02019A1114(01) — RO — 17.04.2020 — 001.001

Acest document are doar scop informativ și nu produce efecte juridice. Instituțiile Uniunii nu își asumă răspunderea pentru conținutul său. Versiunile autentice ale actelor relevante, inclusiv preambulul acestora, sunt cele publicate în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și disponibile pe site-ul EUR-Lex. Aceste texte oficiale pot fi consultate accesând linkurile integrate în prezentul document.

Astfel cum a fost modificat prin:









▼B

ACORD DE LIBER SCHIMB ÎNTRE UNIUNEA EUROPEANĂ ȘI REPUBLICA SINGAPORE







Uniunea Europeană, denumită în continuare „Uniunea” și Republica Singapore, denumită în continuare „Singapore”, denumite în continuare împreună „părțile” sau în mod individual „partea”, RECUNOSCÂND existența unui parteneriat solid și de lungă durată între părți, bazat pe principiile și valorile comune reflectate în Acordul de parteneriat și cooperare și importanța relațiilor lor economice, comerciale și de investiții; DORIND să își consolideze în continuare relația în cadrul relațiilor lor generale și în mod coerent cu acestea, și convinse că prezentul acord va crea un nou climat pentru dezvoltarea comerțului și a investițiilor între părți; RECUNOSCÂND că prezentul acord va completa și va promova eforturile de integrare economică regională; HOTĂRÂTE să își consolideze relațiile economice, comerciale și de investiții în conformitate cu obiectivul dezvoltării durabile, sub aspect economic, social și de mediu, și să promoveze schimburile comerciale și investițiile într-un mod care să țină seama de nivelul ridicat de protecție a mediului și a muncii și de standardele și acordurile recunoscute la nivel internațional la care sunt parte; DORIND să ridice nivelul de trai, să promoveze creșterea economică și stabilitatea, să creeze noi perspective de locuri de muncă și să îmbunătățească bunăstarea generală și, în acest scop, reafirmându-și angajamentul de promovare a liberalizării comerțului și a investițiilor; CONVINSE că prezentul acord va crea o piață extinsă și sigură pentru mărfuri și servicii, sporind astfel competitivitatea întreprinderilor lor pe piețele mondiale; REAFIRMÂND dreptul fiecărei părți de a adopta și a pune în aplicare măsurile necesare pentru urmărirea unor obiective legitime ale politicilor publice, precum cele în domeniul social, al mediului, al securității, al sănătății și siguranței publice, al promovării și protecției diversității culturale; REAFIRMÂNDU-ȘI angajamentul în favoarea Cartei Organizației Națiunilor Unite semnate la San Francisco la 26 iunie 1945 și ținând seama de principiile formulate în Declarația Universală a Drepturilor Omului adoptată de Adunarea Generală a Organizației Națiunilor Unite la 10 decembrie 1948; RECUNOSCÂND importanța transparenței în comerțul internațional, în avantajul tuturor părților interesate; URMĂRIND să stabilească reguli clare și reciproc avantajoase care să reglementeze schimburile și investițiile între ele și să reducă sau să elimine obstacolele din calea acestor schimburi și investiții; DECISE să contribuie la dezvoltarea armonioasă și la expansiunea comerțului mondial prin înlăturarea obstacolelor din calea comerțului prin intermediul prezentului acord și să evite crearea de noi bariere în calea comerțului și investițiilor între părți de natură să reducă avantajele care decurg din prezentul acord; BAZÂNDU-SE pe drepturile și obligațiile care le revin în temeiul Acordului OMC și al altor acorduri multilaterale, regionale și bilaterale la care sunt părți, CONVIN DUPĂ CUM URMEAZĂ:







CAPITOLUL UNU

OBIECTIVE ȘI DEFINIȚII GENERALE

ARTICOLUL 1.1

Instituirea unei zone de liber schimb

Părțile la prezentul acord instituie o zonă de liber schimb, în conformitate cu articolul XXIV din GATT 1994 și cu articolul V din GATS.

ARTICOLUL 1.2

Obiective

Obiectivele prezentului acord sunt să liberalizeze și să faciliteze comerțul și investițiile între părți, în conformitate cu dispozițiile prezentului acord.

ARTICOLUL 1.3

Definiții cu aplicare generală

În sensul prezentului acord și în lipsa unor dispoziții contrare:

„Acordul privind agricultura” înseamnă Acordul privind agricultura din anexa 1A la Acordul OMC;

„Acordul privind achizițiile publice” înseamnă Acordul privind achizițiile publice din anexa 4 la Acordul OMC;

„Acordul privind inspecția înainte de expediere” înseamnă Acordul privind inspecția înainte de expediere din anexa 1A la Acordul OMC;

„Acordul antidumping” înseamnă Acordul privind punerea în aplicare a articolului VI din Acordul General pentru Tarife și Comerț din 1994 din anexa 1A la Acordul OMC;

„Acordul privind determinarea valorii în vamă” înseamnă Acordul privind punerea în aplicare a articolului VII din GATT 1994 din anexa 1A la Acordul OMC;

„zi” înseamnă o zi calendaristică;

„MSL” înseamnă Înțelegerea privind regulile și procedurile de soluționare a litigiilor din anexa 2 la Acordul OMC;

„GATS” înseamnă Acordul General privind Comerțul cu Servicii din anexa 1B la Acordul OMC;

„GATT 1994” înseamnă Acordul General pentru Tarife și Comerț 1994 din anexa 1A la Acordul OMC;

„Sistemul armonizat” înseamnă Sistemul armonizat de denumire și codificare a mărfurilor, inclusiv toate notele juridice și modificările acestuia (denumit în continuare și „SA”);

„FMI” înseamnă Fondul Monetar Internațional;

„Acordul privind licențele de import” înseamnă Acordul privind procedurile de acordare a licențelor de import din anexa 1A la Acordul OMC;

„măsură” înseamnă orice act cu putere de lege, reglementare, procedură, cerință sau practică;

„persoană fizică a unei părți” înseamnă un resortisant al Singapore sau al unui stat membru al Uniunii Europene ( 1 ), în conformitate cu legislația acestora;

„Acord de parteneriat și cooperare” înseamnă Acordul de parteneriat și cooperare între Uniunea Europeană și statele sale membre, pe de o parte, și Republica Singapore, pe de altă parte, semnat la Bruxelles, la 19 octombrie 2018;

„persoană” înseamnă o persoană fizică sau juridică;

„Acordul privind măsurile de salvgardare” înseamnă Acordul privind măsurile de salvgardare din anexa 1A la Acordul OMC;

„Acordul SMC” înseamnă Acordul privind subvențiile și măsurile compensatorii din anexa 1A la Acordul OMC;

„Acordul SPS” înseamnă Acordul privind aplicarea măsurilor sanitare și fitosanitare din anexa 1A la Acordul OMC;

„Acordul BTC” înseamnă Acordul privind barierele tehnice în calea comerțului din anexa 1A la Acordul OMC;

„Acordul TRIPS” înseamnă Acordul privind aspectele comerciale ale drepturilor de proprietate intelectuală din anexa 1C la acordul OMC;

„OMPI” înseamnă Organizația Mondială a Proprietății Intelectuale;

„OMC” înseamnă Organizația Mondială a Comerțului; și

„Acordul OMC” înseamnă Acordul de la Marrakesh privind constituirea Organizației Mondiale a Comerțului întocmit la Marrakesh la 15 aprilie 1994.







CAPITOLUL DOI

TRATAMENTUL NAȚIONAL ȘI ACCESUL PE PIAȚĂ AL MĂRFURILOR







SECȚIUNEA A

DISPOZIȚII COMUNE

ARTICOLUL 2.1

Obiectiv

Părțile liberalizează progresiv și reciproc comerțul cu mărfuri pe parcursul unei perioade de tranziție începând de la intrarea în vigoare a prezentului acord, în conformitate cu dispozițiile prezentului acord și cu articolul XXIV din GATT 1994.

ARTICOLUL 2.2

Domeniul de aplicare

Prezentul capitol se aplică comerțului cu mărfuri dintre părți.

ARTICOLUL 2.3

Tratament național

Fiecare parte acordă tratament național mărfurilor celeilalte părți în conformitate cu articolul III din GATT 1994, inclusiv cu notele explicative și dispozițiile suplimentare ale acestuia. În acest scop, obligațiile prevăzute la articolul III din GATT 1994 și notele explicative și dispozițiile suplimentare ale acestuia sunt introduse în prezentul acord și fac parte integrantă din acesta, mutatis mutandis.

ARTICOLUL 2.4

Taxe vamale

În sensul prezentului capitol, o taxă vamală include orice taxă sau impunere de orice tip, instituită pentru importul sau exportul unui bun sau legată de acesta, inclusiv orice formă de suprataxă sau impunere suplimentară instituită sau legată de un astfel de import sau export.

O „taxă vamală” nu include:

(a) impuneri echivalente unei taxe interne aplicate în conformitate cu articolul 2.3 (Tratament național);

(b) taxe impuse în conformitate cu capitolul trei (Măsuri de apărare comercială);

(c) taxe aplicate în conformitate cu articolul VI, articolul XVI, articolul XIX din GATT 1994, cu Acordul antidumping, cu Acordul SMC, cu articolul 5 din Acordul privind agricultura, precum și în conformitate cu MSL; și

(d) redevențe sau alte impuneri aplicate în conformitate cu articolul 2.10 (Taxe și formalități în legătură cu importul și exportul).

ARTICOLUL 2.5

Clasificarea mărfurilor

Clasificarea mărfurilor în comerțul dintre părți este reglementată de nomenclatura tarifară a fiecărei părți în conformitate cu SA și modificările acestuia.







SECȚIUNEA B

REDUCEREA SAU ELIMINAREA TAXELOR VAMALE

ARTICOLUL 2.6

Reducerea sau eliminarea taxelor vamale la import

(1) Fiecare parte reduce sau elimină taxele vamale la importul mărfurilor originare din cealaltă parte în conformitate cu listele prevăzute în anexa 2-A. În sensul prezentului capitol, produs „originar” înseamnă originea unui produs astfel cum este stabilită în conformitate cu regulile de origine și cu alte cerințe stabilite în protocolul nr. 1.

(2) Nivelul de bază al taxelor vamale la import, căruia urmează să i se aplice reduceri succesive în conformitate cu alineatul (1) este cel specificat în listele din anexa 2-A.

(3) Dacă, în orice moment, o parte reduce nivelul taxei vamale în regimul clauzei națiunii celei mai favorizate (denumită în continuare „CNF”) aplicat importurilor după data intrării în vigoare a prezentului acord, nivelul taxei respective se aplică dacă și atât timp cât aceasta se situează sub nivelul taxei vamale la import calculat conform listei din anexa 2-A.

(4) La trei ani după intrarea în vigoare a prezentului acord, părțile se consultă, la cererea uneia dintre părți, pentru a analiza accelerarea reducerii și eliminării taxelor vamale la import și extinderea sferei de aplicare a acestor măsuri. Orice decizie luată de părți în cadrul Comitetului pentru comerțul cu mărfuri cu privire la o astfel de accelerare sau extindere înlocuiește nivelul taxelor vamale sau categoria în etapa eliminării stabilită în conformitate cu lista pentru marfa în cauză.

ARTICOLUL 2.7

Eliminarea taxelor vamale și a taxelor la export

Părțile nu pot menține sau institui nicio taxă vamală sau vreo altă taxă care să se aplice sau să fie în legătură cu exportul sau vânzarea pentru export de mărfuri către cealaltă parte, precum și nicio taxă internă asupra mărfurilor exportate către cealaltă parte care să fie în plus față de cele impuse asupra mărfurilor similare destinate vânzării interne.

ARTICOLUL 2.8

Statu-quo

De la data intrării în vigoare a prezentului acord, niciuna dintre părți nu crește taxele vamale existente și nu adoptă noi taxe vamale privind importul unei mărfi originare din cealaltă parte. Aceasta nu împiedică faptul că fiecare parte are posibilitatea de a crește o taxă vamală până la nivelul stabilit în lista corespunzătoare din anexa 2-A, după o reducere unilaterală.







SECȚIUNEA C

MĂSURI NETARIFARE

ARTICOLUL 2.9

Restricții la import și la export

(1) Niciuna dintre părți nu adoptă sau menține interdicții sau restricții pentru importul oricărei mărfi provenite din cealaltă parte sau pentru exportul sau vânzarea oricărei mărfi destinate teritoriului celeilalte părți, în conformitate cu articolul XI din GATT 1994, inclusiv cu notele explicative și dispozițiile suplimentare ale acestuia. În acest scop, articolul XI din GATT 1994, inclusiv notele explicative și dispozițiile suplimentare ale acestuia sunt incluse în prezentul acord și devin parte integrantă a acestuia, mutatis mutandis.

(2) Părțile înțeleg că, înainte de a lua măsurile prevăzute la articolul XI alineatul (2) literele (a) și (c) din GATT 1994, partea care dorește să ia o astfel de măsură furnizează celeilalte părți toate informațiile relevante, în vederea găsirii unei soluții reciproc acceptabile. Părțile pot conveni asupra oricăror mijloace necesare pentru a pune capăt problemelor. În cazul în care nu se ajunge la un acord în termen de 30 de zile de la furnizarea acestor informații, partea exportatoare poate aplica măsuri privind exportul mărfii în cauză, în temeiul prezentului articol. Atunci când împrejurări excepționale și critice care necesită o acțiune imediată fac imposibilă informarea sau examinarea prealabilă, partea care intenționează să ia măsuri poate să aplice imediat măsurile de prevenire necesare pentru a gestiona situația și informează imediat cealaltă parte cu privire la acestea.

ARTICOLUL 2.10

Taxe și formalități în legătură cu importul și exportul

(1) Fiecare parte se asigură, în conformitate cu articolul VIII din GATT 1994, inclusiv cu notele explicative și dispozițiile suplimentare ale acestuia, că toate redevențele și taxele de orice natură [altele decât taxele vamale și măsurile enumerate la articolul 2.4 (Taxe vamale) literele (a), (b) și (c)] aplicate asupra importului sau exportului de mărfuri sau în legătură cu acestea sunt limitate ca valoare la costul aproximativ al serviciilor prestate, care nu este calculat pe o bază ad valorem și nu reprezintă o protecție indirectă a mărfurilor naționale sau o taxă cu caracter fiscal la import sau la export.

(2) Fiecare parte pune la dispoziție printr-un mijloc desemnat oficial, inclusiv prin internet, redevențele și taxele pe care le impune în legătură cu importul și exportul.

(3) Nicio parte nu solicită tranzacții consulare ( 2 ), inclusiv plata redevențelor și taxelor aferente, în legătură cu importul oricăror bunuri ale celeilalte părți.

ARTICOLUL 2.11

Proceduri în materie de licențe de import și export

(1) Părțile își afirmă drepturile și obligațiile existente în conformitate cu Acordul privind licențele de import.

(2) Părțile introduc și gestionează procedurile în materie de licențe de import sau de export ( 3 ) în conformitate cu:

(a) Articolul 1 alineatele (1)-(9) din Acordul privind procedurile de acordare a licențelor de import;

(b) Articolul 2 din Acordul privind procedurile de acordare a licențelor de import;

(c) Articolul 3 din Acordul privind procedurile de acordare a licențelor de import.

În acest scop, dispozițiile menționate la literele (a), (b) și (c) din prezentul alineat sunt incluse în prezentul acord și devin parte integrantă a acestuia. Părțile aplică aceste dispoziții, mutatis mutandis, la toate procedurile în materie de licențe de export.

(3) Fiecare parte se asigură că toate procedurile în materie de licențe de export sunt aplicate în mod neutru și administrate într-o manieră corectă, echitabilă, nediscriminatorie și transparentă.

(4) Fiecare parte adoptă sau menține procedurile de acordare a licențelor ca o condiție pentru importul pe teritoriul său sau exportul de pe teritoriul său către cealaltă parte numai atunci când nu sunt disponibile în mod normal alte proceduri adecvate care să servească unui scop administrativ.

(5) Niciuna din părți nu adoptă sau menține proceduri neautomate de acordare a licențelor de import sau de export, cu excepția cazului în care acestea sunt necesare pentru a pune în aplicare o măsură conformă cu prezentul acord. O parte care adoptă proceduri neautomate de acordare a licențelor indică în mod clar măsura care este pusă în aplicare prin intermediul unei astfel de proceduri de acordare a licențelor.

(6) O parte care introduce proceduri de acordare a licențelor de export sau le modifică notifică acest lucru Comitetului pentru comerțul cu mărfuri cu 60 de zile înainte de publicarea respectivelor proceduri. Această notificare conține informațiile prevăzute la articolul 5 din Acordul privind procedurile de acordare a licențelor de import.

(7) O parte răspunde în termen de 60 de zile la cererile de informații ale celeilalte părți cu privire la procedurile de acordare a licențelor pe care intenționează să le adopte, le adoptă sau le menține partea căreia i se adresează cererea, precum și cu privire la criteriile pentru acordarea sau alocarea licențelor de import sau de export.

ARTICOLUL 2.12

Întreprinderile comerciale de stat

(1) Părțile își afirmă drepturile și obligațiile existente care decurg din articolul XVII din GATT 1994, inclusiv din notele și dispozițiile suplimentare ale acestuia și din Înțelegerea privind interpretarea articolului XVII din Acordul General pentru Tarife și Comerț 1994 prevăzută în anexa 1-A la Acordul OMC, care sunt incluse în prezentul acord și fac parte integrantă din acesta, mutatis mutandis.

(2) Fiecare parte poate solicita informații celeilalte părți, astfel cum se prevede la articolul XVII alineatul (4) literele (c) și (d) din GATT 1994.

ARTICOLUL 2.13

Eliminarea măsurilor netarifare sectoriale

(1) Părțile își asumă alte angajamente privind măsurile netarifare sectoriale privind mărfurile, prevăzute în anexele 2-B și 2-C (denumite în continuare „anexe sectoriale”). În acest scop, părțile pot să modifice anexele sectoriale, printr-o decizie adoptată în cadrul Comitetului pentru comerțul cu mărfuri.

(2) La cererea unei părți, părțile inițiază negocieri cu scopul de a extinde sfera angajamentelor lor în materie de măsuri netarifare sectoriale privind mărfurile.







SECȚIUNEA D

EXCEPȚII SPECIFICE LEGATE DE MĂRFURI

ARTICOLUL 2.14

Excepții de ordin general

(1) Nicio dispoziție a prezentului capitol nu împiedică adoptarea unor măsuri în conformitate cu articolul XX din GATT 1994, inclusiv cu notele și dispozițiile suplimentare ale acestuia, care sunt introduse în prezentul acord și fac parte integrantă din acesta, mutatis mutandis.

(2) Părțile înțeleg că, înainte de a lua orice măsură prevăzută la articolul XX literele (i) și (j) din GATT 1994, partea exportatoare care dorește să ia o astfel de măsură furnizează celeilalte părți toate informațiile relevante, în vederea găsirii unei soluții reciproc acceptabile. Părțile pot conveni asupra oricăror mijloace necesare pentru a pune capăt problemelor. Dacă nu se ajunge la niciun acord în termen de 30 de zile, partea exportatoare poate aplica exporturilor mărfii în cauză măsurile care fac obiectul prezentului articol. Atunci când împrejurări excepționale și critice care necesită o acțiune imediată fac imposibilă informarea sau examinarea prealabilă, partea care intenționează să ia măsuri poate să aplice imediat măsurile de prevenire necesare pentru a gestiona situația și informează imediat cealaltă parte cu privire la acestea.







SECȚIUNEA E

DISPOZIȚII INSTITUȚIONALE

ARTICOLUL 2.15

Comitetul pentru comerțul cu mărfuri

(1) Comitetul pentru comerțul cu mărfuri instituit în temeiul articolului 16.2 (Comitete specializate) se reunește la cererea uneia dintre părți sau a Comitetului pentru comerț în vederea examinării oricărei chestiuni legate de prezentul capitol și este compus din reprezentanți ai părților.

(2) Comitetul exercită următoarele funcții:

(a) monitorizarea punerii în aplicare a prezentului capitol și a anexelor 2-A, 2-B și 2-C;

(b) promovarea comerțului cu mărfuri între părți, inclusiv prin consultări privind accelerarea și extinderea domeniului de aplicare al eliminării tarifare și extinderea sferei angajamentelor în materie de măsuri netarifare în temeiul prezentului acord și privind alte chestiuni, după caz; ca urmare a acestor consultări, Comitetul poate să modifice sau să extindă, prin intermediul unei decizii, anexele 2-A, 2-B și 2-C, în funcție de necesități; și

(c) examinarea măsurilor tarifare și netarifare care vizează comerțul cu mărfuri între părți și, după caz, prezentarea acestor chestiuni spre examinare Comitetului pentru comerț.







CAPITOLUL TREI

MĂSURI DE APĂRARE COMERCIALĂ







SECȚIUNEA A

MĂSURI ANTIDUMPING ȘI COMPENSATORII

ARTICOLUL 3.1

Dispoziții generale

(1) Părțile își afirmă drepturile și obligațiile care decurg din articolul VI al GATT 1994, din Acordul antidumping și din Acordul SMC și aplică măsuri antidumping și compensatorii în conformitate cu dispozițiile prezentului capitol.

(2) Recunoscând că măsurile antidumping și compensatorii pot face obiectul unor abuzuri care să împiedice comerțul, părțile convin că:

(a) aceste măsuri ar trebui să fie utilizate cu respectarea deplină a cerințelor OMC relevante și ar trebui să se bazeze pe un sistem echitabil și transparent; și

(b) ar trebui acordată o atenție deosebită intereselor părții împotriva căreia urmează să fie aplicată o astfel de măsură.

(3) În sensul prezentei secțiuni, originea mărfurilor se determină în conformitate cu regulile de origine nepreferențiale ale părților.

ARTICOLUL 3.2

Transparența și schimbul de informații

(1) După primirea de către autoritățile competente ale unei părți a unei cereri de instituire a unor măsuri antidumping documentate corespunzător cu privire la importurile provenite de la cealaltă parte și cel târziu cu 15 zile înainte de deschiderea unei anchete, partea în cauză notifică în scris celeilalte părți primirea cererii.

(2) După primirea de către autoritățile competente ale unei părți a unei cereri documentate în mod corespunzător de instituire a unor măsuri compensatorii cu privire la importurile provenite de la cealaltă parte și cu 15 zile înainte de deschiderea unei anchete, partea în cauză notifică în scris celeilalte părți primirea cererii și oferă celeilalte părți posibilitatea de a se consulta cu autoritățile sale competente cu privire la cerere, pentru a clarifica situația de fapt și a ajunge la o soluție agreată de ambele părți. Părțile se străduiesc să desfășoare aceste consultări cât mai curând posibil.

(3) Imediat după instituirea măsurilor provizorii și, în orice caz, înainte de determinarea finală, ambele părți asigură comunicarea completă și coerentă a tuturor faptelor și considerațiilor esențiale care stau la baza deciziei de aplicare a măsurilor respective. Prezenta dispoziție nu aduce atingere articolului 6.5 din Acordul antidumping și articolului 12.4 din Acordul SMC. Comunicările sunt efectuate în scris, acordându-se părților interesate suficient timp pentru a-și formula observațiile.

(4) Fiecărei părți interesate i se acordă posibilitatea de a fi audiată pentru a-și exprima punctele de vedere în cadrul anchetelor privind măsurile de apărare comercială.

ARTICOLUL 3.3

Regula celei mai reduse taxe

În cazul în care o parte decide să instituie o măsură antidumping sau o măsură compensatorie, valoarea taxei respective nu poate să depășească marja de dumping sau a subvențiilor care pot face obiectul unor măsuri compensatorii, și ar trebui să fie inferioară marjei, în cazul în care această taxă cea mai redusă ar fi suficientă pentru a elimina prejudiciul adus industriei interne.

ARTICOLUL 3.4

Luarea în calcul a interesului public

Nicio parte nu aplică măsuri antidumping sau compensatorii în cazul în care, pe baza informațiilor disponibile în cursul anchetei, se poate concluziona în mod clar că aplicarea unor astfel de măsuri nu este în interes public. Interesul public ia în considerare situația industriei naționale, a importatorilor și a asociațiilor lor reprezentative, a utilizatorilor reprezentativi și a organizațiilor de consumatori reprezentative, în măsura în care aceștia au furnizat informații relevante autorităților responsabile de anchetă.

ARTICOLUL 3.5

Excluderea din soluționarea bilaterală a litigiilor și din mecanismul de mediere

Dispozițiile prezentei secțiuni nu intră sub incidența capitolului paisprezece (Soluționarea litigiilor) și a capitolului cincisprezece (Mecanismul de mediere).







SECȚIUNEA B

MĂSURI DE SALVGARDARE GLOBALE

ARTICOLUL 3.6

Dispoziții generale

(1) Fiecare parte își conservă drepturile și obligațiile care îi revin în conformitate cu articolul XIX din GATT 1994, cu Acordul privind măsurile de salvgardare și cu articolul 5 din Acordul privind agricultura. Cu excepția unor dispoziții contrare în prezenta secțiune, prezentul acord nu conferă niciun drept sau obligație nouă părților cu privire la măsurile luate în temeiul articolului XIX din GATT 1994 și al Acordului privind măsurile de salvgardare.

(2) Părțile nu aplică simultan, cu privire la aceeași marfă:

(a) o măsură de salvgardare bilaterală; și

(b) o măsură în conformitate cu articolul XIX din GATT 1994 și Acordul privind măsurile de salvgardare.

(3) În sensul prezentei secțiuni, originea mărfurilor se determină în conformitate cu regulile de origine nepreferențiale ale părților.

ARTICOLUL 3.7

Transparență

(1) În pofida articolului 3.6 (Dispoziții generale), la cererea celeilalte părți și cu condiția ca aceasta din urmă să aibă un interes substanțial, partea care deschide o anchetă de salvgardare sau intenționează să ia măsuri de salvgardare furnizează imediat, cel puțin cu șapte zile înainte de data deschiderii anchetei sau a impunerii măsurilor, o notificare scrisă ad hoc a tuturor informațiilor relevante care determină deschiderea unei anchete de salvgardare sau impunerea unor măsuri de salvgardare, inclusiv a informațiilor cu privire la concluziile provizorii și cele finale ale anchetei, dacă este cazul. Prezenta dispoziție nu aduce atingere articolului 3.2 din Acordul privind măsurile de salvgardare.

(2) Atunci când impun măsuri de salvgardare, părțile se străduiesc să le impună într-un mod care să afecteze cât mai puțin schimburile lor comerciale bilaterale.

(3) În sensul alineatului (2), în cazul în care o parte consideră că sunt îndeplinite cerințele legale pentru instituirea unor măsuri de salvgardare definitive și intenționează să aplice astfel de măsuri, aceasta informează cealaltă parte și oferă posibilitatea acesteia de a organiza consultări bilaterale. În cazul în care nu se ajunge la nicio soluție satisfăcătoare în termen de 30 de zile de la notificare, partea importatoare poate adopta măsurile de salvgardare definitive. Ar trebui să se ofere posibilitatea de consultare și celeilalte părți în vederea schimbului de opinii cu privire la informațiile menționate la alineatul (1).

ARTICOLUL 3.8

Excluderea din soluționarea bilaterală a litigiilor și din mecanismul de mediere

Dispozițiile prezentei secțiuni nu intră sub incidența capitolului paisprezece (Soluționarea litigiilor) și a capitolului cincisprezece (Mecanismul de mediere).







SECȚIUNEA C

CLAUZĂ DE SALVGARDARE BILATERALĂ

ARTICOLUL 3.9

Definiții

În sensul prezentei secțiuni:

(a) „prejudiciu grav” și „amenințarea unui prejudiciu grav” se interpretează în conformitate cu articolul 4 alineatul(1) literele (a) și (b) din Acordul privind măsurile de salvgardare și în acest scop articolul 4 alineatul (1) literele (a) și (b) din Acordul privind măsurile de salvgardare este inclus în prezentul acord și face parte integrantă din acesta, mutatis mutandis; și

(b) „perioadă de tranziție” înseamnă o perioadă de zece ani de la data intrării în vigoare a prezentului acord.

ARTICOLUL 3.10

Aplicarea măsurilor de salvgardare bilaterale

(1) În cazul în care, ca urmare a reducerii sau a eliminării unei taxe vamale în temeiul prezentului acord, mărfurile provenite dintr-o parte sunt importate pe teritoriul celeilalte părți în cantități atât de mari, în termeni absoluți sau în raport cu producția internă, și în astfel de condiții încât să provoace sau să riște să provoace un prejudiciu grav unei industrii interne care produce mărfuri similare sau aflate în concurență directă, partea importatoare poate adopta, numai pe parcursul perioadei de tranziție, măsurile prevăzute la alineatul (2) în conformitate cu condițiile și procedurile stabilite în prezenta secțiune.

(2) Partea importatoare poate lua o măsură de salvgardare bilaterală care vizează:

(a) să suspende orice noi reduceri ale nivelului taxei vamale aplicat mărfii în cauză prevăzut în anexa 2-A; sau

(b) să crească taxa vamală aplicată mărfii la un nivel care să nu depășească valoarea cea mai mică dintre: (i) nivelul taxei vamale CNF aplicat mărfii în cauză la data adoptării măsurii; sau (ii) nivelul de bază al taxei vamale specificat în listele prevăzute în anexa 2-A în conformitate cu articolul 2.6 alineatul (2) (Reducerea sau eliminarea taxelor vamale la import).

ARTICOLUL 3.11

Condiții și restricții

(1) O parte notifică celeilalte părți în scris deschiderea unei anchete menționate la alineatul (2) și o consultă cât mai curând posibil înainte de aplicarea unei măsuri de salvgardare bilaterale în scopul:

(a) de a examina informațiile rezultate din anchetă și îndeplinirea condițiilor prevăzute la prezentul articol;

(b) de a realiza un schimb de opinii cu privire la măsură și la oportunitatea acesteia, având în vedere obiectivele prezentei secțiuni pentru a îndepărta prejudiciul grav sau amenințarea unui prejudiciu grav la adresa industriei naționale, din cauza unei creșteri a importurilor, astfel cum este prevăzut la articolul 3.10 (Aplicarea măsurilor de salvgardare bilaterale) alineatul (1); și

(c) de a realiza un schimb de opinii preliminare privind compensarea în conformitate cu articolul 3.13 (Compensarea).

(2) O parte aplică o măsură de salvgardare bilaterală numai în urma unei anchete conduse de autoritățile sale competente în conformitate cu articolul 3 și articolul 4.2 literele (a) și (c) din Acordul privind măsurile de salvgardare. În acest scop, articolul 3 și articolul 4.2 literele (a) și (c) din Acordul privind măsurile de salvgardare sunt incluse în prezentul acord și fac parte integrantă din acesta, mutatis mutandis.

(3) Determinarea menționată la Articolul 3.10 (Aplicarea măsurilor de salvgardare bilaterale) nu se face decât în cazul în care ancheta demonstrează, pe bază de dovezi obiective, existența unei legături cauzale între creșterea importurilor din cealaltă parte și prejudiciul grav sau amenințarea unui prejudiciu grav. În acest sens, se acordă atenția cuvenită altor factori, inclusiv importurilor aceluiași produs din alte țări.

(4) Fiecare parte se asigură că autoritățile sale competente finalizează orice anchetă de acest tip în termen de un an de la data deschiderii.

(5) Niciuna dintre părți nu aplică o măsură de salvgardare bilaterală în conformitate cu articolul 3.10 (Aplicarea măsurilor de salvgardare bilaterale) alineatul (1):

(a) decât în măsura și pentru perioada necesară prevenirii sau remedierii unui prejudiciu grav și pentru a facilita ajustarea;

(b) pentru o perioadă care depășește doi ani, sub rezerva posibilității prelungirii perioadei respective cu până la doi ani în cazul în care autoritățile competente ale părții importatoare stabilesc, în conformitate cu procedurile enunțate la prezentul articol, că măsura continuă să fie necesară pentru a preveni sau a remedia un prejudiciu grav și pentru a facilita ajustarea și dacă există dovada că industria în cauză a început să se ajusteze, cu condiția ca perioada totală de aplicare a unei măsuri de salvgardare, care include perioada de aplicare inițială și eventuala prelungire a acesteia, să nu depășească patru ani; sau

(c) după expirarea perioadei de tranziție, cu excepția cazului în care cealaltă parte își dă acordul.

(6) Nicio măsură nu se aplică din nou importurilor aceleiași mărfi în decursul perioadei de tranziție, cu excepția cazului în care s-a scurs o perioadă de timp egală cu jumătate din perioada în care această măsură de salvgardare a fost aplicată anterior. În acest caz, articolul 3.13 (Compensarea) alineatul (3) nu se aplică.

(7) Atunci când o parte încetează aplicarea unei măsuri de salvgardare bilaterale, nivelul taxei vamale este nivelul care s-ar fi aplicat, în conformitate cu lista acesteia prevăzută în anexa 2-A, în cazul în care măsura nu ar fi fost luată.

ARTICOLUL 3.12

Măsuri provizorii

(1) În circumstanțe critice în care o întârziere ar antrena un prejudiciu dificil de reparat, o parte poate aplica o măsură de salvgardare bilaterală cu titlu provizoriu în urma unei determinări preliminare a existenței unor elemente de probă evidente că importurile unui produs originar din cealaltă parte au crescut ca urmare a reducerii sau eliminării unei taxe vamale în temeiul prezentului acord și că aceste importuri produc sau amenință să producă un prejudiciu grav industriei naționale. Durata oricărei măsuri provizorii nu depășește 200 de zile, perioadă în care partea trebuie să îndeplinească cerințele prevăzute la articolul 3.11 (Condiții și restricții) alineatele (2) și (3). Partea rambursează prompt eventualele majorări tarifare, dacă ancheta menționată la articolul 3.11 (Condiții și restricții) alineatul (2) nu ajunge la concluzia că sunt îndeplinite cerințele prevăzute la articolul 3.10 (Aplicarea măsurilor de salvgardare bilaterale). Durata aplicării măsurilor provizorii este inclusă în perioada prevăzută la articolul 3.11 (Condiții și restricții) alineatul (5) litera (b).

(2) În cazul în care o parte adoptă o măsură provizorie în temeiul prezentului articol, partea respectivă notifică în scris acest lucru celeilalte părți înainte de a adopta măsura și inițiază consultări cu cealaltă parte imediat după adoptarea măsurii.

ARTICOLUL 3.13

Compensarea

(1) O parte care aplică o măsură de salvgardare bilaterală se consultă cu cealaltă parte pentru a stabili de comun acord o compensare adecvată de liberalizare a comerțului sub formă de concesii, cu efecte comerciale substanțial echivalente sau sub formă de concesii echivalente cu valoarea taxelor suplimentare preconizate să rezulte din măsura de salvgardare. Partea care aplică o măsură de salvgardare bilaterală oferă posibilitatea unor astfel de consultări în termen de cel mult 30 de zile după aplicarea măsurii de salvgardare bilaterale.

(2) Dacă consultările în temeiul alineatului (1) nu permit părților să ajungă la un acord privind o compensare adecvată a liberalizării comerțului în termen de 30 de zile de la începerea consultărilor, partea ale cărei mărfuri fac obiectul măsurii de salvgardare poate să suspende aplicarea unor concesii substanțial echivalente în relațiile cu partea care aplică măsura de salvgardare. Partea exportatoare notifică cealaltă parte, în scris, cu cel puțin 30 de zile înainte de suspendarea concesiilor în temeiul prezentului alineat.

(3) Dreptul de suspendare menționat la alineatul (2) nu este exercitat în primele 24 de luni de aplicare a măsurii de salvgardare bilaterale, cu condiția ca această măsură de salvgardare să fie luată în conformitate cu dispozițiile prezentului acord.







CAPITOLUL PATRU

BARIERE TEHNICE ÎN CALEA COMERȚULUI

ARTICOLUL 4.1

Obiective

Obiectivul prezentului capitol este să faciliteze și să intensifice comerțul cu mărfuri între părți, furnizând un cadru pentru a preveni, identifica și elimina obstacolele inutile în calea schimburilor comerciale în limitele domeniului de aplicare al acordului BTC.

ARTICOLUL 4.2

Domeniu de aplicare și definiții

(1) Prezentul capitol se aplică elaborării, adoptării și aplicării tuturor standardelor, reglementărilor tehnice și procedurilor de evaluare a conformității, astfel cum au fost definite în anexa 1 la Acordul BTC, care pot avea un impact asupra schimburilor de mărfuri între părți, indiferent de originea mărfurilor respective.

(2) În pofida alineatului (1), prezentul capitol nu se aplică:

(a) specificațiilor pentru achiziții elaborate de organismele guvernamentale pentru necesitățile producției sau consumului acestor organisme; sau

(b) măsurilor sanitare și fitosanitare, astfel cum au fost definite în anexa A la Acordul SPS, care intră sub incidența capitolului cinci din prezentul acord.

(3) În sensul prezentului capitol, se aplică definițiile din anexa 1 la Acordul BTC.

ARTICOLUL 4.3

Reafirmarea acordului BTC

Părțile își afirmă drepturile și obligațiile reciproce existente în conformitate cu Acordul BTC, care este inclus în prezentul acord și face parte integrantă din acesta, mutatis mutandis.

ARTICOLUL 4.4

Cooperare comună

(1) Părțile își consolidează cooperarea în domeniul standardelor, al reglementărilor tehnice și al procedurilor de evaluare a conformității, pentru a îmbunătăți înțelegerea reciprocă a sistemelor lor și a facilita accesul pe propriile lor piețe.

(2) Părțile urmăresc să identifice și să lanseze inițiative de cooperare în materie de reglementare adecvate pentru anumite aspecte și sectoare, care pot include, dar nu se limitează la:

(a) schimbul de informații și de experiență privind pregătirea și aplicarea reglementărilor lor tehnice și utilizarea bunelor practici de reglementare;

(b) simplificarea, după caz, a reglementărilor tehnice, a standardelor și a procedurilor de evaluare a conformității;

(c) evitarea divergențelor inutile în abordarea reglementărilor tehnice și a procedurilor de evaluare a conformității și luarea unor măsuri pentru a face posibilă convergența sau alinierea reglementărilor tehnice cu standardele internaționale;

(d) încurajarea cooperării între organismele lor publice sau private, care sunt responsabile de metrologie, standardizare, testare, certificare și acreditare;

(e) asigurarea unei interacțiuni eficiente între autoritățile de reglementare la nivel național, regional și internațional, de exemplu, prin transmiterea cererilor de informații emise de o parte către autoritățile de reglementare competente; și

(f) schimb de informații privind evoluțiile în cadrul forurilor regionale și multilaterale competente cu privire la standarde, reglementări tehnice și proceduri de evaluare a conformității.

(3) La cerere, fiecare parte acordă considerația cuvenită propunerilor făcute de cealaltă parte privind cooperarea în temeiul dispozițiilor prezentului capitol.

ARTICOLUL 4.5

Standarde

(1) Părțile își afirmă obligațiile care le revin în temeiul articolului 4.1 din Acordul BTC de a se asigura că organismele lor de standardizare acceptă și respectă Codul bunelor practici pentru elaborarea, adoptarea și aplicarea standardelor prevăzut în anexa 3 la Acordul BTC.

(2) În vederea armonizării standardelor la o scară cât mai largă, fiecare parte își încurajează organismele lor de standardizare, precum și organismele regionale de standardizare la care ele însele sau organismele lor de standardizare sunt membre să coopereze cu organismele de standardizare relevante ale celeilalte părți în ceea ce privește activitățile internaționale de standardizare.

(3) Părțile se angajează să facă schimb de informații privind:

(a) utilizarea standardelor în sprijinul reglementărilor tehnice;

(b) procesele lor de standardizare și gradul de utilizare al standardelor internaționale sau al celor regionale pentru stabilirea propriilor lor standarde naționale; și

(c) acordurile de cooperare puse în aplicare de fiecare parte cu privire la standardizare, cu condiția ca informațiile să poată fi puse la dispoziția publicului.

ARTICOLUL 4.6

Reglementări tehnice

Părțile convin să utilizeze în mod optim bunele practici de reglementare în ceea ce privește elaborarea, adoptarea și aplicarea reglementărilor tehnice, în conformitate cu Acordul BTC inclusiv:

(a) să analizeze, în momentul elaborării unei reglementări tehnice, printre altele, impactul reglementării tehnice preconizate și soluțiile cu sau fără caracter de reglementare disponibile ca alternativă pentru reglementarea tehnică propusă, care să poată îndeplini obiectivele legitime ale părții;

(b) să utilizeze, în conformitate cu articolul 2.4 din Acordul BTC și în cea mai mare măsură cu putință, standarde internaționale relevante, ca bază pentru reglementările lor tehnice, cu excepția cazului în care aceste standarde internaționale ar fi un mijloc ineficient sau inadecvat de realizare a obiectivelor legitime urmărite; în cazurile în care standardele internaționale nu au fost utilizate ca bază, să explice la cererea celeilalte părți motivele pentru care aceste standarde au fost considerate inadecvate sau ineficiente pentru atingerea obiectivului urmărit; și

(c) să precizeze, în conformitate cu articolul 2.8 din Acordul BTC, ori de câte ori este cazul, reglementările tehnice bazate pe cerințele produsului în termeni de performanță mai degrabă decât în termeni de proiectare sau de caracteristici descriptive.

ARTICOLUL 4.7

Procedurile de evaluare a conformității

(1) Părțile recunosc existența unei game largi de mecanisme care vizează să faciliteze acceptarea rezultatelor procedurilor de evaluare a conformității, inclusiv:

(a) faptul că partea importatoare se bazează pe declarația de conformitate a furnizorului;

(b) acordurile de acceptare reciprocă a rezultatelor procedurilor de evaluare a conformității cu privire la reglementările tehnice specifice desfășurate de organisme situate pe teritoriul celeilalte părți;

(c) utilizarea procedurilor de acreditare pentru recunoașterea organismelor de evaluare a conformității;

(d) desemnarea de către autoritățile publice a organismelor de evaluare a conformității, inclusiv a organismelor situate pe teritoriul celeilalte părți;

(e) recunoașterea unilaterală de către una dintre părți a rezultatelor procedurilor de evaluare a conformității desfășurate pe teritoriul celeilalte părți;

(f) acordurile voluntare între organismele de evaluare a conformității pe teritoriul fiecărei părți; și

(g) utilizarea acordurilor și a înțelegerilor multilaterale de recunoaștere regionale sau internaționale la care sunt părți.

(2) Având în vedere în special aceste considerații, părțile:

(a) își intensifică schimburile de informații privind aceste mecanisme și alte mecanisme destinate să faciliteze acceptarea rezultatelor evaluării conformității;

(b) fac schimb de informații cu privire la criteriile utilizate pentru selecționarea procedurilor de evaluare a conformității adecvate pentru anumite produse și, în conformitate cu articolul 5.1.2 din Acordul BTC, solicită ca procedurile de evaluare a conformității să nu fie mai stricte sau aplicate mai strict decât este necesar pentru a oferi părții importatoare o garanție suficientă că produsele sunt conforme cu reglementările sau standardele tehnice aplicabile, ținând cont de riscurile pe care le-ar crea neconformitatea;

(c) fac schimb de informații privind politicile de acreditare și examinează modul în care să utilizeze cât mai bine standardele internaționale pentru acreditare și acordurile internaționale care implică organismele de acreditare ale părților, de exemplu, prin intermediul mecanismelor Cooperării Internaționale pentru Acreditarea Laboratoarelor și ale Forumului internațional de acreditare; și

(d) se asigură că, în măsura în care două sau mai multe organisme de evaluare a conformității sunt autorizate de o parte să desfășoare proceduri de evaluare a conformității necesare pentru introducerea produsului pe piață, operatorii economici pot alege între acestea.

(3) Părțile își reafirmă obligația care le revine în temeiul articolului 5.2.5 din Acordul BTC ca taxele impuse pentru evaluarea obligatorie a conformității produselor importate să fie echitabile în comparație cu taxele stabilite pentru evaluarea conformității produselor similare naționale sau originare din oricare altă țară, ținând cont de cheltuielile de comunicații, transport și altele care rezultă din faptul că instalațiile de producție ale solicitantului și organismul de evaluare a conformității sunt situate în locuri diferite.

(4) La cererea oricărei părți, părțile pot decide să inițieze consultări în vederea definirii unor inițiative sectoriale referitoare la utilizarea procedurilor de evaluare a conformității sau facilitarea acceptării rezultatelor evaluării conformității care sunt adecvate pentru sectoarele respective. Partea solicitantă ar trebui să își justifice cererea cu informații relevante privind modul în care această inițiativă sectorială ar facilita schimburile comerciale între părți. În cadrul acestor consultări, pot fi luate în considerare toate mecanismele descrise la alineatul (1). Atunci când o parte refuză o astfel de cerere din partea celeilalte părți, ea justifică, la cerere, motivele care stau la baza refuzului.

ARTICOLUL 4.8

Transparență

Părțile își reafirmă obligațiile în materie de transparență în cadrul Acordului BTC cu privire la elaborarea, adoptarea și aplicarea standardelor, a reglementărilor tehnice și a procedurilor de evaluare a conformității, și convin:

(a) atunci când un aspect al procesului de elaborare a unei reglementări tehnice este deschis consultării publice, să ia în considerare punctele de vedere ale celeilalte părți și să ofere, fără discriminare, posibilități rezonabile celeilalte părți și persoanelor interesate ale acesteia de a prezenta observații;

(b) atunci când procedează la notificări în conformitate cu articolul 2.9 din Acordul BTC, să acorde un termen de cel puțin 60 de zile după notificare care să permită celeilalte părți să formuleze observații scrise privind propunerea și, acolo unde este posibil, să acorde o atenție adecvată cererilor rezonabile de prelungire a termenului pentru formularea observațiilor;

(c) să acorde suficient timp între publicarea reglementărilor tehnice și intrarea lor în vigoare pentru ca operatorii economici ai celeilalte părți să se poată adapta, cu excepția cazului în care apar sau există riscul să apară probleme urgente legate de siguranță, sănătate, protecția mediului sau securitatea națională; și

(d) să pună la dispoziția celeilalte părți sau a operatorilor săi economici informații relevante (de exemplu, prin intermediul unui site internet public, dacă este disponibil) cu privire la reglementările tehnice, standardele și procedurile de evaluare a conformității în vigoare și după caz, dacă sunt disponibile, orientări scrise privind respectarea reglementărilor tehnice, la cerere și fără întârziere.

ARTICOLUL 4.9

Supravegherea pieței

Părțile se angajează să facă schimb de informații cu privire la supravegherea pieței și activitățile de asigurare a respectării legii.

ARTICOLUL 4.10

Marcare și etichetare

(1) Părțile iau act de faptul că, în conformitate cu dispozițiile punctului (1) din anexa 1 la Acordul BTC, o reglementare tehnică poate include sau se poate referi exclusiv la cerințe privind marcarea sau etichetarea și convin ca, în cazul în care reglementările lor tehnice prevăd o marcare sau o etichetare obligatorie, să garanteze că astfel de reglementări nu sunt elaborate astfel încât să aibă ca obiect sau ca efect crearea de bariere inutile în calea comerțului internațional și că astfel de reglementări nu sunt mai restrictive pentru comerț decât este necesar în vederea realizării unui obiectiv legitim, în conformitate cu articolul 2.2 din Acordul BTC.

(2) Părțile convin că, atunci când o parte impune marcarea sau etichetarea obligatorie a produselor:

(a) partea în cauză se străduiește să se limiteze numai la acele cerințe care sunt relevante pentru consumatorii sau utilizatorii produsului sau pentru indicarea conformității produsului cu cerințele obligatorii;

(b) partea în cauză poate să specifice informațiile care trebuie menționate pe etichetă și poate solicita respectarea anumitor cerințe de reglementare pentru aplicarea etichetei, dar nu solicită aprobarea sau certificarea prealabilă etichetelor și a marcajelor drept o condiție prealabilă pentru vânzarea produselor pe piața proprie, cu excepția cazului în care acest lucru este considerat necesar având în vedere riscurile pe care îl prezintă produsul pentru sănătatea sau viața oamenilor, a animalelor sau a plantelor;

(c) atunci când o parte impune operatorilor economici utilizarea unui număr unic de identificare, partea în cauză se asigură că aceste numere se eliberează operatorilor economici relevanți fără întârziere și în mod nediscriminatoriu;

(d) cu condiția să nu inducă în eroare, să nu fie contradictoriu sau generator de confuzii în legătură cu informația solicitată în partea care importă mărfurile, partea respectivă permite să fie utilizate la marcarea sau etichetarea obligatorie a produselor: (i) informații în alte limbi, pe lângă informații în limba obligatorie solicitată de partea care importă mărfurile; (ii) nomenclaturi, pictograme, simboluri sau grafice acceptate la nivel internațional; și (iii) informații suplimentare, pe lângă cele obligatorii în partea care importă mărfurile.

(e) partea în cauză acceptă ca etichetarea, inclusiv reetichetarea și corecturile aduse etichetării, să se desfășoare, după caz, în spații autorizate (de exemplu, în antrepozite vamale la punctul de import) pe teritoriul părții importatoare, înainte de distribuirea și vânzarea produsului, ca alternativă la etichetarea în locul de origine, cu excepția cazului în care această etichetare în locul de origine trebuie să se desfășoare din motive care țin de sănătatea publică sau de siguranță; și

(f) partea în cauză depune eforturi, în cazurile în care consideră că acest lucru nu este contrar obiectivelor legitime în temeiul Acordului BTC, să accepte etichetele nepermanente sau detașabile sau marcarea sau etichetarea inclusă în documentația de însoțire, în locul atașării în mod fizic pe produs.

(3) Fără a aduce atingere drepturilor și obligațiilor care revin părților în temeiul Acordului OMC, alineatul (2) se aplică produselor agricole, industriale și produselor agroalimentare prelucrate, inclusiv băuturilor și băuturilor spirtoase.

ARTICOLUL 4.11

Puncte de contact

Funcțiile punctelor de contact desemnate în conformitate cu articolul 13.4 (Cereri de informații și puncte de contact) cuprind:

(a) monitorizarea punerii în aplicare și a administrării prezentului capitol;

(b) examinarea promptă a chestiunilor ridicate de către cealaltă parte în legătură cu elaborarea, adoptarea, aplicarea sau asigurarea respectării standardelor, a reglementărilor tehnice sau a procedurilor de evaluare a conformității;

(c) consolidarea cooperării în ceea ce privește elaborarea și ameliorarea standardelor, a reglementărilor tehnice și a procedurilor de evaluare a conformității;

(d) schimbul de informații în domeniul standardelor, al reglementărilor tehnice și al procedurilor de evaluare a conformității;

(e) facilitarea activităților de cooperare, după caz, în conformitate cu articolul 4.4 (Cooperare comună) alineatul (2); și

(f) organizarea instituirii unor grupuri de lucru ad hoc la cererea oricăreia dintre părți, pentru a explora modalități de a facilita schimburile comerciale între părți.

ARTICOLUL 4.12

Dispoziții finale

(1) Părțile pot dezbate în cadrul Comitetului pentru comerțul cu mărfuri instituit în temeiul articolului 16.2 (Comitete specializate) dispozițiile de punere în aplicare care decurg din prezentul capitol. Părțile pot să adopte, printr-o decizie a acestui comitet, orice măsură de punere în aplicare necesară în acest sens.

(2) Părțile își asumă angajamente suplimentare cu privire la măsuri netarifare sectoriale privind mărfurile, stabilite în anexa 4-A și apendicele aferente.







CAPITOLUL CINCI

MĂSURI SANITARE ȘI FITOSANITARE

ARTICOLUL 5.1

Obiective

Obiectivele prezentului capitol sunt:

(a) protejarea vieții și a sănătății oamenilor, a animalelor sau a plantelor pe teritoriile părților, facilitând totodată comerțul între părți în domeniul măsurilor sanitare și fitosanitare (denumite în continuare „măsuri SPS”);

(b) colaborarea în vederea punerii în aplicare în continuare a Acordului SPS; și

(c) oferirea unor mijloace de îmbunătățire a comunicării, a cooperării și a soluționării problemelor legate de punerea în aplicare a măsurilor SPS care au un impact asupra comerțului între părți.

ARTICOLUL 5.2

Domeniul de aplicare

(1) Prezentul capitol se aplică tuturor măsurilor SPS ale unei părți care pot avea un impact direct sau indirect asupra comerțului între părți.

(2) Prezentul capitol se aplică, de asemenea, colaborării între părți cu privire la aspecte de interes comun legate de bunăstarea animalelor.

(3) Nicio dispoziție din prezentul capitol nu aduce atingere drepturilor părților în temeiul Acordului BTC cu privire la măsurile care nu intră în domeniul de aplicare al prezentului capitol.

ARTICOLUL 5.3

Definiții

În sensul prezentului capitol:

(a) se aplică definițiile din anexa A la Acordul SPS; și

(b) părțile pot conveni asupra altor definiții necesare aplicării prezentului capitol, ținând cont de glosarele și definițiile organizațiilor internaționale relevante, cum ar fi Comisia Codex Alimentarius (denumită în continuare „Codex Alimentarius”), Organizația Mondială pentru Sănătatea Animalelor (denumită în continuare „OIE”), și de cele stabilite în cadrul Convenției internaționale pentru protecția plantelor (denumită în continuare „CIPP”).

ARTICOLUL 5.4

Drepturi și obligații

Părțile își afirmă drepturile și obligațiile care le revin în temeiul Acordului SPS.

ARTICOLUL 5.5

Autoritățile competente

Autoritățile competente ale părților responsabile de punerea în aplicare a prezentului capitol sunt cele enumerate în anexa 5-A. Părțile își notifică reciproc orice schimbare legată de autoritățile competente respective.

ARTICOLUL 5.6

Principii generale

La punerea în aplicare a prezentului capitol, părțile:

(a) asigură coerența măsurilor SPS cu principiile stabilite la articolul 3 din Acordul SPS;

(b) nu vor utiliza măsuri SPS pentru a ridica bariere nejustificate în calea comerțului;

(c) se asigură că procedurile stabilite în conformitate cu prezentul capitol sunt inițiate și finalizate fără întârzieri nejustificate și că aceste proceduri nu sunt aplicate într-un mod care ar constitui o discriminare arbitrară sau nejustificată împotriva celeilalte părți, atunci când există condiții identice sau similare; și

(d) nu fac uz de procedurile menționate la litera (c) și nici de cererile de informații suplimentare pentru a întârzia accesul la piețele lor fără justificări științifice și tehnice.

ARTICOLUL 5.7

Cerințe de import

(1) Cerințele de import ale unei părți se aplică întregului teritoriu al celeilalte părți.

(2) Partea exportatoare se asigură că produsele exportate către partea importatoare îndeplinesc cerințele sanitare și fitosanitare ale părții importatoare.

(3) Partea importatoare se asigură că cerințele sale de import se aplică produselor importate din partea exportatoare în mod proporțional și nediscriminatoriu.

(4) Taxele impuse pentru proceduri pentru produsele importate din partea exportatoare sunt echitabile în raport cu taxele percepute pentru produsele naționale similare și nu sunt mai mari decât costul efectiv al serviciului.

(5) Partea importatoare are dreptul de a efectua controale la import asupra produselor importate din partea exportatoare în scopul punerii în aplicare a unor măsuri SPS.

(6) Controalele la import efectuate asupra produselor importate din partea exportatoare se bazează pe riscurile sanitare și fitosanitare asociate cu aceste importuri. Controalele trebuie efectuate fără întârzieri nejustificate și cu efecte minime asupra comerțului între părți.

(7) Partea importatoare pune la dispoziția părții exportatoare, la cererea părții exportatoare, informații cu privire la frecvența controalelor la import efectuate asupra produselor provenite din partea exportatoare. Partea importatoare poate modifica frecvența controalelor fizice ale transporturilor, după caz, ca urmare a (i) verificărilor, (ii) a controalelor la import sau (iii) a unui acord între părți, inclusiv în urma consultărilor prevăzute în prezentul capitol.

(8) În cazul în care controalele la import demonstrează că produsele nu sunt conforme cu cerințele de import relevante ale părții importatoare, orice acțiune întreprinsă de partea importatoare ar trebui să fie proporțională cu riscurile sanitare și fitosanitare asociate cu importul produsului neconform.

ARTICOLUL 5.8

Verificări

(1) Pentru a dobândi și a menține încrederea în punerea în aplicare eficientă a prezentului capitol, partea importatoare are dreptul să efectueze verificări în orice moment, inclusiv:

(a) prin vizite de verificare la partea exportatoare, pentru a verifica integral sau parțial sistemul de inspecție și de certificare al autorităților competente ale părții exportatoare, în conformitate cu standardele, orientările și recomandările internaționale relevante ale Codex Alimentarius, ale OIE și ale CIPP; și

(b) solicitând părții exportatoare să furnizeze informații cu privire la sistemul său de control și de certificare și obținând rezultatele controalelor desfășurate în cadrul acestui sistem.

(2) Partea importatoare comunică părții exportatoare rezultatele și concluziile verificărilor desfășurate în temeiul alineatului (1). Partea importatoare poate să facă publice rezultatele respective.

(3) În cazul în care partea importatoare decide să efectueze o vizită de verificare la partea exportatoare, partea importatoare notifică acest lucru părții exportatoare cu cel puțin 60 de zile calendaristice înainte de vizita de verificare pe care urmează să o efectueze, cu excepția cazurilor de urgență sau atunci când părțile convin altfel. Orice modificare legată de aceste vizite trebuie agreată de către părți.

(4) Costurile pe care le implică verificarea integrală sau parțială a sistemelor de inspecție și de certificare ale autorităților competente ale părții exportatoare și costurile pe care le implică efectuarea oricărei inspecții în unități individuale sunt suportate de către partea importatoare.

(5) Partea importatoare oferă părții exportatoare informații în scris cu privire la o verificare în termen de 60 de zile calendaristice. Partea exportatoare are la dispoziție 45 de zile calendaristice pentru a formula observații cu privire la aceste informații. Observațiile părții exportatoare se atașează la documentul final și, dacă este cazul, se includ în acesta.

(6) În pofida alineatului (5), în cazul în care este identificat, în cursul verificării, un risc semnificativ pentru viața sau sănătatea oamenilor, a animalelor sau a plantelor, partea importatoare informează partea exportatoare cât mai curând posibil și, în orice caz, în termen de zece zile calendaristice de la finalizarea verificării.

ARTICOLUL 5.9

Facilitarea comerțului

(1) În cazurile în care partea importatoare impune o verificare la fața locului pentru a autoriza importurile unei categorii sau ale unor categorii specifice de produse de origine animală din partea exportatoare, se aplică următoarele dispoziții:

(a) verificarea evaluează sistemul de inspecție și de certificare al părții exportatoare în conformitate cu articolul 5.8 (Verificări) și ia în considerare, la cerere, orice informații relevante furnizate în scris de către partea exportatoare;

(b) în cazul unui rezultat satisfăcător al verificării sistemului de inspecție și de certificare, partea importatoare informează, în scris, partea exportatoare cu privire la rezultatul pozitiv al verificării. În acest caz, informațiile furnizate pot include mențiunea că partea importatoare a autorizat sau va autoriza importurile unei categorii sau ale unor categorii specifice de produse;

(c) dacă rezultatul verificării sistemelor de inspecție și de certificare nu este satisfăcător, partea importatoare informează, în scris, partea exportatoare cu privire la rezultatul verificării. În acest caz, informațiile includ unul dintre următoarele elemente: (i) o declarație privind condițiile, inclusiv cele legate de sistemul de inspecție și de certificare al părții exportatoare, pe care partea exportatoare trebuie să le creeze pentru a permite părții importatoare să autorizeze importurile unei categorii sau ale unor categorii specifice de produse de origine animală; (ii) o referire la faptul că anumite unități de produse de origine animală pot fi autorizate să exporte în partea importatoare cu condiția respectării cerințelor de import relevante prevăzute la articolul 5.7 (Cerințe de import); sau (iii) o declarație potrivit căreia partea importatoare nu a autorizat importul unei categorii sau al unor categorii specifice de produse din partea exportatoare.

(2) În cazurile în care partea importatoare a autorizat importul unei categorii sau al unor categorii specifice de produse de origine animală menționate la alineatul (1) litera (b), partea exportatoare informează partea importatoare cu privire la lista unităților care îndeplinesc cerințele părții importatoare, în special în conformitate cu articolul 5.7 (Cerințe de import) și articolul 5.8 (Verificări). În plus, se aplică următoarele dispoziții:

(a) la cererea părții exportatoare, partea importatoare aprobă unitățile menționate la punctul (3) din anexa 5-B situate pe teritoriul părții exportatoare, fără inspectarea prealabilă a unităților respective. Atunci când solicită aprobarea de către partea importatoare, partea exportatoare pune la dispoziție toate informațiile cerute de partea importatoare pentru a garanta respectarea cerințelor relevante, inclusiv a celor prevăzute la articolul 5.7 (Cerințe de import). Aprobarea de către partea importatoare se efectuează în conformitate cu condițiile stabilite la Anexa 5-B și se limitează la acele categorii de produse pentru care sunt autorizate importurile;

(b) în momentul aprobării unităților menționate la alineatul (2) litera (a), partea importatoare adoptă măsurile legislative sau administrative necesare în conformitate cu procedurile sale legale și administrative aplicabile pentru a permite efectuarea importurilor în termen de 40 de zile calendaristice de la primirea cererii părții exportatoare și, după caz, a informațiilor cerute de partea importatoare, pentru a garanta respectarea cerințelor relevante, inclusiv a celor prevăzute la articolul 5.7 (Cerințe de import); și

(c) partea importatoare notifică părții exportatoare acceptarea sau respingerea unei unități menționate la alineatul (2) litera (a) și, dacă este cazul, motivele care justifică respingerea.

ARTICOLUL 5.10

Măsuri legate de sănătatea animalelor și a plantelor

(1) Părțile recunosc conceptele de zone indemne de dăunători sau boli și de zone cu o prevalență redusă a dăunătorilor sau bolilor, în conformitate cu Acordul SPS, cu standardele, orientările și recomandările OIE și CIPP. Comitetului SPS menționat la articolul 5.15 (Comitetul pentru măsuri sanitare și fitosanitare) poate defini detalii suplimentare pentru procedura de recunoaștere a acestor zone, inclusiv proceduri pentru recunoașterea acestor zone în cazul apariției unui focar, ținând seama de dispozițiile relevante din Acordul SPS, precum și de standardele, orientările sau recomandările OIE și CIPP.

(2) Atunci când determină zonele indemne de dăunători sau boli și zonele cu o prevalență redusă a dăunătorilor sau bolilor, părțile iau în considerare factori cum ar fi situarea geografică, ecosistemele, supravegherea epidemiologică și eficiența controalelor sanitare și fitosanitare în aceste zone.

(3) Părțile stabilesc o cooperare strânsă pentru determinarea zonelor indemne de dăunători sau boli și a zonelor cu o prevalență redusă a dăunătorilor sau bolilor, în scopul de a dobândi încredere în procedurile urmate de cealaltă parte pentru determinarea acestor zone. Atunci când acceptă determinarea acestor zone de către partea exportatoare, partea importatoare își fondează, în principiu, determinarea stării de sănătate a animalelor sau a plantelor de pe teritoriul părții exportatoare sau din părți ale acestuia pe informațiile furnizate de partea exportatoare în conformitate cu dispozițiile Acordului SPS și cu standardele, orientările și recomandările OIE și CIPP.

(4) Dacă partea importatoare nu acceptă determinarea efectuată de partea exportatoare, ea își expune motivele și este dispusă să participe la consultări.

(5) În cazul în care partea exportatoare declară că unele zone de pe teritoriul său sunt indemne de dăunători sau boli sau sunt zone cu o prevalență redusă a dăunătorilor sau bolilor, aceasta furnizează dovezile necesare pentru a demonstra în mod obiectiv părții importatoare că aceste zone sunt, și probabil vor rămâne, zone indemne de dăunători sau boli sau zone cu o prevalență redusă a dăunătorilor sau bolilor, după caz. În acest scop, se acordă părții importatoare, la cerere, un acces rezonabil în vederea desfășurării inspecției, a testării și a altor proceduri relevante.

(6) Părțile recunosc principiul compartimentării al OIE și principiul siturilor de producție indemne de dăunători al CIPP. Comitetul SPS menționat la articolul 5.15 (Comitetul pentru măsuri sanitare și fitosanitare) va evalua toate recomandările OIE și CIPP care pot fi emise în această privință în viitor și poate emite recomandări în consecință.

ARTICOLUL 5.11

Transparența și schimbul de informații

(1) Părțile:

(a) urmăresc să asigure transparența în ceea ce privește măsurile SPS aplicabile comerțului și în special măsurile prevăzute la articolul 5.7 (Cerințe de import) aplicate importurilor din cealaltă parte;

(b) consolidează înțelegerea reciprocă a măsurilor SPS ale fiecărei părți și aplicarea acestora;

(c) fac schimb de informații privind aspecte legate de elaborarea și aplicarea măsurilor SPS, inclusiv progresele în ceea ce privește noi dovezi științifice disponibile care au sau pot avea implicații asupra comerțului între părți, în vederea minimizării efectelor lor comerciale negative;

(d) comunică, la cererea unei părți, în termen de 15 zile calendaristice, cerințele de import aplicabile anumitor produse; și

(e) comunică, la cererea unei părți, în termen de 15 zile calendaristice, progresele înregistrate în ceea ce privește procedura de autorizare a anumitor produse.

(2) Punctele de contact responsabile pentru informații în conformitate cu alineatul (1) sunt cele desemnate de către părți în conformitate cu articolul 13.4 alineatul (1) (Cereri de informații și puncte de contact). Informațiile se trimit prin poștă, fax sau e-mail. Informațiile trimise prin e-mail pot fi semnate electronic și se trimit numai între punctele de contact.

(3) În cazul în care informațiile menționate la alineatul (1) litera (c) sunt puse la dispoziția OMC printr-o notificare în conformitate cu regulile și procedurile sale relevante sau în cazul în care informațiile de mai sus sunt publicate pe site-urile internet oficiale ale părților, accesibile publicului cu titlu gratuit, se consideră că a avut loc schimbul de informații menționat la alineatul respectiv.

(4) Toate notificările efectuate în temeiul prezentului capitol sunt adresate punctelor de contact menționate la alineatul (2).

ARTICOLUL 5.12

Consultări

(1) Fiecare parte notifică în scris celeilalte părți, în termen de două zile calendaristice, apariția unui risc serios sau semnificativ la adresa vieții sau a sănătății oamenilor, a animalelor sau a plantelor, inclusiv apariția unor urgențe alimentare.

(2) Dacă o parte exprimă preocupări serioase referitoare la un risc legat de viața sau sănătatea oamenilor, a animalelor sau a plantelor cu implicații asupra produselor care fac obiectul comerțului, se organizează, la cerere și cât mai curând posibil, consultări cu privire la situație. În acest caz, fiecare parte se străduiește să furnizeze toate informațiile necesare în timp util pentru a se evita perturbarea comerțului.

(3) Consultările menționate la alineatul (2) din prezentul articol se pot desfășura prin e-mail, videoconferință sau conferință telefonică. Partea care solicită consultările asigură pregătirea procesului verbal al acestor consultări.

ARTICOLUL 5.13

Măsuri de urgență

(1) În cazul unui risc serios pentru viața sau sănătatea oamenilor, a animalelor sau a plantelor, partea importatoare poate adopta, fără notificare prealabilă, măsurile necesare pentru protecția vieții sau a sănătății oamenilor, animalelor sau a plantelor. Pentru transporturile în curs între părți, partea importatoare ia în considerare soluția cea mai convenabilă și proporțională pentru evitarea perturbărilor inutile ale comerțului.

(2) Partea care adoptă măsurile informează cealaltă parte cât mai curând posibil și în orice caz în cel mult 24 după adoptarea măsurii. Oricare dintre părți poate solicita orice informație legată de situația sanitară și fitosanitară sau de orice astfel de măsuri care au fost adoptate. Cealaltă parte răspunde imediat ce informația solicitată este disponibilă.

(3) La cererea oricărei părți și în conformitate cu dispozițiile articolului 5.12 (Consultări), părțile desfășoară consultări cu privire la situație în termen de 15 zile calendaristice de la data notificării. Aceste consultări se desfășoară pentru a se evita perturbările inutile ale comerțului. Părțile pot lua în considerare opțiuni pentru facilitarea punerii în aplicare sau înlocuirea măsurilor.

ARTICOLUL 5.14

Echivalența

(1) Părțile pot recunoaște echivalența unei anumite măsuri, a unor grupuri de măsuri, sau sisteme aplicabile unui sector sau unei părți a unui sector în conformitate cu alineatele (4)-(7). Recunoașterea echivalenței se aplică comerțului între părți cu animale și produse de origine animală, cu plante și produse vegetale sau, după caz, cu produsele conexe.

(2) În cazul în care echivalența nu a fost recunoscută, comerțul se desfășoară în condițiile cerute de partea importatoare pentru satisfacerea nivelului corespunzător de protecție al acesteia.

(3) Pentru recunoașterea echivalenței este necesar să se evalueze și să se accepte:

(a) măsurile SPS prevăzute în legislație, standardele și procedurile, inclusiv controalele privind sistemele de inspecție și de certificare pentru a se asigura respectarea măsurilor SPS, atât ale părții exportatoare, cât și ale părții importatoare;

(b) structura documentată a autorităților competente, competențele lor, structura lor ierarhică, modul de funcționare și resursele de care dispun; și

(c) performanța autorității competente în ceea ce privește programele de control și garanțiile.

(4) În evaluările lor, părțile țin seama de experiența deja dobândită.

(5) Partea importatoare acceptă o măsură sanitară sau fitosanitară a părții exportatoare ca fiind echivalentă dacă partea exportatoare demonstrează în mod obiectiv că această măsură satisface nivelul corespunzător de protecție al părții importatoare. În acest scop, se acordă părții importatoare, la cerere, un acces rezonabil în vederea efectuării inspecție, a testării și a altor proceduri relevante.

(6) Pentru recunoașterea echivalenței, părțile vor ține seama de orientările prevăzute de Codex Alimentarius, OIE, CIPP și Comitetul SPS al OMC.

(7) De asemenea, în cazul în care echivalența a fost recunoscută, părțile pot conveni asupra unui model simplificat pentru certificatele sanitare sau fitosanitare oficiale care sunt necesare pentru fiecare transport de animale sau produse de origine animală, plante sau produse vegetale sau alte produse conexe destinate importului.

ARTICOLUL 5.15

Comitetul pentru măsuri sanitare și fitosanitare

(1) Comitetul pentru măsuri sanitare și fitosanitare (denumit în continuare „Comitetul SPS”) instituit în temeiul articolului 16.2 (Comitete specializate) include reprezentanți ai autorităților competente ale părților.

(2) Comitetul SPS se reunește în termen de un an de la intrarea în vigoare a prezentului acord. În continuare, acesta se reunește cel puțin o dată pe an sau după cum convin părțile. Comitetul SPS își stabilește regulamentul de procedură la prima sa reuniune. Membrii săi se reunesc în persoană, prin conferință telefonică, videoconferința sau prin orice alte mijloace, după cum convin părțile.

(3) Comitetul SPS poate conveni să înființeze grupuri de lucru tehnice alcătuite din experți ai părților, care identifică și abordează aspecte tehnice și științifice care decurg din prezentul capitol și explorează posibilități de colaborare viitoare cu privire la aspecte SPS de interes comun. În cazul în care este nevoie de competențe suplimentare, alte persoane decât reprezentanți ai părților pot participa la lucrările unui grup de lucru tehnic.

(4) Comitetul SPS poate aborda orice problemă legată de funcționarea efectivă a prezentului capitol. În special, acesta are următoarele responsabilități și funcții:

(a) să elaboreze procedurile sau modalitățile necesare pentru punerea în aplicare a prezentului capitol, inclusiv a anexelor 5-A și 5-B;

(b) să monitorizeze punerea în aplicare a prezentului capitol; și

(c) să ofere un forum pentru discutarea problemelor care decurg din aplicarea anumitor măsuri SPS în vederea găsirii de soluții reciproc acceptabile. În acest sens, Comitetul SPS este convocat de urgență, la cererea unei părți, pentru a întreprinde consultări. Aceste consultări nu aduc atingere drepturilor și obligațiilor părților în conformitate cu capitolul paisprezece (Soluționarea litigiilor) și cu capitolul cincisprezece (Mecanismul de mediere).

(5) Membrii Comitetului SPS fac schimb de informații, competențe și experiență în domeniul bunăstării animalelor, cu scopul de a promova colaborarea dintre părți privind bunăstarea animalelor.

(6) Părțile pot să adopte, printr-o decizie luată în cadrul Comitetului SPS, recomandări și decizii referitoare la autorizarea importurilor, schimbul de informații, transparență, recunoașterea regionalizării, echivalență și alte măsuri, precum și alte chestiuni menționate la alineatele (4) și (5).

ARTICOLUL 5.16

Consultări tehnice

(1) În cazul în care o parte consideră că o măsură adoptată de cealaltă parte este sau ar putea fi contrară obligațiilor care îi revin în temeiul prezentului capitol și consideră că măsura cauzează sau poate cauza perturbări nejustificate ale comerțului, ea poate solicita consultări tehnice în cadrul Comitetului SPS, în vederea găsirii unor soluții reciproc acceptabile. Autoritățile competente prevăzute în anexa 5-A facilitează aceste consultări.

(2) Consultările tehnice în cadrul Comitetului SPS se consideră încheiate în termen de 30 de zile de la data depunerii solicitării de consultări tehnice, cu excepția cazului în care părțile care participă la consultări convin să le continue. Consultările tehnice se pot desfășura prin conferință telefonică, videoconferință sau orice alte mijloace convenite de către părți.







CAPITOLUL ȘASE

PROCEDURI VAMALE ȘI FACILITAREA COMERȚULUI

ARTICOLUL 6.1

Obiective

(1) Părțile recunosc importanța chestiunilor legate de procedurile vamale și de facilitarea comerțului în cadrul mediului comercial internațional în evoluție. Părțile convin să consolideze cooperarea în acest domeniu pentru a garanta că legislația și procedurile relevante, precum și capacitatea administrativă a administrațiilor competente îndeplinesc obiectivele de promovare a facilitării comerțului, asigurând totodată un control vamal eficient.

(2) În acest scop, părțile convin că legislația trebuie să fie nediscriminatorie și că procedurile vamale trebuie să se bazeze pe folosirea unor metode moderne și pe controale eficiente destinate să combată frauda și să asigure protecția comerțului legitim.

(3) Părțile convin că nu trebuie să fie compromise în niciun fel obiectivele legitime de politică publică, inclusiv cele legate de securitate, siguranță și de combaterea fraudei.

ARTICOLUL 6.2

Principii

(1) Părțile convin ca dispozițiile și procedurile lor în domeniul vamal să se bazeze pe:

(a) instrumente și standarde internaționale aplicabile în domeniul vamal și comercial acceptate de către părți, inclusiv elementele de fond ale Convenției de la Kyoto revizuite privind simplificarea și armonizarea procedurilor vamale, Convenția internațională privind sistemul armonizat de denumire și codificare a mărfurilor, precum și Cadrul de standarde privind securitatea și facilitarea comerțului mondial (denumite în continuare „cadrul SAFE”) ale Organizației Mondiale a Vămilor (denumită în continuare „OMV”);

(b) protecția comerțului legitim, prin respectarea și asigurarea respectării eficace a cerințelor legislative;

(c) legislație prin care se evită impunerea unor sarcini inutile sau discriminatorii asupra operatorilor economici, care prevede acordarea de facilități comerciale suplimentare operatorilor economici cu un nivel ridicat de conformitate și care asigură garanții împotriva fraudei și a activităților ilegale sau prejudiciabile; și

(d) norme prin care se asigură că sancțiunile impuse pentru încălcări ale reglementărilor vamale sau ale cerințelor procedurale sunt proporționale și nediscriminatorii și că aplicarea acestora nu produce întârzieri nejustificate la eliberarea mărfurilor.

(2) Pentru a îmbunătăți metodele de lucru, garantând totodată nediscriminarea, transparența, eficiența, integritatea și responsabilitatea operațiunilor, părțile se angajează:

(a) să simplifice, ori de câte ori este posibil, cerințele și formalitățile pentru acordarea liberului de vamă și vămuirea rapidă a mărfurilor; și

(b) să depună eforturi suplimentare în sensul simplificării și standardizării datelor și a documentației cerute de autoritățile vamale și de alte agenții.

ARTICOLUL 6.3

Cooperare vamală

(1) Părțile asigură cooperarea în domeniul vamal între autoritățile lor, cu scopul de a asigura îndeplinirea obiectivelor prevăzute la articolul 6.1 (Obiective).

(2) Pentru a consolida cooperarea în domeniul vamal, părțile se angajează, printre altele:

(a) să facă schimb de informații privind legislația lor vamală, punerea în aplicare a acesteia și procedurile vamale, în special în ceea ce privește următoarele domenii: (i) simplificarea și modernizarea procedurilor vamale; (ii) asigurarea respectării la frontieră a drepturilor de proprietate intelectuală de către autoritățile vamale; (iii) operațiunile de tranzit și de transbordare; și (iv) relațiile cu mediul de afaceri;

(b) să analizeze posibilitatea elaborării unor inițiative comune privind procedurile de import, export și alte proceduri vamale, precum și inițiative destinate să propună un serviciu eficace comunității de afaceri;

(c) să colaboreze cu privire la aspectele vamale legate de securizarea și facilitarea lanțului de aprovizionare al comerțului internațional în conformitate cu cadrul SAFE;

(d) să asigure, dacă este necesar, recunoașterea reciprocă a tehnicilor de gestionare a riscurilor, a standardelor privind riscurile, a controalelor de securitate și a programelor de parteneriat comercial, inclusiv a unor aspecte cum ar fi transmiterea datelor și beneficiile convenite de comun acord; și

(e) să îmbunătățească coordonarea în cadrul unor organizații internaționale precum OMC și WCO.

ARTICOLUL 6.4

Operațiunile de tranzit și de transbordare

(1) Fiecare parte asigură facilitarea și controlul efectiv al operațiunilor de transbordare și al celor de tranzit pe teritoriul său.

(2) Părțile promovează și pun în aplicare regimuri regionale de tranzit cu scopul de a facilita comerțul.

(3) Părțile asigură cooperarea și coordonarea între toate autoritățile și agențiile interesate de pe teritoriile lor pentru a facilita traficul în tranzit.

ARTICOLUL 6.5

Hotărâri prealabile

Înainte de importul mărfurilor pe teritoriul său și în conformitate cu legislația și procedurile proprii, fiecare parte adoptă decizii prealabile scrise adresate agenților economici stabiliți pe teritoriul său, prin intermediul autorităților sale vamale sau al altor autorități competente, privind clasificarea tarifară, originea și alte aspecte, după cum consideră necesar.

ARTICOLUL 6.6

Procedura vamală simplificată

(1) Fiecare parte prevede proceduri simplificate de import și de export care sunt transparente și eficiente, cu scopul de a reduce costurile și de a ameliora previzibilitatea pentru agenții economici, inclusiv întreprinderile mici și mijlocii. Se asigură, de asemenea, un acces mai ușor al agenților economici autorizați la simplificări vamale în conformitate cu criterii obiective și nediscriminatorii.

(2) Pentru îndeplinirea formalităților necesare în vederea plasării mărfurilor sub un regim vamal se utilizează o singură declarație vamală sau echivalentul electronic al acesteia.

(3) Părțile utilizează tehnici vamale moderne, inclusiv metode de evaluare a riscului și metode de audit postvămuire, pentru a simplifica și a facilita intrarea și acordarea liberului de vamă pentru mărfuri.

(4) Părțile promovează dezvoltarea progresivă și utilizarea unor sisteme, inclusiv a celor bazate pe tehnologia informației, pentru a facilita schimbul electronic de date între agenții economici, administrațiile vamale și alte agenții conexe.

ARTICOLUL 6.7

Acordarea liberului de vamă pentru mărfuri

Fiecare parte se asigură că autoritățile sale vamale, agențiile de frontieră sau alte autorități competente aplică cerințe și proceduri care:

(a) prevăd acordarea promptă a liberului de vamă pentru mărfuri într-un termen care nu depășește timpul necesar pentru a garanta respectarea legislației și a altor formalități vamale și comerciale conexe;

(b) prevăd prelucrarea prealabilă a informațiilor (respectiv, depunerea prealabilă și eventual prelucrarea informațiilor pe cale electronică înainte de sosirea fizică a mărfurilor), pentru a permite acordarea liberului de vamă la sosirea mărfurilor; și

(c) prevăd acordarea liberului de vamă pentru mărfuri fără plata taxelor vamale, sub rezerva constituirii, dacă este cazul, a unei garanții în conformitate cu legislația părții în cauză, pentru a asigura plata finală a taxelor vamale.

ARTICOLUL 6.8

Tarife și taxe

(1) Tarifele și taxele se instituie numai pentru serviciile prestate în legătură cu importul sau exportul în cauză și pentru orice formalitate obligatorie pentru efectuarea unui astfel de import sau export. Ele nu depășesc costul aproximativ al serviciului oferit și nu sunt calculate pe o bază ad valorem.

(2) Informațiile referitoare la tarife și taxe se publică printr-un mijloc desemnat oficial în acest sens, care poate include și internetul. Aceste informații privesc în special motivul pentru care tariful sau taxa în cauză este datorată pentru serviciul oferit, autoritatea responsabilă, tariful sau taxa care va fi aplicată, precum și termenul și modalitățile de plată.

(3) Niciun tarif sau nicio taxă nouă sau modificată nu se aplică până când informațiile menționate la alineatul (2) nu sunt publicate și ușor accesibile.

ARTICOLUL 6.9

Comisionarii în vamă

Părțile convin ca dispozițiile și procedurile lor vamale să nu prevadă utilizarea obligatorie a comisionarilor în vamă. Părțile aplică norme transparente, nediscriminatorii și proporționale atunci când acordă licențe comisionarilor în vamă.

ARTICOLUL 6.10

Inspecții înainte de expediere

Părțile convin ca dispozițiile și procedurile lor vamale să nu prevadă utilizarea obligatorie a inspecțiilor înainte de expediere, astfel cum sunt definite în Acordul privind inspecția înainte de expediere, sau a oricărei alte activități de control efectuate de către operatori privați la destinație, înainte de vămuire.

ARTICOLUL 6.11

Determinarea valorii în vamă

(1) Părțile stabilesc valoarea în vamă a mărfurilor în conformitate cu Acordul privind determinarea valorii în vamă.

(2) Părțile cooperează în vederea adoptării unei abordări comune privind chestiunile legate de determinarea valorii în vamă.

ARTICOLUL 6.12

Gestionarea riscurilor

(1) Fiecare parte își întemeiază procedurile de examinare și de acordare a liberului de vamă, precum și procedurile de verificare după intrarea mărfurilor pe principii de evaluare a riscurilor și pe utilizarea de audituri și nu pe examinarea atentă a fiecărei expedieri pentru a se asigura de respectarea tuturor cerințelor de import.

(2) Părțile convin asupra adoptării și aplicării cerințelor și procedurilor lor de control la importul, exportul, tranzitul și transbordarea mărfurilor pe baza principiilor de gestionare a riscurilor care se aplică astfel încât măsurile de asigurare a respectării cerințelor să se concentreze asupra tranzacțiilor care merită o atenție specială.

ARTICOLUL 6.13

Ghișeu unic

Fiecare parte se străduiește să creeze sau să mențină sisteme de ghișeu unic pentru a facilita depunerea electronică, o singură dată, a tuturor informațiilor cerute de legislația vamală și de alte dispoziții privind exportul, importul și tranzitul mărfurilor.

ARTICOLUL 6.14

Proceduri de contestare

(1) Fiecare parte prevede proceduri eficiente, rapide, nediscriminatorii și ușor accesibile care să garanteze dreptul de a contesta acțiunile, hotărârile și deciziile administrative ale autorităților vamale și ale altor autorități competente cu implicații asupra importului sau a exportului de mărfuri sau asupra mărfurilor aflate în tranzit.

(2) Procedurile de recurs pot include proceduri de control administrativ desfășurate de autoritatea de supraveghere și proceduri de control jurisdicțional al deciziilor luate la nivel administrativ în conformitate cu legislația părților.

ARTICOLUL 6.15

Transparență

(1) Fiecare parte publică sau pune la dispoziție în alt mod, inclusiv prin mijloace electronice, legislația, reglementările și procedurile sale administrative și alte cerințe legate de regimul vamal și de facilitarea comerțului.

(2) Fiecare parte desemnează sau menține unul sau mai multe puncte de informare cărora persoanele interesate se pot adresa pentru orice cerere de informații privind aspecte legate de procedurile vamale și de facilitatea comerțului.

ARTICOLUL 6.16

Relațiile cu mediul de afaceri

Părțile convin:

(a) cu privire la importanța unor consultări organizate în timp util cu reprezentanții sectorului comercial atunci când formulează propuneri legislative și proceduri generale referitoare la chestiuni vamale și la facilitarea comerțului. În acest scop, se organizează consultări între autoritățile vamale și comunitatea de afaceri, dacă este cazul;

(b) să publice sau să pună la dispoziție în alt mod, pe cât posibil prin mijloace electronice, noua legislație și noile proceduri generale referitoare la chestiuni vamale și la facilitarea comerțului înainte de aplicarea lor, precum și modificările și interpretările legislației și ale procedurilor menționate; de asemenea, părțile pun la dispoziția publicului informațiile relevante de natură administrativă, inclusiv privind cerințele și procedurile de intrare, programul și modul de funcționare al birourilor vamale situate în porturi și în punctele de trecere a frontierei, precum și punctele de contact pentru cererile de informații;

(c) asupra necesității de a prevedea o perioadă rezonabilă de timp între publicarea legislației, a procedurilor și a redevențelor sau taxelor noi sau modificate și intrarea lor în vigoare, fără să aducă atingere obiectivelor legitime de politică publică (de exemplu, modificări ale nivelului taxelor vamale); și

(d) să garanteze că cerințele și procedurile lor vamale și cele conexe continuă să răspundă necesităților agenților economici, urmând cele mai bune practici, și că restricționează cât mai puțin posibil schimburile comerciale.

ARTICOLUL 6.17

Comitetul pentru vamă

(1) Comitetul pentru vamă instituit prin articolul 16.2 (Comitete specializate) constă din reprezentanți ai autorităților vamale și ai altor autorități competente ale părților. Comitetul pentru vamă asigură buna funcționare a prezentului capitol, a protocolului nr. 1 și a altor dispoziții legate de domeniul vamal asupra cărora pot conveni părțile. Părțile pot, în cadrul Comitetului pentru vamă, să examineze toate chestiunile care decurg din dispozițiile menționate și să ia decizii în acest sens.

(2) Părțile pot să adopte recomandări și să ia decizii în cadrul Comitetul pentru vamă privind recunoașterea reciprocă a tehnicilor de gestionare a riscurilor, a standardelor în materie de riscuri, a controalelor de securitate și a programelor de parteneriat comercial, inclusiv a unor aspecte precum transmiterea datelor și beneficiile convenite de comun acord, precum și orice alt aspect care intră sub incidența alineatului (1).

(3) Părțile pot conveni să organizeze reuniuni ad hoc privind orice chestiune care ține de domeniul vamal, inclusiv privind regulile de origine și alte dispoziții legate de domeniul vamal, conform celor convenite între părți. De asemenea, ele pot institui, dacă este cazul, subgrupuri care să se ocupe de aspecte specifice.







CAPITOLUL ȘAPTE

BARIERE NETARIFARE ÎN CALEA COMERȚULUI ȘI A INVESTIȚIILOR ÎN DOMENIUL PRODUCERII DE ENERGIE DIN SURSE REGENERABILE

ARTICOLUL 7.1

Obiective

Având în vedere eforturile la nivel mondial de reducere a emisiilor de gaze cu efect de seră, părțile împărtășesc obiectivul de promovare, dezvoltare și creștere a producției de energie din surse nefosile regenerabile și durabile, în special prin facilitarea comerțului și a investițiilor. În acest sens, părțile cooperează pentru eliminarea sau reducerea tarifelor și a barierelor netarifare, precum și pentru promovarea convergenței sau a apropierii reglementărilor de standardele regionale și internaționale.

ARTICOLUL 7.2

Definiții

În sensul prezentului capitol:

(a) „cerința privind conținutul local” înseamnă (i) în ceea ce privește mărfurile, o cerință care să oblige o întreprindere să cumpere sau să utilizeze produse de origine națională sau produse care provin dintr-o sursă națională, cerința respectivă fiind specificată sub formă de produse determinate, sub formă de volum sau valoare a produselor, sau sub formă de proporție din volumul sau valoarea producției sale locale; (ii) în ceea ce privește serviciile, o cerință care restricționează alegerea furnizorului de servicii sau a serviciului prestat în detrimentul serviciilor sau al furnizorilor de servicii din cealaltă parte;

(b) „măsură” înseamnă, în cadrul prezentului capitol, orice măsură care este luată de o parte, sub formă de act cu putere de lege, reglementare, normă, procedură, decizie, acțiune administrativă sau sub oricare altă formă;

(c) „măsuri care să impună constituirea de parteneriate cu întreprinderile locale” înseamnă orice cerințe de a înființa sau de opera împreună cu întreprinderi locale sau alte societăți orice entitate juridică, cum ar fi o corporație, un trust, o societate de persoane, o asociație în participațiune, sau de a intra într-un alt tip de relație contractuală;

(d) „compensare” înseamnă orice condiție care încurajează dezvoltarea locală, cum ar fi acordarea nejustificată de licențe pentru tehnologii, investițiile, obligația de a încheia un contract cu o anumită instituție financiară, comerțul barter și cerințe similare; și

(e) „furnizor de servicii” înseamnă un furnizor astfel cum este definit la articolul 8.2 (Definiții) litera (l).

ARTICOLUL 7.3

Domeniul de aplicare

(1) Prezentul capitol se aplică măsurilor care pot avea implicații asupra comerțului și a investițiilor între părți legate de producția de energie din surse regenerabile și din surse nefosile durabile, și anume energia eoliană, solară, aerotermală, geotermală, hidrotermală și oceanică, energia hidroelectrică, biomasă, gaz de depozit, gaz provenit de la stațiile de epurare a apei și biogaze, dar nu și produselor din care este generată energia.

(2) Prezentul capitol nu se aplică proiectelor de cercetare și dezvoltare, și nici proiectelor de demonstrație desfășurate la scară necomercială.

(3) Prezentul capitol nu aduce atingere aplicării altor dispoziții relevante ale prezentului acord, inclusiv excepțiilor, rezervelor sau restricțiilor privind acele dispoziții, aplicabile măsurilor menționate la alineatul (1), mutatis mutandis. Pentru mai multă certitudine, în cazul existenței unei incompatibilități între prezentul capitol și orice alte dispoziții ale prezentului acord, celelalte dispoziții ale prezentului acord prevalează în măsura incompatibilității.

ARTICOLUL 7.4

Principii

Fiecare parte:

(a) se abține de la adoptarea unor măsuri care să prevadă cerințe privind conținutul local sau orice altă compensare care are implicații asupra produselor, a furnizorilor de servicii, a antreprenorilor sau a entităților stabilite ale celeilalte părți;

(b) se abține de la adoptarea unor măsuri care să impună constituirea de parteneriate cu întreprinderi locale, cu excepția cazului în care aceste parteneriate sunt considerate necesare din motive tehnice pe care partea respectivă le poate demonstra la cererea celeilalte părți;

(c) se asigură că normele privind procedurile de autorizare, de certificare și de acordare a licențelor care se aplică în special pentru echipamente, instalații și infrastructuri asociate ale rețelelor de transmitere sunt obiective, transparente și nearbitrare și nu sunt discriminatorii față de solicitanții celeilalte părți;

(d) se asigură că taxele administrative impuse asupra sau în legătură cu: (i) importul și utilizarea mărfurilor originare din cealaltă parte sau care au impact asupra furnizării de mărfuri de către furnizorii celeilalte părți intră sub incidența articolului 2.10 (Taxe și formalități în legătură cu importul și exportul); și (ii) furnizarea de servicii de către furnizorii celeilalte părți intră sub incidența articolului 8.18 (Domeniu de aplicare și definiții), a articolului 8.19 (Condiții de acordare a licențelor și de calificare) și a articolului 8.20 (Acordarea licențelor și procedurile de calificare); și

(e) se asigură că termenii, condițiile și procedurile pentru conectarea și accesul la rețelele de transport de energie electrică sunt transparente și nu sunt discriminatorii față de furnizorii celeilalte părți.

ARTICOLUL 7.5

Standarde, reglementări tehnice și proceduri de evaluare a conformității

(1) Atunci când există standarde internaționale sau regionale în ceea ce privește produsele care servesc la producția de energie din surse regenerabile și din surse nefosile durabile, părțile utilizează aceste standarde, sau elemente relevante ale acelor standarde, ca bază pentru reglementările lor tehnice, cu excepția cazului în care standardele internaționale respective sau elementele lor pertinente ar fi un mijloc ineficient sau inadecvat de realizare a obiectivelor legitime urmărite. În scopul aplicării prezentului alineat, Organizația Internațională de Standardizare (denumită în continuare „ISO”) și Comisia Electrotehnică Internațională (denumită în continuare „IEC”) sunt îndeosebi considerate organisme internaționale de standardizare relevante.

(2) Dacă este cazul, părțile definesc reglementări tehnice mai degrabă pe baza cerințelor în materie de performanțe ale produsului, inclusiv performanțe de mediu, decât pe baza concepției sau a caracteristicilor sale descriptive.

(3) În ceea ce privește produsele enumerate în capitolul 84 din Sistemul armonizat (cu excepția 8401), precum și în SA 850231 și 854140:

(a) Uniunea va accepta declarațiile de conformitate emise de furnizorii din Singapore în aceleași condiții ca și pe cele emise de furnizorii din Uniune și fără cerințe suplimentare, în vederea introducerii pe piață a acestor produse; și

(b) Singapore va accepta declarațiile de conformitate sau rapoartele de încercare ale UE fără cerințe suplimentare, în vederea introducerii pe piață a acestor produse. Singapore poate solicita testarea sau certificarea obligatorie de către o parte terță în condițiile prevăzute în anexa 4-A articolul 5 (Măsuri de salvgardare).

Pentru mai multă certitudine, prezentul alineat nu aduce atingere aplicării, de către oricare dintre părți, a unor cerințe care nu vizează produsele menționate în prezentul alineat, cum ar fi regulile de urbanism sau codurile de construcții.

ARTICOLUL 7.6

Excepții

(1) Dispozițiile în materie de excepții prevăzute la articolul 2.14 (Excepții de ordin general), la articolul 8.62 (Excepții de ordin general) și la articolul 9.3 (Securitate și excepții de ordin general) și, pentru mai multă certitudine, dispozițiile relevante ale capitolului șaisprezece (Dispoziții instituționale, generale și finale) se aplică prezentului capitol.

(2) Pentru mai multă certitudine, sub rezerva cerinței ca aceste măsuri să nu fie aplicate într-un mod care să constituie un mijloc de discriminare arbitrară sau nejustificată între produsele, furnizorii de servicii sau investitorii părților, în cazul în care există aceleași condiții, sau o restricționare mascată a comerțului și a investițiilor între părți, nicio dispoziție a prezentului capitol nu se interpretează drept un impediment în calea adoptării sau a asigurării respectării de către oricare dintre părți a unor măsuri necesare pentru funcționarea în siguranță a rețelelor energetice în cauză sau pentru siguranța aprovizionării cu energie.

ARTICOLUL 7.7

Punerea în aplicare și cooperarea

(1) Părțile cooperează și fac schimb de informații cu privire la aspecte relevante pentru punerea în aplicare a prezentului capitol în cadrul Comitetului pentru comerț instituit în temeiul articolului 16.1 (Comitetul pentru comerț). Părțile pot să adopte, printr-o decizie a Comitetului pentru comerț, măsuri de punere în aplicare corespunzătoare în acest sens și să actualizeze prezentul capitol, după caz.

(2) Cooperarea poate să vizeze:

(a) schimbul de informații, experiență și bune practici de reglementare în domenii precum: (i) elaborarea și punerea în aplicare nediscriminatorie a unor măsuri de promovare a utilizării de energie din surse regenerabile; (ii) captarea și stocarea dioxidului de carbon; (iii) rețelele inteligente; (iv) eficiența energetică; și (v) reglementări tehnice, standarde și proceduri de evaluare a conformității, precum cele legate de cerințe privind codurile de rețele; și

(b) promovarea, inclusiv în cadrul unor instanțe regionale competente, a convergenței reglementărilor lor tehnice, a principiilor de reglementare, a standardelor, cerințelor și procedurilor de evaluare a conformității naționale sau regionale ale părților cu standardele internaționale.







CAPITOLUL OPT

SERVICII, STABILIRE ȘI COMERȚ ELECTRONIC







SECȚIUNEA A

DISPOZIȚII GENERALE

ARTICOLUL 8.1

Obiectivul și domeniul de aplicare

(1) Afirmându-și angajamentele asumate în temeiul Acordului OMC, părțile stabilesc prin prezentul acord dispozițiile necesare pentru liberalizarea progresivă, reciprocă a comerțului cu servicii, a stabilirii și a comerțului electronic.

(2) Cu excepția unor dispoziții contrare, prezentul capitol:

(a) nu se aplică subvențiilor sau granturilor acordate de către o parte, inclusiv împrumuturilor, garanțiilor și asigurărilor sprijinite de autoritățile publice;

(b) nu se aplică serviciilor prestate în exercitarea autorității guvernamentale pe teritoriile părților;

(c) nu impune privatizarea întreprinderilor publice; și

(d) nu se aplică actelor cu putere de lege, normelor administrative și cerințelor care reglementează achiziționarea de către agențiile guvernamentale a unor servicii dobândite pentru uzul autorităților publice și nu în scopul revânzării sau în vederea furnizării de servicii în scop comercial.

(3) Fiecare parte își conservă dreptul de a reglementa și de a introduce noi reglementări în vederea îndeplinirii obiectivelor politice legitime într-un mod care să fie conform cu prezentul capitol.

(4) Prezentul capitol nu se aplică măsurilor referitoare la persoanele fizice care doresc să intre pe piața forței de muncă a uneia dintre părți și nici măsurilor privind cetățenia, rezidența sau angajarea cu titlu permanent. Nicio dispoziție din prezentul capitol nu împiedică o parte să aplice măsuri pentru reglementarea admiterii sau a șederii temporare a persoanelor fizice ale celeilalte părți pe teritoriul său, inclusiv măsuri care sunt necesare pentru protejarea integrității frontierelor sale și pentru a asigura trecerea ordonată a frontierelor sale de către persoanele fizice, cu condiția ca aceste măsuri să nu fie aplicate într-o manieră care să anuleze sau să reducă avantajele ( 4 ) care decurg pentru cealaltă parte din dispozițiile prezentului capitol.

ARTICOLUL 8.2

Definiții

În sensul prezentului capitol:

(a) „impozite directe” reprezintă toate impozitele asupra venitului total, a capitalului total sau asupra unor elemente ale venitului sau capitalului, inclusiv impozite asupra beneficiilor realizate din cesiunea de bunuri, impozite pe avere, moșteniri sau donații și impozite asupra volumului total al salariilor sau remunerațiilor plătite de întreprinderi, precum și impozite asupra aprecierii capitalului;

(b) „persoană juridică” înseamnă orice entitate juridică constituită în mod corespunzăt