorduri de finanțare

(1) Deciziile Comisiei de adoptare a unor programe multianuale sau anuale îndeplinesc cerințele necesare pentru a constitui decizii de finanțare în conformitate cu articolul 75 alineatul (2) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002.

(2) Atunci când decizia de finanțare necesită acest lucru, Comisia și țara beneficiară în cauză încheie un acord de finanțare. Acordurile de finanțare pot fi încheiate pe o bază anuală sau multianuală în conformitate cu articolul 39.

(3) Fiecare program constituie o parte integrantă a acordului de finanțare.

(4) Acordurile de finanțare prevăd:

(a) dispoziții prin care țara beneficiară acceptă asistența comunitară și își exprimă acordul cu privire la regulile și procedurile privind plățile acordate în cadrul asistenței respective;

(b) modalitățile de gestionare a asistenței, inclusiv metodele și responsabilitățile corespunzătoare punerii în aplicare a programului anual sau multianual și/sau a operațiunilor;

▼M1

(c) dispoziții privind stabilirea și actualizarea periodică, de către țara beneficiară, a unei foi de parcurs cu referințe și termene-limită indicative în vederea realizării descentralizării fără controale ex ante de către Comisie, după cum este menționat la articolele 14 și 18. Aceste dispoziții nu sunt necesare decât pentru componentele sau programele în cazul cărora Decizia Comisiei privind delegarea competențelor de gestionare menționată la articolul 14 prevede efectuarea unor controale ex ante de către Comisie.

▼B







TITLUL II

NORME COMUNE DE PUNERE ÎN APLICARE







CAPITOLUL I

Principii

Articolul 9

Coerența punerii în aplicare a asistenței

(1) Asistența în temeiul Regulamentului IPA este coerentă și coordonată în cadrul fiecărei componente IPA, precum și între acestea, atât la nivelul planificării, cât și la cel al programării.

(2) Trebuie evitate orice suprapuneri între acțiuni prevăzute de componente diferite și nu se finanțează nici o cheltuială în mai mult de o operațiune.

Articolul 10

Principii generale de punere în aplicare a asistenței

(1) Cu excepția cazului în care se dispune altfel la alineatele (2), (3) și (4), gestionarea descentralizată, prin care Comisia încredințează gestionarea anumitor acțiuni țării beneficiare, păstrând însă responsabilitatea finală generală pentru execuția generală a bugetului în conformitate cu articolul 53c din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 și cu dispozițiile relevante din Tratatele CE, se aplică punerii în aplicare a asistenței în temeiul Regulamentului IPA.

(1) În sensul asistenței în temeiul Regulamentului IPA, gestionarea descentralizată cuprinde cel puțin licitațiile, atribuirea contractelor și plățile.

(1) În situația unei gestionări descentralizate, operațiunile sunt puse în aplicare în conformitate cu dispozițiile articolului 53c din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002.

(2) Gestionarea centralizată, conform definiției de la articolul 53a din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002, poate fi utilizată în cadrul componentei „asistență pentru tranziție și consolidarea instituțiilor”, în special pentru programe regionale și orizontale, precum și în cadrul componentei „cooperare transfrontalieră”. De asemenea, poate fi utilizată și pentru asistența tehnică din cadrul oricăreia dintre componentele IPA.

(2) În situația unei gestionări centralizate, operațiunile sunt puse în aplicare în conformitate cu dispozițiile articolului 53 litera (a) și ale articolelor 53a și 54-57 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002.

(3) Gestionarea în comun, astfel cum este definită la articolul 53d din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002, poate fi utilizată în cadrul componentei „asistență pentru tranziție și consolidarea instituțiilor”, în special pentru programe regionale și orizontale și pentru programe care implică organizații internaționale.

(3) În situația unei gestionări în comun cu organizații internaționale, operațiunile sunt puse în aplicare în conformitate cu dispozițiile articolului 53 litera (c) și ale articolului 53d din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002.

(4) Gestionarea repartizată, astfel cum este definită la articolul 53b din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002, poate fi utilizată în cadrul componentei „cooperare transfrontalieră”, pentru programe transfrontaliere care implică state membre.

(4) În situația unei gestionări repartizate cu un stat membru, operațiunile sunt puse în aplicare în conformitate cu dispozițiile articolului 53 litera (b), ale articolului 53b și ale titlului II al părții II din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002.







CAPITOLUL II

Sisteme de gestionare și control







Secțiunea 1

Gestionarea descentralizată







Subsecțiunea 1

Acreditarea și delegarea competențelor de gestionare

Articolul 11

Cerințe comune

(1) Înainte de a lua decizia de a delega unei țări beneficiare competențele de gestionare referitoare la o componentă, un program sau o măsură, Comisia se asigură că țara în cauză îndeplinește condițiile menționate la articolul 56 alineatul (2) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002, în special cu privire la sistemele de gestionare și control stabilite, și că acreditările prevăzute la articolele 12 și 13 sunt în vigoare.

(2) În acest scop, sistemele de gestionare și control instituite în țara beneficiară trebuie să permită efectuarea de controale eficiente cel puțin în domeniile specificate în anexă. Dispozițiile privind alte domenii prevăzute în acordurile sectoriale sau de finanțare se aplică în mod suplimentar față de prezentul regulament.

(3) Atunci când anumitor persoane le-a fost încredințată responsabilitatea pentru o activitate în legătură cu gestionarea, punerea în aplicare și controlul programelor, țara beneficiară permite persoanelor în cauză să exercite sarcinile ce le revin cu privire la responsabilitatea respectivă, inclusiv în cazurile în care nu există o legătură ierarhică între acestea și organismele care participă la activitatea respectivă. În special, țara beneficiară acordă acestor persoane autoritatea de a stabili, prin modalități de execuție oficiale între ele și organismele în cauză:

(a) un sistem adecvat pentru schimbul de informații, inclusiv competența de a solicita informații și dreptul de acces la documente și la personal, la fața locului, dacă acest lucru este necesar;

(b) normele care trebuie respectate;

(c) procedurile care trebuie aplicate.

(4) Orice alte cerințe specifice aferente componentelor care au fost stabilite în acorduri sectoriale sau acorduri de finanțare se aplică în mod suplimentar față de prezentul regulament.

Articolul 12

Acreditarea ordonatorului de credite național și a fondului național

(1) Responsabilul competent în materie de acreditare menționat la articolul 24 este însărcinat cu acreditarea ordonatorului de credite național descris la articolul 25, atât în calitatea sa de responsabil al fondului național în conformitate cu articolul 25 alineatul (2) litera (a), cât și cu privire la capacitatea sa de a îndeplini responsabilitățile prevăzute la articolul 25 alineatul (2) litera (b). Acreditarea ordonatorului de credite național include și fondul național descris la articolul 26.

(2) Înainte de acreditarea ordonatorului de credite național, responsabilul competent în materie de acreditare se asigură că cerințele aplicabile prevăzute la articolul 11 sunt îndeplinite, pe baza unui aviz de audit elaborat de un auditor extern, independent din punct de vedere funcțional de toți actorii din cadrul sistemelor de gestionare și control. Avizul de audit se bazează pe verificări efectuate în conformitate cu standardele de audit acceptate la nivel internațional.

(3) Responsabilul competent în materie de acreditare trebuie să notifice Comisiei acreditarea ordonatorului de credite național cel târziu la data notificării acreditării primei structuri de execuție, conform descrierii prevăzute la articolul 13 alineatul (3). Responsabilul competent în materie de acreditare furnizează toate informațiile suplimentare relevante cerute de Comisie.

(4) Responsabilul competent în materie de acreditare informează de îndată Comisia cu privire la orice modificări privind ordonatorul de credite național sau fondul național. Atunci când o modificare afectează ordonatorul de credite național sau fondul național în legătură cu cerințele aplicabile prevăzute la articolul 11, responsabilul competent în materie de acreditare trimite Comisiei o evaluare a consecințelor modificării în cauză asupra validității acreditării. Atunci când o astfel de modificare este substanțială, responsabilul competent în materie de acreditare notifică, de asemenea, Comisiei decizia sa cu privire la acreditare.

Articolul 13

Acreditarea structurii de execuție

(1) Ordonatorul de credite național este însărcinat cu acreditarea structurilor de execuție menționate la articolul 28.

(2) Înainte de a acredita o structură de execuție, ordonatorul de credite național se asigură că cerințele prevăzute la articolul 11 sunt îndeplinite de structura de execuție în cauză. Asigurarea menționată anterior se face pe baza unui aviz de audit elaborat de un auditor extern, independent din punct de vedere funcțional de toți actorii din cadrul sistemelor de gestionare și control. Avizul de audit se bazează pe verificări efectuate în conformitate cu standardele de audit acceptate la nivel internațional.

(3) Ordonatorul de credite național trebuie să notifice Comisiei acreditarea structurilor de execuție și să furnizeze toate informațiile suplimentare relevante cerute de Comisie, inclusiv o descriere a sistemelor de gestionare și control.

Articolul 14

Delegarea de către Comisie a competențelor în materie de gestionare

(1) Înainte de a delega competențele în materie de gestionare, Comisia analizează acreditările menționate la articolele 12 și 13 și examinează procedurile și structurile oricăruia dintre organismele sau autoritățile în cauză din țara beneficiară. Această procedură poate include verificări la fața locului efectuate de către serviciile Comisiei sau de către o firmă de audit subcontractantă.

(2) În decizia sa de delegare a competențelor în materie de gestionare, Comisia poate stabili condiții suplimentare pentru a se asigura de îndeplinirea cerințelor menționate la articolul 11. Aceste condiții suplimentare trebuie să fie îndeplinite într-o perioadă de timp stabilită de Comisie pentru ca delegarea competențelor de gestionare să rămână în vigoare.

(3) Decizia Comisiei privind delegarea competențelor de gestionare prevede lista eventualelor controale ex ante care vor fi efectuate de Comisie în etapa procedurii de licitație pentru atribuirea de contracte, a lansării cererilor de propuneri și a atribuirii contractelor și subvențiilor. Lista poate varia în funcție de componentă sau de program. Controalele ex ante se aplică, în funcție de componentă sau de program, până când Comisia permite gestionarea descentralizată fără controale ex ante, după cum este menționat la articolul 18.

(4) Decizia Comisiei poate prevedea dispoziții privind suspendarea sau retragerea delegării competențelor în materie de gestionare cu privire la anumite organisme sau autorități.

Articolul 15

Retragerea sau suspendarea acreditării ordonatorului de credite național și fondului național

(1) După delegarea competențelor în materie de gestionare de către Comisie, responsabilul competent în materie de acreditare este însărcinat cu monitorizarea îndeplinirii permanente a tuturor condițiilor de menținere a acreditării și informează Comisia despre orice modificare substanțială intervenită cu privire la acestea.

(2) În cazul în care oricare dintre cerințele prevăzute la articolul 11 nu este îndeplinită sau nu mai este îndeplinită, responsabilul competent în materie de acreditare suspendă sau retrage acreditarea ordonatorului de credite național și informează de îndată Comisia despre decizia sa și cu privire la motivele acestei decizii. Responsabilul competent în materie de acreditare se asigură că cerințele în cauză sunt din nou îndeplinite înainte de a reacorda acreditarea. Această asigurare se bazează pe un aviz de audit elaborat în conformitate cu dispozițiile articolului 12 alineatul (2).

(3) Atunci când acreditarea ordonatorului de credite național este retrasă sau suspendată de către responsabilul competent în materie de acreditare, se aplică dispozițiile prezentului alineat.

(3) Comisia încetează orice transfer de fonduri către țara beneficiară în perioada de timp în care acreditarea nu este în vigoare.

(3) Pe perioada în care acreditarea nu este în vigoare toate conturile în euro sau conturile în euro aferente componentelor în cauză se blochează și nici o plată efectuată de fondul național din acele conturi în euro care sunt blocate nu este considerată eligibilă pentru finanțare comunitară.

(3) Fără a aduce atingere oricăror alte corecții financiare, Comisia poate efectua orice corecții financiare, astfel cum se prevede la articolul 49, referitor la țara beneficiară cu privire la neîndeplinirea de către aceasta, în trecut, a cerințelor pentru delegarea de competențe în materie de gestionare.

Articolul 16

Retragerea sau suspendarea acreditării structurilor de execuție

(1) După delegarea de competențe în materie de gestionare de către Comisie, ordonatorul de credite național este însărcinat cu monitorizarea îndeplinirii permanente a tuturor condițiilor de menținere a acreditării și informează Comisia și responsabilul competent în materie de acreditare despre orice modificare substanțială intervenită cu privire la acestea.

(2) În cazul în care oricare dintre cerințele prevăzute la articolul 11 nu este îndeplinită sau nu mai este îndeplinită, ordonatorul de credite național suspendă sau retrage acreditarea structurii de execuție în cauză și informează de îndată Comisia și responsabilul competent în materie de acreditare cu privire la decizia sa și la motivele acestei decizii.

(2) Ordonatorul de credite național se asigură că cerințele în cauză sunt, din nou, îndeplinite înainte de a reacorda acreditarea în cauză. Această asigurare se bazează pe un aviz de audit elaborat în conformitate cu dispozițiile articolului 13 alineatul (2).

(3) Atunci când acreditarea unei structuri de execuție este retrasă sau suspendată de către ordonatorul de credite național, se aplică dispozițiile prezentului alineat.

(3) Comisia nu efectuează nici un transfer de fonduri către țara beneficiară, cu privire la programele sau operațiunile puse în aplicare de structura de execuție în cauză, în perioada în care acreditarea este suspendată sau retrasă.

(3) Fără a aduce atingere oricăror alte corecții financiare, Comisia poate efectua corecții financiare, în conformitate cu dispozițiile articolului 49, referitor la țara beneficiară cu privire la neîndeplinirea de către aceasta, în trecut, a cerințelor și a condițiilor pentru delegarea competențelor în materie de gestionare.

(3) Nici un angajament juridic nou-încheiat de structura de execuție în cauză nu este considerat eligibil în perioada în care acreditarea nu este în vigoare.

(3) Ordonatorul de credite național este însărcinat cu adoptarea oricăror măsuri de protecție adecvate cu privire la plățile efectuate sau contractele semnate de structura de execuție în cauză.

Articolul 17

Retragerea sau suspendarea delegării de competențe în materie de gestionare

(1) Comisia monitorizează îndeplinirea cerințelor prevăzute la articolul 11.

(2) Indiferent de decizia luată de responsabilul competent în materie de acreditare de a menține, suspenda sau retrage acreditarea ordonatorului de credite național sau de decizia luată de ordonatorul de credite național de a menține, suspenda sau retrage acreditarea structurii de execuție, Comisia poate retrage sau suspenda delegarea de competențe în materie de gestionare în orice moment, în special în cazul în care oricare dintre cerințele stipulate la articolul 11 nu este îndeplinită sau nu mai este îndeplinită.

(3) Atunci când delegarea competențelor în materie de gestionare este retrasă sau suspendată de către Comisie, se aplică dispozițiile prezentului alineat.

(3) Comisia încetează efectuarea transferurilor de fonduri către țara beneficiară.

(3) Fără a aduce atingere oricăror alte corecții financiare, Comisia poate efectua corecții financiare, în conformitate cu dispozițiile articolului 49, referitor la țara beneficiară cu privire la neîndeplinirea de către aceasta, în trecut, a cerințelor pentru delegarea competențelor în materie de gestionare.

(3) Comisia poate stipula alte consecințe ale unei astfel de suspendări sau retrageri într-o decizie specifică.

Articolul 18

Descentralizarea fără controale ex ante de către Comisie

(1) Descentralizarea fără controale ex ante de către Comisie reprezintă obiectivul pentru punerea în aplicare a tuturor componentelor IPA în care asistența este pusă în aplicare pe o bază descentralizată în conformitate cu articolul 10. Termenul necesar pentru îndeplinirea acestui obiectiv poate varia în funcție de componenta IPA în cauză.

(2) Înainte de eliminarea controalelor ex ante prevăzute în decizia Comisiei privind delegarea competențelor de gestionare, Comisia se asigură că sistemul de gestionare și control funcționează în mod eficace, în conformitate cu normele comunitare și naționale relevante.

(3) În special, Comisia monitorizează punerea în aplicare de către țara beneficiară a foii de parcurs incluse în acordul de finanțare, astfel cum se prevede la articolul 8 alineatul (4) litera (c), care poate prevedea o renunțare progresivă la diferite tipuri de controale ex ante.

(4) Comisia ia în considerare în mod corespunzător rezultatele obținute de țara beneficiară în acest context, în special cu privire la furnizarea asistenței și la procesul de negociere.

Articolul 19

Măsuri antifraudă

(1) Țările beneficiare asigură anchetarea și prelucrarea eficientă a cazurilor în care există suspiciuni de fraudă și nereguli și asigură funcționarea unui mecanism de control și raportare echivalent celui menționat în Regulamentul (CE) nr. 1828/2006 al Comisiei ( 9 ). În cazul unor suspiciuni de fraudă sau neregulă, Comisia trebuie să fie informată de îndată.

(2) De asemenea, țările beneficiare iau toate măsurile adecvate pentru a preveni și a combate orice practici de corupție activă sau pasivă în price etapă a procedurii de achiziții publice sau de acordare a subvențiilor sau pe durata executării contractelor respective.

Articolul 20

Pista de audit

Ordonatorul de credite național asigură disponibilitatea informațiilor relevante în scopul de a asigura, în orice moment, o pistă de audit suficient de detaliată. Aceste informații cuprind documente justificative privind autorizarea cererilor de plată, înregistrarea contabilă și executarea plăților aferente cererilor respective, precum și prelucrarea avansurilor, a garanțiilor și a datoriilor.







Subsecțiunea 2

Structuri și autorități

Articolul 21

Desemnare

(1) Țara beneficiară desemnează următoarele organisme și autorități:

(a) un coordonator IPA național;

(b) un coordonator strategic pentru componenta „dezvoltare regională” și pentru componenta „dezvoltare a resurselor umane”;

(c) un responsabil competent în materie de acreditare;

(d) un ordonator de credite național;

(e) un fond național;

(f) o structură de execuție pentru fiecare componentă IPA sau program;

(g) o autoritate de audit.

(2) Țara beneficiară asigură separarea adecvată a funcțiilor organismelor și ale autorităților menționate la literele (a)-(g) de la alineatul (1), în conformitate cu articolul 56 alineatul (2) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002.

(3) Comisia încredințează competențe în materie de gestionare țării beneficiare, în conformitate cu articolul 14 din prezentul regulament, numai după ce organismele și autoritățile menționate la alineatul (1) au fost desemnate și instituite.

Articolul 22

Funcțiile și responsabilitățile coordonatorului IPA național

(1) Țara beneficiară numește un coordonator IPA național. Acesta este un înalt funcționar din guvernul sau administrația publică a țării beneficiare, care asigură coordonarea generală a asistenței în temeiul Regulamentului IPA.

(2) Coordonatorul IPA național are, în special, următoarele atribuții:

(a) asigură parteneriatul între Comisie și țara beneficiară, precum și o legătură strânsă între procesul general de aderare și utilizarea asistenței în temeiul Regulamentului IPA;

(b) își asumă întreaga responsabilitate pentru: — coerența și coordonarea programelor prevăzute în temeiul prezentului regulament; — programarea anuală, la nivel național, pentru componenta „asistență pentru tranziție și consolidarea instituțiilor”; — coordonarea participării țării beneficiare la programele transfrontaliere relevante, atât împreună cu statele membre, cât și cu alte țări beneficiare, precum și la programe transnaționale, interregionale sau de bazin maritim în temeiul altor instrumente comunitare. Coordonatorul IPA național poate delega sarcinile referitoare la această coordonare unui coordonator de cooperare transfrontalieră;

(c) elaborează și, după examinarea de către comitetul de monitorizare IPA, înaintează Comisiei rapoartele IPA anuale și raportul IPA final privind punerea în aplicare, în conformitate cu definiția de la articolul 61 alineatul (3), înaintând o copie a documentelor menționate anterior ordonatorului de credite național.

Articolul 23

Funcțiile și responsabilitățile coordonatorului strategic

(1) Țara beneficiară numește un coordonator strategic pentru asigurarea coordonării componentei „dezvoltare regională” și a componentei „dezvoltare a resurselor umane”, aflat sub responsabilitatea coordonatorului IPA național. Coordonatorul strategic este o entitate din cadrul administrației publică a țării beneficiare, fără implicare directă în punerea în aplicare a componentelor în cauză.

(2) Coordonatorul strategic are, în special, următoarele atribuții:

(a) coordonează asistența acordată în cadrul componentei „dezvoltare regională” și în cadrul componentei „dezvoltare a resurselor umane”;

(b) elaborează cadrul de coerență strategică, după cum este definit la articolul 154;

(c) asigură coordonarea între strategiile și programele sectoriale.

Articolul 24

Atribuțiile responsabilului competent în materie de acreditare

(1) Țara beneficiară numește un responsabil competent în materie de acreditare. Acesta este un înalt funcționar din guvernul sau administrația publică a țării beneficiare.

(2) Responsabilul competent în materie de acreditare este însărcinat cu acordarea, monitorizarea și suspendarea sau retragerea acreditării ordonatorului de credite național și fondului național, în conformitate cu articolele 12 și 15.

Articolul 25

Funcțiile și responsabilitățile ordonatorului de credite național

(1) Țara beneficiară numește un ordonator de credite național. Acesta este un înalt funcționar din guvernul sau administrația publică a țării beneficiare.

(2) Ordonatorul de credite național:

(a) în calitate de responsabil al fondului național, poartă întreaga responsabilitate pentru gestionarea financiară a fondurilor UE în țara beneficiară; este responsabil de legalitatea și regularitatea tranzacțiilor subiacente;

(b) este responsabil de buna funcționare a sistemelor de gestionare și control în temeiul Regulamentului IPA.

(3) În sensul alineatului (2) litera (a), ordonatorul de credite național are, în special, următoarele atribuții:

(a) asigură regularitatea și legalitatea tranzacțiilor subiacente;

(b) elaborează și înaintează Comisiei declarațiile certificate de cheltuieli și cererile de plată; ordonatorul de credite național își asumă întreaga responsabilitate pentru exactitatea cererii de plată și pentru transferul fondurilor către structurile de execuție și/sau beneficiarii finali;

(c) verifică existența și corectitudinea elementelor de cofinanțare;

(d) asigură identificarea și comunicarea imediată a oricărei nereguli;

(e) efectuează ajustările financiare necesare în legătură cu neregulile constatate, în conformitate cu dispozițiile articolului 50;

(f) constituie punctul de contact pentru informațiile financiare transmise între Comisie și țara beneficiară.

(4) În sensul alineatului 2 litera (b), ordonatorul de credite național are, în special, următoarele atribuții:

(a) asigură acordarea, monitorizarea și suspendarea sau retragerea acreditării structurilor de execuție;

(b) asigură existența și buna funcționare a sistemelor de gestionare a asistenței în temeiul Regulamentului IPA;

(c) asigură eficacitatea și eficiența sistemului de control intern în ceea ce privește gestionarea fondurilor;

(d) elaborează rapoarte privind sistemele de gestionare și control;

(e) asigură funcționarea unui sistem adecvat de raportare și informare;

(f) ia măsuri în baza constatărilor din cadrul rapoartelor de audit ale autorității de audit, în conformitate cu articolul 30 alineatul (1);

(g) informează de îndată Comisia, trimițând o copie a notificării către responsabilul competent în materie de acreditare, cu privire la orice modificare semnificativă privind sistemele de gestionare și control.

(5) În temeiul responsabilităților prevăzute la alineatul 2 literele (a) și (b), ordonatorul de credite național elaborează o declarație anuală de asigurare, astfel cum este definită la articolul 27.

Articolul 26

Fondul național

Fondul național este un organism instituit în cadrul unui minister de stat din țara beneficiară și care dispune de competență bugetară centrală. Fondul național funcționează ca trezorerie centrală și este însărcinat cu gestionarea financiară a asistenței în temeiul Regulamentului IPA, sub responsabilitatea ordonatorului de credite național.

Fondul național are, în special, sarcina organizării conturilor bancare, a solicitării de fonduri de la Comisie, a autorizării transferului de fonduri primite de la Comisie către structurile de execuție sau beneficiarii finali, precum și sarcina raportării financiare către Comisie.

Articolul 27

Declarația de asigurare întocmită de ordonatorul de credite național

(1) În conformitate cu articolul 25 alineatul (5), ordonatorul de credite național emite o declarație anuală de gestionare, sub forma unei declarații de asigurare care trebuie să fie transmisă Comisiei până la data de 28 februarie a fiecărui an. El înaintează o copie a declarației de asigurare către responsabilul competent în materie de acreditare.

(2) Declarația de asigurare este bazată pe supravegherea efectivă, de către ordonatorul de credite național, a sistemelor de gestionare și control de-a lungul întregului exercițiu financiar.

(3) Declarația de asigurare este elaborată conform dispozițiilor acordului-cadru și cuprinde:

(a) o confirmare a funcționării eficace a sistemelor de gestionare și control;

(b) o confirmare a legalității și a regularității tranzacțiilor subiacente;

(c) informații cu privire la orice modificări ale sistemelor și ale controalelor, precum și elemente de informare relevante privind contabilitatea.

(4) În cazul în care confirmările cerute în conformitate cu literele (a) și (b) de la alineatul (3) nu sunt disponibile, ordonatorul de credite național informează Comisia cu privire la motive și cu privire la consecințele posibile, precum și cu privire la acțiunile întreprinse în vederea remedierii situației și a protejării intereselor comunitare. El înaintează o copie a acestor informații către responsabilul competent în materie de acreditare.

Articolul 28

Funcțiile și responsabilitățile structurii de execuție

(1) Pentru fiecare componentă sau program IPA, este stabilită o structură de execuție în vederea gestionării și a punerii în aplicare a asistenței în temeiul Regulamentului IPA.

(1) Structura de execuție este un organism sau un grup de organisme din cadrul administrației țării beneficiare.

(2) Structura de execuție este însărcinată cu gestionarea și punerea în aplicare a programului (programelor) în cauză în conformitate cu principiul bunei gestionări financiare. În acest sens, ea îndeplinește o serie de funcții, care includ:

(a) elaborarea programelor anuale sau multianuale;

(b) monitorizarea punerii în aplicare a programelor și orientarea activității comitetului de monitorizare sectorial, astfel cum este definit la articolul 59, în special prin furnizarea documentelor necesare pentru monitorizarea calității punerii în aplicare a programelor;

(c) elaborarea raportului sectorial anual privind punerea în aplicare și a raportului sectorial final privind punerea în aplicare, astfel cum sunt definite la articolul 61 alineatul (1) și, după examinarea acestora de către comitetul de monitorizare sectorial, înaintarea lor către Comisie, coordonatorul IPA național și ordonatorul de credite național;

(d) asigurarea selecționării operațiunilor în vederea finanțării, precum și a aprobării acestora, în conformitate cu criteriile și mecanismele aplicabile programelor, și asigurarea respectării de către acestea a normelor comunitare și naționale relevante;

(e) stabilirea unor proceduri de asigurare a păstrării tuturor documentelor necesare pentru asigurarea unei piste de audit adecvate, în conformitate cu articolul 20;

(f) organizarea procedurilor de licitație, de acordare a subvențiilor, de acordare a contractelor, de efectuare a plăților către beneficiarul final, precum și de recuperare a plăților de la acesta;

(g) asigurarea faptului că toate organismele implicate în punerea în aplicare a operațiunilor mențin un sistem contabil separat sau o codificare contabilă separată;

(h) asigurarea primirii, de către fondul național și ordonatorul de credite național, a tuturor informațiilor necesare privind procedurile și verificările efectuate cu privire la cheltuieli;

(i) instituirea, întreținerea și actualizarea sistemului de raportare și informare;

(j) efectuarea unor verificări pentru a se asigura că cheltuielile declarate au fost efectiv suportate în conformitate cu normele aplicabile, că produsele sau serviciile au fost furnizate în conformitate cu decizia de aprobare și că cererile de plată emise de beneficiarul final sunt corecte. Aceste verificări cuprind aspectele administrative, financiare, tehnice și fizice ale operațiunilor, după caz;

(k) asigurarea auditării interne a diferitelor sale organisme constitutive;

(l) asigurarea raportării neregulilor;

(m) asigurarea respectării cerințelor de informare și publicitate.

(3) Persoanele aflate la conducerea organismelor care constituie structura de execuție sunt numite în mod clar și sunt responsabile de sarcinile alocate organismelor lor respective, în conformitate cu articolul 11 alineatul (3).

Articolul 29

Funcțiile și responsabilitățile autorității de audit

(1) Țara beneficiară desemnează o autoritate de audit, independentă din punct de vedere funcțional de toți actorii din cadrul sistemelor de gestionare și control și care respectă standardele de audit acceptate la nivel internațional. Autoritatea de audit este însărcinată cu verificarea faptului că sistemele de gestionare și control funcționează eficace și bine.

(2) Autoritatea de audit, sub autoritatea persoanei aflate la conducerea sa, are în special următoarele atribuții:

(a) în decursul fiecărui an, stabilește și îndeplinește un plan de audit anual care cuprinde audituri pentru verificarea următoarelor aspecte: — funcționarea eficace a sistemelor de gestionare și control; — fiabilitatea informațiilor contabile furnizate Comisiei. Activitatea de audit include auditarea unui eșantion adecvat al operațiunilor sau al tranzacțiilor, precum și o examinare a procedurilor. Planul de audit anual este transmis ordonatorului de credite național și Comisiei înainte de începutul anului în cauză;

(b) transmite următoarele: — un raport anual privind activitatea de audit, întocmit conform modelului inclus în acordul-cadru, stabilind resursele utilizate de autoritatea de audit și cuprinzând un rezumat al oricăror vulnerabilități constatate cu privire la sistemele de gestionare și control sau în concluziile referitoare la tranzacții din auditurile efectuate în conformitate cu planul de audit anual pe parcursul perioadei anterioare de 12 luni, care se încheie la data de 30 septembrie a anului în cauză. Raportul anual privind activitatea de audit este transmis Comisiei, ordonatorului de credite național și responsabilului competent în materie de acreditare până la data de 31 decembrie a fiecărui an. Primul astfel de raport cuprinde perioada de la data intrării în vigoare a prezentului regulament până la data de 30 noiembrie 2007; — un aviz anual, întocmit conform modelului prevăzut în acordul-cadru, privind funcționarea eficace a sistemelor de gestionare și control și conformitatea acestora cu cerințele prezentului regulament și/sau orice alte acorduri încheiate între Comisie și țara beneficiară. Avizul este transmis Comisiei, ordonatorului de credite național și responsabilului competent în materie de acreditare. Acesta va cuprinde aceeași perioadă și este transmis în același termen ca și raportul de audit anual; — un aviz privind orice situație finală a cheltuielilor transmisă Comisiei de ordonatorul de credite național, pentru încheierea oricărui program sau a oricărei părți a acestuia. După caz, situația finală a cheltuielilor poate include cereri de plată sub formă de conturi transmise anual. Avizul privind orice situație finală a cheltuielilor este conform modelului prevăzut în anexa la acordul-cadru. Avizul vizează validitatea cererii de plată finale și exactitatea informațiilor financiare și este însoțit, după caz, de un raport final de audit. Avizul este transmis Comisie și responsabilului competent în materie de acreditare concomitent cu situația finală a cheltuielilor transmisă de ordonatorul de credite național sau în cel mult trei luni de la data la care a fost transmisă situația finală a cheltuielilor.

(2) Acordurile sectoriale sau de finanțare pot stabili cerințe specifice suplimentare privind planul de audit anual și/sau rapoartele și avizele menționate la litera (b).

(2) Referitor la metodologia activității, a rapoartelor și a avizelor de audit prevăzute la prezentul articol, autoritatea de audit respectă standardele internaționale de audit, în special cu privire la domeniile evaluării riscului, materialitatea auditului și eșantionării. Această metodologie poate fi completată ulterior de orice orientări și definiții ale Comisiei, în special cu privire la o abordare generală adecvată a eșantionării, a nivelurilor de încredere și a materialității.

Articolul 30

Consecințele rapoartelor autorității de audit

(1) În urma primirii rapoartelor și a avizelor menționate la articolul 29 alineatul (2) litera (b) prima și a doua liniuță, ordonatorul de credite național:

(a) decide dacă sunt necesare îmbunătățiri ale sistemelor de gestionare și control, înregistrează deciziile corespunzătoare și asigură punerea în aplicare, la timp, a acestor îmbunătățiri;

(b) efectuează orice ajustări necesare cu privire la cererile de plată adresate Comisiei.

(2) Comisia poate decide fie să acționeze ea însăși ca urmare a rapoartelor și a avizelor, de exemplu, prin inițierea unei proceduri de corecție financiară, fie să ceară țării beneficiare să ia măsuri, informând ordonatorul de credite național și responsabilul competent în materie de acreditare cu privire la decizia sa.

▼M1

Articolul 31

Organisme specifice

În cadrul general definit de structurile și autoritățile prevăzute la articolul 21, funcțiile descrise la articolul 28 pot fi grupate și atribuite unor organisme specifice din interiorul sau din exteriorul structurilor de execuție desemnate. Gruparea și atribuirea funcțiilor în cauză respectă separarea adecvată a funcțiilor instituită prin Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 și asigură faptul că responsabilitatea finală pentru funcțiile descrise la articolul menționat anterior rămâne în sarcina structurii de execuție desemnate. O astfel de structură este formalizată prin acorduri scrise și face obiectul unei acreditări de către ordonatorul de credite național și al unei delegări a competențelor în materie de gestionare de către Comisie.

▼B







Secțiunea 2

Alte forme de gestionare

Articolul 32

Structuri și autorități implicate în cazul gestionării centralizate sau în comun

(1) În cazul unei gestionări centralizate sau în comun, țara beneficiară desemnează un coordonator IPA național care acționează ca reprezentant al țării beneficiare în relația cu Comisia. Acesta asigură menținerea unei legături strânse între Comisie și țara beneficiară, atât cu privire la procesul general de aderare, cât și la asistența UE pentru preaderare în temeiul Regulamentului IPA.

(1) Coordonatorul IPA național este însărcinat, de asemenea, cu coordonarea participării țării beneficiare la programele transfrontaliere relevante, atât împreună cu statele membre, cât și cu alte țări beneficiare, precum și la programe transnaționale, interregionale sau de bazin maritim în temeiul altor instrumente comunitare. El poate delega sarcinile privind această din urmă responsabilitate unui coordonator de cooperare transfrontalieră.

(2) În cazul componentei „cooperare transfrontalieră”, structurile de execuție sunt desemnate și instituite de țara beneficiară, în conformitate cu dispozițiile articolului 139.

Articolul 33

Structuri și autorități implicate în cazul gestionării repartizate

În cazul unor programe transfrontaliere puse în aplicare prin gestionare repartizată cu un stat membru, structurile următoare sunt instituite într-unul dintre statele membre care participă la programul transfrontalier, conform dispozițiilor articolului 102:

— o autoritate de gestionare unică;

— o autoritate de certificare unică;

— o autoritate de audit unică.







CAPITOLUL III

Contribuția financiară a Comunității Europene

Articolul 34

Eligibilitatea cheltuielilor

(1) În cazul unei gestionări descentralizate, fără a aduce atingere acreditărilor acordate de responsabilul competent în materie de acreditare și de ordonatorul de credite național, contractele și actele adiționale semnate, cheltuielile suportate și plățile efectuate de autoritățile naționale nu sunt eligibile pentru finanțare în temeiul Regulamentului IPA înainte de delegarea, de către Comisie, a competențelor de gestionare către structurile și autoritățile în cauză, cu excepția cazurilor în care se dispune altfel la alineatul (2).

(1) Data finală pentru eligibilitatea cheltuielilor este prevăzută în partea II sau în acordurile de finanțare, în cazul în care acest lucru este necesar.

(2) Asistența tehnică pentru sprijinirea instituirii sistemelor de gestionare și control poate fi eligibilă înainte de delegarea inițială a competențelor de gestionare, pentru cheltuieli suportate după 1 ianuarie 2007.

▼M1

Lansarea unor cereri de propuneri sau a unor proceduri de licitație poate fi, de asemenea, eligibilă înainte de delegarea inițială a competențelor de gestionare și după 1 ianuarie 2007, cu condiția ca această delegare inițială a competențelor să fie în vigoare în cadrul de timp definit într-o clauză de rezervă introdusă în operațiunile sau cererile de propuneri sau de oferte în cauză și, cu excepția componentei „dezvoltare rurală”, cu condiția aprobării prealabile a documentelor în cauză de către Comisie. Cererile de propuneri sau cererile de oferte în cauză pot fi anulate sau modificate în funcție de decizia privind delegarea competențelor de gestionare.

(3) Cu excepția cazului în care se prevede altfel în dispozițiile specifice stabilite în cadrul fiecărei componente IPA, următoarele cheltuieli nu sunt eligibile în temeiul Regulamentului IPA:

▼B

(a) impozite, inclusiv taxe pe valoarea adăugată;

(b) taxe vamale, drepturi de import sau orice alte taxe;

(c) achiziționarea, închirierea sau leasingul terenurilor și al clădirilor existente;

(d) amenzi, penalități financiare și cheltuieli de contencios;

(e) cheltuieli de exploatare;

(f) echipamente de ocazie;

(g) comisioane bancare, costuri ale garanțiilor și taxe similare;

(h) costuri de conversie, taxe și pierderi de schimb asociate cu oricare dintre conturile în euro specifice componentelor, precum și alte cheltuieli pur financiare;

(i) contribuții în natură.

(4) Cheltuielile finanțate în temeiul prezentului regulament nu constituie obiectul nici unei alte finanțări de la bugetul comunitar.

Articolul 35

Regimul încasărilor

(1) În scopul prezentului regulament, încasările includ veniturile care rezultă dintr-o operațiune, în perioada în care este cofinanțată, din vânzări, închirieri, servicii, taxe de înscriere sau alte venituri echivalente, cu excepția:

(a) încasărilor generate în cursul duratei de viață economică a investițiilor cofinanțate în cazul investițiilor în întreprinderi;

(b) încasărilor generate în cadrul unei măsuri de inginerie financiară, inclusiv capital de risc și fonduri de împrumut, fonduri de garanție, leasing;

(c) dacă este cazul, contribuțiilor sectorului privat la cofinanțarea operațiunilor, care figurează împreună cu contribuțiile publice în tabelele financiare ale programului.

(2) Încasările definite la alineatul (1) reprezintă venit care este dedus din valoarea cheltuielilor eligibile pentru operațiunea în cauză. Cel târziu la încheierea programului, aceste încasări sunt deduse din cheltuielile eligibile ale operațiunii în cauză, în întregime sau proporțional, în funcție de generarea lor în întregime sau în parte de operațiunea cofinanțată.

(3) Prezentul articol nu se aplică:

— componentei „dezvoltare rurală”;

▼M1

— componenta „dezvoltare regională”.

Articolul 36

Proprietatea asupra dobânzilor

Orice dobândă generată de oricare dintre conturile în euro specifice componentelor deschise de fondul național în cazul gestionării descentralizate rămâne proprietatea țării beneficiare. Dobânda generată de finanțarea comunitară a unui program este alocată exclusiv programului în cauză, fiind considerată ca o resursă pentru țara beneficiară sub forma unei contribuții publice naționale, și este declarată Comisiei în momentul încheierii finale a programului.

▼B

Articolul 37

Finanțarea comunitară

(1) Contribuția financiară comunitară pentru cheltuieli din cadrul programelor multianuale sau anuale este determinată în conformitate cu alocările propuse în cadrul financiar indicativ multianual în conformitate cu articolul 5 din Regulamentul IPA.

▼M1

(2) Toate operațiunile care primesc asistență în cadrul diferitelor componente IPA necesită contribuții naționale și comunitare, cu excepția cazului în care se prevede altfel în dispozițiile specifice stabilite în cadrul fiecărei componente IPA.

▼B

Articolul 38

Intensitatea ajutorului și rata contribuției comunitare

(1) Contribuția comunitară se calculează în funcție de cheltuielile eligibile, astfel cum sunt definite în partea II pentru fiecare componentă IPA.

(2) Deciziile de finanțare de adoptare a programelor anuale sau multianuale pentru fiecare componentă IPA stabilesc valoarea indicativă maximă a contribuției comunitare și rata maximă corespunzătoare fiecărei axe prioritare.







CAPITOLUL IV

Gestionarea financiară







Secțiunea 1

Angajamente bugetare

Articolul 39

Principii

(1) Un angajament bugetar care corespunde valorii angajamentului juridic, sub forma unui acord de finanțare cu țara beneficiară în cauză, este adoptat pe baza deciziilor de finanțare de adoptare a programelor anuale.

(2) Deciziile de finanțare de adoptare a programelor multianuale pot prevedea încheierea unor angajamente juridice multianuale, sub forma unor acorduri de finanțare cu țara beneficiară în cauză.

(2) Angajamentul bugetar care corespunde valorii angajamentului juridic poate, în astfel de cazuri, să fie defalcat pe mai mulți ani în tranșe anuale, atunci când decizia de finanțare prevede acest lucru și luând în considerare cadrul financiar indicativ multianual. Decizia de finanțare și acordul de finanțare corespunzătoare stabilesc această defalcare în tabele financiare adecvate.







Secțiunea 2

Norme privind gestionarea descentralizată

Articolul 40

Plăți

(1) Plata contribuției comunitare de către Comisie se efectuează în limita fondurilor disponibile. În cazul programelor multianuale, fiecare plată este alocată celor mai vechi angajamente bugetare deschise ale componentei IPA în cauză.

(2) Plățile se fac sub forma prefinanțării, a plăților intermediare și a plății soldului final.

(3) Până la data de 28 februarie a fiecărui an, țara beneficiară trimite Comisiei o estimare a cererilor sale de plată probabile pentru exercițiul financiar în cauză și pentru exercițiul financiar următor, în legătură cu fiecare componentă sau program IPA. Comisia poate cere, după caz, o actualizare a estimării.

(4) Schimbul de informații privind tranzacțiile financiare între Comisie și autoritățile și structurile menționate la articolul 21 se efectuează, după caz, prin mijloace electronice, pe baza unor proceduri convenite între Comisie și țara beneficiară.

(5) Totalul cumulat al prefinanțării și al plăților intermediare nu poate depăși 95 % din contribuția comunitară, astfel cum a fost prevăzută în tabelul de finanțare al fiecărui program.

(6) Atunci când plafonul menționat la alineatul (5) este atins, ordonatorul de credite național continuă să transmită Comisiei declarațiile de cheltuieli certificate, precum și informații cu privire la valorile recuperate.

▼M1

(7) Valorile prevăzute în programul prezentat de țara beneficiară, în declarațiile de cheltuieli certificate, în cererile de plată și în cheltuielile menționate în rapoartele de punere în aplicare sunt exprimate în euro. Țările beneficiare transformă în euro valorile cheltuielilor suportate în monedă națională, utilizând cursul de schimb contabil lunar al monedei euro stabilit de Comisie pentru luna în care s-au înregistrat cheltuielile în conturile fondului național sau ale structurii de execuție în cauză, după caz.

▼B

(8) Plățile Comisiei către fondul național se efectuează în contul în euro, în conformitate cu dispozițiile articolelor 41, 42, 43, 44 și 45, precum și în acordurile-cadru, sectoriale sau de finanțare. Se deschide câte un cont în euro pentru fiecare dintre programele IPA în cauză sau, dacă este cazul, pentru fiecare componentă IPA, și acest cont este utilizat exclusiv pentru tranzacții privind programul sau componenta în cauză.

(9) Țările beneficiare asigură primirea, de către beneficiarii finali, a sumei totale a contribuției publice, la timp și în mod integral. Nu se aplică nici o taxă specială sau o altă taxă cu efect echivalent care ar avea ca rezultat reducerea acestor sume pentru beneficiarii finali.

(10) Cheltuielile pot beneficia de finanțare comunitară numai dacă au fost suportate și plătite de beneficiarul final. Cheltuielile plătite de beneficiarii finali sunt justificate prin facturi achitate sau documente contabile cu valoare probatorie echivalentă sau alte documente relevante, atunci când, conform programului, asistența nu este de natură financiară. Cheltuielile trebuie să fi fost certificate de ordonatorul de credite național.

Articolul 41

Condiții de acceptare a cererilor de plată

Pentru aprobarea de către Comisie a unei cereri de plată este necesară îndeplinirea cerințelor minime prevăzute la articolul 42 alineatul (1), articolul 43 alineatul (1) și articolul 45 alineatul (1).

Articolul 42

Prefinanțare

(1) În cazul unei cereri de plată pentru plata unei prefinanțări, cerințele minime menționate la articolul 41 sunt următoarele:

(a) ordonatorul de credite național a notificat Comisia cu privire la deschiderea contului în euro în cauză;

(b) acreditările acordate de responsabilul competent în materie de acreditare și de ordonatorul de credite național sunt în vigoare și delegarea competențelor de gestionare de către Comisie rămâne valabilă;

(c) acordul de finanțare corespunzător a intrat în vigoare.

(2) Plățile pentru prefinanțare reprezintă o anumită pondere procentuală din contribuția comunitară la programul în cauză, astfel cum este specificat în partea II a prezentului regulament. În cazul programelor multianuale, prefinanțarea poate fi fracționată pe mai multe exerciții financiare.

(3) Suma totală plătită cu titlu de prefinanțare este rambursată Comisiei în cazul în care nu a fost trimisă nici o cerere de plată pentru programul în cauză în termen de 15 luni de la data efectuării de către Comisie a plății primei tranșe de prefinanțare. Contribuția comunitară la programul în cauză nu este afectată de rambursarea respectivă.

(4) Suma totală pentru prefinanțare este verificată cel târziu la data de încheiere a programului. Pe întreaga durată a programului, ordonatorul de credite național utilizează plățile pentru prefinanțare numai pentru plata contribuției comunitare la cheltuielile conforme cu prezentul regulament.

Articolul 43

Plăți intermediare

(1) În cazul unei cereri de plată pentru o plată intermediară, cerințele minime menționate la articolul 41 sunt următoarele:

(a) ordonatorul de credite național a trimis Comisiei o cerere de plată și o declarație de cheltuieli privind plata în cauză; declarația de cheltuieli este certificată de ordonatorul de credite național;

(b) plafoanele pentru asistență comunitară în cadrul fiecărei axe prioritare, astfel cum sunt acestea prevăzute de decizia de finanțare a Comisiei, au fost respectate;

(c) structura de execuție a trimis Comisiei rapoartele sectoriale anuale privind punerea în aplicare, menționate la articolul 61 alineatul (1), inclusiv cel mai recent;

(d) autoritatea de audit a trimis Comisiei, în conformitate cu articolul 29 alineatul (2) litera (b) prima și a doua liniuță, cel mai recent raport anual privind activitatea de audit și avizul privind conformitatea sistemelor existente de gestionare și control cu cerințele prezentului regulament și/sau ale oricărui acord încheiat între Comisie și țara beneficiară;

(e) acreditările acordate de responsabilul competent în materie de acreditare și de ordonatorul de credite național sunt în vigoare și delegarea competențelor de gestionare de către Comisie rămâne valabilă.

(1) Dacă una sau mai multe dintre condițiile menționate la prezentul alineat nu sunt îndeplinite, țara beneficiară ia, la cererea Comisiei și în cadrul de timp stabilit de Comisie, toate măsurile necesare pentru remedierea situației.

(2) Dacă se constată că normele aplicabile nu au fost respectate sau că fondurile comunitare au fost utilizate în mod abuziv, Comisia poate reduce plățile intermediare către țara beneficiară sau le poate suspenda în mod temporar, în conformitate cu dispozițiile articolului 46. Comisia informează în mod corespunzător țara beneficiară cu privire la acest lucru.

(3) Suspendarea sau reducerea plăților intermediare respectă principiul proporționalității și nu aduce atingere deciziilor de conformitate, deciziilor de verificare a conturilor și corecțiilor financiare.

Articolul 44

Calcularea plăților

Plățile sunt calculate pe baza contribuției comunitare la finanțarea operațiunilor în cauză, până la concurența sumei obținute aplicând cheltuielilor eligibile rata de cofinanțare prevăzută de decizia de finanțare pentru fiecare axă prioritară, sub rezerva contribuției comunitare maxime aferente fiecărei axe prioritare.

Articolul 45

Plata soldului final

(1) În cazul plății soldului final, termenul prevăzut la articolul 166 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 se aplică, și cerințele minime menționate la articolul 41 sunt următoarele:

(a) ordonatorul de credite național a trimis Comisiei o cerere de plată finală și o declarație de cheltuieli finală; declarația de cheltuieli finală este certificată de ordonatorul de credite național;

(b) structura de execuție a trimis Comisiei rapoartele sectoriale finale pentru programul în cauză, astfel cum sunt menționate la articolul 61 alineatul (1);

(c) autoritatea de audit a trimis Comisiei, în conformitate cu articolul 29 alineatul (2) litera (b) a treia liniuță, un aviz privind orice declarație de cheltuieli finală, fundamentat de un raport de activitate final;

(d) acreditările acordate de responsabilul competent în materie de acreditare și de ordonatorul de credite național sunt în vigoare, și delegarea competențelor de gestionare de către Comisie rămâne valabilă.

(2) Partea din angajamentele bugetare care privește programe multianuale încă deschise la 31 decembrie 2017, pentru care documentele menționate la alineatul (1) nu au fost transmise Comisiei până la data de 31 decembrie 2018, este dezangajată în mod automat.

Articolul 46

Suspendarea plăților

(1) Comisia poate suspenda plățile, integral sau parțial, atunci când:

(a) există o deficiență gravă a sistemului de gestionare și control al programului, care afectează fiabilitatea procedurii de certificare a plăților și pentru care nu au fost luate măsuri de remediere; sau

(b) cheltuielile dintr-o declarație de cheltuieli certificată sunt legate de o neregulă gravă care nu a fost remediată; sau

(c) sunt necesare clarificări privind informațiile conținute în declarația de cheltuieli.

(2) Țării beneficiare i se oferă posibilitatea de a-și prezenta observațiile într-un termen de două luni anterior adoptării de către Comisie a deciziei de suspendare în conformitate cu alineatul (1).

(3) Comisia anulează suspendarea atunci când țara beneficiară a luat măsurile necesare pentru remedierea deficienței, a neregulii sau a lipsei de claritate menționate la alineatul (1).

(3) Dacă aceste măsuri nu au fost luate de țara beneficiară, Comisia poate decide anularea, integrală sau parțială, a contribuției comunitare la programul în cauză în conformitate cu articolul 51.

Articolul 47

Încheierea unui program

(1) După primirea de către Comisie a unei cereri de plată finală, un program este considerat încheiat de îndată ce se produce una dintre acțiunile următoare:

— plata soldului final datorat de Comisie;

— emiterea unui ordin de recuperare de către Comisie;

▼M1

— data dezangajării soldului final al angajamentului bugetar de către Comisie.

▼B

(2) Încheierea unui program nu aduce atingere dreptului Comisiei de a efectua o corecție financiară într-o etapă ulterioară.

(3) Încheierea unui program nu afectează obligațiile țării beneficiare de a continua să păstreze documentele aferente, în conformitate cu articolul 48.

Articolul 48

Păstrarea documentelor

Toate documentele referitoare la un anumit program sunt păstrate de țara beneficiară timp de cel puțin trei ani după încheierea programului. Această perioadă este întreruptă în cazul unor proceduri judiciare sau la cererea motivată corespunzător a Comisiei.

Articolul 49

Corecții financiare

(1) Pentru a asigura utilizarea fondurilor în conformitate cu normele aplicabile, Comisia aplică proceduri de verificare a conturilor sau mecanisme de corecție financiară în conformitate cu articolul 53b alineatul (4) și articolul 53c alineatul (2) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 și conform specificațiilor acordului-cadru sau ale acordurilor sectoriale, dacă acestea din urmă există.

(2) Corecția financiară poate fi necesară în cazurile următoare:

(a) identificarea unei anumite nereguli, inclusiv a unei fraude; sau

(b) identificarea unei vulnerabilități sau deficiențe în cadrul sistemelor de gestionare și control ale țării beneficiare.

(3) În cazul în care Comisia constată că unele cheltuieli din programele reglementate de prezentul regulament au fost suportate într-un mod care încalcă normele aplicabile, Comisia decide sumele ce urmează a fi excluse de la finanțarea comunitară.

(4) Calcularea și stabilirea acestor corecții, precum și recuperările corespunzătoare sunt efectuate de Comisie pe baza criteriilor și a procedurilor prevăzute la articolele 51, 52 și 53. Alte dispoziții privind corecțiile financiare stipulate în acordurile sectoriale sau de finanțare se aplică în plus față de dispozițiile prezentului regulament.

Articolul 50

Ajustări financiare

▼M1

(1) Ordonatorul de credite național, care este însărcinat în primă instanță cu anchetarea neregulilor, efectuează ajustările financiare în cazurile în care sunt constatate nereguli sau neglijență în operațiuni sau în programe, prin anularea, integral sau parțial, a asistenței comunitare pentru operațiunile sau programele în cauză. Ordonatorul de credite național ia în considerare natura și gravitatea neregulilor, precum și pierderea financiară înregistrată de asistența comunitară.

(2) În cazul unei nereguli, ordonatorul de credite național recuperează asistența comunitară plătită beneficiarului final în conformitate cu procedurile de recuperare naționale.

▼B

Articolul 51

Criterii aplicabile corecțiilor financiare

(1) Comisia poate efectua corecții financiare prin anularea, integral sau parțial, a contribuției comunitare la un program, în situațiile menționate la articolul 49 alineatul (2).

(2) Atunci când sunt identificate cazuri individuale de nereguli, Comisia ia în considerare natura sistemică a neregulii pentru a determina dacă trebuie aplicată o corecție financiară forfetară sau extrapolată.

(3) Atunci când decide valoarea unei corecții, Comisia ia în considerare natura și gravitatea neregulii și/sau dimensiunile și implicațiile financiare ale vulnerabilităților sau ale deficiențelor constatate în cadrul sistemului de gestionare și control al programului în cauză.

Articolul 52

Procedura de efectuare a corecțiilor financiare

(1) Înainte de a adopta o decizie privind o corecție financiară, Comisia informează ordonatorul de credite național cu privire la concluziile sale provizorii și îi cere prezentarea unor observații în termen de două luni.

(1) Atunci când Comisia propune o corecție financiară pe baza unei extrapolări sau a unei rate forfetare, țării beneficiare i se oferă posibilitatea de a stabili dimensiunile efective ale neregulii, prin examinarea documentelor în cauză. În acord cu Comisia, țara beneficiară poate limita dimensiunile acestei examinări la o proporție sau eșantion adecvat al documentelor în cauză. Cu excepția cazurilor justificate în mod corespunzător, timpul acordat pentru această examinare nu depășește o perioadă de două luni după perioada de două luni menționată la primul paragraf.

(2) Comisia ia în considerare orice documente justificative furnizate de țara beneficiară la termenele menționate la alineatul (1).

(3) Comisia depune eforturi pentru a lua o decizie asupra corecției financiare în termen de șase luni după inițierea procedurii, conform dispozițiilor alineatului (1).

Articolul 53

Rambursare

(1) Orice rambursare către bugetul general al Uniunii Europene este efectuată înainte de data scadenței indicate în ordinul de recuperare întocmit în conformitate cu articolul 72 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002. Data scadenței este ultima zi a celei de-a doua luni următoare lunii în care a fost emis ordinul.

(2) Orice întârziere a rambursării duce la aplicarea unor penalități de întârziere, cu începere de la data scadenței și până la data rambursării efective. Rata acestor penalități este cu un punct procentual și jumătate mai mare decât rata aplicată de Banca Centrală Europeană principalelor sale operațiuni de refinanțare în prima zi lucrătoare din luna în care este cuprinsă data scadenței.

Articolul 54

Reutilizarea contribuției comunitare

(1) Resursele din contribuția comunitară care au fost anulate în conformitate cu articolul 49 sunt vărsate la bugetul comunitar, inclusiv dobânda aferentă acestora.

(2) Contribuția anulată sau recuperată în conformitate cu articolul 50 nu poate fi reutilizată pentru operațiunea sau operațiunile care au constituit obiectul recuperării sau al ajustării și nici, în cazul în care recuperarea sau ajustarea este efectuată pentru o neregulă sistemică, pentru operațiunile existente care relevă, integral sau parțial, de axa prioritară în care s-a produs neregula sistemică.







Secțiunea 3

Norme privind gestionarea centralizată și în comun

Articolul 55

Plăți

(1) Plata contribuției comunitare de către Comisie se efectuează în limita fondurilor disponibile.

(2) În conformitate cu articolul 81 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002, plățile se efectuează pe baza prezentării dovezii că operațiunea în cauză este în conformitate cu dispozițiile Regulamentului IPA, ale prezentului regulament, ale contractului sau ale subvenției.

(3) Creditele necesare pentru acoperirea cheltuielilor, conform specificațiilor din programele anuale, sunt puse la dispoziție prin una sau mai multe dintre acțiunile următoare: plata întregii sume datorate, prefinanțare, una sau mai multe plăți intermediare și plata soldului sumelor datorate.

(4) Ori de câte ori este posibil, Comisia efectuează plățile în euro către un cont în euro.

Articolul 56

Încheierea unui program

(1) Un program este încheiat atunci când toate contractele și subvențiile finanțate de acel program au încetat.

(2) După primirea unei cereri de plată finale, se consideră că un contract sau o subvenție încetează de îndată ce se produce una dintre acțiunile menționate la articolul 47 alineatul (1).

(3) Încetarea unui contract sau a unei subvenții nu aduce atingere dreptului Comisiei de a efectua o corecție financiară într-o etapă ulterioară.







CAPITOLUL V

Evaluare și monitorizare

Articolul 57

Evaluare

(1) Evaluările au scopul de a îmbunătăți calitatea, eficiența și coerența asistenței furnizate din fondurile comunitare, precum și strategia și punerea în aplicare a programelor.

▼M1

(2) Documentele indicative de planificare multianuală, astfel cum sunt descrise la articolul 5, fac obiectul unei evaluări ex ante, efectuată de Comisie.

▼B

(3) Comisia poate efectua și evaluări strategice.

▼M1

(4) Programele fac obiectul unor evaluări ex ante, precum și al unor evaluări intermediare și/sau, după caz, evaluări ex post, în conformitate cu dispozițiile specifice prevăzute în cadrul fiecărei componente IPA în partea II a prezentului regulament și în conformitate cu articolul 21 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2342/2002.

▼M1 —————

▼M1

(7) Rezultatele evaluărilor sunt luate în considerare în ciclul de programare și punere în aplicare.

▼B

(8) Comisia elaborează metode de evaluare care includ standarde de calitate și utilizează indicatori obiectivi și măsurabili.

Articolul 58

Monitorizarea în cazul gestionării descentralizate

▼M1

(1) În cazul gestionării decentralizate, în termen de șase luni după intrarea în vigoare a primului acord de finanțare, țara beneficiară stabilește un comitet de monitorizare IPA, de comun acord cu coordonatorul IPA național și cu Comisia, pentru a garanta coerența și coordonarea punerii în aplicare a componentelor IPA.

▼B

(2) Comitetul de monitorizare IPA se asigură de eficacitatea, calitatea și coerența generale ale punerii în aplicare a tuturor programelor și operațiunilor, în vederea îndeplinirii obiectivelor prevăzute în acordurile de finanțare și în documentele indicative de planificare multianuală. În acest scop, se bazează pe elementele furnizate de comitetele de monitorizare sectoriale, conform dispozițiilor articolului 59 alineatul (3).

(3) Comitetul de monitorizare IPA poate face propuneri Comisiei, coordonatorului IPA național și ordonatorului de credite național privind orice acțiuni de asigurare a coerenței și a coordonării între programele și operațiunile puse în aplicare în cadrul diferitelor componente, precum și privind orice măsuri corective aplicabile mai multor componente, necesare pentru a asigura îndeplinirea obiectivelor globale ale asistenței furnizate și îmbunătățirea eficacității sale generale. El poate, de asemenea, să facă propuneri comitetului (comitetelor) de monitorizare sectoriale în cauză privind decizii referitoare la orice măsuri corective, în scopul de a asigura îndeplinirea obiectivelor programului și de a îmbunătăți eficacitatea asistenței furnizate în cadrul programelor sau al componentei (componentelor) IPA în cauză.

(4) Comitetul de monitorizare IPA își stabilește regulamentul de procedură în conformitate cu un mandat al comitetului de monitorizare stabilit de Comisie și în cadrul instituțional, juridic și financiar al țării beneficiare în cauză.

(5) Cu excepția cazului în care se prevede altfel în mandatul comitetului de monitorizare, stabilit de Comisie, se aplică dispozițiile prezentului alineat.

(5) Printre membrii comitetului de monitorizare IPA se numără reprezentanți ai Comisiei, coordonatorul IPA național, ordonatorul de credite național, reprezentanți ai structurilor de execuție și coordonatorul strategic.

(5) Un reprezentant al Comisiei și coordonatorul IPA național prezidează împreună reuniunile comitetului de monitorizare IPA.

(5) Comitetul de monitorizare IPA se întrunește cel puțin o dată pe an. Pot fi convocate și reuniuni intermediare, în special pe o bază tematică.

Articolul 59

Comitetele de monitorizare sectoriale în cazul gestionării descentralizate

▼M1

(1) Comitetul de monitorizare IPA este asistat de comitete de monitorizare sectoriale instituite în cadrul componentelor IPA în termen de șase luni de la intrarea în vigoare a primului acord de finanțare, în conformitate cu dispozițiile specifice prevăzute în partea II. Comitetele de monitorizare sectoriale corespund unor programe sau componente. Din acestea pot face parte reprezentanți ai societății civile, după caz.

▼B

(2) Fiecare comitet de monitorizare sectorială se asigură de eficacitatea și calitatea punerii în aplicare a programelor și a operațiunilor în cauză, în conformitate cu dispozițiile specifice prevăzute pentru fiecare componentă în partea II, precum și pentru acordurile sectoriale și/sau de finanțare în cauză. El poate face propuneri Comisiei și coordonatorului IPA național, adresând o copie a acestora ordonatorului de credite național, privind decizii referitoare la orice măsuri corective menite să asigure îndeplinirea obiectivelor programului și îmbunătățirea eficienței asistenței acordate.

(3) Comitetele de monitorizare sectorială răspund de activitatea desfășurată în fața comitetului de monitorizare IPA. În special, ele furnizează comitetului de monitorizare IPA informații cu privire la:

(a) progresele realizate în cadrul punerii în aplicare a programelor, pe axe prioritare și, după caz, pe măsuri sau operațiuni; acest lucru include rezultatele obținute, indicatorii de execuție financiară și alți factori, în vederea îmbunătățirii punerii în aplicare a programelor;

(b) orice aspecte ale funcționării sistemelor de gestionare și control menționate de autoritatea de audit, ordonatorul de credite național sau responsabilul competent în materie de acreditare.

▼M1

Articolul 60

Monitorizarea în cazul gestionării centralizate și în comun

În cazul unei gestionări centralizate și în comun, Comisia poate întreprinde orice acțiuni pe care le consideră necesare pentru a monitoriza programele în cauză. În cazul gestionării în comun, aceste acțiuni pot fi îndeplinite în comun cu organizația (organizațiile) internațională (internaționale) în cauză. Coordonatorul IPA național poate fi asociat la acțiunile de monitorizare.

▼B

Articolul 61

Rapoartele anuale și finale privind punerea în aplicare

(1) Structurile de execuție elaborează un raport sectorial anual și un raport sectorial final privind punerea în aplicare a programelor de care răspund, în conformitate cu procedurile definite în partea II pentru fiecare componentă IPA.

(1) Rapoartele sectoriale anuale privind punerea în aplicare acoperă exercițiul financiar. Rapoartele sectoriale finale acoperă întreaga perioadă de punere în aplicare și pot include ultimul raport anual sectorial.

(2) Rapoartele menționate la alineatul (1) sunt trimise coordonatorului IPA național, ordonatorului de credite național și Comisiei, după examinarea lor de către comitetele de monitorizare sectoriale.

(3) Pe baza rapoartelor menționate la alineatul (1), coordonatorul IPA național trimite Comisiei și ordonatorului de credite național, după examinarea lor de către comitetul de monitorizare IPA, raportul anual și raportul final privind punerea în aplicare a asistenței în temeiul Regulamentului IPA.

(4) Raportul anual privind punerea în aplicare menționat la alineatul (3), care este transmis până la data de 31 august a fiecărui an și pentru prima dată în 2008, sintetizează diferitele rapoarte anuale sectoriale elaborate pentru diferitele componente și include informații cu privire la:

(a) progresele realizate în cadrul punerii în aplicare a asistenței comunitare, referitor la prioritățile stabilite în documentul indicativ de planificare multianuală și diferitele programe;

(b) execuția financiară a asistenței comunitare.

(5) Raportul final privind punerea în aplicare, menționat la alineatul (3), acoperă întreaga perioadă de punere în aplicare și poate include ultimul raport anual menționat la alineatul (4).







CAPITOLUL VI

Publicitate, vizibilitate

Articolul 62

Informare și publicitate

(1) În cazul gestionării centralizate și în comun, informațiile cu privire la programe și operațiuni sunt furnizate de Comisie, cu asistența coordonatorului IPA național, după caz. În cazul gestionării descentralizate și în toate cazurile în ceea ce privește programele sau părți de programe din cadrul componentei „cooperare transfrontalieră” care nu este pusă în aplicare prin gestionare repartizată, țara beneficiară și coordonatorul IPA național furnizează informații privind programele și operațiunile și asigură publicitatea acestora. În cazul gestionării repartizate, statele membre, țările beneficiare și autoritatea de gestionare menționată la articolul 103 furnizează informații privind programele și operațiunile și asigură publicitatea acestora. Informațiile sunt destinate cetățenilor și beneficiarilor, în scopul evidențierii rolului Comunității și al asigurării transparenței.

▼M1

(2) În cazul gestionării descentralizate, structurile de execuție sunt însărcinate cu organizarea publicării listei beneficiarilor finali, denumirilor operațiunilor și valorii fondurilor comunitare alocate operațiunilor. Ele se asigură că beneficiarii finali sunt informați de faptul că acceptarea finanțării constituie și o acceptare a includerii lor pe lista beneficiarilor finali destinată publicării. Toate datele personale incluse pe listă sunt prelucrate în conformitate cu cerințele Regulamentului (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului ( 10 ).

▼B

(3) În conformitate cu articolul 90 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002, Comisia publică informațiile relevante cu privire la contracte. Comisia publică rezultatele procedurii de licitație în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, pe site-ul EuropeAid și prin orice alte mijloace de informare adecvate, în conformitate cu procedurile contractuale aplicabile acțiunilor externe ale Comunității.

Articolul 63

Vizibilitate

(1) Comisia și autoritățile naționale, regionale sau locale competente ale țărilor beneficiare convin o serie coerentă de activități pentru punerea la dispoziție și publicarea, în țările beneficiare, a informațiilor cu privire la asistența acordată în temeiul Regulamentului IPA.

(1) Procedurile pentru punerea în aplicare a acestor activități sunt specificate în acordurile sectoriale sau de finanțare.

(2) Punerea în aplicare a activităților menționate la alineatul (1) constituie responsabilitatea beneficiarilor finali și este finanțată din fondurile alocate programelor sau operațiunilor în cauză.







PARTEA II

DISPOZIȚII SPECIFICE







TITLUL I

COMPONENTA „ASISTENȚĂ PENTRU TRANZIȚIE ȘI CONSOLIDAREA INSTITUȚIILOR”







CAPITOLUL I

Obiectul asistenței și eligibilitatea

Articolul 64

Domenii de asistență

(1) Asistența din cadrul acestei componente poate fi acordată țărilor beneficiare, în special în următoarele domenii:

(a) consolidarea instituțiilor democratice și a statului de drept;

(b) promovarea și protecția drepturilor și a libertăților fundamentale cuprinse în Carta europeană a drepturilor fundamentale;

(c) reforma administrației publice;

(d) realizarea reformelor în domeniul justiției și al afacerilor interne, precum reforma sistemului juridic, a poliției, a procuraturii, a aparatului judiciar, a sistemului penitenciarelor, precum și a vămilor și a controalelor la frontieră, acordând o atenție deosebită combaterii mai eficiente a corupției, a criminalității organizate, a terorismului și a imigrației ilegale, dar și instituirii unor sisteme informatice în aceste domenii;

(e) modernizarea cadrului normativ, inclusiv prin sprijinirea investițiilor în vederea dotării corespunzătoare a instituțiilor esențiale, a căror infrastructură sau capacitate de monitorizare și punere în aplicare a legislației trebuie consolidată;

(f) crearea sau consolidarea sistemelor de control financiar;

(g) consolidarea economiei de piață, în special prin sprijinirea eforturilor de organizare internă ale actorilor economici și prin sprijinirea directă a activităților economice, inclusiv prin acordarea de asistență sectorului privat și de ajutor pentru restructurarea industrială, precum și prin diversificarea economiei, modernizarea sectoarelor cheie și îmbunătățirea anumitor domenii;

(h) dezvoltarea societății civile și a dialogului între organismele guvernamentale și neguvernamentale, în scopul promovării democrației, a statului de drept, a drepturilor omului, a respectării și a protejării minorităților, precum și a dialogului cu societatea civilă;

(i) inițierea dialogului social ca element al bunei guvernări și în vederea promovării unor condiții de muncă corecte și echitabile;

(j) promovarea de măsuri vizând integrarea, reconcilierea și întărirea încrederii minorităților, la toate nivelurile societății;

(k) politica de mediu, bazată pe un nivel ridicat de protecție, pe promovarea principiului „cine poluează plătește”, utilizarea durabilă a resurselor naturale, eficiența energetică, surse regenerabile și adoptarea progresivă a politicii comunitare în toate domeniile care includ schimbări climatice;

(l) îmbunătățirea accesului întreprinderilor mici și mijlocii și al administrațiilor publice la diferite mecanisme financiare;

(m) consolidarea capacităților instituționale în domeniul siguranței nucleare, al gestionării deșeurilor radioactive și al protecției împotriva radiațiilor, în conformitate cu acquis-ul comunitar și cele mai bune practici ale Uniunii Europene;

(n) sprijinirea participării la programele comunitare, în special la cele al căror obiectiv este creșterea gradului de conștientizare a cetățeniei europene, și pregătirea în vederea participării în cadrul agențiilor comunitare.

(2) În afară de domeniile acoperite la alineatul (1), se poate acorda asistență, în cadrul acestei componente, țărilor beneficiare enumerate în anexa II la Regulamentul IPA, pentru următoarele domenii:

(a) în conformitate cu articolul 2 alineatul (3) litera (b) din Regulamentul IPA, dezvoltare socială, economică și teritorială, cuprinzând, inter alia, investiții în favoarea dezvoltării regionale, a dezvoltării resurselor umane și a dezvoltării rurale;

(b) eliminarea obstacolelor din calea incluziunii sociale și sprijinirea unor piețe ale muncii inclusive, în special prin acțiuni menite să îmbunătățească nivelul de viață, combaterea șomajului și potențarea resurselor umane;

(c) sprijin pentru sectoare și servicii productive, precum și pentru îmbunătățirea infrastructurilor legate de întreprinderi;

(d) adaptarea, reforma sau, după caz, instituirea unor sisteme educaționale și a unor sisteme de formare profesională;

(e) îmbunătățirea accesului la rețelele de transport, informații, energie și la alte rețele, precum și a interconectării acestora;

(f) reforma sistemelor de asistență medicală;

(g) îmbunătățirea sistemelor de informații și comunicații.

▼M1

De la caz la caz, Comisia poate decide să acorde asistență în cadrul acestei componente, pentru domeniile menționate anterior, țărilor beneficiare enumerate în anexa I la Regulamentul IPA cărora nu li s-au conferit, încă, competențele de gestionare menționate la articolul 14.

▼B

Articolul 65

Forme de asistență

(1) Asistența din cadrul acestei componente poate fi acordată, în special, prin:

(a) măsuri de cooperare administrativă în scopul formării și al schimbului de informații, care implică participarea experților din sectorul public trimiși de statele membre sau de organizații internaționale, în special prin intermediul proiectelor de înfrățire instituțională („twinning”), al proiectelor de înfrățire instituțională parțială („twinning light”) și al TAIEX;

(b) asistență tehnică;

(c) investiții în infrastructura de reglementare, inclusiv în favoarea instituțiilor multilaterale externe independente, în special în vederea sprijinirii alinierii cu normele și standardele Uniunii Europene. Aceste investiții sunt destinate principalelor instituții de reglementare și au la bază o strategie clară de reformă a administrației publice și de aliniere cu acquis-ul;

(d) programe de subvenționare;

(e) mecanisme financiare p