1989L0662 — RO — 30.04.2004 — 013.001

Acest document reprezintă un instrument de documentare, iar instituţiile nu îşi asumă responsabilitatea pentru conţinutul său.

►B DIRECTIVA CONSILIULUI din 11 decembrie 1989 privind controlul veterinar în cadrul schimburilor intracomunitare în vederea realizării pieței interne (89/662/CEE) (JO L 395, 30.12.1989, p.13)

Astfel cum a fost modificat prin:







(*) Acest act nu a fost publicat niciodată în limba română.









▼B

DIRECTIVA CONSILIULUI

din 11 decembrie 1989

privind controlul veterinar în cadrul schimburilor intracomunitare în vederea realizării pieței interne

(89/662/CEE)







CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE, având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolul 43, având în vedere propunerea Comisiei ( 1 ), având în vedere avizul Parlamentului European ( 2 ), având în vedere avizul Comitetului Economic și Social ( 3 ), întrucât Comunitatea trebuie să adopte măsurile privind crearea treptată a pieței interne pe parcursul unei perioade care expiră la 31 decembrie 1992; întrucât o funcționare armonioasă a organizărilor comune ale pieței de produse animaliere și produse de origine animalieră implică dispariția obstacolelor veterinare din calea dezvoltării schimburilor intracomunitare de produse de tipul menționat anterior; întrucât, în această privință, libera circulație a produselor agricole reprezintă un element fundamental al organizărilor comune ale pieței și trebuie să permită o dezvoltare rațională a producției agricole, precum și o utilizare optimă a factorilor de producție; întrucât, în domeniul veterinar, se efectuează în prezent controale la frontiere în scopul asigurării protecției sănătății publice și a sănătății animale; întrucât obiectivul final vizează limitarea controalelor veterinare la punctul de plecare; întrucât realizarea acestui obiectiv implică o armonizare a cerințelor fundamentale privind protecția sănătății publice și a sănătății animale; întrucât în vederea realizării pieței interne trebuie, în așteptarea realizării acestui obiectiv, să se pună accentul pe necesitatea efectuării de controale la punctul de plecare și pe organizarea de controale la destinație; întrucât această soluție duce la renunțarea la posibilitatea de a se efectua controale veterinare la frontierele interne ale Comunității; întrucât această soluție implică o încredere sporită în controalele veterinare efectuate de statul expeditor; întrucât acesta trebuie să vegheze asupra efectuării controalelor veterinare în mod corespunzător; întrucât în statul destinatar controalele veterinare pot fi efectuate prin sondaj la punctul de destinație; întrucât, în caz de prezumție de nereguli grave, controlul veterinar se poate totuși efectua pe parcursul transportului mărfii; întrucât statele membre trebuie să precizeze modul în care doresc să efectueze controalele într-un plan care va fi prezentat ulterior și va face obiectul unei aprobări comunitare; întrucât trebuie prevăzute măsurile care se vor lua atunci când, în urma unui control veterinar, se constată că expedierea este defectuoasă; întrucât, în acest cadru, se pot distinge trei ipoteze: prima prevede măsuri de regularizare a documentelor necorespunzătoare; a doua urmărește prevenirea oricărui pericol cu ocazia constatării unei boli epizootice, a unei boli noi, gravă și contagioasă, sau a oricărei cauze care ar putea constitui un pericol pentru animale sau pentru sănătatea oamenilor; a treia ipoteză privește cazul în care mărfurile nu corespund condițiilor stabilite din alte motive decât cele enumerate anterior; întrucât trebuie prevăzută o procedură de soluționare a conflictelor care pot apărea în legătură cu expedierile făcute de o exploatație, un centru de producție sau o întreprindere; întrucât trebuie prevăzut un regim de protecție și, în acest domeniu, în special din motive de eficacitate, răspunderea trebuie să revină, în primul rând, statului expeditor; întrucât Comisia trebuie să poată acționa, în special deplasându-se la fața locului și adoptând măsurile care se impun în situația dată; întrucât, pentru a avea un efect util, regulile stabilite prin prezenta directivă trebuie să se aplice tuturor mărfurilor supuse unor cerințe veterinare în cadrul schimburilor intracomunitare; întrucât, în privința anumitor epizootii, statele membre se află încă în situații sanitare diferite, iar în așteptarea unui demers comunitar privind mijloacele de luptă împotriva acestor boli trebuie să se renunțe, provizoriu, la controlul schimburilor intracomunitare de animale vii și să se permită controlul documentelor în timpul transportului; întrucât în stadiul actual al armonizării și în așteptarea normelor comunitare trebuie să se țină cont, pentru mărfurile care nu fac obiectul normelor armonizate, de cerințele statului destinatar în măsura în care acestea sunt în conformitate cu articolul 36 din tratat; întrucât dispozițiile directivelor existente trebuie adaptate la noile norme stabilite de prezenta directivă; întrucât aceste norme trebuie reexaminate înainte de 1993; întrucât trebuie încredințat Comisiei rolul de a lua măsurile necesare pentru aplicarea prezentei directive și, în acest scop, trebuie prevăzute proceduri prin care să se instaureze o cooperare strânsă între statele membre în cadrul Comitetului veterinar permanent, ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:







Articolul 1

Statele membre se asigură că, fără a aduce atingere prevederilor articolului 6, controalele veterinare pe ►M13 produsele de origine animală, prevăzute de actele menționate în anexa A ◄ sau la articolul 14 și care sunt destinate schimburilor să nu mai fie efectuate la frontiere, ci în conformitate cu dispozițiilor prezentei directive.

Articolul 2

În sensul prezentei directive:

1. „control veterinar” reprezintă orice control de natură fizică și/sau orice formalitate administrativă privind produsele menționate la articolul 1 și vizând, în mod direct sau indirect, asigurarea protecției sănătății publice sau animale;

2. „schimburi” reprezintă schimburile de mărfuri dintre statele membre, în sensul articolului 9 alineatul (2) din tratat;

3. „unitate” reprezintă orice întreprindere care produce, stochează sau prelucrează produsele prevăzute la articolul 1;

4. „autoritate competentă” reprezintă autoritatea centrală a unui stat membru care are competența de a efectua controale veterinare sau orice autoritate căreia autoritatea centrală i-a delegat această competență;

5. „medic veterinar oficial” reprezintă medicul veterinar desemnat de autoritatea centrală competentă a statului membru.







CAPITOLUL I

Controale la sursă

Articolul 3

(1) Statele membre se asigură că sunt destinate schimburilor numai acele produse care au fost obținute, controlate, marcate și etichetate în conformitate cu legislația comunitară privind destinația respectivă și care sunt însoțite, până ajung la destinatarul menționat, de certificatul sanitar, de certificatul de salubritate sau de orice alte documente prevăzute de normele veterinare comunitare.

Exploatațiile de origine garantează, printr-un autocontrol permanent, că produsele respective corespund cerințelor menționate la primul paragraf.

Fără a aduce atingere atribuțiilor de control care îi revin medicului veterinar oficial prin normele comunitare, autoritatea competentă efectuează un control regulat al exploatațiilor pentru a se asigura că produsele destinate schimburilor corespund cerințelor comunitare sau, în cazurile menționate la alineatul (3) din prezentul articol sau la articolul 14, cerințelor statului membru destinatar.

Dacă există o suspiciune fondată privind nerespectarea cerințelor, autoritatea competentă va efectua verificările necesare și, dacă suspiciunea se adeverește, va lua măsurile corespunzătoare care pot merge până la suspendarea aprobării.

(2) Dacă transportul se face spre mai multe destinații, produsele trebuie să fie grupate într-un număr de loturi egal cu numărul destinațiilor. Fiecare lot trebuie însoțit de certificatul sau de documentul menționat anterior.

Dacă produsele menționate la articolul 1 sunt destinate exportului către o țară terță, transportul trebuie să rămână sub control vamal până la punctul de ieșire de pe teritoriul Comunității.

(3) Statele membre care fac importuri facultative din țări terțe vor informa Comisia și celelalte state membre despre existența unor astfel de importuri.

Dacă produsele sunt introduse pe teritoriul Comunității de un alt stat membru decât cele menționate anterior, acesta va efectua un control al documentelor privind originea și destinația lor, în conformitate cu articolul 6 alineatul (1).

Statele membre destinatare vor interzice reexpedierea de pe teritoriul lor a produselor, cu excepția cazului în care destinatar este un alt stat membru care importă aceleași produse.

Articolul 4

(1) Statele membre expeditoare iau măsurile necesare pentru a asigura respectarea de către operatori a cerințelor veterinare în toate stadiile de producție, depozitare, comercializare și transport a produselor menționate la articolul 1. Acestea se asigură în special ca:

— ►M13 produsele de origine animală, prevăzute de actele menționate în anexa A ◄ să fie controlate identic, din punct de vedere veterinar, indiferent dacă sunt destinate schimburilor intracomunitare sau pieței naționale;

— produsele prevăzute la anexa B să nu fie expediate către teritoriul unui alt stat membru dacă nu pot fi comercializate pe teritoriul propriu pentru motivele menționate la articolul 36 din tratat.

(2) Statele membre expeditoare iau măsurile administrative corespunzătoare, legale sau penale, în vederea sancționării oricărei infracțiuni comise față de legislația veterinară de către persoane fizice sau juridice, ori de câte ori se vor constata infracțiuni față de normele comunitare, în special atunci când se va constata că certificatele sau documentele întocmite nu corespund stării reale a produselor sau când ștampila de salubritate a fost pusă pe produse care nu sunt în conformitate cu aceste norme.







CAPITOLUL II

Controlul la destinație

Articolul 5

(1) Statele membre destinatare pun în aplicare următoarele măsuri de control:

(a) la locul de destinație al mărfii, autoritatea competentă poate verifica, pe baza controalelor sanitare veterinare prin sondaj și nediscriminatorii, respectarea cerințelor de la articolul 3; cu această ocazie, ea poate efectua prelevarea de eșantioane. În plus, atunci când dispune de elemente informative care-i permit să bănuiască o infracțiune, autoritatea competentă a statului membru prin care se tranzitează sau a statului membru destinatar poate efectua controale și pe parcursul transportului mărfii pe teritoriile respective, inclusiv controale privind conformitatea mijloacelor de transport;

(b) în cazul în care produsele menționate la articolul 1 și provenite dintr-un alt stat membru sunt destinate: — unei exploatații aflate sub răspunderea unui medic veterinar oficial, acesta trebuie să se asigure că exploatația respectivă nu admite aceste produse decât dacă, din punctul de vedere al marcajului și al documentelor însoțitoare, corespund cerințelor de la articolul 3 alineatul (1) sau, în cazul produselor menționate la anexa B, dacă sunt însoțite de documentul prevăzut de legislația țării de destinație; — unui intermediar autorizat care efectuează o împărțire a loturilor, unei întreprinderi comerciale cu sucursale multiple sau oricărei exploatații care nu se supune unui control permanent, aceștia au obligația să verifice existența marcajelor, a certificatului sau a documentelor menționate la prima liniuță înainte de a efectua vreo împărțire sau vreo comercializare și să semnaleze orice lipsă sau anomalie autorității competente; — altor destinatari, în special în caz de descărcare parțială pe parcursul transportului, lotul trebuie să fie însoțit, în conformitate cu articolul 3 alineatul (1), de originalul certificatului menționat la prima liniuță. Garanțiile care trebuie oferite de destinatarii menționați la a doua și a treia liniuță sunt determinate în cadrul unei convenții care va fi semnată împreună cu autoritatea competentă cu ocazia înregistrării prealabile prevăzute la alineatul (3). Autoritatea competentă verifică pe bază de controale prin sondaj respectarea acestor garanții.

(2) Fără a aduce atingere prevederilor articolului 4, în cazul în care nu au fost stabilite normele comunitare prevăzute de reglementarea comunitară, precum și în cazul prevăzut la articolul 14, statul membru destinatar poate solicita, respectând dispozițiile generale din tratat, aplicarea de către exploatația de origine a normelor în vigoare din reglementările naționale ale statului membru respectiv. Statul membru de origine verifică conformitatea produselor respective cu cerințele menționate.

(3) Operatorii cărora le sunt livrate produse provenite dintr-un alt stat membru sau care efectuează împărțirea completă a unui lot de astfel de produse:

(a) se supun, la cererea autorității competente, unei înregistrări prealabile;

(b) țin un registru în care sunt menționate aceste livrări;

(c) sunt obligați, la cererea autorității competente, să semnaleze sosirea produselor provenind dintr-un alt stat membru în măsura necesară efectuării controalelor menționate la alineatul (1);

(d) păstrează, pe o perioadă care va fi precizată de autoritatea competentă, dar timp de minimum șase luni, certificatele sanitare sau documentele menționate la articolul 3 pentru a le putea prezenta autorității competente, la cererea acesteia.

(4) Modalitățile de aplicare a prezentului articol sunt stabilite în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 18.

(5) Consiliul, pe baza unui raport al Comisiei conținând eventuale propuneri de modificare, va reexamina prezentul articol într-un interval de trei ani de la punerea în aplicare a prezentei directive.

Articolul 6

▼M1

(1) Member States shall ensure that, during the checks carried out at the places where products from a third country may be brought into the territories, defined in Annex I to Directive 90/675/EEC ( 4 ) such as ports, airports and border inspection posts with third countries, the following measures are taken:

(a) a documentary check is made on the products' origin;

(b) products originating in the Community are subject to the rules on checks provided for in Article 5;

(c) products from third countries are subject to the rules laid down in Directive 90/675/EEC.

▼B

(2) Cu toate acestea, începând cu ►M10 1 iulie 1992 ◄ și prin derogare de la alineatul (1), toate produsele transportate cu mijloace de transport care fac legătura între două puncte geografice ale Comunității în mod regulat și direct se vor supune regulilor de control prevăzute la articolul 5.

Articolul 7

(1) În cazul în care la un control efectuat la punctul de destinație al transportului sau pe parcursul acestuia autoritățile competente ale unui stat membru:

(a) constată prezența unor agenți care cauzează una dintre bolile menționate de Directiva 82/894/CEE ( 5 ), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Decizia 89/162/CEE a Comisiei ( 6 ), a unei zoonoze, a unei boli sau a oricărei cauze susceptibile de a constitui un pericol grav pentru animale sau pentru om sau constată că produsele provin dintr-o regiune contaminată de o boală epizootică, atunci respectivele autorități dispun, cu excepția aspectelor care depind de poliția sanitară, pentru produsele supuse vreunui tratament menționat la articolul 4 din Directiva 80/215/CEE ( 7 ), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 88/660/CEE ( 8 ), distrugerea lotului sau renunțarea la orice altă utilizare prevăzută de normele comunitare. Cheltuielile aferente distrugerii lotului vor fi suportate de expeditor sau de mandatarul acestuia. Autoritățile competente ale statului membru destinatar vor comunica de îndată prin telex autorităților competente ale celorlalte state membre, precum și Comisiei, constatările efectuate, hotărârile luate și motivele care stau la baza acestor hotărâri. Se vor putea aplica măsurile de protecție prevăzute la articolul 9. În plus, la cererea unui stat membru și în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 17, Comisia va putea stabili orice măsură necesară realizării unei abordări concertate a statelor membre pentru a face față unor situații neprevăzute de normele comunitare;

(b) constată că marfa nu corespunde condițiilor impuse de directivele comunitare sau dacă nu există decizii privind normele comunitare prevăzute de directivele sau normele naționale, atunci respectivele autorități pot lăsa la latitudinea expeditorului sau a mandatarului acestuia posibilitatea de a alege între: — distrugerea mărfurilor — sau — utilizarea lor în alte scopuri, inclusiv reexpedierea lor, autorizată de autoritatea competentă, în țara exploatației de origine. Cu toate acestea, în cazul în care se constată nereguli în certificat sau în documente, se acordă expeditorului o perioadă pentru clarificarea acestora înainte de a se recurge la această ultimă posibilitate.

(2) În conformitate cu procedura prevăzută la articolul 18, Comisia stabilește lista agenților sau bolilor menționate la alineatul (1), precum și modalitățile de aplicare a prevederilor prezentului articol.

Articolul 8

(1) În cazurile prevăzute la articolul 7, autoritatea competentă a unui stat membru destinatar intră fără întârziere în legătură cu autoritățile competente ale statului membru expeditor. Acestea din urmă iau toate măsurile necesare și comunică autorității competente a statului membru destinatar natura controalelor efectuate, hotărârile luate, precum și motivația acestora.

În cazul în care autoritatea competentă a statului membru destinatar consideră că aceste măsuri nu sunt suficiente, caută, împreună cu autoritatea competentă a statului membru respectiv, căile și modalitățile de rezolvare a situației, chiar printr-o deplasare la fața locului, dacă este nevoie.

În cazul în care controalele prevăzute la articolul 7 permit constatarea unor deficiențe repetate, autoritatea competentă a statului membru destinatar informează Comisia și serviciile veterinare ale celorlalte state membre.

La cererea statului membru destinatar sau din proprie inițiativă, Comisia, ținând cont de natura infracțiunilor constatate, poate:

— să trimită la fața locului o misiune de inspecție;

— să însărcineze un medic veterinar oficial, care va trebui acceptat de diversele părți implicate, cu verificarea faptelor în exploatația respectivă; numele acestuia trebuie să figureze pe o listă care va fi elaborată de Comisie la sugestia statelor membre;

— să ceară autorității competente o intensificare a prelevărilor de eșantioane din producția exploatației respective.

Comisia informează statele membre în legătură cu concluziile sale.

Dacă aceste măsuri sunt luate pentru a face față unor deficiențe repetate din partea unei exploatații, Comisia îi va imputa respectivei exploatații cheltuielile făcute pentru aplicarea prevederilor de la liniuțele paragrafului anterior.

În așteptarea concluziilor Comisiei, statul membru expeditor trebuie să intensifice, la cererea statului membru destinatar, controalele privind produsele provenite din exploatația respectivă și, în cazul unor motive grave legate de sănătatea animală sau publică, să suspende aprobarea.

Statul membru destinatar poate să-și intensifice propriile controale privind produsele care provin din aceeași exploatație.

La cererea unuia dintre cele două state membre implicate și în cazul în care avizul expertului confirmă deficiențele, Comisia trebuie, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 17, să ia măsurile necesare care pot merge până la autorizarea statelor membre de a refuza provizoriu introducerea pe teritoriul lor a produselor provenite din exploatația respectivă. Aceste măsuri trebuie confirmate sau revăzute în cel mai scurt timp, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 17.

Modalitățile generale de aplicare a prezentului articol sunt stabilite în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 18.

(2) Nu sunt afectate de prezenta directivă căile de atac prevăzute de legislația în vigoare în statele membre împotriva deciziilor autorităților competente ►M10 cu excepția cazului prevăzut la al patrulea paragraf ◄ .

Deciziile luate de autoritatea competentă a statului membru destinatar și indicațiile legate de motivarea lor trebuie comunicate expeditorului sau mandatarului său, precum și autorității competente a statului membru expeditor.

La cererea expeditorului sau a mandatarului, deciziile motivate sunt comunicate în scris, cu indicarea căilor de atac permise de legislația în vigoare în statul membru destinatar, precum și a formei și a intervalului de timp în care ele trebuie inițiate.

Cu toate acestea, în caz de litigiu ►M10 ————— ◄ în cazul în care cele două părți implicate sunt de acord, ele pot supune litigiul, în termen de maxim o lună de zile, aprecierii unui expert care figurează pe o listă de experți a Comunității. Lista se va stabili de către Comisie, iar cheltuielile legate de expertiză vor fi suportate de Comunitate.

Expertul este însărcinat să emită un aviz în maxim șaptezeci și două de ore. Părțile se supun avizului expertului, în conformitate cu legislația veterinară comunitară.

(3) Cheltuielile aferente reexpedierii transportului, depozitării mărfurilor, utilizării în alte scopuri, precum și distrugerii lor sunt suportate de destinatar.







CAPITOLUL III

Dispoziții comune

Articolul 9

(1) Fiecare stat membru semnalează de îndată celorlalte state membre și Comisiei atât apariția pe teritoriul său a bolilor prevăzute de Directiva 82/894/CEE, cât și apariția oricărei zoonoze, boli sau cauze care poate constitui un pericol grav pentru animale sau pentru sănătatea umană.

Statul membru expeditor pune de îndată în aplicare măsurile de luptă sau de prevenire prevăzute de normele comunitare, în special stabilirea zonelor de protecție și stabilește orice altă măsură pe care o consideră necesară.

Statul membru destinatar sau de tranzit care, cu ocazia unui control menționat la articolul 5, a constatat una dintre bolile sau cauzele menționate la primul paragraf poate lua, la nevoie, măsurile de prevenire prevăzute de normele comunitare.

În așteptarea măsurilor care se iau în conformitate cu alineatul (4), statul membru destinatar poate lua măsuri conservatorii față de exploatația respectivă în cazul unor motive grave legate de protecția sănătății publice sau animale, și față de zona de protecție prevăzută de normele comunitare în cazul unei epizootii.

Măsurile luate de statele membre vor fi comunicate fără întârziere Comisiei și celorlalte state membre.

(2) La cererea statului membru menționat la alineatul (1) primul paragraf sau la inițiativa Comisiei, unul sau mai mulți reprezentanți ai Comisiei se pot deplasa de îndată la fața locului pentru a examina, în colaborare cu celelalte autorități competente, măsurile luate și emit un aviz în legătură cu acestea.

(3) În cazul în care Comisia nu a fost informată asupra măsurilor luate sau consideră aceste măsuri insuficiente, ea poate, în colaborare cu statul membru respectiv și până la întrunirea Comitetului veterinar permanent, să ia măsuri conservatorii legate de produsele provenite din regiunea afectată de epizootie sau dintr-o anumită exploatație. Aceste măsuri vor fi prezentate în cel mai scurt timp Comitetului veterinar permanent pentru a fi confirmate, modificate sau infirmate în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 17.

(4) În toate cazurile, Comisia va examina situația în cel mai scurt timp, în cadrul Comitetului sanitar veterinar permanent. Ea va stabili, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 17, măsurile necesare pentru produsele menționate la articolul 1 și, dacă este nevoie, pentru produsele originare sau derivate din acestea. Comisia urmărește evoluția situației și în funcție de această evoluție, în conformitate cu aceeași procedură, modifică sau abrogă deciziile luate.

(5) Modalitățile de aplicare a prezentului articol, în special lista zoonozelor sau cauzelor susceptibile de a constitui un pericol grav pentru sănătatea umană, se stabilesc în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 18.

Articolul 10

Fiecare stat membru și Comisia desemnează serviciul sau serviciile competente în materie de controale veterinare care efectuează aceste controale și asigură colaborarea cu serviciile de control ale celorlalte state membre.

Articolul 11

Statele membre iau măsuri astfel încât agenții serviciilor lor veterinare, la nevoie în colaborare cu agenții altor servicii abilitate în acest sens, să poată:

— să efectueze inspecții ale stațiilor de producție, birourilor, laboratoarelor, instalațiilor, mijloacelor de transport, dotărilor și materialelor, produselor de întreținere și curățare, procedeelor folosite pentru producerea sau prelucrarea produselor, precum și pentru marcarea, etichetarea și prezentarea acestora;

— să efectueze controale în legătură cu respectarea de către personal a cerințelor prevăzute de textele menționate la anexa A;

— să preleveze eșantioane din produsele deținute în vederea stocării sau comercializării, precum și din cele puse în circulație sau transportate;

— să examineze materialul documentar sau informatic util controalelor care rezultă din aplicarea măsurilor prevăzute la articolul 3 alineatul (1).

În acest scop, agenții trebuie să obțină din partea exploatațiilor controlate colaborarea necesară pentru a-și exercita atribuțiile.

Articolul 12

(1) Se elimină alineatul (3) al articolului 8 și articolele 10 și 11 din Directiva 64/433/CEE ( 9 ), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 88/657/CEE ( 10 ).

(2) Se elimină alineatele (3) și (4) ale articolului 5, precum și articolele 9, 10 și 11 din Directiva 71/118/CEE ( 11 ), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 88/657/CEE.

(3) În Directiva 72/461/CEE ( 12 ), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 87/489/CEE ( 13 ):

(i) se elimină alineatele (2), (3), (4) și (5) ale articolului 5, precum și articolele 6 și 8;

(ii) la articolul 8a, trimiterile la articolul 8 se înlocuiesc cu trimiterea la articolul 9 din Directiva 89/662/CEE.

(4) Se elimină alineatul (3) al articolului 7 și articolele 12 și 16 din Directiva 77/99/CEE ( 14 ), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 89/227/CEE ( 15 ).

(5) În Directiva 80/215/CEE:

(i) se elimină alineatele (2), (3), (4) și (5) ale articolului 5, precum și articolele 6 și 7;

(ii) la articolul 7a, trimiterile la articolul 7 se înlocuiesc cu trimiterea la articolul 9 din Directiva 89/662/CEE.

(6) Se elimină alineatele (3) și (4) ale articolului 5, precum și articolele 7, 8 și 12 din Directiva 85/397/CEE ( 16 ), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Regulamentul (CEE) nr. 3768/85 ( 17 ).

(7) Se elimină alineatele (1) și (3) ale articolului 10 din Directiva 88/657/CEE.

(8) Se elimină articolele 8 și 9 din Directiva 89/437/CEE ( 18 ).

(9) La anexa B din Directiva 72/462/CEE ( 19 ) se adăugă mențiunea următoare la certificat:

„Numele și adresa primului destinatar”.

Articolul 13

(1) La Directivele 64/433/CEE și 71/118/CEE se adăugă următorul articol:

„Articolul 19

Normele prevăzute de Directiva 89/662/CEE ( 20 ) privind controalele veterinare în cadrul schimburilor intracomunitare, în vederea realizării pieței interne, se vor aplica în special în ceea ce privește controalele la sursă, organizarea și consecințele controalelor pe care le va efectua statul membru destinatar, precum și măsurile de protecție care vor trebui puse în aplicare.

(2) La Directivele 72/461/CEE și 80/215/CEE se adăugă următorul articol:

„Articolul 15

Normele prevăzute de Directiva 89/662/CEE ( 21 ) privind controalele veterinare în cadrul schimburilor intracomunitare, în vederea realizării pieței interne, se aplică în special în ceea ce privește controalele la sursă, organizarea și consecințele controalelor pe care le efectuează statul membru destinatar, precum și măsurile de protecție care trebuie puse în aplicare.

(3) La Directiva 77/99/CEE se adăugă următorul articol:

„Articolul 24

Normele prevăzute de Directiva 89/662/CEE ( 22 ) privind controalele veterinare în cadrul schimburilor intracomunitare în vederea realizării pieței interne se aplică în special în ceea ce privește controalele la sursă, organizarea și consecințele controalelor pe care le efectuează statul membru destinatar, precum și măsurile de protecție care trebuie puse în aplicare.

(4) La Directivele 85/397/CEE și 88/657/CEE se adăugă următorul articol:

„Articolul 18

Normele prevăzute de Directiva 89/662/CEE ( 23 ) privind controalele veterinare în cadrul schimburilor intracomunitare, în vederea realizării pieței interne, se aplică în special în ceea ce privește controalele la sursă, organizarea și consecințele controalelor pe care le efectuează statul membru destinatar, precum și măsurile de protecție care trebuie puse în aplicare.

(5) La Directiva 88/437/CEE se adăugă următorul articol:

„Articolul 17

Normele prevăzute de Directiva 89/662/CEE ( 24 ) privind controalele veterinare în cadrul schimburilor intracomunitare, în vederea realizării pieței interne, se aplică în special în ceea ce privește controalele la sursă, organizarea și consecințele controalelor pe care le efectuează statul membru destinatar, precum și măsurile de protecție care trebuie puse în aplicare.

Articolul 14

În așteptarea unor norme comunitare, ►M10 —————31 decembrie 1992————— ◄ schimburile de produse prevăzute la anexa B sunt supuse normelor de control prevăzute de prezenta directivă, în special celor prevăzute la articolul 5 alineatul (2).

▼M10

Statele membre comunică Comisiei și celorlalte state membre condițiile și procedurile care se aplică în schimburile cu produsele menționate la primul paragraf.

▼B

Articolul 15

La articolul 9 din Directiva 64/432/CEE ( 25 ) se inserează următorul punct:

„2a. La cererea unui stat membru sau la inițiativa Comisiei, unul sau mai mulți reprezentanți ai acesteia se pot deplasa imediat la fața locului pentru a examina, împreună cu autoritățile competente, măsurile luate și emit un aviz asupra acestora.”

▼M10

Articolul 16

(1) Statele membre prezintă Comisiei, în conformitate cu un model armonizat, informațiile esențiale privind controalele efectuate în temeiul prezentei directive.

(2) Comisia examinează, în cadrul Comitetului permanent veterinar, informațiile menționate la alineatul (1). Comisia poate stabili, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 18, măsurile adecvate.

(3) Normele de aplicare a prezentului articol, în special în ceea ce privește periodicitatea comunicării informațiilor, modelul care trebuie urmat și natura informațiilor, se stabilesc în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 18.

▼M12

Articolul 17

(1) Comisia este asistată de Comitetul permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală, înființat în temeiul articolului 58 din Regulamentul (CE) nr. 178/2002 ( 26 ).

(2) Atunci când se face trimitere la prezentul articol, se aplică articolele 5 și 7 din Decizia 1999/468/CE ( 27 ).

Perioada prevăzută la articolul 5 alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE se stabilește la 15 zile.

(3) Comitetul își stabilește regulamentul de procedură.

Articolul 18

(1) Comisia este asistată de Comitetul permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală.

(2) Atunci când se face trimitere la prezentul articol, se aplică articolele 5 și 7 din Decizia 1999/468/CE.

Perioada prevăzută la articolul 5 alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE se stabilește la trei luni.

▼B







CAPITOLUL IV

Dispoziții tranzitorii și finale

Articolul 19

▼M10 —————

▼B

(2) Înainte de ►M7 31 decembrie 1996 ◄ , Consiliul va reexamina dispozițiile prezentei directive pe baza unui raport al Comisiei asupra experienței dobândite, însoțit de eventuale propuneri în legătură cu care se va pronunța cu majoritate calificată.

▼M10

Articolul 20

În vederea punerii progresive în aplicare a regimului de control prevăzut de prezenta directivă, până la data de 31 decembrie 1992 statele membre pot efectua, în cursul transportului:

— un control al documentelor pentru produsele menționate la anexele A și B sau pentru produsele importate provenind din țări terțe;

— controale sanitar-veterinare prin sondaj pe baza unui tratament egal pentru produsele menționate la anexa B.

▼M10 —————

▼M7

Articolul 22

Statele membre adoptă actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive la 1 iulie 1992.

▼B

Articolul 23

Prezenta directivă se adresează statelor membre.

▼M13









ANEXA A

CAPITOLUL I

Directiva 2002/99/CE a Consiliului din 16 decembrie 2002 de stabilire a normelor de sănătate animală care reglementează producția, prelucrarea, distribuția și introducerea produselor de origine animală destinate consumului uman ( 28 ).

Regulamentul (CE) nr. 853/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 de stabilire a normelor specifice de igienă privind produsele alimentare de origine animală ( 29 ).

CAPITOLUL II

Directiva 92/118/CEE a Consiliului din 17 decembrie 1992 care stabilește condițiile de sănătate animală și de sănătate publică ce reglementează comerțul și importurile în Comunitate de produse care nu fac obiectul acestor cerințe, care au fost prevăzute de normele comunitare specifice menționate în anexa A capitolul I la Directiva 89/662/CEE și, în ceea ce privește agenții patogeni, al Directivei 90/425/CEE ( 30 ).

Regulamentul (CE) nr. 1774/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 3 octombrie 2002 de stabilire a normelor sanitare care se aplică subproduselor de origine animală, care nu sunt destinate consumului uman ( 31 ).

▼M11









ANEXA B

PRODUSE CARE NU INTRĂ SUB INCIDENȚA ARMONIZĂRII COMUNITARE, DAR A CĂROR COMERCIALIZARE AR PUTEA FACE OBIECTUL CONTROALELOR PREVĂZUTE DE PREZENTA DIRECTIVĂ

Alte produse de origine animală care nu sunt incluse nici în anexa B la prezenta directivă, nici în anexa la Directiva 90/425/CEE: aceste produse vor fi definite în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 18.