1994R2100 — RO — 20.05.2004 — 004.001

Acest document reprezintă un instrument de documentare, iar instituţiile nu îşi asumă responsabilitatea pentru conţinutul său.

Astfel cum a fost modificat prin:

No

▼B

REGULAMENTUL (CE) NR. 2100/94 AL CONSILIULUI

din 27 iulie 1994

de instituire a unui sistem de protecție comunitară a soiurilor de plante

întrucât obligațiile și competențele Oficiului Comunitar pentru Soiuri de Plante, inclusiv ale camerelor sale de recurs, privind acordarea, anularea sau verificarea titlurilor de protecție comunitară a soiurilor de plante, precum și publicarea, trebuie să se inspire pe cât posibil din normele stabilite pentru alte sisteme, același lucru fiind valabil pentru structura Oficiului și a regulamentului acestuia de procedură, cooperarea cu Comisia și cu statele membre, în special prin intermediul unui consiliu de administrație, participarea oficiilor de examinare la examinarea tehnică și, în plus, măsurile bugetare necesare;

întrucât sistemul trebuie, de asemenea, să precizeze clar cine are dreptul la protecția comunitară a soiurilor de plante; întrucât, în anumite cazuri, acesta ar putea aparține mai multor persoane, și nu uneia singure; întrucât trebuie reglementată împuternicirea formală pentru depunerea unei cereri;

întrucât sistemul trebuie să țină cont, de asemenea, de evoluția tehnicilor de selecție a soiurilor, inclusiv de biotehnologie; întrucât, pentru a încuraja selecția și dezvoltarea noilor soiuri, toți producătorii de soiuri de plante ar trebui să beneficieze de o protecție mai bună în comparație cu cea din prezent, fără a compromite totuși, în mod nejustificat, accesul la protecție în general, sau în cazul particular al anumitor tehnici de selecție;

PARTEA ÎNTÂI

DISPOZIȚII GENERALE

Articolul 1

Protecția comunitară a soiurilor de plante

Se instituie un regim de protecție comunitară a soiurilor de plante, ca formă unică și exclusivă de protecție comunitară a proprietății industriale a soiurilor de plante.

Articolul 2

Uniformitatea efectului protecției comunitare a soiurilor de plante

Protecția comunitară a soiurilor de plante are un efect uniform pe teritoriul Comunității, nu poate fi acordată, transferată și nu poate înceta pe acest teritoriu decât în mod uniform.

Articolul 3

Titluri naționale de protecție a soiurilor de plante

Prezentul regulament nu aduce atingere dreptului statelor membre de a elibera titluri naționale de protecție a soiurilor de plante, sub rezerva articolului 92 alineatul (1).

Articolul 4

Oficiul comunitar

În scopul punerii în aplicare a prezentului regulament, se instituie un Oficiu Comunitar pentru Soiuri de Plante, denumit în continuare „Oficiu”.

PARTEA A DOUA

DREPTUL MATERIAL

CAPITOLUL I

CONDIȚIILE CARE REGLEMENTEAZĂ ACORDAREA PROTECȚIEI COMUNITARE A SOIURILOR DE PLANTE

Articolul 5

Obiectul protecției comunitare a soiurilor de plante

(1) Soiurile din toate genurile și speciile botanice, inclusiv, în special, hibrizii acestora, pot face obiectul protecției comunitare a soiurilor de plante.

(2) În sensul prezentului regulament, prin „soi” se înțelege un ansamblu vegetal dintr-un singur taxon botanic de la nivelul elementar cunoscut și care, fie că îndeplinește sau nu în totalitate condițiile de acordare a protecției comunitare a soiurilor de plante, poate:

(3) Un ansamblu vegetal este constituit din plante întregi sau din părți de plante în măsura în care aceste părți pot produce plante întregi, ambele fiind denumite în continuare „constituenți ai soiului”.

(4) Manifestarea caracteristicilor menționate în alineatul (2) prima liniuță poate să varieze sau nu între constituenții soiurilor de același tip, cu condiția ca gradul de variație să rezulte din genotip sau din combinația genotipurilor.

Articolul 6

Soiuri care trebuie protejate

Protecția comunitară a soiurilor de plante este acordată soiurilor care sunt:

(c) stabile și

În plus, soiul trebuie desemnat printr-o denumire în conformitate cu dispozițiile articolului 63.

Articolul 7

Distincția

(1) Un soi este considerat distinct dacă se distinge net, prin manifestarea caracteristicilor care rezultă dintr-un genotip sau dintr-o combinație de genotipuri date, de orice alt soi a cărui existență este notorie la data depunerii cererii stabilite în conformitate cu articolul 51.

(2) Existența unui alt soi se consideră ca fiind notorie în cazul în care, la data depunerii cererii stabilite în conformitate cu articolul 51:

Normele de aplicare adoptate în conformitate cu articolul 114 pot conține, cu titlu ilustrativ, alte cazuri considerate notorii.

Articolul 8

Omogenitatea

Un soi este considerat omogen în cazul în care, sub rezerva variațiilor care ar putea rezulta din particularitățile înmulțirii sale, este suficient de omogen în manifestarea caracteristicilor analizate pentru stabilirea distincției și a oricărei alte caracteristici utilizate pentru descrierea soiului.

Articolul 9

Stabilitatea

Un soi este considerat stabil în cazul în care manifestarea caracteristicilor acestuia cuprinse în examinarea distincției și a oricărei alte caracteristici utilizate pentru descrierea soiului rămâne neschimbată în urma înmulțirilor succesive sau, în cazul unui anumit ciclu de înmulțire, la sfârșitul fiecărui ciclu.

Articolul 10

Noutatea

(1) Un soi este considerat nou în cazul în care, la data depunerii cererii prevăzute la articolul 51, nu s-au vândut și nu s-au cedat într-un alt mod terților, în sensul articolului 11, de către ameliorator sau cu consimțământul acestuia, constituenți ai soiului sau un material recoltat aparținând soiului, în vederea exploatării soiului:

(a) pe teritoriul Comunității, de mai mult de 1 an de la data menționată anterior;

(2) Cesiunea constituenților soiului unei agenții oficiale, în scopuri legale, sau unor terțe persoane pe baza unui contract sau a oricărui fel de raport de drept cu scopul exclusiv al producerii, reproducerii, înmulțirii, condiționării sau stocării, nu este considerată cedare către terți în sensul alineatului (1), cu condiția ca amelioratorul să-și păstreze dreptul exclusiv de cedare a acestor constituenți ai soiului sau a altora și cu condiția să nu fi realizat altă cesiune. Totuși, această cesiune a constituenților soiului se consideră cesiune în sensul alineatului (1) în cazul în care acești constituenți sunt utilizați în mod repetat pentru producerea unui soi hibrid și în cazul în care are loc o cesiune a constituenților soiului sau a unui material recoltat aparținând soiului hibrid.

De asemenea, cesiunea constituenților soiului de către o societate sau întreprindere în sensul articolului 58 al doilea paragraf din tratat către o altă societate sau întreprindere dintre acestea nu se consideră cedare către terți dacă una dintre acestea aparține în întregime celeilalte sau dacă amândouă aparțin în întregime unei a treia societăți sau întreprinderi de acest tip, cu condiția să nu se fi efectuat o altă cedare. Prezenta dispoziție nu se aplică societăților cooperatiste.

(3) Cesiunea constituenților soiului sau a materialului recoltat aparținând soiului care au fost produse pe baza plantelor cultivate în scopurile prevăzute în articolului 15 literele (b) și (c) și care nu sunt folosite în vederea unei noi reproduceri sau înmulțiri, nu se consideră exploatare a soiului decât dacă se face trimitere la acest soi în vederea cesiunii.

De asemenea, nu se consideră cesiuni către terți cesiunile care se datorează sau sunt consecința faptului că amelioratorul a prezentat soiul într-o expoziție oficială sau recunoscută oficial în sensul convenției privind expozițiile internaționale, sau într-o expoziție organizată într-un stat membru și recunoscută oficial ca echivalentă de către respectivul stat membru.

CAPITOLUL II

SUCCESORI LEGALI SAU AVÂNZI-CAUZĂ

Articolul 11

Dreptul la protecția comunitară a soiurilor de plante

(1) Persoanele care au creat sau au descoperit și au dezvoltat soiul, sau succesorii ori avânzii-cauză ai acestora, ambii denumiți în continuare „ameliorator”, au dreptul, amândoi, atât persoana, cât și succesorul sau avândul-cauză, la protecția comunitară a soiurilor de plante.

(2) Dacă două sau mai multe persoane au creat, descoperit și dezvoltat soiul împreună, acest drept aparține concomitent acestor persoane sau succesorilor sau avânzilor-cauză respectivi. Prezenta dispoziție se aplică de asemenea în cazul a două sau mai multe persoane, dacă una sau mai multe dintre acestea au descoperit soiul, iar cealaltă sau celelalte l-au dezvoltat.

(3) Dreptul la protecție comunitară aparține, de asemenea, concomitent, atât amelioratorului, cât și oricărei/oricăror alte persoane dacă amelioratorul și cealaltă persoană sau celelalte persoane au fost de acord cu existența unui drept comun și au declarat acest lucru în scris.

(4) Dacă amelioratorul este salariat, dreptul la protecția comunitară a soiurilor de plante se definește în conformitate cu legislația națională aplicabilă contractului de muncă în cadrul căruia soiul a fost creat, descoperit sau dezvoltat.

(5) Dacă dreptul la protecția comunitară a soiurilor de plante este deținut concomitent de două sau mai multe persoane în temeiul alineatelor (2), (3) și (4), una sau mai multe dintre acestea pot să le împuternicească pe celelalte, printr-o declarație scrisă, să solicite protecția menționată anterior.

Articolul 12

Abilitarea pentru depunerea unei cereri de protecție comunitară a soiurilor de plante

(1) Persoanele fizice și juridice, precum și agențiile asimilate persoanelor juridice în temeiul legislației care le reglementează sunt abilitate să depună o cerere de protecție comunitară a soiurilor de plante cu condiția:

(2) O cerere poate fi depusă concomitent de două sau mai multe persoane care îndeplinesc aceste condiții.

CAPITOLUL III

EFECTELE PROTECȚIEI COMUNITARE A SOIURILOR DE PLANTE

Articolul 13

Drepturile titularului protecției comunitare a soiurilor de plante și limitări

(1) Protecția comunitară a soiurilor de plante are ca scop să rezerve titularului sau titularilor săi, denumiți în continuare „titular”, dreptul de a îndeplini acțiunile prevăzute la alineatul (2).

(2) Fără a aduce atingere articolelor 15 și 16, autorizarea titularului este necesară pentru următoarele acțiuni, care privesc constituenții soiului sau materialul recoltat aparținând soiului protejat, denumiți în continuare „material”:

(c) oferirea spre vânzare;

Titularul își poate supune autorizarea unor condiții și limitări.

(3) Alineatul (2) se aplică materialului recoltat numai dacă acesta a fost obținut prin utilizarea neautorizată de constituenți ai soiului din soiul protejat și numai dacă titularul nu și-a putut exercita în mod rezonabil dreptul privind constituenții soiului menționați.

(4) Normele de aplicare prevăzute la articolul 114 pot prevedea ca, în cazuri specifice, alineatul (2) din prezentul articol să se aplice de asemenea și produselor obținute direct din materialul soiului protejat. Acesta se poate aplica numai dacă respectivele produse au fost obținute prin utilizarea neautorizată de material aparținând soiului protejat și dacă titularul și-a putut exercita în mod rezonabil dreptul privind materialul menționat. Dacă alineatul (2) se aplică produselor obținute direct, acestea din urmă sunt de asemenea considerate ca fiind „material”.

(5) Alineatele (1)-(4) se aplică și în cazul:

(c) soiurilor a căror producție necesită utilizarea repetată a soiului protejat.

(6) În sensul alineatului (5) litera (a), un soi este recunoscut ca fiind esențial derivat dintr-un alt soi, denumit în continuare „soi inițial”, dacă:

(c) cu excepția diferențelor rezultate din derivare, este în principal în conformitate cu soiul inițial în ceea ce privește exprimarea caracteristicilor rezultate din genotipul sau din combinarea genotipurilor soiului inițial.

(7) Regulamentul de punere în aplicare prevăzut la articolul 114 poate defini formele de derivare care intră cel puțin sub incidența dispozițiilor alineatului (6).

(8) Fără a aduce atingere articolelor 14 și 29, exercitarea drepturilor conferite de protecția comunitară a soiurilor de plante nu poate încălca nici una din dispozițiile adoptate din motive de moralitate publică, de ordine publică, de siguranță publică, de protecție a vieții și sănătății persoanelor, animalelor și plantelor, de protecție a mediului, de protecție a proprietății industriale sau comerciale sau în vederea salvgardării concurenței, comerțului și producției agricole.

Articolul 14

Derogare de la protecția comunitară a soiurilor de plante

(1) Fără a aduce atingere articolului 13 alineatul (2) și pentru a salvgarda producția agricolă, agricultorii sunt autorizați să utilizeze, în vederea înmulțirii în aer liber în propriile lor ferme, produsul recoltei obținute prin cultivarea, în propriile lor ferme, a materialului de înmulțire din soiuri care beneficiază de protecția comunitară a soiurilor de plante, altele decât soiurile hibride sau sintetice.

(2) Alineatul (1) se aplică numai următoarelor specii de plante agricole:

Triticum aestivum L. emend. Fiori et Paol. – grâu

(c) cartofi:

Linum usitatissimum – in oleaginos, cu excepția inului textil.

(3) Condițiile care permit aplicarea derogării prevăzute la alineatul (1) și salvgardarea intereselor legitime ale amelioratorului și ale agricultorului sunt prevăzute, până la intrarea în vigoare a prezentului regulament, în regulamentul de aplicare menționat la articolul 114, pe baza următoarelor criterii:

— în cazul speciilor de plante prevăzute în alineatul (2) care intră sub incidența Regulamentului (CEE) nr. 1765/92 al Consiliului din 30 iunie 1992 de instituire a unui regim de susținere a producătorilor de anumite culturi arabile ( 4 ), agricultorii care nu cultivă specii de plante pe o suprafață mai mare decât cea care ar fi necesară producerii a 92 tone de cereale; pentru calcularea acestei suprafețe se aplică articolul 8 alineatul (2) din regulamentul menționat anterior;

— ceilalți agricultori sunt obligați să plătească titularului o remunerație echitabilă, care trebuie să fie semnificativ mai mică decât suma percepută pentru producerea sub licență a materialului săditor din același soi în aceeași regiune; nivelul efectiv al acestei remunerații echitabile poate varia în timp, ținând cont de măsura în care s-a aplicat derogarea prevăzută în alineatul (1) pentru soiul respectiv;

Articolul 15

Limitarea efectelor protecției comunitare a soiurilor de plante

Protecția comunitară a soiurilor de plante nu se extinde asupra:

(c) actelor efectuate în vederea creării, descoperirii și dezvoltării altor soiuri;

Articolul 16

Încetarea protecției comunitare a soiurilor de plante

Protecția comunitară a soiurilor de plante nu se extinde asupra actelor privind materialul aparținând soiului protejat sau unui soi care intră sub incidența dispozițiilor articolul 13 alineatul (5), care a fost cedat unor terți de către titular sau cu consimțământul acestuia, oriunde în Comunitate, sau privind materialul derivat din materialul menționat anterior, cu condiția ca aceste acte:

Articolul 17

Utilizarea denumirilor soiurilor

(1) Orice persoană care, pe teritoriul Comunității, oferă sau cedează unor părți terțe, în scopuri comerciale, constituenți ai unor soiuri protejate sau ai unor soiuri care intră sub incidența articolului 13 alineatul (5), este obligată să utilizeze denumirea soiului care a fost atribuită soiului în conformitate cu articolul 63; în scris, denumirea soiului trebuie să fie ușor de recunoscut și lizibilă. Dacă o marcă, un nume sau o indicație similară sunt asociate denumirii atribuite, această denumire ca atare trebuie să fie ușor de recunoscut.

(2) Orice persoană care efectuează asemenea acte pentru orice alt material din soi trebuie să precizeze această denumire, în conformitate cu celelalte dispoziții legislative sau la cererea unei autorități, a cumpărătorului sau a oricărei alte persoane care are un interes legitim.

(3) Alineatele (1) și (2) continuă să se aplice și după încetarea protecției comunitare a soiurilor de plante.

Articolul 18

Limitarea utilizării denumirilor soiurilor

(1) Titularul nu poate utiliza un drept conferit în ceea ce privește o denumire identică cu denumirea soiului pentru a îngrădi libera utilizare a acestei denumiri pentru soiul respectiv, chiar și după stingerea protecției comunitare a soiurilor de plante.

(2) Un terț poate utiliza un drept conferit în ceea ce privește o denumire identică cu denumirea soiului pentru a îngrădi libera utilizare a acestei denumiri numai dacă acest drept a fost acordat înaintea atribuirii denumirii menționate, în conformitate cu articolul 63.

(3) Dacă un soi beneficiază de protecția comunitară a soiurilor de plante sau, într-un stat membru sau o țară a Uniunii internaționale pentru protecția soiurilor de plante, de un titlu național de proprietate, denumirea care i-a fost atribuită sau oricare altă denumire cu care aceasta ar putea fi confundată nu poate fi utilizată pe teritoriul Comunității, pentru un alt soi din aceeași specie botanică sau dintr-o specie înrudită, în temeiul publicării realizate în conformitate cu articolul 63 alineatul (5) sau pentru materialul din celălalt soi.

CAPITOLUL IV

DURATA ȘI STINGEREA PROTECȚIEI COMUNITARE PENTRU SOIURILE DE PLANTE

Articolul 19

Durata protecției comunitare a soiurilor de plante

(1) Durata protecției comunitare a soiurilor de plante este până la sfârșitul celui de-al 25-lea an calendaristic sau, în cazul soiurilor viticole și arboricole, până la sfârșitul celui de-al 30-lea an calendaristic de după anul acordării protecției.

(2) Consiliul, hotărând cu majoritate calificată la propunerea Comisiei, poate, pentru genuri și specii determinate, să prevadă o prelungire de maximum 5 ani a acestor perioade.

(3) Protecția comunitară a soiurilor de plante încetează înaintea expirării perioadelor prevăzute în alineatul (1) sau stabilite în conformitate cu alineatul (2) dacă titularul renunță la ea printr-o declarație scrisă adresată Oficiului, stingerea intrând în vigoare în a doua zi de la primirea declarației de către Oficiu.

Articolul 20

Nulitatea protecției comunitare a soiurilor de plante

(1) Oficiul declară nulă și neavenită protecția comunitară a soiurilor de plante dacă se stabilește că:

(c) protecția a fost acordată unei persoane care nu avea dreptul la ea, cu condiția ca aceasta să nu fi fost transferată unei persoane care avea dreptul la aceasta.

(2) Dacă protecția comunitară a soiurilor de plante este declarată nulă și neavenită, se consideră că aceasta nu a avut, de la început, efectele prevăzute de prezentul regulament.

Articolul 21

Decăderea din dreptul la protecția comunitară a soiurilor de plante

(1) Oficiul retrage titularului protecția comunitară a soiurilor de plante, cu efect in futurum, dacă se stabilește că nu mai sunt îndeplinite condițiile prevăzute la articolul 8 sau 9. Dacă se stabilește că aceste condiții nu mai erau îndeplinite la o dată anterioară decăderii din dreptul la protecție, decăderea poate intra în vigoare începând cu data respectivă.

(2) Oficiul poate retrage titularului protecția comunitară a soiurilor de plante cu efect in futurum, dacă titularul, după ce a fost înștiințat, și într-un termen stabilit de Oficiu:

(c) nu își achită taxele datorate pentru menținerea protecției comunitare a soiurilor de plante

CAPITOLUL V

PROTECȚIA COMUNITARĂ A SOIURILOR DE PLANTE CA OBIECT AL PROPRIETĂȚII

Articolul 22

Asimilarea în dreptul intern

(1) Dacă nu se prevede altfel în articolele 23–29, protecția comunitară a soiurilor de plante ca obiect al proprietății este considerată în toate privințele și pe întreg teritoriul Comunității ca un drept de proprietate echivalent al statului membru pe teritoriul căruia:

(2) Dacă nu sunt îndeplinite condițiile prevăzute la alineatul (1), statul în cauză este statul membru în care își are sediul Oficiul.

(3) Dacă registrul prevăzut la alineatul (1) conține, pentru titular sau pentru reprezentanții autorizați ai acestuia, domicilii, sedii sau întreprinderi în două sau mai multe state membre, primul domiciliu sau sediu menționat este cel luat în considerare la aplicarea alineatului (1).

(4) Dacă două sau mai multe persoane sunt înscrise în registrul prevăzut la alineatul (1) ca titulari comuni, primul dintre aceștia, în ordinea înscrierii și a îndeplinirii condițiilor, este cel luat în considerare pentru aplicarea alineatului (1) litera (a). Dacă nici unul dintre titularii comuni nu îndeplinește condițiile prevăzute în alineatul (1) litera (a), se aplică alineatul (2).

Articolul 23

Transferuri

(1) Protecția comunitară a soiurilor de plante poate fi transferată unuia sau mai multor succesori legali sau avânzi-cauză.

(2) Transferul protecției comunitare a soiurilor de plante prin cesiune nu se poate efectua decât în favoarea succesorilor legali sau a avânzilor-cauză care îndeplinesc condițiile prevăzute la articolul 12 și 82. Acesta trebuie făcut în scris și presupune semnarea unui contract de către ambele părți, cu excepția cazului în care este rezultatul unei hotărâri judecătorești sau a oricărui act care încheie o procedură judiciară. În caz contrar, acesta devine nul.

(3) Dacă articolul 100 nu prevede altfel, transferul nu aduce atingere drepturilor dobândite de către terți înaintea datei transferului.

(4) Un transfer nu are efect față de Oficiu și nu este opozabil terților decât dacă sunt prezentate documentele justificative prevăzute în dispozițiile de aplicare și după înscrierea acestuia în registrul protecției comunitare a soiurilor de plante. Totuși, un transfer care nu face încă obiectul unei înscrieri este opozabil unor terțe părți care au dobândit drepturi după data transferului, dar care aveau cunoștință de acesta la data dobândirii acestor drepturi.

Articolul 24

Executarea forțată

Protecția comunitară a soiurilor de plante poate face obiectul unor măsuri de executare forțată și al unor măsurilor provizorii și de protecție în sensul articolului 24 din Convenția privind competența judiciară și executarea hotărârilor judecătorești în materie civilă și comercială, semnată la Lugano la 16 septembrie 1988, denumită în continuare „convenția de la Lugano”.

Articolul 25

Procedura de faliment sau proceduri analoge

Până la intrarea în vigoare, în statele membre, a normelor comune în domeniu, protecția comunitară a soiurilor de plante nu poate fi inclusă în procedura de faliment sau într-o procedură analogă decât în statul membru în care a fost inițiată întâi o asemenea procedură în temeiul legislației naționale sau al convențiilor aplicabile în domeniu.

Articolul 26

Solicitarea protecției comunitare a soiurilor de plante ca obiect al proprietății

Articolele 22-25 se aplică cererilor de protecție comunitară a soiurilor de plante. În ceea ce privește cererile, trimiterile din prezentul articol la Registrul pentru protecția comunitară a soiurilor de plante se consideră ca trimiteri la Registrul cererilor de protecție comunitară a soiurilor de plante.

Articolul 27

Licențele contractuale de exploatare

(1) Protecția comunitară a soiurilor de plante poate face, în totalitate sau doar în parte, obiectul licențelor contractuale de exploatare. Aceste licențe pot fi exclusive sau neexclusive.

(2) Titularul poate invoca drepturile conferite de protecția comunitară a soiurilor de plante împotriva unei persoane care deține o licență de exploatare, care încalcă una din condițiile sau limitele prevăzute de licența sa în temeiul alineatului (1).

Articolul 28

Coproprietatea

În cazul coproprietății asupra protecției comunitare a soiurilor de plante, articolele 22-27 se aplică mutatis mutandis părților respective ale cotitularilor, cu condiția ca aceste părți să fi fost determinate.

▼M4

Articolul 29

Licență obligatorie

(1) O licență obligatorie este acordată de Oficiu uneia sau mai multor persoane, în cazul în care această persoană sau aceste persoane solicită acest lucru, dar numai în interes public și după consultarea Consiliului de administrație prevăzut la articolul 36.

(2) La solicitarea unui stat membru, a Comisiei sau a unei organizații create la nivel comunitar și înregistrate de Comisie, se poate acorda o licență obligatorie fie unei categorii de persoane care corespund unor condiții specifice, fie oricărei persoane dintr-unul sau mai multe state membre sau din întreaga Comunitate. Aceasta se poate acorda numai în interes public și cu acordul Consiliului de administrație.

(3) În cazul acordării licenței obligatorii în temeiul alineatelor (1), (2), (5) sau (5a), Oficiul precizează tipul de acte reglementate și condițiile rezonabile care trebuie respectate, precum și condițiile specifice prevăzute la alineatul (2). Condițiile rezonabile țin seama de interesele oricărui titular al unei protecții a soiurilor de plante care ar fi afectate prin acordarea unei licențe obligatorii. Acestea pot conține o limită de durată posibilă, plata unei redevențe corespunzătoare cu titlu de remunerație echitabilă a titularului și îi pot impune acestuia unele obligații pe care el trebuie să le îndeplinească în vederea utilizării licenței obligatorii.

(4) La sfârșitul fiecărui an începând cu acordarea licenței obligatorii în temeiul alineatelor (1), (2), (5) și (5a) și în limita duratei posibile menționate la alineatul (3), fiecare parte la procedură poate solicita ca decizia privind acordarea licenței de exploatare obligatorie să se anuleze sau să se modifice. Singurul motiv care se poate invoca în sprijinul acestei solicitări este că faptele decisive din momentul deciziei anterioare s-au modificat între timp.

(5) La cerere, se acordă licența obligatorie titularului protecției unui soi derivat în mod esențial, dacă se îndeplinesc criteriile enunțate la alineatul (1). Condițiile rezonabile prevăzute la alineatul (3) cuprind plata unei redevențe corespunzătoare cu titlu de remunerație echitabilă a titularului soiului inițial.

(5a) La cerere, se acordă titularului unui brevet privind o invenție biotehnologică o licență obligatorie în vederea exploatării neexclusive a unui soi de plante protejat în conformitate cu articolul 12 alineatul (2) din Directiva 98/44/CE, cu condiția plății unei redevențe corespunzătoare cu titlu de remunerație echitabilă, în măsura în care titularul brevetului face dovada:

În cazul în care, pentru a-i permite achiziționarea sau exploatarea dreptului său asupra unui soi de plante, unui titular i s-a acordat, în temeiul articolului 12 alineatul (1) din Directiva 98/44/CE, o licență obligatorie în vederea exploatării neexclusive a unei invenții brevetate, se acordă, la solicitarea titularului brevetului, o licență reciprocă neexclusivă în condiții rezonabile pentru exploatarea soiului de plante.

Importanța teritorială a licenței sau a licenței reciproce prevăzută în prezentul alineat se limitează la părțile Comunității prevăzute în brevet.

(6) Regulamentul de aplicare prevăzut la articolul 114 poate cita alte cazuri ca exemple de interes public menționat la alineatele (1), (2) și (5a) și să precizeze, pe de altă parte, normele de aplicare a alineatelor (1)-(5a).

(7) Statele membre pot acorda licențe obligatorii numai în cazul unei protecții comunitare a soiurilor de plante.

▼B

PARTEA A TREIA

OFICIUL COMUNITAR PENTRU SOIURI DE PLANTE

CAPITOLUL I

DISPOZIȚII GENERALE

Articolul 30

Statut juridic, servicii

(1) Oficiul este un organ al Comunității. Acesta are personalitate juridică.

(2) În fiecare dintre statele membre, Oficiul are cea mai largă capacitate juridică recunoscută persoanelor juridice prin legislația națională. Acesta poate în special să dobândească sau să înstrăineze bunuri mobile și imobile și să introducă acțiuni în justiție.

(3) Oficiul este reprezentat de către președintele său.

(4) Cu acordul consiliului de administrație prevăzut la articolul 36, Oficiul poate însărcina agențiile naționale cu executarea unora dintre funcțiile sale administrative sau își poate stabili în acest scop propriile servicii în statele membre, sub rezerva consimțământului acestora din urmă.

Articolul 31

Personalul

(1) Statutul funcționarilor Comunităților Europene, regimul aplicabil celorlalți agenți și reglementările adoptate de comun acord de către instituțiile Comunităților Europene se aplică personalului Oficiului, fără a aduce atingere articolului 47 privind membrii camerelor de recurs.

(2) Fără a aduce atingere articolului 43, competențele atribuite autorității învestite cu dreptul de nominalizare prin statut și prin regimul aplicabil celorlalți agenți sunt exercitate de către Oficiu față de personalul său.

Articolul 32

Privilegii și imunități

În cadrul Oficiului se aplică Protocolul Comunităților Europene privind privilegiile și imunitățile.

Articolul 33

Răspunderea

(1) Răspunderea contractuală a Oficiului este reglementată prin legea care se aplică contractului în cauză.

(2) Curtea de Justiție a Comunităților Europene este competentă să decidă în temeiul unei clauze compromisorii conținute în contractul încheiat cu Oficiul.

(3) În ceea ce privește răspunderea necontractuală, Oficiul trebuie să repare, în conformitate cu principiile generale de drept ale statelor membre, prejudiciile cauzate de serviciile sale sau de agenții săi în exercițiul funcțiunilor lor.

(4) Curtea de Justiție a Comunităților Europene este competentă să decidă în litigiile privind repararea prejudiciilor prevăzute la alineatul (3).

(5) Răspunderea personală a agenților față de Oficiu este reglementată de dispozițiile prevăzute în statut sau de regimul aplicabil celorlalți agenți.

▼M3

Articolul 33a

Accesul la documente

(1) Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei ( 5 ) se aplică în cazul documentelor deținute de Oficiu.

(2) Consiliul de administrație stabilește normele practice de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 într-un termen de șase luni de la intrarea în vigoare a Regulamentului (CE) nr. 1650/2003 al Consiliului din 18 iunie 2003 de modificare a regulamentului de instituire a unui regim de protecție comunitară a soiurilor de plante ( 6 ).

(3) Deciziile luate de Oficiu în aplicarea articolului 8 din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 pot face obiectul unei plângeri adresate mediatorului sau al unei acțiuni la Curtea de Justiție, în condițiile prevăzute la articolele 195 și 230 din tratat.

▼B

Articolul 34

Regimul lingvistic

(1) În cadrul Oficiului se aplică dispozițiile prevăzute în Regulamentul nr. 1 din 15 aprilie 1958 de stabilire a regimului lingvistic al Comunității Economice Europene ( 7 ).

(2) Cererile adresate Oficiului, documentele necesare instrumentării dosarului și orice alte documente trebuie transmise în una din limbile oficiale ale Comunităților Europene.

(3) Părțile participante la o procedură în cadrul Oficiului, în conformitate cu regulamentul de aplicare prevăzut la articolul 114, au dreptul să inițieze procedurile scrise sau orale în oricare din limbile oficiale ale Comunităților Europene prin intermediul traducerii, iar în cazul audierilor, prin traduceri simultane în cel puțin o altă limbă oficială a Comunităților Europene, aleasă de către orice alt participant la procedură. Exercitarea acestor drepturi nu implică cheltuieli speciale pentru participanții la procedură.

(4) Serviciile de traducere necesare funcționării oficiului sunt în principiu furnizate de centrul de traduceri al organelor Uniunii.

Articolul 35

Deciziile Oficiului

(1) Dacă nu trebuie adoptate de camerele de recurs în temeiul articolului 71, deciziile Oficiului se adoptă de către președinte sau sub autoritatea acestuia.

(2) Sub rezerva alineatului (1), deciziile prevăzute la articolele 20, 21, 29, 59, 61, 62, 63 și 66 sau la articolul 100 alineatul (2) sunt adoptate de un comitet format din trei membri ai personalului Oficiului. Competențele respective ale membrilor comitetului, competențele lor în faza pregătitoare a deciziilor, condițiile de vot și rolul președintelui privind comitetul menționat anterior sunt stabilite în regulamentul de aplicare prevăzut la articolul 114. În rest, membrii comitetului nu sunt condiționați de nici o altă instrucțiune atunci când adoptă deciziile.

(3) Deciziile președintelui, altele decât cele prevăzute la alineatul (2), în cazul în care nu sunt adoptate de către președinte însuși, pot fi adoptate de către un agent al Oficiului, care este autorizat în acest sens în conformitate cu articolul 42 alineatul (2) litera (h).

CAPITOLUL II

CONSILIUL DE ADMINISTRAȚIE

Articolul 36

Instituire și competențe

(1) Se instituie un consiliu de administrație pe lângă Oficiu. În afara puterilor care îi sunt atribuite prin alte dispoziții din prezentul regulament sau prin dispozițiile prevăzute la articolele 113 și 114, consiliul de administrație exercită, în ceea ce privește Oficiul, următoarele atribuții:

(b) examinează rapoartele de activitate ale președintelui și, în plus, controlează activitățile Oficiului pe baza acestei examinări și a oricăror alte informații pe care le obține;

(c) stabilește, la propunerea Oficiului, numărul comitetelor prevăzute la articolul 35, precum și sarcinile acestora și durata mandatului lor sau formulează orientări generale în acest sens;

(2) În plus, consiliul de administrație:

Articolul 37

Structura

(1) Consiliul de administrație se compune dintr-un reprezentant al fiecărui stat membru și un reprezentant al Comisiei, precum și din locțiitorii acestora.

(2) Membrii consiliului de administrație pot fi asistați de consilieri sau de experți, sub rezerva dispozițiilor regulamentului de procedură.

Articolul 38

Președinția

(1) Consiliul de administrație alege în cadrul său un președinte și un vicepreședinte. Vicepreședintele înlocuiește din oficiu președintele în caz de incapacitate a acestuia din urmă.

(2) Mandatul președintelui sau al vicepreședintelui expiră dacă încetează să mai fie membri ai consiliului de administrație. Fără a aduce atingere dispoziției menționate anterior, durata mandatului președintelui sau al vicepreședintelui este de trei ani, cu excepția cazului în care un alt președinte sau vicepreședinte a fost ales înaintea expirării acestei perioade. Mandatul poate fi reînnoit.

Articolul 39

Sesiunile

(1) Consiliul de administrație este convocat de președinte.

(2) Dacă consiliul de administrație nu decide altfel, președintele Oficiului ia parte la deliberări. El nu are drept de vot.

(3) Consiliul de administrație se reunește o dată pe an într-o sesiune ordinară; în plus, se reunește la inițiativa președintelui sau la cererea Comisiei sau a altor state membre.

(4) Consiliul de administrație își stabilește regulamentul de procedură și poate, în conformitate cu acesta, să înființeze comitete sub autoritatea sa.

(5) Consiliul de administrație poate invita observatori să asiste la sesiunile sale.

(6) Secretariatul Consiliului de administrație este asigurat de către Oficiu.

Articolul 40

Locul reuniunii

Consiliul de administrație se reunește la sediul Comisiei, al Oficiului sau al unui oficiu de examinare. Modalitățile sunt stabilite de regulamentul de procedură.

Articolul 41

Votul

(1) Consiliul de administrație își adoptă deciziile, altele decât cele prevăzute la alineatul (2), cu majoritate simplă a reprezentanților statelor membre.

(2) Deciziile pe care consiliul de administrație este abilitat să le adopte în temeiul articolului 12 alineatul (1) litera (b), al articolului 29, al articolului 36 alineatul (1) literele (a), (b), (d) și (e), al articolului 43, al articolului 47, al articolului 109, al articolului 3 și al articolului 112 se adoptă cu o majoritate de trei sferturi din reprezentanții statelor membre.

(3) Fiecare stat membru dispune de un vot.

(4) Deciziile consiliului de administrație nu sunt obligatorii în sensul articolului 189 din tratat.

CAPITOLUL III

CONDUCEREA OFICIULUI

Articolul 42

Funcțiile și competențele președintelui

(1) Conducerea Oficiului este asigurată de președinte.

(2) În acest scop, președintele are în special funcțiile și competențele următoare:

(b) prezintă Comisiei și consiliului de administrație un raport de activitate în fiecare an;

(c) își exercită, în ceea ce privește personalul, competențele prevăzute la articolul 31 alineatul (2);

(d) înaintează propuneri precum cele prevăzute la articolul 36 alineatul (1) litera (c) și la articolul 47 alineatul (2);

(h) își poate delega competențele altor membri ai personalului Oficiului, sub rezerva dispozițiilor prevăzute la articolele 113 și 114.

(3) Președintele este asistat de unul sau mai mulți vicepreședinți. În caz de incapacitate a președintelui, vicepreședintele sau unul dintre vicepreședinți preia funcțiile acestuia în conformitate cu procedura prevăzută în normele stabilite sau în orientările formulate de către consiliul de administrație în temeiul articolului 36 alineatul (1).

Articolul 43

Numirea personalului de conducere

(1) Președintele Oficiului este numit de Consiliu pe baza unei liste de candidați pe care Comisia o prezintă după ce a primit avizul consiliului de administrație. Puterea de revocare aparține Consiliului, care hotărăște la propunerea Comisiei, după ce consiliul de administrație și-a dat avizul.

(2) Mandatul președintelui nu depășește cinci ani. Mandatul poate fi reînnoit.

(3) Vicepreședintele sau vicepreședinții Oficiului sunt numiți sau revocați în conformitate cu procedura prevăzută la alineatele (1) și (2), după consultarea președintelui.

(4) Consiliul își exercită competența disciplinară asupra persoanelor prevăzute la alineatele (1) și (3).

Articolul 44

Controlul legalității

(1) Comisia controlează legalitatea actelor președintelui pentru care legislația comunitară nu prevede nici un control al legalității exercitat de un alt organ, precum și legalitatea actelor consiliului de administrație privind bugetul Oficiului.

(2) Comisia cere ca orice act ilegal prevăzut la alineatul (1) să fie modificat sau anulat.

(3) Orice act prevăzut la alineatul (1), fie implicit sau explicit, poate fi deferit Comisiei de către orice stat membru, orice membru al consiliului de administrație sau orice altă persoană implicată direct și personal, în vederea controlării legalității acestuia. Comisia trebuie sesizată în termen de două luni începând din ziua în care partea interesată a luat cunoștință de actul în cauză. Aceasta adoptă și notifică o decizie în termen de două luni.

CAPITOLUL IV

CAMERELE DE RECURS

Articolul 45

Instituire și competențe

(1) Se instituie una sau mai multe camere de recurs în cadrul Oficiului.

(2) Camera sau camerele de recurs sunt abilitate să decidă cu privire la recursurile formulate împotriva deciziilor prevăzute la articolul 67.

(3) Camera sau camerele de recurs sunt convocate în funcție de necesități. Numărul și sarcinile lor sunt stabilite în regulamentul de aplicare prevăzut la articolul 114.

Articolul 46

Structura camerelor de recurs

(1) O cameră de recurs se compune dintr-un președinte și doi membri.

(2) Președintele alege, pentru fiecare dosar, ceilalți membri și locțiitorii acestora din lista membrilor calificați stabilită în conformitate cu articolul 47 alineatul (2).

(3) Dacă camera de recurs consideră că natura recursului o impune, ea poate adăuga, pentru dosarul în cauză, doi membri suplimentari din lista menționată anterior.

(4) Calificările necesare membrilor fiecărei camere de recurs, competențele acestora în faza de pregătire a deciziilor și condițiile de vot sunt stabilite în normele de aplicare prevăzute la articolul 114.

Articolul 47

Independența membrilor camerelor de recurs

(1) Președinții camerelor de recurs și supleanții lor sunt numiți de Consiliu pe baza unei liste de candidați stabilită pentru fiecare președinte și pentru fiecare supleant în parte, pe care Comisia o prezintă după ce a obținut avizul consiliului de administrație. Mandatul este de cinci ani. Mandatul poate fi reînnoit.

(2) Ceilalți membri ai camerelor de recurs sunt aleși, în conformitate cu articolul 46 alineatul (2), pe baza unei liste de membri calificați întocmită de consiliul de administrație la propunerea Oficiului, pentru o perioadă de cinci ani. Lista se întocmește pentru o perioadă de cinci ani. Această perioadă poate fi reînnoită pentru toată lista sau doar pentru o parte a acesteia.

(3) Membrii camerelor de recurs sunt independenți. Atunci când iau decizii, ei nu trebuie să respecte nici o instrucțiune.

(4) Membrii camerelor de recurs nu pot fi nici membri ai comitetelor prevăzute la articolul 35 și nici nu pot îndeplini o altă funcție în cadrul Oficiului. Funcția de membru al unei camere de recurs poate fi exercitată și cu program redus.

(5) Membrii camerelor de recurs nu pot fi scoși din funcție și nici retrași de pe listă în timpul perioadei aplicabile după caz, decât dacă există motive serioase împotriva lor sau Curtea de Justiție a Comunităților Europene ia o decizie în acest sens, la cererea Comisiei, prezentată după ce a primit avizul consiliului de administrație.

Articolul 48

Excludere și recuzare

(1) Membrii unei camere de recurs nu pot participa la o procedură de recurs dacă au un interes personal, dacă au reprezentat anterior una din părțile implicate în procedură sau dacă au luat parte la adoptarea deciziei care face obiectul recursului.

(2) Dacă, din motivele menționate la alineatul (1) sau din orice alt motiv, un membru al unei camere de recurs consideră că nu poate participa la o procedură de recurs, acesta înștiințează camera în acest sens.

(3) Membrii unei camere de recurs pot fi recuzați de orice parte la procedură pentru unul dintre motivele menționate în alineatul (1) sau dacă sunt suspectați de lipsă de imparțialitate. Recuzarea nu este acceptabilă dacă partea la procedura de recurs este deja angajată în procedură, deși a luat deja la cunoștință motivul recuzării. Recuzarea nu poate fi fondată pe naționalitatea membrilor.

(4) Camerele de recurs decid, în cazurile prevăzute în alineatele (2) și (3), fără participarea membrului în cauză. Pentru adoptarea deciziei, membrul care se retrage sau este recuzat va fi înlocuit în cadrul camerei de recurs de supleantul său.

PARTEA A PATRA

PROCEDURA ÎN CADRUL OFICIULUI

CAPITOLUL I

CERERI

Articolul 49

Depunerea cererii

(1) O cerere de protecție comunitară a soiurilor de plante se depune, după dorința depunătorului:

Modalitățile de transmitere a informațiilor prevăzute la alineatul (1) litera (b) pot fi stabilite în normele de aplicare prevăzute la articolul 114. Omiterea informării Oficiului asupra cererii în conformitate cu litera (b) nu afectează validitatea cererii dacă aceasta parvine Oficiului în termen de o lună de la depunerea ei la serviciul Oficiului sau la agenția națională.

(2) Dacă cererea se depune la una din agențiile naționale prevăzute în alineatul (1) litera (b), agenția națională ia toate măsurile pentru a transmite cererea Oficiului în termen de două săptămâni de la depunerea cererii. Agențiile naționale pot percepe o taxă de la solicitant, care nu depășește totuși valoarea cheltuielilor administrative legate de recepția și transmiterea cererii.

Articolul 50

Condițiile pe care trebuie să le îndeplinească cererea

(1) Cererea de protecție comunitară a soiurilor de plante trebuie să cuprindă cel puțin:

(c) informații care permit identificarea solicitantului sau, după caz, a solicitanților comuni;

(2) Condițiile prevăzute la alineatul (1), inclusiv furnizarea altor informații, pot fi precizate în normele de aplicare prevăzute la articolul 114.

(3) Solicitantul propune o denumire a soiului care poate însoți cererea.

Articolul 51

Data depunerii

Data depunerii cererii de protecție comunitară a soiurilor de plante este data la care o cerere valabilă parvine Oficiului în conformitate cu articolul 49 alineatul (1) litera (a) sau serviciului Oficiului sau unei agenții naționale în conformitate cu articolul 49 alineatul (1) litera (b), cu condiția ca aceasta să respecte dispozițiile articolului 50 alineatul (1) și dacă se achită, în termenul stabilit de Oficiu, taxele datorate în temeiul articolului 83.

Articolul 52

Dreptul de prioritate

(1) Anterioritatea unei cereri se stabilește în funcție de data primirii respectivei cereri. Dacă există mai multe cereri cu aceeași dată de depunere, anterioritățile respective se stabilesc în funcție de ordinea în care au fost primite, dacă aceasta poate fi stabilită. Dacă nu, toate cererile vor avea aceeași anterioritate.

(2) Dacă solicitantul sau predecesorul său de drept a solicitat deja un titlu de protecție pentru un soi într-un stat membru sau într-un stat membru al Uniunii internaționale pentru protecția soiurilor de plante și dacă data de depunere se situează într-un termen de 12 luni de la depunerea cererii anterioare, solicitantul beneficiază, pentru cererea sa de protecție comunitară a soiurilor de plante, de un drept de prioritate în temeiul cererii anterioare, cu condiția ca această cerere să mai existe încă la data depunerii.

(3) Dreptul de prioritate are drept consecință faptul că, la aplicarea articolelor 7, 10 și 11, data depunerii cererii anterioare se consideră data depunerii cererii de protecție comunitară a soiurilor de plante.

(4) Alineatele (2) și (3) se aplică și cererilor anterioare depuse într-un alt stat, dacă acestea îndeplinesc condiția prevăzută la articolul 12 alineatul (1) litera (b) a doua teză privind statul respectiv la data depunerii cererii de protecție comunitară a soiurilor de plante.

(5) Orice revendicare a unui drept de prioritate anterior celui prevăzut la alineatul (2) se stinge dacă solicitantul nu prezintă Oficiului, în termen de trei luni de la data depunerii, copii ale cererii anterioare autentificate de autoritățile competente în materie. Dacă cererea anterioară nu a fost redactată într-una din limbile oficiale ale Comunităților Europene, Oficiul mai poate solicita și o traducere a cererii anterioare într-una din aceste limbi.

CAPITOLUL II

EXAMINAREA

Articolul 53

Examinarea cererii din punctul de vedere al formei

(1) Oficiul examinează:

(c) dacă este cazul, dacă o revendicare a dreptului de prioritate este conformă cu dispozițiile prevăzute la articolul 52 alineatele (2), (4) și (5)

(2) Dacă cererea, deși îndeplinește condițiile prevăzute la articolul 51, nu îndeplinește celelalte condiții prevăzute la articolul 50, Oficiul invită solicitantul să remedieze eventualele nereguli constatate.

(3) Dacă cererea nu îndeplinește condițiile prevăzute la articolul 51, Oficiul informează solicitantul în acest sens sau, dacă acest lucru nu este posibil, publică informațiile prevăzute la articolul 89.

Articolul 54

Examinarea cererii din punctul de vedere al conținutului

(1) Oficiul examinează dacă soiul poate face obiectul unei protecții comunitare a soiurilor de plante în conformitate cu articolul 5, iar dacă este vorba de un soi nou în temeiul articolul 10, dacă solicitantul este abilitat să depună o cerere în conformitate cu articolul 12 și dacă sunt îndeplinite condițiile prevăzute la articolul 82. Oficiul examinează și dacă denumirea soiului propusă este eligibilă, în conformitate cu articolul 63. În acest scop, Oficiul poate face apel la ajutorul altor organisme.

(2) Se consideră că primul solicitant are dreptul la protecția comunitară a soiurilor de plante în conformitate cu articolul 11. Prezenta dispoziție nu se aplică dacă, înainte de a se fi ajuns la o decizie în privința cererii, se aduce la cunoștința Oficiului sau se demonstrează printr-o decizie judiciară cu valoare de sentință privind o revendicare a dreptului în temeiul articolului 98 alineatul (4), că dreptul nu revine primului solicitant sau nu revine numai primului solicitant. Dacă identitatea unicei persoane abilitate sau a celeilalte persoane abilitate a fost stabilită, aceasta sau acestea pot începe procedura în calitate de solicitanți.

Articolul 55

Examinarea tehnică

(1) Dacă, în urma examinării prevăzute la articolele 53 și 54, Oficiul constată că nu există nici un impediment pentru acordarea protecției comunitare a soiurilor de plante, acesta ia măsurile necesare pentru efectuarea examinării tehnice destinate controlului respectării condițiilor prevăzute la articolele 7, 8 și 9, în cel puțin unul dintre statele membre, prin intermediul organismului/organismelor competent(e) care au fost însărcinate de către consiliul de administrație cu examinarea tehnică a soiurilor speciei în cauză (oficii de examinare).

(2) În absența oficiului de examinare în sensul alineatului (1), Oficiul poate, sub rezerva aprobării consiliului de administrație, să încredințeze responsabilitatea examinării altor organisme competente sau să își creeze propriile servicii în acest scop. Pentru aplicarea dispozițiilor din prezentul capitol, organismele sau serviciile menționate anterior sunt considerate oficii de examinare. Acestea pot utiliza instalațiile puse la dispoziție de către solicitant.

(3) Oficiul transmite oficiilor de examinare copii ale cererii în conformitate cu normele de aplicare prevăzute la articolul 114.

(4) Oficiul stabilește, prin norme generale sau pentru fiecare cerere individuală, data și locul prezentării materialului destinat examinării tehnice și probele de referință, precum și calitatea și cantitatea respectivelor materiale și probe.

(5) Dacă solicitantul revendică un drept de prioritate în conformitate cu articolul 52 alineatul (2) sau (4), acesta prezintă materialul necesar și orice alt document solicitat în termen de doi ani de la data depunerii cererii, în conformitate cu articolul 51. Dacă cererea anterioară este retrasă sau respinsă înaintea expirării intervalului de doi ani, Oficiul poate cere solicitantului să prezinte materialul sau orice alt document necesar într-un termen stabilit.

Articolul 56

Efectuarea examinării tehnice

(1) Cu excepția cazului în care s-a convenit asupra unei alte metode de examinare tehnică în vederea respectării condițiilor prevăzute la articolele 7, 8 și 9, oficiile de examinare efectuează, în vederea examinării tehnice, teste în cultură pentru soi sau orice altă investigație necesară.

(2) Examinările tehnice se realizează în conformitate cu principiile directoare formulate de consiliul de administrație și în conformitate cu instrucțiunile Oficiului.

(3) Pentru examinarea tehnică, oficiile de examinare pot, cu acordul Oficiului, să ceară concursul altor servicii specializate în domeniu și să țină cont de rezultatele obținute de aceste servicii.

(4) Dacă Oficiul nu prevede altfel, fiecare oficiu de examinare începe examinarea tehnică cel târziu la data la care ar fi început o examinare tehnică cu privire la o cerere de acordare a titlului național de protecție depusă la data primirii de către oficiul de examinare a cererii adresate de Oficiu.

(5) În cazul articolului 55 alineatul (5), fiecare oficiu de examinare începe examinarea tehnică, dacă Oficiul nu prevede altfel, cel târziu la data la care ar fi început o examinare cu privire la o cerere de acordare a titlului național de protecție, cu condiția ca materialul solicitat și celelalte documente necesare să fi fost deja furnizate la această dată.

(6) Prin decizia consiliului de administrație, examinarea tehnică poate începe la o dată ulterioară în cazul soiurilor viticole și arboricole.

Articolul 57

Raportul de examinare

(1) Oficiul de examinare adresează Oficiului, la cererea acestuia, sau dacă consideră el însuși că rezultatele examinării tehnice sunt suficiente pentru aprecierea soiului, un raport de examinare și, dacă se consideră că au fost îndeplinite condițiile prevăzute în articolele 7, 8 și 9, o descriere a soiului.

(2) Oficiul comunică solicitantului rezultatele examinării tehnice, precum și descrierea soiului și îl invită să își exprime eventualele observații.

(3) Dacă se consideră că raportul de examinare nu permite adoptarea unei decizii în cunoștință de cauză, Oficiul poate, din proprie inițiativă după consultarea solicitantului sau la cererea acestuia din urmă, să solicite o examinare complementară. Pentru evaluarea rezultatelor, orice examinare complementară, efectuată înainte ca o decizie în conformitate cu articolele 61 și 62 să devină definitivă, se consideră ca făcând parte din examinarea prevăzută la articolul 56 alineatul (1).

(4) Rezultatele examinării tehnice sunt rezervate utilizării exclusive a Oficiului și nu pot fi folosite de către oficiile de examinare decât cu acordul acestuia.

Articolul 58

Costurile examinării tehnice

Oficiul virează oficiilor de examinare o indemnizație stabilită în conformitate cu regulamentul de aplicare prevăzut la articolul 114.

Articolul 59

Obiecții la acordarea protecției

(1) Orice persoană poate adresa Oficiului o obiecție în scris privind acordarea protecției comunitare a soiurilor de plante.

(2) Autorii obiecțiilor dobândesc, alături de solicitant, calitatea de părți la procedura de acordare a protecției comunitare a soiurilor de plante. Fără a aduce atingere articolului 88, autorii au acces la documente, inclusiv la rezultatele examinării tehnice și la descrierea soiului, prevăzute la articolul 57 alineatul (2).

(3) Obiecțiile nu se pot baza decât pe următoarele motive:

(4) Obiecțiile pot fi prezentate:

(5) Deciziile privind obiecțiile pot fi adoptate în același timp cu deciziile prevăzute la articolele 61, 62 sau 63.

Articolul 60

Prioritatea unei noi cereri în cazul obiecțiilor

Dacă o obiecție privind nerespectarea condițiilor prevăzute la articolul 11 antrenează retragerea sau respingerea cererii de acordare a protecției comunitare a soiurilor de plante și dacă autorul obiecției depune, pentru același soi, o cerere de acordare a protecției comunitare a soiurilor de plante în termen de o lună de la retragerea sau respingerea definitivă a cererii, acesta din urmă poate solicita ca data de depunere a cererii retrase sau respinse să fie considerată ca dată a depunerii cererii sale.

CAPITOLUL III

DECIZII

Articolul 61

Respingerea cererii

(1) Oficiul respinge pe loc cererea de protecție comunitară a soiurilor de plante dacă se constată că solicitantul:

(c) nu a propus o denumire a soiului eligibilă în conformitate cu articolul 63.

(2) De asemenea, Oficiul respinge cererea de protecție comunitară a soiurilor de plante:

Articolul 62

Acordarea protecției

Oficiul acordă protecția comunitară a soiurilor de plante dacă apreciază că rezultatele examinării sunt suficiente pentru a lua o hotărâre privind cererea și că nu există nici un impediment în sensul articolelor 59 și 61 care să se opună acesteia. Decizia conține o descriere oficială a soiului.

Articolul 63

Denumirea soiului

(1) Dacă se acordă protecția comunitară a soiurilor de plante, Oficiul aprobă și denumirea soiului propusă de către producător pentru soiul în cauză, în conformitate cu articolul 50 alineatul (3), dacă consideră, pe baza examinării efectuate în conformitate cu articolul 54 alineatul (1) teza a doua, că respectiva denumire este eligibilă.

(2) O denumire a unui soi este eligibilă dacă nu există nici unul din impedimentele prevăzute la alineatul (3) sau (4) din prezentul articol.

(3) Există un impediment în atribuirea unei denumiri a soiului:

(c) dacă denumirea soiului coincide sau se poate confunda cu o denumire a unui soi sub care alt soi din aceeași specie sau dintr-o specie înrudită este înregistrat în registrul oficial al soiurilor într-un stat membru al Uniunii Europene sau al Uniunii internaționale pentru protecția soiurilor de plante sau sub care a fost comercializat un material aparținând unui alt soi, cu excepția cazului în care acest alt soi nu mai există, iar denumirea sa nu a dobândit o semnificație specială;