02020R0689 — RO — 21.04.2021 — 001.001

Acest document are doar scop informativ și nu produce efecte juridice. Instituțiile Uniunii nu își asumă răspunderea pentru conținutul său. Versiunile autentice ale actelor relevante, inclusiv preambulul acestora, sunt cele publicate în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și disponibile pe site-ul EUR-Lex. Aceste texte oficiale pot fi consultate accesând linkurile integrate în prezentul document.

►B REGULAMENTUL DELEGAT (UE) 2020/689 AL COMISIEI din 17 decembrie 2019 de completare a Regulamentului (UE) 2016/429 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește normele privind supravegherea, programele de eradicare și statutul de indemn de boală pentru anumite boli listate și emergente (Text cu relevanță pentru SEE) (JO L 174 3.6.2020, p. 211)

Astfel cum a fost modificat prin:









▼B

REGULAMENTUL DELEGAT (UE) 2020/689 AL COMISIEI

din 17 decembrie 2019

de completare a Regulamentului (UE) 2016/429 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește normele privind supravegherea, programele de eradicare și statutul de indemn de boală pentru anumite boli listate și emergente

(Text cu relevanță pentru SEE)







PARTEA I

DISPOZIȚII GENERALE

Articolul 1

Obiect și domeniu de aplicare

(1) Prezentul regulament completează normele privind supravegherea, programele de eradicare și statutul de indemn de boală pentru anumite boli listate și emergente ale animalelor terestre, ale animalelor acvatice și ale altor animale, după cum se prevede în Regulamentul (UE) 2016/429.

(2) Capitolul 1 din partea II a prezentului regulament prevede normele pentru supravegherea bolilor menționate la articolul 9 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2016/429 și a bolilor emergente, astfel cum sunt definite la articolul 6 alineatul (2) din respectivul regulament, în ceea ce privește: (a) conceperea supravegherii, inclusiv populația de animale vizată și metodele de diagnostic; (b) confirmarea bolii și definiția de caz; (c) programele de supraveghere ale Uniunii.

(3) Capitolul 2 din partea II a prezentului regulament prevede normele pentru programele de eradicare a bolilor animalelor terestre menționate la articolul 9 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2016/429 în ceea ce privește: (a) strategia de control al bolilor, teritoriul, populațiile de animale, obiectivele și perioada de aplicare; (b) obligațiile operatorilor și ale autorităților competente; (c) măsurile de control al bolilor în caz de suspiciuni și de confirmare.

(4) Capitolul 3 din partea II a prezentului regulament prevede normele pentru programele de eradicare a bolilor animalelor acvatice menționate la articolul 9 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2016/429 în ceea ce privește: (a) strategia de control al bolilor, teritoriul, populațiile de animale, obiectivele și perioada de aplicare; (b) obligațiile operatorilor și ale autorităților competente; (c) măsurile de control al bolilor în caz de suspiciuni și de confirmare.

(5) Capitolul 4 din partea II a prezentului regulament prevede normele pentru statutul de indemn de boală în ceea ce privește anumite boli ale animalelor terestre și acvatice menționate la articolul 9 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2016/429 în ceea ce privește: (a) criteriile pentru aprobarea statutului de indemn de boală al statelor membre și al zonelor; (b) criteriile pentru aprobarea statutului de indemn de boală pentru compartimentele care dețin animale de acvacultură; (c) criteriile pentru menținerea statutului de indemn de boală; (d) suspendarea, retragerea și restabilirea statutului de indemn de boală.

(6) Partea III din prezentul regulament conține dispoziții tranzitorii și finale în ceea ce privește: (a) aprobarea statutului de indemn de boală al statelor membre, al zonelor și al compartimentelor recunoscute drept indemne de boală conform legislației în vigoare înainte de data aplicării prezentului regulament; (b) aprobarea programelor de eradicare ale statelor membre, ale zonelor și ale compartimentelor care dețin un program aprobat de eradicare sau de supraveghere conform legislației în vigoare înainte de data aplicării prezentului regulament.

Articolul 2

Definiții

În sensul prezentului regulament, se aplică următoarele definiții:

1. „boală de categoria E”: înseamnă o boală listată în cazul căreia este necesară supravegherea în cadrul Uniunii, astfel cum se menționează la articolul 9 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul (UE) 2016/429;

2. „populație de animale vizată” înseamnă populația de animale din speciile listate, definită în funcție de specie și, după caz, de categorie, relevantă pentru activitățile de supraveghere, pentru programele de eradicare sau pentru statutul de indemn de boală pentru o anumită boală;

3. „populație de animale suplimentară” înseamnă populația de animale deținute sau sălbatice din speciile listate supuse unor măsuri opționale de prevenire, de supraveghere și de control al bolilor, care sunt necesare pentru obținerea sau menținerea statutului de indemn de boală pentru o populație de animale vizată;

4. „boală de categoria A” înseamnă o boală listată care nu apare în mod normal în Uniune și în cazul căreia trebuie luate măsuri imediate de eradicare, de îndată ce este depistată, astfel cum se menționează la articolul 9 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2016/429;

5. „boală de categoria B” înseamnă o boală listată care trebuie controlată în toate statele membre cu scopul de a o eradica în întreaga Uniune, astfel cum se menționează la articolul 9 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2016/429;

6. „boală de categoria C” înseamnă o boală listată care prezintă relevanță pentru unele state membre și în cazul căreia sunt necesare măsuri care să prevină răspândirea acesteia în părți ale Uniunii care au în mod oficial statutul de indemn de această boală sau în care există programe de eradicare pentru boala listată respectivă, astfel cum se menționează la articolul 9 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2016/429;

7. „bovină” sau „animal din specia bovină” înseamnă un animal din speciile de ungulate care aparțin genurilor Bison, Bos (inclusiv subgenurile Bos, Bibos, Novibos, Poephagus) și Bubalus (inclusiv subgenul Anoa) și descendenții rezultați din încrucișarea acestor specii;

8. „ovină” sau „animal din specia ovină” înseamnă un animal din speciile de ungulate care aparțin genului Ovis și descendenții rezultați din încrucișările acestor specii;

9. „caprină” sau „animal din specia caprină” înseamnă un animal din speciile de ungulate care aparțin genului Capra și descendenții rezultați din încrucișările acestor specii;

10. „circ ambulant” înseamnă o expoziție sau un târg care include animale sau numere cu animale și care intenționează să se deplaseze între statele membre;

11. „număr cu animale” înseamnă orice număr care include animale deținute în scopul unei expoziții sau al unui târg, și care poate face parte dintr-un circ;

12. „porcină” sau „animal din specia porcină” înseamnă un animal din speciile de ungulate din familia Suidae enumerate în anexa III la Regulamentul (UE) 2016/429;

13. „mijloc de transport” înseamnă vehicule rutiere sau feroviare, nave și aeronave;

14. „câine” înseamnă un animal deținut din specia Canis lupus;

15. „pisică” înseamnă un animal deținut din specia Felis silvestris;

16. „dihor domestic” înseamnă un animal deținut din specia Mustela putorius furo;

17. „zonă indemnă sezonier de BTV” înseamnă întregul teritoriu al unui stat membru sau al unei zone a unui stat membru în care autoritatea competentă a stabilit un statut temporar de indemn de infecția cu virusul bolii limbii albastre (serotipurile 1-24) (denumită în continuare „infecția cu BTV”) în conformitate cu articolul 40 alineatul (3) pe baza unei perioade indemne de vectori și a demonstrării absenței bolii la speciile de animale listate;

18. „unitate protejată de vectori” înseamnă toate facilitățile unei unități sau o parte a acestora care sunt protejate împotriva atacurilor speciei Culicoides prin mijloace fizice și de gestionare corespunzătoare, statutul de unitate protejată de vectori fiind acordat de autoritatea competentă în conformitate cu articolul 44;

19. „navă cu vivieră de pește” înseamnă o navă utilizată în industria acvaculturii, dotată cu o vivieră sau un rezervor pentru depozitarea și transportul peștilor vii în apă;

20. „vid sanitar” înseamnă, în scopul gestionării bolilor, o operațiune prin care o unitate este golită de animalele de acvacultură din speciile listate și, atunci când este fezabil, de apă;

21. „perioadă de eligibilitate” înseamnă perioada de timp înainte ca autoritatea competentă să transmită solicitarea privind statutul de indemn de boală sau, acolo unde este relevant, înainte de publicarea electronică a declarației provizorii menționate la articolul 83 alineatul (1) litera (a);

22. „specie nelistată” înseamnă o specie de animale sau un grup de specii de animale care nu este listată în anexa la Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/1882 al Comisiei pentru o anumită boală;

23. „efectiv de păsări” înseamnă totalitatea păsărilor de curte sau a păsărilor captive cu același statut sanitar, deținute în aceeași incintă sau împrejmuire și care constituie o singură unitate epidemiologică; în cazul păsărilor de curte adăpostite, sunt incluse toate păsările care împart aceeași încăpere;

24. „vaccinare conform strategiei DIVA” (vaccinare conform strategiei de diferențiere a animalelor vaccinate de cele infectate) înseamnă o vaccinare care utilizează vaccinuri care permit, împreună cu metode de diagnostic serologic adecvate, detecția animalelor infectate într-o populație vaccinată;

25. „animale vaccinate conform strategiei DIVA” înseamnă animale vaccinate în cadrul unei vaccinări conform strategiei DIVA;

26. „unitate de material germinativ autorizată” înseamnă un centru de colectare a materialului seminal, o echipă de colectare de embrioni, o echipă de producție de embrioni, o unitate de prelucrare a materialului germinativ sau un centru de depozitare a materialului germinativ, care au fost autorizate în conformitate cu articolul 97 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2016/429;

27. „material seminal” înseamnă sperma unui animal sau a unor animale, fie în stare nemodificată, fie preparată sau diluată;

28. „oocite” înseamnă fazele haploide ale ovogenezei, inclusiv oocitele secundare și ovulele;

29. „embrion” înseamnă faza inițială a dezvoltării unui animal, atunci când este posibil să fie transferat într-o femelă receptoare;

30. „perioadă indemnă de vectori” înseamnă, într-o zonă definită, perioada de inactivitate a speciei Culicoides, determinată în conformitate cu partea II capitolul 1 secțiunea 5 din anexa V;

31. „albine melifere” înseamnă animalele din specia Apis mellifera;

32. „păsări de curte de reproducție” înseamnă păsările de curte în vârstă de 72 de ore sau mai mult, destinate producției de ouă pentru incubație;

33. „supraveghere anuală aleatorie” înseamnă o supraveghere care constă în cel puțin o evaluare a unei populații de animale vizate, organizată în anul pentru care sunt folosite metode de eșantionare bazate pe probabilități pentru selectarea unităților de examinat.







PARTEA II

PROGRAME DE SUPRAVEGHERE, DE ERADICARE, STATUTUL DE INDEMN DE BOALĂ







CAPITOLUL 1

Supravegherea







Secțiunea 1

Conceperea supravegherii, populația de animale vizată și metodele de diagnostic

Articolul 3

Conceperea supravegherii

(1) Autoritatea competentă concepe supravegherea pentru bolile listate și emergente ale animalelor terestre și ale altor animale ținând cont de: (a) cerințele generale în materie de supraveghere bazate pe: (i) notificare, astfel cum se prevede la articolul 18 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2016/429; (ii) o investigație veterinară corespunzătoare a mortalităților crescute și a altor semne de boli grave sau a scăderii semnificative a cotelor de producție fără o cauză determinată; (iii) investigația realizată de autoritatea competentă în cazul unei suspiciuni de apariție a unei boli de categoria E sau, dacă este relevant, a unei boli emergente; (iv) populația de animale vizată pentru supraveghere, astfel cum este prevăzut la articolul 4; (v) contribuția controalelor oficiale și a altor activități oficiale, astfel cum este prevăzut la articolul 7; (b) cerințe specifice în materie de supraveghere: (i) în programul de supraveghere al Uniunii; (ii) în cadrul unor programe obligatorii sau opționale de eradicare; (iii) pentru demonstrarea și menținerea statutului de indemn de boală; (iv) în cadrul măsurilor de control al bolilor; (v) în contextul autorizării anumitor unități; (vi) pentru circulația animalelor terestre pe teritoriul Uniunii sau pentru intrarea acestora în Uniune.

(2) Autoritatea competentă concepe supravegherea pentru bolile listate și emergente ale animalelor acvatice ținând cont de: (a) cerințele generale în materie de supraveghere bazate pe: (i) notificare, astfel cum se prevede la articolul 18 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2016/429; (ii) o investigație veterinară corespunzătoare a mortalităților crescute și a altor semne de boli grave sau a scăderii semnificative a cotelor de producție fără o cauză determinată; (iii) investigația realizată de autoritatea competentă în cazul unei suspiciuni de apariție a unei boli de categoria E sau, dacă este relevant, a unei boli emergente; (iv) populația de animale vizată pentru supraveghere, astfel cum este prevăzut la articolul 4; (v) contribuția controalelor oficiale și a altor activități oficiale, astfel cum este prevăzut la articolul 7; (vi) măsurile de control al bolilor; (b) cerințe specifice în materie de supraveghere: (i) în cadrul schemei de supraveghere bazate pe riscuri prevăzute în partea I capitolul 1 din anexa VI, care implică o ierarhizare a riscurilor și vizite periodice de verificare a sănătății animale, astfel cum sunt prevăzute în partea I capitolele 2 și 3 din anexa VI; (ii) în cadrul programelor de eradicare prevăzute în partea II capitolele 1-6 din anexa VI; (iii) pentru demonstrarea și menținerea statutului de indemn de boală; (iv) pentru a demonstra, în conformitate cu programele de supraveghere prevăzute în partea III capitolele 1-6 din anexa VI, că unitățile care nu participă la programul de eradicare menționat la punctul (ii) sau care nu au obținut statutul de indemn de boală menționat la punctul (iii) nu sunt infectate; (v) pentru circulația animalelor acvatice pe teritoriul Uniunii sau pentru intrarea acestora în Uniune.

Articolul 4

Populația de animale vizată

(1) Autoritatea competentă specifică populația de animale vizată relevantă pentru supravegherea menționată la articolul 3 pentru fiecare boală listată și, acolo unde este relevant, pentru fiecare boală emergentă și include: (a) animalele deținute din speciile listate; (b) animalele sălbatice din speciile listate dacă: (i) sunt supuse unui program de supraveghere al Uniunii sau unui program obligatoriu sau opțional de eradicare sau de supraveghere, care este necesar pentru acordarea sau menținerea statutului de indemn de boală; (ii) autoritatea competentă consideră că acestea constituie un risc care ar putea afecta statutul sanitar al altor specii într-un stat membru, într-o zonă sau într-un compartiment; sau (iii) supravegherea este necesară pentru a evalua cerințele privind sănătatea animală pentru intrarea în Uniune sau pentru deplasările în interiorul Uniunii.

(2) Pentru a asigura depistarea precoce a unei boli emergente la alte specii decât cele menționate la alineatul (1) litera (a), autoritatea competentă include, în populația de animale vizată, animale deținute din specii care nu sunt listate în scopul bolii listate relevante dacă se aplică următoarele criterii: (a) sunt deplasate în unități din alt stat membru, din altă zonă sau din alt compartiment; și (b) din cauza numărului de animale sau frecvenței deplasărilor, autoritatea competentă consideră că animalele constituie un risc care ar putea afecta statutul sanitar al altor animale deținute din alt stat membru, din altă zonă sau din alt compartiment, în cazul apariției unei boli la specia respectivă.

Articolul 5

Excluderea anumitor animale terestre deținute din populația de animale vizată

(1) Prin derogare de la articolul 4 alineatul (1) litera (a), autoritatea competentă poate limita populația de animale vizată pentru supravegherea altor boli decât cele din categoria A la categoriile de animale deținute din speciile listate care fac obiectul, pentru boala respectivă: (a) programelor de supraveghere ale Uniunii; (b) unor programe obligatorii sau opționale de eradicare sau de supraveghere care sunt necesare pentru acordarea sau menținerea statutului de indemn de boală; sau (c) unor cerințe privind sănătatea animală bazate pe supraveghere, pentru deplasările în interiorul Uniunii sau pentru intrarea în Uniune.

(2) Categoriile de animale deținute menționate la alineatul (1) pot fi stabilite în funcție de vârsta animalelor, de sexul acestora, de localizare și de tipul de producție.

Articolul 6

Metode de diagnostic

(1) Autoritatea competentă se asigură că prelevarea eșantioanelor, tehnicile, validarea și interpretarea metodelor de diagnostic în scopul supravegherii se efectuează în conformitate cu: (a) legislația specifică adoptată în conformitate cu Regulamentul (UE) 2016/429 și cu detaliile și îndrumările relevante puse la dispoziție pe site-urile web ale laboratoarelor de referință ale Uniunii Europene și ale Comisiei; (b) atunci când nu sunt prevăzute în legislație și în detaliile și îndrumările menționate la litera (a), cu normele privind prelevarea eșantioanelor, tehnicile, validarea și interpretarea metodelor de diagnostic prevăzute în Manualul de teste de diagnostic și vaccinuri pentru animale terestre al Organizației Mondiale pentru Sănătatea Animalelor (OIE) [„Manualul terestru” ( 1 )], astfel cum a fost modificat, sau în Manualul de teste de diagnostic și vaccinuri pentru animale acvatice al Organizației Mondiale pentru Sănătatea Animalelor (OIE) [„Manualul acvatic” ( 2 )], astfel cum a fost modificat; (c) atunci când nu sunt vizate de literele (a) și (b) de la prezentul alineat, cu metodele prevăzute la articolul 34 alineatul (2) litera (b) și la articolul 34 alineatul (3) din Regulamentul (UE) 2017/625.

(2) Metodele de diagnostic pentru acordarea și menținerea statutului de indemn de boală sunt prevăzute în: (a) secțiunea 1 din anexa III pentru infecția cu Brucella abortus, B. melitensis și B. suis; (b) secțiunea 2 din anexa III pentru infecția cu complexul Mycobacterium tuberculosis (Mycobacterium bovis, M. caprae și M. tuberculosis) (MTBC); (c) secțiunea 3 din anexa III pentru leucoza enzootică bovină (LEB); (d) secțiunea 4 din anexa III pentru rinotraheita infecțioasă bovină/vulvovaginita pustuloasă infecțioasă (IBR/IPV); (e) secțiunea 5 din anexa III pentru infecția cu virusul bolii lui Aujeszky (ADV); (f) secțiunea 6 din anexa III pentru diareea virală bovină (BVD); (g) partea II capitolul 1 secțiunea 5 punctul 2 din anexa VI pentru septicemia hemoragică virală (SHV); (h) partea II capitolul 1 secțiunea 5 punctul 2 din anexa VI pentru necroza hematopoietică infecțioasă (NHI); (i) partea II capitolul 2 secțiunea 5 punctul 2 din anexa VI pentru infecția cu virusul anemiei infecțioase a somonului cu deleție în regiunea înalt polimorfică (virusul AIS cu deleție în HPR); (j) partea II capitolul 3 secțiunea 5 punctul 2 din anexa VI pentru infecția cu Marteilia refringens; (k) partea II capitolul 4 secțiunea 5 punctul 2 din anexa VI pentru infecția cu Bonamia exitiosa; (l) partea II capitolul 5 secțiunea 5 punctul 2 din anexa VI pentru infecția cu Bonamia ostreae; (m) partea II capitolul 6 secțiunea 5 punctul 2 din anexa VI pentru infecția cu virusul bolii petelor albe (WSSV).

Articolul 7

Contribuția controalelor oficiale și a altor activități oficiale la supravegherea stării de sănătate a animalelor

(1) Dacă este relevant, autoritatea competentă include în conceperea supravegherii menționate la articolul 3 din prezentul regulament rezultatul controalelor oficiale și al altor activități oficiale definite la articolul 2 din Regulamentul (UE) 2017/625. Aceste controale oficiale și alte activități oficiale includ: (a) inspecții ante-mortem și post-mortem; (b) inspecții la posturile de inspecție la frontieră; (c) controale oficiale și alte activități oficiale în piețe și în cadrul operațiunilor de colectare; (d) controale oficiale și alte activități oficiale în timpul transportului de animale vii; (e) inspecții privind sănătatea publică și eșantionare în cadrul unităților; (f) orice alte controale oficiale în timpul cărora sunt inspectate sau examinate unități, animale sau probe.

(2) Atunci când autoritatea competentă suspectează o boală listată sau o boală emergentă în contextul controalelor oficiale sau al altor activități oficiale menționate la alineatul (1), aceasta se asigură că sunt informate toate autoritățile relevante. Acest lucru se face: (a) imediat, în cazul unei boli de categoria A sau al unei boli emergente; (b) fără întârziere, pentru celelalte boli.







Secțiunea 2

Confirmarea bolii și definițiile de caz

Articolul 8

Criterii pentru confirmarea oficială a bolilor listate, cu excepția bolilor de categoria A, a anumitor boli emergente și confirmarea ulterioară a focarelor

(1) În cazul suspectării unor boli listate, altele decât bolile de categoria A, sau a unei boli emergente, autoritatea competentă desfășoară o investigație pentru a confirma sau a exclude prezența bolii respective atunci când: (a) este necesară pentru a determina statutul sanitar la nivelul statului membru, al zonei sau al compartimentului din acesta; sau (b) este necesară pentru a colecta informațiile necesare la apariția bolii pentru oricare dintre scopurile următoare: (i) pentru a pune în aplicare măsuri în vederea protejării sănătății animalelor sau a sănătății umane; (ii) pentru a pune în aplicare cerințe privind sănătatea animalelor pentru circulația animalelor sau a produselor; sau (iii) pentru a respecta cerințele prevăzute într-un program de supraveghere al Uniunii.

(2) Autoritatea competentă confirmă un focar al oricăreia dintre bolile menționate la alineatul (1) atunci când a clasificat un animal sau un grup de animale drept un caz confirmat de astfel de boli în conformitate cu articolul 9 alineatul (2).

Articolul 9

Definiții de caz

(1) Autoritatea competentă clasifică un animal sau un grup de animale drept un caz suspectat de boală listată sau de boală emergentă atunci când: (a) examinările clinice, post-mortem sau de laborator arată că semnele clinice, leziunile post-mortem sau constatările histologice indică boala respectivă; (b) rezultatele unei metode de diagnostic indică prezența probabilă a bolii pe o probă prelevată de la un animal sau de la un grup de animale; sau (c) a fost stabilită o legătură epidemiologică cu un caz confirmat.

(2) Autoritatea competentă clasifică un animal sau un grup de animale drept un caz confirmat de boală listată sau de boală emergentă atunci când: (a) agentul patogen, cu excepția tulpinilor vaccinale, a fost izolat într-o probă prelevată de la un animal sau de la un grup de animale; (b) a fost identificat un antigen sau un acid nucleic specific agentului patogen, care nu este o consecință a vaccinării, într-o probă prelevată de la un animal sau de la un grup de animale care prezintă semne clinice conforme cu boala sau o legătură epidemiologică cu un caz suspectat sau confirmat; sau (c) a fost obținut un rezultat pozitiv printr-o metodă indirectă de diagnostic, care nu este o consecință a vaccinării, pe o probă prelevată de la un animal sau de la un grup de animale care prezintă semne clinice conforme cu boala sau o legătură epidemiologică cu un caz suspectat sau confirmat.

(3) Definițiile cazurilor suspectate și ale cazurilor confirmate de boli listate, specifice fiecărei boli, sunt prevăzute pentru animalele terestre în anexa I și pentru animalele acvatice în partea II capitolele 1-6 secțiunea 5 punctul 3 din anexa VI.

(4) În absența definițiilor specifice bolilor, astfel cum sunt prevăzute la alineatul (3), criteriile prevăzute la alineatele (1) și (2) se aplică în cazul definițiilor cazurilor suspectate și ale cazurilor confirmate de boli listate și, dacă este relevant, de boli emergente.







Secțiunea 3

Programul de supraveghere al Uniunii

Articolul 10

Criterii privind programele de supraveghere ale Uniunii și conținutul acestora

(1) O boală de categoria E face obiectul unui program de supraveghere al Uniunii în conformitate cu articolul 28 din Regulamentul (UE) 2016/429 dacă îndeplinește toate criteriile de mai jos: (a) reprezintă o amenințare specifică pentru sănătatea animală și, eventual, pentru cea umană, pe întregul teritoriul Uniunii, cu posibile consecințe economice grave pentru comunitatea agricolă și economie într-un sens mai larg; (b) este probabilă o evoluție a profilului bolii, în special în ceea ce privește riscul pentru sănătatea umană și sănătatea animală; (c) animalele sălbatice infectate reprezintă o amenințare specifică pentru introducerea bolii într-o parte a teritoriului Uniunii sau pe întregul teritoriu al acesteia; (d) este fundamental să se obțină, prin acțiuni de supraveghere, informații actualizate periodic cu privire la evoluția circulației acesteia și cu privire la caracterizarea agentului patogen, pentru a evalua riscurile respective și a adapta în consecință măsurile de atenuare a riscurilor.

(2) Autoritatea competentă pune în aplicare programe de supraveghere ale Uniunii pentru boala relevantă în conformitate cu conținutul din anexa II.

Articolul 11

Informații ce trebuie incluse la depunerea și la raportarea programelor de supraveghere ale Uniunii

(1) Atunci când depune un program de supraveghere al Uniunii, autoritatea competentă include în datele depuse cel puțin următoarele informații: (a) descrierea situației epidemiologice în ceea ce privește boala înainte de data de începere a punerii în aplicare a programului și date privind evoluția epidemiologică a bolii; (b) populația de animale vizată, unitățile epidemiologice și zonele programului; (c) organizarea autorității competente, supravegherea punerii în aplicare a programului, controalele oficiale ce trebuie aplicate pe perioada punerii în aplicare a programului și rolul tuturor operatorilor relevanți, al profesioniștilor din domeniul sănătății animalelor, al medicilor veterinari, al laboratoarelor de sănătate animală și al altor persoane fizice sau juridice interesate; (d) descrierea și delimitarea zonelor geografice și administrative în care trebuie să fie pus în aplicare programul; (e) indicatori de măsurare a progresului programului; (f) metodele de diagnostic utilizate, numărul probelor testate, frecvența testării și modelele de eșantionare; (g) factorii de risc care trebuie luați în considerare la conceperea unei supravegheri specifice, bazate pe riscuri.

(2) Atunci când raportează cu privire la un program de supraveghere al Uniunii, autoritatea competentă include în raport cel puțin următoarele informații: (a) descrierea măsurilor puse în aplicare și rezultatele obținute pe baza informațiilor menționate la alineatul (1) literele (b) și (d)-(f); și (b) rezultatele urmăririi evoluției epidemiologice a bolii în situația unui caz suspectat sau confirmat.







CAPITOLUL 2

Programele de eradicare a bolilor de categoria B și C ale animalelor terestre







Secțiunea 1

Dispoziții generale

Articolul 12

Strategia de control al bolilor pentru eradicarea bolilor de categoria B și C ale animalelor terestre

(1) Atunci când instituie un program obligatoriu de eradicare a unei boli de categoria B sau un program opțional de eradicare a unei boli de categoria C a animalelor terestre, autoritatea competentă utilizează, pentru aceste programe, o strategie de control al bolilor care include pentru fiecare boală: (a) teritoriul și populația de animale vizate de programul de eradicare, astfel cum este prevăzut la articolul 13 alineatul (1); (b) durata programului de eradicare, astfel cum este prevăzută la articolul 15, inclusiv obiectivele finale și intermediare ale acestuia, astfel cum sunt prevăzute la articolul 14; și (c) cerințele specifice bolilor, prevăzute: (i) la articolele 16-31 pentru infecția cu Brucella abortus, B. melitensis și B. suis, infecția cu MTBC, LEB, IBR/IPV, infecția cu ADV și cu BVD; (ii) la articolele 32-36 pentru infecția cu virusul rabic (RABV); (iii) la articolele 37-45 pentru infecția cu BTV.

(2) Autoritatea competentă poate include în programul de eradicare măsuri coordonate la frontiera sa terestră sau costieră comună cu alte state membre sau țări terțe, pentru a asigura atingerea obiectivelor programului și durabilitatea rezultatelor.

În cazul în care această coordonare nu a fost stabilită, autoritatea competentă include în programul de eradicare, dacă este fezabil, măsuri eficace de atenuare a riscurilor, inclusiv o supraveghere intensificată.

Articolul 13

Domeniul de aplicare teritorial și populațiile de animale

(1) Autoritatea competentă determină domeniul de aplicare al programului de eradicare, inclusiv: (a) teritoriul vizat; și (b) populația de animale vizată și, după caz, populațiile de animale suplimentare.

(2) Teritoriul vizat de programul de eradicare menționat la alineatul (1) litera (a) este: (a) întregul teritoriu al statului membru; sau (b) una sau mai multe zone, cu condiția ca fiecare zonă să corespundă unei/unor unități administrative de cel puțin 2 000 km2 și să includă cel puțin una dintre regiunile stabilite în conformitate cu articolul 21 din Regulamentul (UE) 2016/429.

(3) Prin derogare de la alineatul (2), autoritatea competentă poate defini zone mai mici de 2 000 km2 ținând cont de: (a) o suprafață minimă care nu este cu mult mai mică de 2 000 km2; sau (b) existența unor bariere naturale relevante pentru profilul boli.

Articolul 14

Obiective finale și intermediare

(1) Autoritatea competentă include în programul de eradicare obiective calitative și cantitative finale care acoperă toate cerințele specifice bolilor prevăzute la articolul 72 pentru acordarea statutului de indemn de boală.

(2) Autoritatea competentă include în programul de eradicare obiective anuale sau multianuale calitative și cantitative intermediare, pentru a reflecta progresele realizate în direcția atingerii obiectivelor finale. Aceste obiective intermediare includ: (a) toate cerințele specifice bolii menționate la alineatul (1); și (b) dacă este necesar, cerințe suplimentare care nu sunt incluse în criteriile pentru acordarea statutului de indemn de boală pentru evaluarea progresului în vederea eradicării.

Articolul 15

Perioada de aplicare

(1) Autoritatea competentă include în programul de eradicare perioada de aplicare, ținând cont de situația inițială și de obiectivele intermediare indicate la articolul 14 alineatul (2).

(2) Pentru bolile de categoria C, perioada de aplicare a programului de eradicare nu depășește 6 ani de la data aprobării inițiale de către Comisie în conformitate cu articolul 31 alineatul (3) din Regulamentul (UE) 2016/429. În situații justificate, la cererea statelor membre, Comisia poate prelungi perioada de aplicare a programului de eradicare cu încă 6 ani.







Secțiunea 2

Cerințe pentru programele de eradicare bazate pe acordarea statutului de indemn de boală la nivelul unităților

Articolul 16

Strategia de control al bolii bazată pe statutul de indemn de boală la nivelul unității

(1) Autoritatea competentă desemnează strategia de control al bolii pentru un program de eradicare în raport cu populația de animale vizate deținute în unități pentru următoarele boli ale animalelor terestre: (a) infecția cu Brucella abortus, B. melitensis și B. suis; (b) infecția cu MTBC; (c) LEB; (d) IBR/IPV; (e) infecția cu ADV; (f) BVD.

(2) Strategiile de control al bolii pentru programele de eradicare menționate la alineatul (1) se bazează pe: (a) punerea în aplicare a măsurilor specifice bolilor menționate la articolele 18-31 până ce toate unitățile relevante obțin statutul de indemn de boală; (b) acordarea, suspendarea și retragerea de către autoritatea competentă a statutului de indemn de boală pentru toate unitățile relevante; (c) punerea în aplicare a măsurilor de biosecuritate și a altor măsuri de atenuare a riscurilor; (d) punerea în aplicare opțională a programelor de vaccinare.

Articolul 17

Populațiile de animale vizate și suplimentare pentru programele de eradicare a anumitor boli

(1) Autoritatea competentă aplică un program obligatoriu de eradicare în cazul următoarelor populații de animale vizate: (a) pentru infecția cu Brucella abortus, B. melitensis și B. suis, bovinele deținute, ovinele deținute și caprinele deținute; (b) pentru infecția cu MTBC, bovinele deținute.

(2) Autoritatea competentă aplică programul opțional de eradicare în cazul următoarelor populații de animale vizate: (a) pentru LEB, bovinele deținute; (b) pentru IBR/IPV, bovinele deținute; (c) pentru infecția cu ADV, porcinele deținute; (d) pentru BVD, bovinele deținute.

(3) Autoritatea competentă include populațiile de animale suplimentare atunci când consideră că aceste animale reprezintă un risc semnificativ pentru statutul sanitar al animalelor menționate la alineatele (1) sau (2).

Articolul 18

Obligațiile operatorilor în ceea ce privește programele de eradicare a anumitor boli

(1) Operatorii unităților unde sunt deținute animale din populațiile de animale vizate menționate la articolul 17, cu excepția abatoarelor, respectă următoarele cerințe generale și specifice bolilor pentru obținerea și menținerea statutului de indemn de boală al unităților: (a) cerințe generale: (i) supravegherea populațiilor de animale vizate și suplimentare pentru boala relevantă, conform ordinelor autorității competente în temeiul articolului 3 alineatul (1); (ii) în cazul circulației animalelor din populațiile de animale vizate, asigurarea faptului că statutul sanitar în cadrul unităților nu este pus în pericol din cauza transportului sau a introducerii în unități a animalelor din populațiile de animale vizate sau suplimentare sau a produselor acestora; (iii) vaccinarea animalelor deținute din populațiile de animale vizate împotriva bolii relevante; (iv) măsurile de control al bolilor dacă este suspectată sau confirmată boala; (v) orice măsuri suplimentare considerate necesare de către autoritatea competentă care pot include, dacă este relevant, separarea animalelor în funcție de statutul sanitar prin măsuri fizice de protecție și măsuri de gestionare; (b) cerințele specifice bolilor prevăzute în: (i) partea I capitolele 1 și 2 din anexa IV pentru infecția cu Brucella abortus, B. melitensis și B.suis; (ii) partea II capitolul 1 din anexa IV pentru infecția cu MTBC; (iii) partea III capitolul 1 din anexa IV pentru LEB; (iv) partea IV capitolul 1 din anexa IV pentru IBR/IPV; (v) partea V capitolul 1 din anexa IV pentru infecția cu ADV; (vi) partea VI capitolul 1 din anexa IV pentru BVD.

(2) Operatorii abatoarelor unde sunt deținute și sacrificate animale din populațiile de animale vizate menționate la articolul 17 respectă cerințele generale prevăzute la alineatul (1) litera (a) punctele (i), (iv) și (v).

Articolul 19

Derogare în ceea ce privește acordarea statutului de indemn de boală pentru unități

Prin derogare de la articolul 18 și cu condiția ca populațiile relevante de animale vizate să respecte cerințele generale menționate la articolul 18 alineatul (1) litera (a), autoritatea competentă poate decide că obligațiile operatorilor de a obține și de a menține statutul de indemn de boală prevăzute la articolul 18 alineatul (1) nu se aplică operatorilor următoarelor unități:

(a) unități izolate;

(b) unități unde animalele sunt ținute doar pentru operațiuni de colectare;

(c) unități unde animalele sunt ținute doar pentru numere cu animale;

(d) circuri ambulante.

Articolul 20

Obligația autorității competente de a acorda, a suspenda și a retrage statutul de indemn de boală

(1) Autoritatea competentă acordă statutul de indemn de boală la nivel de unitate în funcție de măsura în care operatorii unităților respectă cerințele prevăzute la articolul 18.

(2) Autoritatea competentă suspendă sau retrage statutul de indemn de boală la nivel de unitate atunci când sunt îndeplinite condițiile pentru suspendare sau retragere. Aceste condiții sunt prevăzute în: (a) partea I capitolele 1 și 2 secțiunile 3 și 4 din anexa IV pentru infecția cu Brucella abortus, B. melitensis și B. suis; (b) partea II capitolul 1 secțiunile 3 și 4 din anexa IV pentru infecția cu MTBC; (c) partea III capitolul 1 secțiunile 3 și 4 din anexa IV pentru LEB; (d) partea IV capitolul 1 secțiunile 3 și 4 din anexa IV pentru IBR/IPV; (e) partea V capitolul 1 secțiunile 3 și 4 din anexa IV pentru infecția cu ADV; (f) partea VI capitolul 1 secțiunile 3 și 4 din anexa IV pentru BVD.

(3) Autoritatea competentă specifică: (a) detaliile regimului de testare, inclusiv, după caz, cerințele specifice bolii menționate la articolul 18 alineatul (1) litera (b) atunci când este suspendat sau retras statutul de indemn de boală; și (b) perioada maximă de timp în care poate fi suspendat statutul de indemn de boală, dacă sunt încălcate condițiile menționate la alineatul (2).

(4) Autoritatea competentă poate atribui un statut sanitar distinct diferitelor unități epidemiologice ale aceleiași unități, cu condiția ca operatorul acesteia: (a) să fi transmis autorității competente spre examinare informațiile cu privire la diferitele unități epidemiologice instituite în cadrul unității, cărora li se acordă un statut sanitar distinct, înainte de orice suspectare sau confirmare a bolii, în conformitate cu articolele 21 și 24; (b) să fi instituit un sistem, la care autoritatea competentă să aibă acces la cerere, pentru urmărirea deplasărilor animalelor și a materialului germinativ către, de la și între unitățile epidemiologice; și (c) să fi separat unitățile epidemiologice prin mijloace fizice și de gestionare și să respecte orice măsuri de atenuare a riscurilor solicitate de autoritatea competentă în acest scop.

Articolul 21

Măsuri de control al bolilor în caz de suspectare a anumitor boli

(1) Atunci când suspectează un caz al bolii relevante, autoritatea competentă efectuează investigații, inițiază o anchetă epidemiologică și suspendă statutul de indemn de boală al unității în care s-a produs cazul suspectat, până la finalizarea investigațiilor și a anchetei epidemiologice.

(2) Până la obținerea rezultatului investigațiilor și al anchetei epidemiologice menționate la alineatul (1), autoritatea competentă: (a) interzice scoaterea din unitate a animalelor din populația de animale vizată, cu excepția cazului în care a autorizat sacrificarea imediată a acestora într-un abator desemnat; (b) atunci când consideră că acest lucru este necesar pentru a controla riscul de răspândire a bolii: (i) impune izolarea cazurilor suspectate în unitate, dacă acest lucru este posibil din punct de vedere tehnic; (ii) restricționează introducerea animalelor din populația de animale vizată în unitate; (iii) restricționează scoaterea sau introducerea în unitate a produselor de la populația de animale vizată.

(3) Autoritatea competentă menține măsurile menționate la alineatele (1) și (2) până la excluderea sau confirmarea prezenței bolii.

Articolul 22

Extinderea măsurilor de control al bolilor în caz de suspectare a anumitor boli

(1) Atunci când consideră necesar, autoritatea competentă extinde măsurile prevăzute la articolul 21 la: (a) populațiile de animale relevante deținute în unitate; (b) orice unitate care are o legătură epidemiologică cu unitatea unde s-a produs cazul suspectat.

(2) Dacă se suspectează prezența bolii la animale sălbatice, autoritatea competentă extinde măsurile prevăzute la articolul 21 la unitățile aflate în pericol de infecție, atunci când consideră necesar.

Articolul 23

Derogare de la măsurile de control al bolilor în caz de suspectare a anumitor boli

(1) Prin derogare de la articolul 21 alineatul (1), pe baza unor motive bine justificate, autoritatea competentă poate decide să nu suspende statutul de indemn de boală al întregii unități dacă există diferite unități epidemiologice, astfel cum se menționează la articolul 20 alineatul (4).

(2) Prin derogare de la articolul 21 alineatul (2) litera (a), autoritatea competentă poate autoriza circulația animalelor din populația de animale vizată relevantă către o unitate aflată sub supravegherea sa oficială, cu condiția respectării următoarelor cerințe: (a) animalele sunt deplasate doar prin transport direct; (b) la unitatea de destinație, animalele sunt ținute în instalații închise, fără a intra în contact cu animale deținute cu un statut sanitar superior sau cu animale sălbatice din speciile listate pentru boala relevantă.

(3) Prin derogare de la articolul 21 alineatul (2) litera (a), în cazul unei boli de categoria C, autoritatea competentă poate autoriza circulația animalelor din populația de animale vizată cu condiția ca acestea să fie deplasate, dacă este necesar, prin transport direct, într-o unitate aflată într-o zonă care nu este indemnă de boală și nici nu este vizată de un program opțional de eradicare.

(4) Atunci când aplică derogarea prevăzută la alineatul (2), autoritatea competentă: (a) suspendă statutul de indemn de boală al unității de destinație a animalelor care fac obiectul derogărilor, până la finalul investigațiilor menționate la articolul 21 alineatul (1); (b) interzice, până la finalul investigațiilor menționate la articolul 21 alineatul (1), circulația animalelor din unitatea respectivă, cu excepția cazului în care a autorizat transportul direct al acestora către un abator desemnat, în vederea sacrificării imediate; (c) în cazul suspiciunii de infecție cu Brucella abortus, B. melitensis și B. suis sau cu MTBC, menține interdicția menționată la litera (b) după finalul investigației, până ce au fost sacrificate toate animalele deplasate în unitate în urma derogării prevăzute la alineatul (2).

(5) Autoritatea competentă poate aplica derogările prevăzute la alineatele (1)-(3) doar dacă operatorii unităților de origine și de destinație și transportatorii animalelor care fac obiectul derogărilor: (a) aplică măsurile corespunzătoare de biosecuritate și alte măsuri de atenuare a riscurilor necesare pentru a preveni răspândirea bolii; și (b) furnizează autorității competente garanții privind aplicarea tuturor măsurilor necesare de biosecuritate și a altor măsuri de atenuare a riscurilor necesare.

Articolul 24

Confirmarea oficială a anumitor boli și a măsurilor de control al bolilor

(1) Dacă se confirmă un caz, autoritatea competentă: (a) retrage statutul de indemn de boală al unității/unităților infectate; (b) adoptă măsurile prevăzute la articolele 25-31 în unitatea infectată/unitățile infectate.

(2) Prin derogare de la dispozițiile de la alineatul (1) litera (a), autoritatea competentă poate limita retragerea statutului de indemn de boală la unitățile epidemiologice în care a fost confirmat un caz.

(3) Dacă boala este confirmată la animalele sălbatice, autoritatea competentă efectuează, dacă este necesar, o anchetă epidemiologică și investigațiile prevăzute la articolul 25. În cazul în care consideră că este necesar pentru a preveni răspândirea bolii, autoritatea competentă: (a) impune măsuri relevante de control al bolilor, astfel cum sunt prevăzute la articolele 21-25 și la articolul 30, în unitățile care dețin populația de animale vizată și populațiile de animale suplimentare; (b) efectuează sau impune alte măsuri proporționale și necesare pentru prevenirea, supravegherea și controlul bolilor în ceea ce privește populația de animale sălbatice relevantă sau în habitatul acesteia.

Articolul 25

Ancheta epidemiologică și investigațiile în cazul confirmării anumitor boli

(1) Dacă se confirmă boala, autoritatea competentă: (a) efectuează o anchetă epidemiologică; (b) efectuează investigații și aplică măsurile prevăzute la articolul 21 în toate unitățile cu o legătură epidemiologică; și (c) adaptează supravegherea la factorii de risc identificați, ținând cont de concluziile anchetei epidemiologice.

(2) Autoritatea competentă ia în considerare necesitatea efectuării unei investigații asupra animalelor sălbatice din populațiile de animale suplimentare, în cazul în care ancheta epidemiologică evidențiază o legătură epidemiologică între animalele deținute și cele sălbatice.

(3) Autoritatea competentă informează cât mai curând posibil cu privire la situație: (a) operatorii și autoritățile relevante din statele membre vizate de legăturile epidemiologice cu cazul confirmat; și (b) autoritățile competente din alte state membre sau țări terțe care pot fi vizate de legăturile epidemiologice cu unitatea/unitățile infectată/infectate.

Articolul 26

Circulația animalelor către sau din unitățile infectate

(1) Autoritatea competentă interzice scoaterea din unitatea infectată a animalelor din populația de animale vizate, cu excepția cazului în care a autorizat sacrificarea imediată a acestora într-un abator desemnat.

(2) În cazul în care consideră că este necesar pentru a preveni răspândirea bolii, autoritatea competentă: (a) impune izolarea cazurilor suspectate și confirmate în cadrul unității, dacă acest lucru este posibil din punct de vedere tehnic; (b) restricționează circulația animalelor din populația de animale vizate în interiorul unității; (c) restricționează introducerea animalelor din populația de animale vizate în unitate; (d) restricționează scoaterea sau introducerea în unitate a produselor de la animalele din populația de animale vizate.

(3) Atunci când consideră necesar, autoritatea competentă extinde măsurile de la alineatele (1) și (2) la animalele și produsele de la populațiile de animale suplimentare, pentru a preveni răspândirea bolii.

Articolul 27

Testarea și eliminarea animalelor din unitățile infectate

(1) După confirmarea bolii, autoritatea competentă impune efectuarea următoarelor testări în cadrul unităților infectate, într-o perioadă maximă de timp pe care o va stabili autoritatea competentă: (a) testarea animalelor a căror testare este considerată necesară pentru a finaliza ancheta epidemiologică; (b) testarea în vederea restabilirii statutului de indemn de boală, astfel cum este prevăzut în: (i) partea I capitolele 1 și 2 secțiunea 4 din anexa IV pentru infecția cu Brucella abortus, B. melitensis și B. suis; (ii) partea II capitolul 1 secțiunea 4 din anexa IV pentru infecția cu MTBC; (iii) partea III capitolul 1 secțiunea 4 din anexa IV pentru LEB; (iv) partea IV capitolul 1 secțiunea 4 din anexa IV pentru IBR/IPV; (v) partea V capitolul 1 secțiunea 4 din anexa IV pentru infecția cu ADV; (vi) partea VI capitolul 1 secțiunea 4 din anexa IV pentru BVD; și (c) orice teste suplimentare pe care le consideră necesare pentru a asigura depistarea rapidă a animalelor infectate care pot contribui la răspândirea bolii.

(2) Prin derogare de la alineatul (1) litera (b), testarea nu se impune atunci când se restabilește statutul de indemn de boală în conformitate cu: (i) partea I capitolele 1 și 2 secțiunea 1 punctul 2 din anexa IV pentru infecția cu Brucella abortus, B. melitensis și B. suis; (ii) partea II capitolul 1 secțiunea 1 punctul 2 din anexa IV pentru infecția cu MTBC; (iii) partea III capitolul 1 secțiunea 1 punctul 2 din anexa IV pentru LEB; (iv) partea IV capitolul 1 secțiunea 1 punctul 2 din anexa IV pentru IBR/IPV; (v) partea V capitolul 1 secțiunea 1 punctul 2 din anexa IV pentru infecția cu ADV; (vi) partea VI capitolul 1 secțiunea 1 punctul 2 din anexa IV pentru BVD.

(3) Autoritatea competentă impune sacrificarea tuturor animalelor recunoscute drept cazuri confirmate și, dacă este necesar, drept cazuri suspectate, în unitățile infectate, într-o perioadă maximă de timp stabilită de aceasta.

(4) Sacrificarea animalelor menționate la alineatul (3) se efectuează sub supraveghere oficială într-un abator desemnat.

(5) Autoritatea competentă poate impune uciderea și distrugerea unora dintre animalele menționate la alineatul (3) sau a tuturor acestor animale, în locul sacrificării.

(6) Autoritatea competentă extinde măsurile prevăzute la prezentul articol la animalele din populațiile de animale suplimentare atunci când acest lucru este necesar pentru a eradica boala în unitățile infectate.

Articolul 28

Gestionarea produselor din unități infectate

(1) Autoritatea competentă impune ca, în toate unitățile infectate cu Brucella abortus, B. melitensis și B. suis sau cu MTBC: (a) laptele de la cazuri confirmate să fie dat spre consum doar animalelor din aceeași unitate după ce a fost prelucrat, pentru a asigura inactivarea agentului patogen, sau să fie eliminat; (b) bălegarul, paiele, furajele sau orice alte substanțe și materii care au intrat în contact cu un caz confirmat sau cu materii contaminate să fie colectate și eliminate cât mai curând sau, după o evaluare corespunzătoare a riscurilor, să fie stocate și prelucrate pentru a reduce riscul de răspândire a bolii la un nivel acceptabil.

(2) În cazul infecției cu Brucella abortus, B. melitensis și B. suis, autoritatea competentă impune ca fetușii, animalele născute moarte, animalele care au murit din cauza bolii după naștere și placentele să fie colectate și eliminate în toate unitățile infectate.

(3) În cazul infecției cu o boală de categoria C, autoritatea competentă impune orice măsuri necesare prevăzute la alineatele (1) și (2), atunci când consideră că este nevoie.

(4) În cazul în care consideră necesar, autoritatea competentă impune urmărirea sursei, prelucrarea sau eliminarea oricăror produse din unitățile infectate care ar putea constitui un risc pentru răspândirea bolii sau ar putea afecta sănătatea umană.

Articolul 29

Derogări de la restricțiile privind circulația animalelor din unitățile infectate

(1) Prin derogare de la articolul 26 alineatul (1), autoritatea competentă poate autoriza circulația animalelor clinic sănătoase, cu excepția cazurilor confirmate, către o unitate aflată sub supravegherea sa oficială, cu condiția respectării următoarelor cerințe: (a) circulația nu periclitează statutul sanitar al animalelor la unitatea de destinație sau pe drumul către destinația respectivă; (b) animalele sunt deplasate doar prin transport direct; și (c) la unitatea de destinație, animalele sunt ținute în instalații închise, fără a intra în contact cu animale deținute cu un statut sanitar superior sau cu animale sălbatice din speciile listate pentru boala relevantă.

(2) Prin derogare de la articolul 26 alineatul (1), în cazul unei boli de categoria C, autoritatea competentă poate autoriza circulația animalelor clinic sănătoase din populația de animale vizată relevantă, cu excepția cazurilor confirmate, cu condiția respectării următoarelor cerințe: (a) acestea sunt deplasate, dacă este necesar prin transport direct, într-o unitate aflată într-o zonă care nu este nici indemnă de boală, nici nu este vizată de un program opțional de eradicare; și (b) circulația nu periclitează statutul sanitar al populațiilor de animale vizate sau suplimentare în unitatea de destinație sau pe drumul către destinația respectivă.

(3) Atunci când aplică derogarea prevăzută la alineatul (1), autoritatea competentă retrage statutul de indemn de boală al unității de destinație a animalelor care fac obiectul derogării și: (a) impune circulația animalelor prin transport direct, într-o perioadă maximă de timp pe care o stabilește, de la unitatea de destinație până la un abator desemnat, în vederea sacrificării imediate; sau (b) în cazul unei boli de categoria C, impune măsurile de control al bolilor prevăzute la articolele 26-30 până la restabilirea statutului de indemn de boală al unității.

(4) Autoritatea competentă poate aplica derogările prevăzute la alineatele (1) și (2) doar dacă operatorii unităților de origine și de destinație și transportatorii animalelor care fac obiectul derogărilor: (a) aplică măsurile corespunzătoare de biosecuritate și alte măsuri de atenuare a riscurilor necesare pentru a preveni răspândirea bolii; și (b) furnizează autorității competente garanții privind aplicarea tuturor măsurilor necesare de biosecuritate și a altor măsuri de atenuare a riscurilor necesare.

Articolul 30

Curățarea și dezinfecția și alte măsuri pentru prevenirea răspândirii infecțiilor

(1) Autoritatea competentă impune operatorilor tuturor unităților infectate și celor care primesc animale din unități infectate curățarea și dezinfecția sau, atunci când este relevant, eliminarea în siguranță a: (a) tuturor părților din unități care ar fi putut fi contaminate după eliminarea cazurilor confirmate și suspectate și înainte de repopulare; (b) oricăror materii prime furajere de origine vegetală, a materiilor, substanțelor, a echipamentelor în scopuri de reproducție, medicale și de producție care ar fi putut fi contaminate; (c) oricăror haine de protecție sau orice echipamente de siguranță folosite de operatori și vizitatori; (d) tuturor mijloacelor de transport, containerelor și echipamentelor după transportul de animale sau de produse din unitățile infectate; (e) zonelor de încărcare pentru animale după fiecare utilizare.

(2) Autoritatea competentă aprobă protocolul pentru curățare și dezinfecție.

(3) Autoritatea competentă supraveghează curățarea și dezinfecția sau, acolo unde este relevant, eliminarea în siguranță și nu restabilește și nu acordă din nou statutul de indemn de boală unității până ce nu consideră că s-au finalizat curățarea și dezinfecția sau, acolo unde este relevant, eliminarea în siguranță.

(4) Pe baza unei evaluări a riscurilor, autoritatea competentă poate considera că o pășune este contaminată și poate interzice utilizarea acesteia pentru animalele deținute cu un statut sanitar superior față de statutul populației de animale vizate sau, dacă prezintă relevanță epidemiologică, al populațiilor de animale suplimentare, pentru o perioadă de timp suficientă pentru ca riscul de persistență a agentului patogen să fie considerat neglijabil.

Articolul 31

Măsuri de atenuare a riscurilor pentru prevenirea reinfectării

Înainte de ridicarea măsurilor de control al bolilor sau în momentul ridicării acestora, autoritatea competentă impune măsuri proporționale de atenuare a riscurilor pentru a preveni reinfectarea unității, ținând cont de factori de risc relevanți, după cum arată rezultatele anchetei epidemiologice. Aceste măsuri țin cont cel puțin de:

(a) persistența agentului patogen în mediul înconjurător sau la animalele sălbatice; și

(b) măsurile de biosecuritate adaptate particularităților unității.







Secțiunea 3

Dispoziții privind programele de eradicare a infecției cu RABV

Articolul 32

Strategia de control al bolilor pentru programele de eradicare a infecției cu RABV

(1) Atunci când instituie un program de eradicare a infecției cu RABV, autoritatea competentă bazează programul pe o strategie de control al bolilor care include: (a) vaccinarea animalelor din populația de animale vizată pe care o consideră relevantă; (b) punerea în aplicare a măsurilor de reducere a riscului de contact cu animalele infectate; (c) controlul riscului de răspândire și de introducere a bolii pe teritoriul statului său membru.

(2) Autoritatea competentă pune în aplicare programul de eradicare ținând cont de faptul că acesta este: (a) bazat pe o evaluare a riscurilor, actualizată, după cum este necesar, în funcție de evoluția situației epidemiologice; (b) sprijinit de campanii de informare publică în care sunt implicate toate părțile interesate relevante; (c) coordonat, dacă este necesar, cu autoritățile relevante responsabile pentru sănătatea publică, populațiile de animale sălbatice sau vânătoare; (d) adaptat în funcție de o abordare teritorială, bazată pe riscuri.

(3) Autoritatea competentă poate fi implicată în punerea în aplicare a programelor de eradicare a infecției cu RABV într-o țară terță sau într-un teritoriu terț, pentru a preveni riscul de răspândire și de introducere a RABV pe teritoriul statului său membru.

Articolul 33

Populația de animale vizată pentru programele de eradicare a infecției cu RABV

(1) Autoritatea competentă aplică programul de eradicare a infecției cu RABV în cazul următoarei populații de animale vizate: animale deținute și sălbatice din specii care aparțin următoarelor familii: Carnivora, Bovidae, Suidae, Equidae, Cervidae și Camelidae .

(2) Autoritatea competentă vizează în special vulpile sălbatice prin măsurile din programul de eradicare, acestea fiind principalul rezervor de RABV.

(3) Autoritatea competentă supune măsurilor din programul de eradicare și alte populații de animale vizate decât vulpile sălbatice atunci când consideră că aceste animale reprezintă un risc semnificativ.

(4) Autoritatea competentă poate include animalele sălbatice din speciile din ordinul Chiroptera în populația de animale vizată relevantă pentru supravegherea menționată la articolul 4.

Articolul 34

Obligațiile autorității competente în contextul programelor de eradicare a infecției cu RABV

(1) Autoritatea competentă: (a) efectuează supravegherea infecției cu RABV în scopul: (i) depistării precoce a infecției; și (ii) urmăririi tendinței numărului de animale infectate, ceea ce include, potrivit unei abordări bazate pe riscuri, colectarea și testarea vulpilor sălbatice și a altor carnivore sălbatice găsite moarte; (b) aplică măsuri de control al bolilor în caz de suspiciune sau confirmare a infecției cu RABV, astfel cum este prevăzut la articolele 35 și 36; (c) aplică, dacă este necesar, măsuri de atenuare a riscurilor pentru a preveni răspândirea RABV prin deplasări ale câinilor, pisicilor și dihorilor domestici.

(2) Atunci când consideră că este necesar, autoritatea competentă impune: (a) vaccinarea și monitorizarea eficacității vaccinării, în conformitate cu partea I capitolul 1 secțiunea 2 din anexa V pentru vulpile sălbatice și, dacă este relevant, pentru alte animale menționate la articolul 33 alineatul (3); (b) identificarea și înregistrarea câinilor, a pisicilor și a dihorilor domestici; (c) restricții în ceea ce privește circulația animalelor deținute relevante din speciile menționate la articolul 33 alineatul (3) care nu sunt vaccinate împotriva infecției cu RABV în conformitate cu partea I capitolul 1 secțiunea 1 din anexa V; (d) măsurile prevăzute la articolul 35, atunci când un animal dintr-o specie listată a rănit o persoană sau un animal fără un motiv evident și în contradicție cu comportamentul său normal sau a prezentat o modificare inexplicabilă a comportamentului, urmată de deces în cel mult 10 zile.

Articolul 35

Măsuri de control al bolilor în caz de suspiciune de infecție cu RABV

Atunci când se suspectează infecția cu RABV, autoritatea competentă:

(a) efectuează investigații suplimentare pentru a confirma sau a exclude prezența bolii;

(b) impune restricții relevante în ceea ce privește circulația sau uciderea cazurilor suspectate pentru a proteja oamenii și animalele împotriva riscului de infecție în perioada în care se așteaptă rezultatele investigațiilor;

(c) impune orice măsuri justificate de atenuare a riscurilor, pentru reducerea riscului de transmitere suplimentară a RABV la oameni sau la animale.

Articolul 36

Măsuri de control al bolilor în caz de confirmare a infecției cu RABV

Atunci când se confirmă infecția cu RABV, autoritatea competentă ia măsuri pentru a preveni transmiterea în continuare a bolii la animale și la oameni, și anume:

(a) efectuează o anchetă epidemiologică, care include identificarea tulpinii de RABV implicate, pentru a identifica sursa probabilă a infecției și legăturile epidemiologice;

(b) cu excepția cazului în care consideră că sunt necesare investigații suplimentare, exclude o infecție cu RABV la animalele cu o legătură epidemiologică dacă: (i) a trecut o perioadă minimă de 3 luni de la legătura epidemiologică cu cazul confirmat; și (ii) nu au fost depistate semne clinice la animalele respective;

(c) atunci când consideră necesar, ia una sau mai multe dintre măsurile menționate la articolele 34 și 35;

(d) se asigură că carcasele cazurilor confirmate de animale sălbatice infectate sunt eliminate sau prelucrate conform normelor prevăzute la articolul 12 din Regulamentul (CE) nr. 1069/2009.







Secțiunea 4

Dispoziții privind programele de eradicare a infecției cu BTV

Articolul 37

Strategia de control al bolilor pentru programele de eradicare a infecției cu BTV

(1) Atunci când instituie un program opțional de eradicare a infecției cu BTV, autoritatea competentă bazează programul pe o strategie de control al bolilor care include: (a) supravegherea infecției cu BTV în conformitate cu cerințele prevăzute în partea II capitolul 1 din anexa V; (b) vaccinarea populației relevante de animale vizate pentru eradicarea bolii prin intermediul campaniilor periodice de vaccinare, care vor fi puse în aplicare, după cum este relevant, în conformitate cu o strategie pe termen lung; (c) restricții privind circulația populației de animale vizate în conformitate cu cerințele prevăzute la articolele 43 și 45; (d) măsuri de atenuare a riscurilor pentru a reduce la minimum transmiterea infecției cu BTV prin vectori.

(2) Autoritatea competentă pune în aplicare programul de eradicare ținând cont de următoarele aspecte: (a) programul depistează și eradichează toate serotipurile 1-24 prezente în teritoriul vizat de programul de eradicare; (b) teritoriul vizat de programul de eradicare este: (i) întregul teritoriu al statului membru; sau (ii) o zonă sau zone care includ un teritoriu cu o rază de cel puțin 150 km în jurul fiecărei unități infectate.

(3) Prin derogare de la alineatul (2) litera (b) punctul (ii), autoritatea competentă poate adapta zona vizată/zonele vizate de programul de eradicare în conformitate cu: (a) situația geografică a unității/unităților infectate și frontierele unităților administrative corespunzătoare; (b) condițiile ecologice și meteorologice; (c) abundența, activitatea și distribuția vectorilor prezenți în zonă/zone; (d) serotipul BTV implicat; (e) rezultatele anchetei epidemiologice prevăzute la articolul 42; (f) rezultatele activităților de supraveghere.

Articolul 38

Populațiile de animale vizate și suplimentare pentru programele de eradicare a infecției cu BTV

(1) Autoritatea competentă aplică programul de eradicare a infecției cu BTV în cazul următoarei populații de animale vizate: animale deținute din specii ale familiilor Antilocapridae, Bovidae, Camelidae, Cervidae, Giraffidae, Moschidae și Traguilidae.

(2) Atunci când consideră necesar, autoritatea competentă aplică programul de eradicare în cazul următoarelor populații de animale suplimentare: animale sălbatice din specii ale familiilor Antilocapridae, Bovidae, Camelidae, Cervidae, Giraffidae, Moschidae și Traguilidae .

Articolul 39

Obligațiile operatorilor în contextul programelor de eradicare a infecției cu BTV

(1) Operatorii unităților, altele decât abatoarele, în care sunt deținute animale din populația de animale vizată menționată la articolul 38 alineatul (1): (a) respectă cerințele impuse de autoritatea competentă în ceea ce privește supravegherea animalelor din populația de animale vizată; (b) respectă cerințele impuse de autoritatea competentă în ceea ce privește supravegherea entomologică; (c) asigură vaccinarea animalelor din populația de animale vizată respectând ordinele autorității competente; (d) pun în aplicare măsuri de control al bolii dacă este suspectată sau confirmată boala, respectând ordinele autorității competente; (e) respectă cerințele privind circulația, respectând ordinele autorității competente; (f) pun în aplicare orice măsuri suplimentare pe care autoritatea competentă le consideră necesare, care ar putea include, dacă este relevant, protejarea animalelor deținute împotriva atacurilor vectorilor, în conformitate cu statutul sanitar al animalelor.

(2) Operatorii abatoarelor în care sunt deținute și sacrificate animale din populația de animale vizată menționată la articolul 38 alineatul (1): (a) respectă cerințele impuse de autoritatea competentă în ceea ce privește supravegherea animalelor din populația de animale vizată; (b) pun în aplicare măsuri de control al bolii dacă este suspectată sau confirmată boala, respectând ordinele autorității competente; (c) pun în aplicare orice măsuri suplimentare pe care autoritatea competentă le consideră necesare, care ar putea include, dacă este relevant, protejarea animalelor deținute împotriva atacurilor vectorilor, în conformitate cu statutul sanitar al animalelor.

Articolul 40

Obligațiile autorității competente în contextul programelor de eradicare a infecției cu BTV

(1) În teritoriul vizat de un program de eradicare împotriva infecției cu BTV menționat la articolul 37 alineatul (2) litera (b), autoritatea competentă: (a) cartografiază teritoriul vizat într-o serie de unități geografice în conformitate cu partea II capitolul 1 secțiunea 4 punctul 1 din anexa V; (b) efectuează supravegherea infecției cu BTV în fiecare unitate geografică, după cum este relevant în raport cu situația epidemiologică, potrivit cerințelor prevăzute în partea II capitolul 1 din anexa V; (c) aplică măsurile de control al bolii prevăzute la articolele 41 și 42 în cazul suspiciunii sau al confirmării bolii; (d) impune operatorilor unităților de bovine, ovine sau caprine și, dacă este necesar, de alte populații de animale vizate, să își vaccineze animalele; și (e) aplică cerințele prevăzute la articolele 43 și 45 circulației animalelor din populația de animale vizată.

(2) Prin derogare de la dispozițiile alineatului (1) litera (d), autoritatea competentă poate decide să nu le impună operatorilor să își vaccineze animalele dacă, în urma unei evaluări a riscurilor, justifică în mod corespunzător faptul că punerea în aplicare a altor măsuri este suficientă pentru eradicarea bolii.

(3) Atunci când consideră că este necesar și dacă este posibil, autoritatea competentă instituie o zonă indemnă sezonier de BTV, astfel cum se prevede în partea II capitolul 5 din anexa V. În acest caz, autoritatea competentă pune la dispoziția Comisiei și a celorlalte state membre: (a) informații care demonstrează îndeplinirea criteriilor specifice pentru determinarea perioadei în care este indemnă sezonier de BTV; (b) data de început și data de sfârșit a perioadei; (c) informații care demonstrează încetarea transmiterii BTV în zona respectivă; și (d) delimitarea zonei care îndeplinește cerințele minime prevăzute la articolul 13.

Articolul 41

Măsuri de control al bolilor în caz de suspiciune de infecție cu BTV

(1) În caz de suspiciune de infecție cu BTV, autoritatea competentă efectuează o investigație pentru a confirma sau a exclude boala.

(2) Până la obținerea rezultatului investigației menționate la alineatul (1), autoritatea competentă: (a) restricționează circulația animalelor și a materialului germinativ provenit de la populația de animale vizată din unitatea în care sunt deținute, cu excepția cazului în care aceasta este autorizată în vederea sacrificării imediate; (b) impune măsuri relevante de atenuare a riscurilor, atunci când acest lucru este necesar și fezabil din punct de vedere tehnic, pentru a preveni sau a reduce expunerea animalelor din populația de animale vizată la atacurile vectorilor.

(3) Atunci când consideră că este necesar, autoritatea competentă extinde măsurile prevăzute la alineatele (1) și (2) în cazul unităților unde animalele din populația de animale vizată au prezentat o expunere la vectori infecțioși asemănătoare cu cea a cazurilor suspectate.

(4) Măsurile prevăzute la prezentul articol pot fi retrase atunci când autoritatea competentă consideră că nu mai sunt necesare pentru a limita riscul de răspândire a bolii.

Articolul 42

Măsuri de control al bolilor în caz de confirmare a infecției cu BTV

(1) În caz de confirmare a infecției cu BTV, autoritatea competentă: (a) confirmă focarul și, după caz, stabilește sau extinde zona supusă programului de eradicare; (b) efectuează, dacă este necesar, o anchetă epidemiologică; (c) restricționează circulația animalelor din populația de animale vizată din unitatea în care sunt deținute, cu excepția cazului în care aceasta este autorizată în vederea sacrificării imediate; (d) restricționează circulația materialului germinativ provenit de la populația de animale vizată din unitatea în care sunt deținute; (e) impune măsuri relevante de atenuare a riscurilor, atunci când consideră că acest lucru este necesar și fezabil din punct de vedere tehnic, pentru a preveni sau a reduce expunerea animalelor din populația de animale vizată la atacurile vectorilor; (f) aplică măsurile de control al bolilor prevăzute la articolul 41 tuturor unităților care prezintă o legătură epidemiologică cu cazul confirmat, inclusiv celor care dețin animale din populația de animale vizată care prezintă o expunere la vectori infecțioși asemănătoare cu cea a cazurilor suspectate.

(2) Pe lângă măsurile prevăzute la alineatul (1) și pentru a preveni răspândirea bolii, atunci când consideră necesar, autoritatea competentă: (a) impune operatorilor de unități de bovine, ovine, caprine și, dacă este necesar, cu alte populații de animale vizate să își vaccineze animalele împotriva infecției cu serotipul/serotipurile relevante de BTV, astfel cum este prevăzut la articolul 40 alineatul (1) litera (d); (b) investighează și monitorizează statutul sanitar al populației de animale vizate care se află în apropierea unității în care este deținut cazul confirmat.

(3) Măsurile prevăzute la prezentul articol pot fi retrase atunci când autoritatea competentă consideră că nu mai sunt necesare pentru a limita riscul de răspândire a bolii.

Articolul 43

Circulația animalelor deținute și a materialului germinativ de la populația de animale vizată către state membre sau zone vizate de programe de eradicare a infecției cu BTV

(1) Autoritatea competentă autorizează introducerea de animale din populația de animale vizată pe teritoriul vizat de un program de eradicare a infecției cu BTV, menționat la articolul 37 alineatul (2) litera (b), doar dacă este îndeplinită cel puțin una dintre cerințele menționate în partea II capitolul 2 secțiunea 1 punctele 1-4 din anexa V.

(2) Prin derogare de la dispozițiile alineatului (1), autoritatea competentă poate, de asemenea, autoriza introducerea animalelor din populația de animale vizată pe teritoriul vizat de programul de eradicare a infecției cu BTV dacă: (a) a evaluat riscul pe care îl reprezintă introducerea pentru statutul sanitar al locului de destinație în ceea ce privește infecția cu BTV, ținând cont de posibilele măsuri de atenuare a riscurilor pe care le poate adopta la locul de destinație; (b) interzice circulația acestor animale către alt stat membru: (i) pentru o perioadă de 60 de zile după introducere; sau (ii) până la efectuarea unui test negativ pentru reacția de polimerizare în lanț (PCR) pentru serotipurile 1-24 ale BTV, pe probe prelevate la cel puțin 14 zile de la introducere; (c) adaptează supravegherea, dacă este necesar, în conformitate cu partea II capitolul 1 secțiunea 4 punctul 6 din anexa V; și (d) animalele îndeplinesc oricare dintre cerințele menționate în partea II capitolul 2 secțiunea 1 punctele 5-8 din anexa V.

(3) Autoritatea competentă autorizează introducerea de material germinativ de la populația de animale vizată pe teritoriul vizat de un program de eradicare a infecției cu BTV, menționat la articolul 37 alineatul (2) litera (b), doar dacă este îndeplinită cel puțin una dintre cerințele menționate în partea II capitolul 2 secțiunea 2 punctele 1-3 din anexa V.

(4) Prin derogare de la dispozițiile alineatului (3), autoritatea competentă poate, de asemenea, autoriza introducerea materialului germinativ de la populația vizată pe teritoriul vizat de programul de eradicare a infecției cu BTV dacă: (a) a evaluat riscul pe care îl reprezintă introducerea pentru statutul sanitar al locului de destinație în ceea ce privește infecția cu BTV, ținând cont de posibilele măsuri de atenuare a riscurilor pe care le poate adopta la locul de destinație; (b) interzice circulația acestui material germinativ către alt stat membru; și (c) materialul germinativ îndeplinește oricare dintre cerințele menționate în partea II capitolul 2 secțiunea 2 punctul 4 din anexa V.

(5) Dacă autoritatea competentă care primește animalele sau materialul germinativ recurge la derogările prevăzute la alineatele (2) sau (4), aceasta: (a) informează cât mai curând Comisia în acest sens; (b) acceptă animale sau material germinativ de la populația de animale vizată care îndeplinesc cerințele pentru derogarea relevantă, indiferent de statul membru sau de zona de origine a animalului sau a materialului germinativ.

(6) Atunci când autoritatea competentă care primește animalele sau materialul germinativ nu mai recurge la derogările prevăzute la alineatele (2) sau (4), aceasta informează cât mai curând Comisia.

Articolul 44

Unitate protejată de vectori

(1) La cererea operatorului, autoritatea competentă poate acorda statutul de „unitate protejată de vectori” unităților sau instalațiilor care îndeplinesc criteriile prevăzute în partea II capitolul 3 din anexa V.

(2) Autoritatea competentă verifică, cu frecvența corespunzătoare, dar cel puțin la începutul, în timpul și la finalul perioadei de protecție necesare, eficacitatea măsurilor puse în aplicare prin intermediul unei capcane pentru vectori în interiorul unității.

(3) Autoritatea competentă retrage imediat statutul de unitate protejată de vectori atunci când nu mai sunt îndeplinite condițiile de la alineatul (1).

Articolul 45

Circulația animalelor prin statele membre sau prin zonele vizate de programe de eradicare a infecției cu BTV

(1) Autoritatea competentă autorizează circulația animalelor din populația de animale vizată prin teritoriul vizat de un program de eradicare a infecției cu BTV menționat la articolul 37 alineatul (2) litera (b) doar dacă: (a) animalele din populația de animale vizată îndeplinesc cel puțin una dintre cerințele menționate în partea II capitolul 2 secțiunea 1 punctele 1-3 din anexa V; sau (b) mijloacele de transport în care sunt încărcate animalele au fost protejate împotriva atacurilor vectorilor, iar călătoria nu include descărcarea animalelor pentru o perioadă mai mare de 1 zi sau animalele sunt descărcate pentru o perioadă mai mare de 1 zi într-o unitate protejată de vectori sau în timpul perioadei indemne vectori.

(2) Prin derogare de la dispozițiile alineatului (1), autoritatea competentă poate, de asemenea, autoriza circulația animalelor din populația de animale vizată prin teritoriul vizat de un program de eradicare a infecției cu BTV dacă sunt îndeplinite cerințele prevăzute la articolul 43 alineatul (2) literele (a), (c) și (d).







CAPITOLUL 3

Programele de eradicare a bolilor de categoria B și C ale animalelor acvatice







Secțiunea 1

Dispoziții generale

Articolul 46

Strategia de control al bolilor pentru eradicarea bolilor de categoria B și C ale animalelor acvatice

(1) Atunci când instituie un program obligatoriu de eradicare a unei boli de categoria B sau un program opțional de eradicare a unei boli de categoria C a animalelor acvatice, autoritatea competentă utilizează, pentru aceste programe, o strategie de control al bolilor care include pentru fiecare boală: (a) tipul cerințelor în materie de supraveghere necesare pentru îndeplinirea condițiilor pentru acordarea și menținerea statutului de indemn de boală ținând cont de articolul 3 alineatul (2) litera (b) punctul (ii); (b) teritoriul și populația de animale vizate de programul de eradicare, astfel cum este prevăzut la articolele 47 și 51; (c) durata programului de eradicare, astfel cum este prevăzută la articolul 49, inclusiv obiectivele finale și intermediare ale acestuia, astfel cum sunt prevăzute la articolul 48; (d) măsurile preventive și de control specifice fiecărei boli prevăzute la articolele 55-65.

(2) Autoritatea competentă poate include în programul de eradicare măsuri coordonate la frontiera sa terestră sau costieră comună cu alte state membre sau țări terțe, pentru a asigura atingerea obiectivului programelor și durabilitatea rezultatelor.

În cazul în care această coordonare nu a fost stabilită, autoritatea competentă include în programul de eradicare, dacă este fezabil, măsuri eficace de atenuare a riscurilor, inclusiv o supraveghere intensificată.

Articolul 47

Domeniul de aplicare teritorial și populația de animale

(1) Autoritatea competentă determină domeniul de aplicare al programului de eradicare, inclusiv: (a) teritoriul vizat; și (b) populația de animale vizată și, dacă este necesar, populații de animale suplimentare.

(2) Teritoriul vizat de programul de eradicare menționat la alineatul (1) litera (a) poate fi: (a) întregul teritoriu al statului membru; (b) una sau mai multe zone; sau (c) localizarea geografică a unităților care cuprind compartimentul sau compartimentele.

(3) Toate unitățile localizate în statul membru, în zona sau în compartimentul vizat de programul de eradicare sunt incluse în programul de eradicare.

(4) Prin derogare de la dispozițiile alineatului (3), autoritatea competentă poate exclude din programul de eradicare unitățile de acvacultură care nu reprezintă un risc semnificativ pentru succesul programului respectiv și care sunt exceptate de la obligația de a solicita autorizare.

Articolul 48

Obiective finale și intermediare

(1) Autoritatea competentă include în programul de eradicare obiective finale calitative și cantitative care acoperă toate cerințele specifice bolilor prevăzute la articolul 72 pentru acordarea statutului de indemn de boală.

(2) Dacă acest lucru este posibil din punct de vedere tehnic, autoritatea competentă care pune în aplicare un program de eradicare include în programul respectiv și obiective calitative și cantitative finale bazate pe statutul sanitar al populației de animale sălbatice care constituie o amenințare pentru atingerea statutului de indemn de boală.

(3) Autoritatea competentă include în programul de eradicare obiective anuale sau multianuale calitative și cantitative intermediare, pentru a reflecta progresele realizate în direcția atingerii obiectivelor finale. Aceste obiective intermediare includ: (a) toate cerințele specifice bolii menționate la alineatul (1) și obiectivele menționate la alineatul (2); și (b) dacă este necesar, cerințe suplimentare care nu sunt incluse în cerințele pentru acordarea statutului de indemn de boală pentru evaluarea progresului în direcția eradicării.

Articolul 49

Perioada de aplicare

(1) Perioada de aplicare a programelor de eradicare pentru bolile animalelor acvatice listate este prevăzută în partea II din anexa VI, mai exact în secțiunile 2 și 3 din: (a) capitolul 1 pentru SHV și NHI; (b) capitolul 2 pentru infecția cu virusul AIS cu deleție în HPR; (c) capitolul 3 pentru infecția cu Marteilia refringens; (d) capitolul 4 pentru infecția cu Bonamia exitiosa; (e) capitolul 5 pentru infecția cu Bonamia ostreae; (f) capitolul 6 pentru infecția cu WSSV.

(2) Pentru bolile de categoria C, perioada de aplicare a unui program de eradicare nu depășește 6 ani de la data aprobării inițiale de către Comisie în conformitate cu articolul 31 alineatul (3) din Regulamentul (UE) 2016/429. În situații justificate, la cererea statelor membre, Comisia poate prelungi perioada de aplicare a programului de eradicare cu încă 6 ani.







Secțiunea 2

Cerințe pentru programele de eradicare

Articolul 50

Cerințe minime pentru un program de eradicare

Autoritatea competentă stabilește programul de eradicare pentru o anumită boală de categoria B sau de categoria C într-un stat membru, într-o zonă sau într-un compartiment în funcție de:

(a) determinarea statutului sanitar al statului membru, a zonei sau a compartimentului prin stabilirea statutului sanitar al tuturor unităților în care sunt deținute animale din speciile listate;

(b) punerea în aplicare a măsurilor de control al bolilor în toate unitățile în care sunt depistate cazuri suspectate și confirmate;

(c) punerea în aplicare a măsurilor de biosecuritate și a altor măsuri de atenuare a riscurilor pentru a reduce riscul de infectare a speciilor listate dintr-o unitate;

(d) în anumite cazuri, vaccinarea, în cadrul programului de eradicare.

Articolul 51

Populația de animale care va fi inclusă în programele de eradicare pentru bolile de categoria B și C

(1) Autoritatea competentă aplică programul de eradicare speciilor listate deținute în unitățile de pe teritoriul statului membru, al zonei sau al compartimentului.

(2) Prin derogare de la dispozițiile alineatului (1), autoritatea competentă poate decide excluderea din programul de eradicare, pe baza unei evaluări a riscurilor, a unităților care dețin doar speciile de vectori menționate în tabelul din anexa la Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/1882.

(3) Dacă este fezabil din punct de vedere tehnic, autoritatea competentă include în programul de eradicare populații de animale suplimentare atunci când aceste animale: (a) reprezintă un risc semnificativ pentru statutul sanitar al animalelor menționate la alineatul (1); (b) sunt incluse, datorită numărului mic de unități de acvacultură, în programul de eradicare și atunci când includerea lor este necesară pentru a obține o acoperire epidemiologică satisfăcătoare a statului membru, a zonei sau a compartimentului.

Articolul 52

Măsuri ce urmează să fie luate în statele membre, în zonele sau în compartimentele vizate de programele de eradicare

(1) Pentru a monitoriza progresul programelor de eradicare, autoritatea competentă clasifică statutul sanitar al tuturor unităților în care sunt deținute animalele din speciile listate în funcție de: (a) statutul sanitar cunoscut al fiecărei unități, la data începerii programului de eradicare; (b) îndeplinirea condițiilor pentru introducerea în unitate a animalelor din speciile listate; (c) respectarea de către operator a obligației de a notifica autoritatea competentă cu privire la orice suspiciune sau depistare a bolii; (d) îndeplinirea măsurilor de control al bolii care trebuie aplicate dacă este suspectată sau confirmată boala; (e) regimurile de vaccinare care se pot aplica animalelor din speciile listate deținute în unitate; (f) orice măsuri suplimentare considerate necesare de către autoritatea competentă.

(2) Autoritatea competentă: (a) începe, menține sau retrage programul de eradicare în funcție de măsura în care unitățile respectă sau nu cerințele prevăzute la alineatul (1); (b) informează operatorii unităților relevante cu privire la evoluția statutului sanitar și cu privire la măsurile necesare pentru acordarea statutului de indemn de boală.

(3) Operatorii respectă cerințele prevăzute la alineatul (1) literele (b)-(f) astfel încât programul de eradicare să poată fi pus în aplicare până la momentul finalizării sale cu succes sau al retragerii sale.

Articolul 53

Derogare de la clasificarea statutului sanitar al unităților izolate

Prin derogare de la dispozițiile articolului 52 alineatul (1), autoritatea competentă poate decide să nu clasifice statutul sanitar al unităților izolate, dacă populația de animale deținută în aceste unități izolate este supusă unor măsuri corespunzătoare de atenuare a riscurilor și unor măsuri de control al bolilor, pentru a asigura că aceasta nu reprezintă un risc de răspândire a bolii.

Articolul 54

Vaccinarea

Autoritatea competentă poate include în programele de eradicare aflate sub supravegherea sa oficială:

(a) vaccinarea speciilor listate;

(b) vaccinarea unei populații suplimentare de animale deținute;

(c) vaccinarea unei populații suplimentare de animale sălbatice.

Articolul 55

Măsuri de control al bolilor în caz de suspectare a anumitor boli

(1) Atunci când suspectează un caz al unei boli relevante în unitate, autoritatea competentă desfășoară investigația necesară.

(2) Până la obținerea rezultatului investigației menționate la alineatul (1), autoritatea competentă: (a) interzice introducerea animalelor sau a produselor de origine animală în unitate; (b) atunci când este posibil din punct de vedere tehnic, impune izolarea spațiilor din cadrul unității în care sunt ținute animalele suspecte; (c) interzice scoaterea din unitate a animalelor și a produselor de origine animală, cu excepția cazului în care autoritatea competentă autorizează acest lucru în scopul sacrificării imediate sau al prelucrării într-o unitate producătoare de alimente provenite de la animale acvatice în care se efectuează controlul bolilor, sau în vederea consumului uman direct în cazul moluștelor sau al crustaceelor care sunt vândute vii în acest scop; (d) interzice scoaterea din unitate a echipamentelor, a furajelor și a subproduselor de origine animală, cu excepția cazului în care autoritatea competentă autorizează acest lucru.

(3) Autoritatea competentă menține măsurile menționate la alineatele (1) și (2) până la excluderea sau confirmarea prezenței bolii.

Articolul 56

Extinderea măsurilor de control al bolilor în caz de suspectare a anumitor boli

(1) Atunci când consideră necesar, autoritatea competentă extinde măsurile prevăzute la articolul 55 la: (a) orice unitate care, datorită condițiilor hidrodinamice, prezintă un risc ridicat de contractare a bolii din unitatea suspectă; (b) orice unitate care are o legătură epidemiologică directă cu unitatea suspectă.

(2) Dacă se suspectează prezența bolii la animale acvatice sălbatice, autoritatea competentă extinde măsurile prevăzute la articolul 55 la unitățile în cauză, atunci când consideră necesar.

Articolul 57

Derogare de la măsurile de control al bolilor în caz de suspiciune de boală

(1) Prin derogare de la articolul 55 alineatul (2) litera (c), autoritatea competentă poate autoriza circulația animalelor de acvacultură către o unitate aflată sub supravegherea sa oficială, cu condiția respectării următoarelor cerințe: (a) sunt deplasate doar animale care nu prezintă simptome de boală; (b) statutul sanitar al animalelor de acvacultură din unitatea de destinație sau al animalelor acvatice care se deplasează către unitatea respectivă nu este pus în pericol ca urmare a deplasării; (c) în unitatea de destinație acestea nu intră în contact cu animale de acvacultură cu un statut sanitar superior în ceea ce privește boala relevantă; și (d) animalele sunt deținute în unitatea de destinație pentru o perioadă maximă pe care o va stabili autoritatea competentă.

(2) Atunci când aplică derogarea prevăzută la alineatul (1), autoritatea competentă: (a) reclasifică statutul sanitar al unității de destinație, dacă este relevant, în conformitate cu criteriile prevăzute la articolul 52 alineatul (1), până la finalizarea investigației menționate la articolul 55 alineatul (1); (b) interzice scoaterea animalelor din unitatea de destinație până la finalul investigației, cu excepția cazului în care a autorizat transportul acestora către o unitate producătoare de alimente provenite de la animale acvatice în care se efectuează controlul bolilor în vederea sacrificării imediate sau a prelucrării sau în vederea consumului uman direct, în cazul moluștelor sau al crustaceelor care sunt vândute vii în acest scop.

(3) Autoritatea competentă poate aplica derogarea prevăzută la alineatul (1) doar dacă operatorii unităților de origine și de destinație și transportatorii animalelor care fac obiectul derogării: (a) aplică măsurile corespunzătoare de biosecuritate și alte măsuri de atenuare a riscurilor necesare pentru a preveni răspândirea bolii; (b) furnizează autorității competente garanții privind aplicarea tuturor măsurilor necesare de biosecuritate și a altor măsuri de atenuare a riscurilor necesare; și (c) furnizează autorității competente garanții privind faptul că subprodusele de origine animală definite la articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1069/2009 care provin de la animalele acvatice definite la alineatul (1) litera (c) din prezentul articol sunt prelucrate sau eliminate ca materiale de categoria 1 sau categoria 2 în conformitate cu articolele 12 și 13 din regulamentul respectiv.

Articolul 58

Confirmarea oficială a anumitor boli și a măsurilor de control al bolilor

(1) Dacă se confirmă un caz, autoritatea competentă: (a) declară unitatea infectată/unitățile infectate; (b) reclasifică statutul sanitar al unității/unităților infectate; (c) stabilește o zonă restricționată care are o dimensiune adecvată; (d) adoptă măsurile prevăzute la articolele 59-65 în unitatea infectată/unitățile infectate.

(2) Cerințele minime care se aplică în ceea ce privește unitatea din zona restricționată sunt prevăzute în partea II din anexa VI, în special în: (a) capitolul 1 secțiunea 3 punctul 1 litera (a) pentru SHV și NHI; (b) capitolul 2 secțiunea 3 punctul 1 litera (a) pentru infecția cu virusul AIS cu deleție în HPR; (c) capitolul 3 secțiunea 3 punctul 1 litera (a) pentru infecția cu Marteilia refringens; (d) capitolul 4 secțiunea 3 punctul 1 litera (a) pentru infecția cu Bonamia exitiosa; (e) capitolul 5 secțiunea 3 punctul 1 litera (a) pentru infecția cu Bonamia ostreae; (f) capitolul 6 secțiunea 3 punctul 1 litera (a) pentru infecția cu WSSV.

(3) Prin derogare de la alineatul (1) literal (c), autoritatea competentă poate decide să nu instituie o zonă restricționată: (a) atunci când o unitate infectată nu evacuează efluenți netratați în apele din vecinătate; și (b) dacă măsurile de biosecuritate implementate în cadrul unității respectă standarde ce asigură izolarea deplină a infecției în interiorul unității.

(4) Autoritatea competentă poate lua măsuri de atenuare a riscurilor privind următoarele activități din zona restricționată: (a) deplasarea navelor cu vivieră de pește prin zona restricționată; (b) activitățile de pescuit; (c) alte activități ce pot reprezenta un risc de răspândire a bolilor.

(5) Dacă se confirmă boala la animalele acvatice sălbatice, autoritatea competentă poate: (a) dezvolta și pune în aplicare măsurile de prevenire, de supraveghere și de control al bolilor care sunt necesare pentru a preveni răspândirea bolii la animalele deținute din speciile listate sau la populații de animale suplimentare; (b) aplica o supraveghere intensificată a populațiilor de animale acvatice sălbatice și în unitățile care au o legătură epidemiologică directă cu cazul confirmat; (c) lua măsuri pentru a eradica boala de la nivelul populației relevante de animale acvatice sălbatice, dacă este fezabil.

Articolul 59

Ancheta epidemiologică și investigațiile în cazul confirmării anumitor boli

(1) Dacă se confirmă boala, autoritatea competentă: (a) efectuează o anchetă epidemiologică; (b) efectuează investigații și aplică măsurile prevăzute la articolul 55 alineatul (2) în toate unitățile cu o legătură epidemiologică; (c) adaptează supravegherea la factorii de risc identificați, ținând cont de concluziile anchetei epidemiologice.

(2) Autoritatea competentă ia în considerare necesitatea efectuării unei investigații asupra animalelor sălbatice în cazul în care ancheta epidemiologică evidențiază legături epidemiologice între animalele deținute și cele sălbatice.

(3) Autoritatea competentă informează cât mai curând posibil: (a) operatorii și autoritățile relevante din statele membre vizate de legăturile epidemiologice cu cazul confirmat; și (b) autoritățile competente din alte state membre sau țări terțe care pot fi vizate de legăturile epidemiologice cu unitatea/unitățile infectată/infectate.

Articolul 60

Deplasări în sau dintr-o unitate infectată și în sau din orice altă unitate aflată în zona restricționată

(1) În toate unitățile infectate și în orice alte unități aflate în zona restricționată, autoritatea competentă: (a) impune izolarea cazurilor suspectate și confirmate, dacă acest lucru este posibil din punct de vedere tehnic; (b) interzice scoaterea din unitate/unități a animalelor și a produselor de origine animală din speciile listate pentru boala relevantă, cu excepția cazului în care autoritatea competentă autorizează acest lucru în scopul sacrificării imediate sau al prelucrării într-o unitate producătoare de alimente provenite de la animale acvatice în care se efectuează controlul bolilor, sau în vederea consumului uman direct în cazul moluștelor sau al crustaceelor care sunt vândute vii în acest scop; (c) interzice introducerea în unitate/unități a animalelor din speciile listate pentru boala relevantă, cu excepția cazului în care autoritatea competentă autorizează acest lucru din motive justificate; (d) interzice scoaterea din unitate/unități a echipamentelor, a furajelor și a subproduselor de origine animală, cu excepția cazului în care autoritatea competentă autorizează acest lucru.

(2) Autoritatea competentă extinde măsurile de la alineatul (1) literele (a)-(c) în cazul animalelor deținute din populații de animale suplimentare, dacă acestea prezintă un risc de răspândire a bolii.

Articolul 61

Derogări de la restricțiile privind circulația animalelor și a produselor de origine animală din unitățile infectate

(1) Prin derogare de la articolul 60 alineatul (1) litera (b), autoritatea competentă poate autoriza circulația animalelor de acvacultură către o unitate aflată sub supravegherea sa oficială, în aceeași zonă restricționată, cu condiția respectării următoarelor cerințe: (a) sunt deplasate doar animale care nu prezintă simptome de boală; (b) statutul sanitar al animalelor de acvacultură din unitatea de destinație sau al animalelor acvatice care se deplasează către unitatea respectivă nu este pus în pericol ca urmare a deplasării; (c) în unitatea de destinație, acestea nu intră în contact cu animale de acvacultură cu o statut sanitar superior în ceea ce privește boala relevantă; (d) animalele sunt deținute în unitatea de destinație pentru o perioadă maximă pe care o va stabili autoritatea competentă.

(2) Atunci când aplică derogarea prevăzută la alineatul (1), autoritatea competentă: (a) reclasifică statutul sanitar al unității de destinație, dacă este relevant, în conformitate cu criteriile prevăzute la articolul 52 alineatul (1); (b) interzice scoaterea animalelor din unitatea de destinație, cu excepția cazului în care a autorizat transportul acestora către o unitate producătoare de alimente provenite de la animale acvatice care efectuează controlul bolilor în vederea sacrificării imediate sau a prelucrării sau în vederea consumului uman direct, în cazul moluștelor sau al crustaceelor care sunt vândute vii în acest scop. În toate cazurile, subprodusele de origine animală, astfel cum sunt definite la articolul 3 punctul 1 din Regulamentul (CE) nr. 1069/2009, sunt prelucrate sau eliminate ca materiale de categoria 1 sau de categoria 2 în conformitate cu articolul 12 sau 13 din regulamentul menționat. (c) păstrează unitatea de destinație sub supravegherea sa oficială, până la finalizarea operațiunilor de curățare, dezinfecție și vid sanitar corespunzător la nivelul unității.

(3) Prin derogare de la articolul 60 alineatul (1) litera (b), autoritatea competentă poate autoriza circulația animalelor de acvacultură către alte unități infectate care nu pun în aplicare un program de eradicare pentru boala respectivă, cu condiția respectării următoarelor cerințe: (a) sunt deplasate doar animale care nu prezintă simptome de boală; (b) statutul sanitar al animalelor de acvacultură din unitatea de destinație sau al animalelor acvatice care se deplasează către unitatea respectivă nu este pus în pericol ca urmare a deplasării; și (c) deplasarea respectă cerințele de certificare menționate la articolul 208 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2016/429.

(4) Prin derogare de la articolul 60 alineatul (1) litera (b), autoritatea competentă poate autoriza circulația animalelor de acvacultură și a produselor de origine animală către unități de sacrificare și de prelucrare, cu excepția unităților producătoare de alimente provenite de la animale acvatice care efectuează controlul bolilor, cu condiția respectării următoarelor cerințe: (a) sunt deplasate doar animale care nu prezintă simptome de boală; (b) unitatea de sacrificare și de prelucrare nu se află într-un stat membru, într-o zonă sau într-un compartiment care pune în aplicare un program de eradicare pentru boala respectivă sau care a fost declarat indemn de boală; (c) statutul sanitar al animalelor acvatice care se deplasează către unitatea de sacrificare și de prelucrare sau în apropierea acesteia nu este periclitat în urma deplasării; (d) deplasarea respectă cerințele de certificare menționate la articolul 208 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2016/429.

(5) Prin derogare de la articolul 60 alineatul (1) litera (b), autoritatea competentă poate autoriza circulația animalelor și a produselor de origine animală provenite din populații de animale suplimentare din unitatea/unitățile infectată/infectate către alte unități, fără alte restricții, cu condiția respectării următoarelor cerințe: (a) a fost realizată o evaluare a riscurilor; (b) sunt puse în aplicare măsuri de atenuare a riscurilor, dacă este necesar, pentru a se asigura că nu este periclitat statutul sanitar al animalelor acvatice prezente la locul de destinație sau pe drumul către respectiva destinație; și (c) deplasarea respectă cerințele de certificare menționate la articolul 208 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2016/429.

Articolul 62

Eliminarea animalelor infectate

(1) După confirmarea bolii, autoritatea competentă impune, în toate unitățile infectate, într-o perioadă maximă de timp pe care o va determina autoritatea competentă, următoarele măsuri în ceea ce privește animalele acvatice din speciile listate pentru boala relevantă: (a) eliminarea tuturor animalelor decedate; (b) eliminarea și uciderea tuturor animalelor muribunde; (c) eliminarea și uciderea tuturor animalelor care prezintă simptome de boală; (d) sacrificarea în vederea consumului uman sau, în cazul moluștelor sau al crustaceelor care sunt vândute vii, scoaterea din apă a animalelor care rămân în unitate/unități după aplicarea măsurilor de la literele (a)-(c).

(2) Din motive justificate, autoritatea competentă poate impune sacrificarea în vederea consumului uman sau, în cazul moluștelor sau al crustaceelor vândute vii, scoaterea din apă pentru: (a) toate animalele din speciile listate pentru boala relevantă din unitatea infectată/unitățile infectate, fără testarea acestor animale; (b) animalele suspectate care prezintă o legătură epidemiologică cu un caz confirmat.

(3) Sacrificarea în vederea consumului uman sau scoaterea din apă a animalelor menționate la alineatul (1) se efectuează sub supraveghere oficială, fie în unitatea infectată/unitățile infectate, cu prelucrare ulterioară într-o unitate producătoare de alimente provenite de la animale acvatice care efectuează controlul bolilor, fie într-o unitate producătoare de alimente provenite de la animale acvatice care efectuează controlul bolilor, după caz.

(4) Autoritatea competentă extinde măsurile prevăzute la prezentul articol la animale de acvacultură din populații de animale suplimentare dacă acest lucru este necesar pentru a controla boala.

(5) Autoritatea competentă poate impune uciderea și distrugerea unora dintre animalele menționate la alineatul (1) sau a tuturor acestor animale și a animalelor din speciile nelistate din unitatea infectată/unitățile infectate, în locul sacrificării acestora pentru consum uman.

(6) Toate produsele de origine animală care provin de la animale sacrificate sau ucise în conformitate cu prezentul articol sunt prelucrate sau eliminate ca materiale de categoria 1 sau categoria 2 în conformitate cu articolul 12 sau 13 din Regulam