02013R0231 — RO — 01.08.2022 — 002.001

Acest document are doar scop informativ și nu produce efecte juridice. Instituțiile Uniunii nu își asumă răspunderea pentru conținutul său. Versiunile autentice ale actelor relevante, inclusiv preambulul acestora, sunt cele publicate în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și disponibile pe site-ul EUR-Lex. Aceste texte oficiale pot fi consultate accesând linkurile integrate în prezentul document.

►B REGULAMENTUL DELEGAT (UE) NR. 231/2013 AL COMISIEI din 19 decembrie 2012 de completare a Directivei 2011/61/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește derogările, condițiile generale de operare, depozitarii, efectul de levier, transparența și supravegherea (Text cu relevanță pentru SEE) (JO L 083 22.3.2013, p. 1)

Astfel cum a fost modificat prin:









▼B

REGULAMENTUL DELEGAT (UE) NR. 231/2013 AL COMISIEI

din 19 decembrie 2012

de completare a Directivei 2011/61/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește derogările, condițiile generale de operare, depozitarii, efectul de levier, transparența și supravegherea

(Text cu relevanță pentru SEE)







CAPITOLUL I

DEFINIȚII

Articolul 1

Definiții

Pe lângă definițiile prevăzute la articolul 2 din Directiva 2011/61/UE, în sensul prezentului regulament se aplică și următoarele definiții:

1. „angajament de capital” înseamnă angajamentul contractual al unui investitor de a furniza fondului de investiții alternative (FIA) o sumă convenită cu titlu de investiție, la cererea AFIA;

2. „persoană relevantă”, în cazul unui AFIA, înseamnă oricare dintre următoarele: (a) un administrator, un partener sau echivalentul acestuia, sau un director al AFIA; (b) un angajat al AFIA sau orice altă persoană fizică ale cărei servicii sunt puse la dispoziția și sub controlul AFIA și care este implicată în furnizarea de către AFIA a serviciilor de administrare a portofoliului colectiv; (c) o persoană fizică sau juridică implicată direct în prestarea de servicii către AFIA în baza unui acord de delegare încheiat cu părți terțe în vederea furnizării de către AFIA a serviciilor de administrare a portofoliului colectiv;

3. „conducere superioară” înseamnă persoana sau persoanele care conduc efectiv activitatea unui AFIA, în conformitate cu articolul 8 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2011/61/UE, și, după caz, membrul executiv sau membrii executivi ai organului de conducere;

4. „organ de conducere” înseamnă organul cu cea mai înaltă putere de decizie din cadrul unui AFIA, care îndeplinește funcțiile de supraveghere și de conducere, sau numai funcția de conducere dacă cele două funcții sunt separate;

5. „măsură specială” înseamnă o măsură care decurge direct din natura nelichidă a activelor unui FIA, afectează drepturile specifice de răscumpărare ale investitorilor într-un tip de unități sau de acțiuni ale FIA și constituie o măsură ad-hoc sau separată de drepturile generale de răscumpărare ale investitorilor;

▼M2

6. „risc legat de durabilitate” înseamnă un risc legat de durabilitate astfel cum este definit la articolul 2 punctul 22 din Regulamentul (UE) 2019/2088 al Parlamentului European și al Consiliului ( 1 );

7. „factori de durabilitate” înseamnă factori de durabilitate astfel cum sunt definiți la articolul 2 punctul 24 din Regulamentul (UE) 2019/2088.

▼B







CAPITOLUL II

DISPOZIȚII GENERALE







SECȚIUNEA 1

Calculul activelor administrate

[Articolul 3 alineatul (2) din Directiva 2011/61/UE]

Articolul 2

Calculul valorii totale a activelor administrate

(1) Pentru a putea beneficia de derogarea prevăzută la articolul 3 alineatul (2) din Directiva 2011/61/UE un AFIA trebuie: (a) să identifice toate FIA pentru care este numit AFIA extern sau FIA pentru care este AFIA dacă forma juridică a FIA permite administrarea internă, în conformitate cu articolul 5 din Directiva 2011/61/UE; (b) să identifice portofoliul de active al fiecărui FIA administrat și să determine, în conformitate cu normele de evaluare prevăzute de legea țării în care FIA este stabilit și/sau de regulile sau actele constitutive ale FIA, valoarea corespunzătoare a activelor administrate, inclusiv a tuturor activelor dobândite prin utilizarea efectului de levier; (c) să însumeze valorile activelor administrate determinate pentru toate FIA administrate și să compare valoarea totală a activelor administrate rezultată cu pragul relevant stabilit la articolul 3 alineatul (2) din Directiva 2011/61/UE.

(2) În sensul alineatului (1), organismele de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM) pentru care AFIA este societatea de administrare desemnată în conformitate cu Directiva 2009/65/CE, nu se includ în calcul.

În sensul alineatului (1), FIA administrate de AFIA, pentru care acesta a delegat funcții în conformitate cu articolul 20 din Directiva 2011/61/UE, se includ în calcul. Cu toate acestea, portofoliile FIA pe care AFIA le administrează prin delegare se exclud din calcul.

(3) Pentru calcularea valorii totale a activelor administrate, fiecare poziție pe un instrument financiar derivat, inclusiv pe un instrument financiar derivat încorporat în titluri transferabile, trebuie convertită în poziția echivalentă pe activele suport ale instrumentului financiar derivat respectiv, utilizând metodologia de conversie stabilită la articolul 10. Valoarea absolută a acestei poziții echivalente se utilizează apoi la calculul valorii totale a activelor administrate.

(4) Atunci când un FIA investește în alte FIA administrate de același AFIA extern, investiția respectivă poate fi exclusă din calculul activelor administrate de AFIA.

(5) Atunci când un compartiment al unui FIA administrat intern sau extern investește în alt compartiment al aceluiași FIA, investiția respectivă poate fi exclusă din calculul activelor administrate de AFIA.

(6) Valoarea totală a activelor administrate se calculează în conformitate cu alineatele (1)-(4) cel puțin o dată pe an, utilizând cele mai recente valori disponibile ale activelor. Cea mai recentă valoare a activelor disponibilă pentru fiecare FIA trebuie determinată în cele 12 luni care preced data de calcul al pragului în conformitate cu prima teză din prezentul alineat. AFIA trebuie să stabilească o dată de calcul al pragului și să o aplice în mod consecvent. Orice modificare ulterioară a datei alese trebuie justificată în fața autorității competente. La selectarea datei de calcul al pragului, AFIA trebuie să țină seama de datele și de frecvența de evaluare a activelor administrate.

Articolul 3

Monitorizarea permanentă a activelor administrate

AFIA stabilește, instituie și aplică proceduri de monitorizare permanentă a valorii totale a activelor administrate. Monitorizarea trebuie să furnizeze o imagine de ansamblu actualizată a activelor administrate și să includă observarea activității de subscriere și de răscumpărare sau, dacă este cazul, a apelurilor de vărsare a capitalului, a distribuirilor de capital și a valorii activelor în care a investit fiecare FIA.

Apropierea valorii totale a activelor administrate de pragul prevăzut la articolul 3 alineatul (2) din Directiva 2011/61/UE și activitatea așteptată de subscriere și de răscumpărare se iau în considerare la evaluarea necesității de a calcula mai frecvent valoarea totală a activelor administrate.

Articolul 4

Încălcarea ocazională a pragului

(1) AFIA evaluează situațiile în care valoarea totală a activelor administrate depășește pragul relevant, pentru a stabili dacă acestea au sau nu un caracter temporar.

(2) Dacă valoarea totală a activelor administrate depășește pragul relevant, iar AFIA consideră că situația nu are caracter temporar, acesta notifică fără întârziere autoritatea competentă, indicând faptul că situația nu este considerată ca având caracter temporar, și solicită acordarea autorizării în termen de 30 de zile calendaristice în conformitate cu articolul 7 din Directiva 2011/61/UE.

(3) Dacă valoarea totală a activelor administrate depășește pragul relevant, iar AFIA consideră că situația are caracter temporar, acesta notifică fără întârziere autoritatea competentă, indicând faptul că situația este considerată ca având caracter temporar. Notificarea trebuie să includă informații care justifică evaluarea de către AFIA a caracterului temporar al situației, inclusiv o descriere a situației și o explicare a motivelor pentru care aceasta este considerată temporară.

(4) O situație nu poate fi considerată ca având caracter temporar dacă are probabilitatea să dureze mai mult de trei luni.

(5) La trei luni de la data la care valoarea totală a activelor administrate a depășit pragul relevant, AFIA recalculează valoarea totală a activelor administrate pentru a demonstra că aceasta se situează sub pragul relevant sau pentru a demonstra autorității competente că situația care a condus la depășirea pragului a fost soluționată și nu este nevoie de o cerere de autorizare.

Articolul 5

Informațiile care trebuie furnizate în cadrul înregistrării

(1) În cadrul obligației prevăzute la articolul 3 alineatul (3) litera (b) din Directiva 2011/61/UE, AFIA comunică autorităților competente valoarea totală a activelor administrate calculată în conformitate cu procedura stabilită la articolul 2.

(2) În cadrul obligației prevăzute la articolul 3 alineatul (3) litera (c) din Directiva 2011/61/UE, AFIA furnizează pentru fiecare FIA documentul de ofertă, sau un extras relevant din documentul de ofertă, sau o descriere generală a strategiei de investiții. Extractul relevant din documentul de ofertă și descrierea strategiei de investiții trebuie să includă cel puțin următoarele informații: (a) principalele categorii de active în care poate investi FIA; (b) sectoarele industriale, geografice sau alte sectoare ale pieței, sau clasele specifice de active pe care se concentrează strategia de investiții; (c) o descriere a politicii de împrumut sau a politicii privind efectul de levier a FIA.

(3) Informațiile care trebuie furnizate de AFIA în conformitate cu articolul 3 alineatul (3) litera (d) din Directiva 2011/61/UE sunt indicate la articolul 110 alineatul (1) din prezentul regulament. Pentru comunicarea acestor informații trebuie utilizat modelul de raportare proforma prevăzut în anexa IV.

(4) Autoritățile competente din Uniune își comunică reciproc și comunică Autorității Europene pentru Valori Mobiliare și Piețe (AEVMP) și Comitetului European pentru Riscuri Sistemice (CERS) informațiile colectate în conformitate cu articolul 3 alineatul (3) litera (d) din Directiva 2011/61/UE, atunci când acest lucru este necesar pentru îndeplinirea obligațiilor lor.

(5) Informațiile solicitate pentru înregistrare se actualizează și se furnizează anual. Din motive legate de exercitarea competențelor lor în conformitate cu articolul 46 din Directiva 2011/61/UE, autoritățile competente pot solicita unui AFIA să furnizeze cu o frecvență mai mare informațiile prevăzute la articolul 3 din Directiva 2011/61/UE.







SECȚIUNEA 2

Calculul efectului de levier

[Articolul 4 alineatul (3) din Directiva 2011/61/UE]

Articolul 6

Dispoziții generale privind calculul efectului de levier

(1) Efectul de levier al unui FIA se exprimă ca raport între expunerea sa și valoarea activului său net.

(2) AFIA calculează expunerea FIA administrate în conformitate cu metoda brută prevăzută la articolul 7 și cu metoda angajamentului prevăzută la articolul 8.

Având în vedere evoluțiile pieței și până la 21 iulie 2015 cel târziu, Comisia revizuiește metodele de calcul menționate la primul paragraf pentru a decide dacă acestea sunt suficiente și adecvate pentru toate tipurile de FIA sau dacă trebuie elaborată o metodă de calcul al efectului de levier suplimentară și opțională.

(3) Expunerea aferentă oricăror structuri financiare sau juridice care implică părți terțe și sunt controlate de un FIA trebuie inclusă în calculul expunerii, dacă aceste structuri sunt înființate cu scopul specific de a mări, în mod direct sau indirect, expunerea la nivelul FIA. În cazul FIA a căror politică principală de investiții constă în a dobândi controlul asupra societăților necotate sau a emitenților necotați, AFIA nu trebuie să includă în calculul efectului de levier expunerile existente la nivelul acestor societăți sau emitenți, cu condiția ca FIA, sau AFIA acționând în numele FIA, să nu fie nevoit să suporte eventuale pierderi care depășesc investițiile sale în societatea respectivă sau emitentul respectiv.

(4) AFIA exclud acordurile de împrumut încheiate, dacă acestea au caracter temporar și sunt integral acoperite de angajamentele contractuale de capital ale investitorilor în FIA.

(5) Un AFIA trebuie să dispună de proceduri formalizate în mod adecvat pentru calcularea expunerii fiecărui FIA pe care îl administrează, în conformitate cu metoda brută și cu metoda angajamentului. Calculul trebuie să fie aplicat consecvent în timp.

Articolul 7

Calcularea expunerii FIA prin metoda brută

Expunerea unui FIA calculată prin metoda brută este suma valorilor absolute ale tuturor pozițiilor evaluate în conformitate cu articolul 19 din Directiva 2011/61/UE și cu toate actele delegate adoptate în temeiul acesteia.

Pentru calcularea expunerii unui FIA prin metoda brută, AFIA:

(a) exclude valoarea numerarului și a echivalentelor de numerar, care constituie investiții foarte lichide deținute în moneda de bază a FIA, pot fi rapid convertite într-o sumă cunoscută în numerar, sunt supuse unui risc nesemnificativ de schimbare a valorii și furnizează un randament care nu depășește rata unor obligațiuni guvernamentale pe trei luni, de înaltă calitate;

(b) convertește instrumentele financiare derivate în poziții echivalente pe activele suport ale acestora, utilizând metodologiile de conversie prevăzute la articolul 10 și metodele stabilite în anexa I punctele 4-9 și punctul 14;

(c) exclude împrumuturile în numerar care rămân sub formă de numerar sau echivalente de numerar în sensul literei (a) și pentru care sumele datorate sunt cunoscute;

(d) include expunerea care rezultă din reinvestirea împrumuturilor în numerar și reprezintă valoarea cea mai mare dintre valoarea de piață a investiției realizate și valoarea totală a numerarului împrumutat menționată în anexa I punctele 1 și 2;

(e) include pozițiile deținute în acordurile repo sau reverse repo și în acordurile de dare sau luare de titluri cu împrumut sau în alte acorduri în conformitate cu anexa I punctul 3 și punctele 10-13.

Articolul 8

Calcularea expunerii FIA prin metoda angajamentului

(1) Expunerea unui FIA calculată prin metoda angajamentului este suma valorilor absolute ale tuturor pozițiilor evaluate în conformitate cu articolul 19 din Directiva 2011/61/UE și cu actele delegate aferente, sub rezerva îndeplinirii criteriilor prevăzute la alineatele (2)-(9).

(2) Pentru calcularea expunerii unui FIA prin metoda angajamentului, AFIA: (a) convertește fiecare poziție pe un instrument financiar derivat în poziția echivalentă pe activul suport al instrumentului derivat respectiv, utilizând metodologiile de conversie prevăzute la articolul 10 și în anexa II punctele 4-9 și punctul 14; (b) aplică acordurile de compensare și de acoperire a riscurilor; (c) calculează expunerea creată prin reinvestirea împrumuturilor, dacă această reinvestire mărește expunerea FIA astfel cum se menționează în anexa I punctele 1 și 2; (d) include în calcul alte acorduri în conformitate cu anexa I punctul 3 și punctele 10-13;

(3) Pentru calcularea expunerii unui FIA prin metoda angajamentului: (a) acordurile de compensare includ combinațiile de tranzacții cu instrumente financiare derivate sau poziții în titluri care se referă la același activ suport, indiferent – în cazul instrumentelor financiare derivate – de data scadenței, dacă tranzacțiile respective cu instrumente financiare derivate sau poziții în titluri se efectuează cu unicul scop de a elimina riscurile aferente pozițiilor asumate prin celelalte instrumente financiare derivate sau poziții în titluri; (b) acordurile de acoperire a riscurilor includ combinațiile de tranzacții cu instrumente financiare derivate sau poziții în titluri care nu se referă neapărat la același activ suport, dacă tranzacțiile respective cu instrumente financiare derivate sau poziții în titluri se efectuează cu unicul scop de a compensa riscurile aferente pozițiilor asumate prin celelalte instrumente financiare derivate sau poziții în titluri.

(4) Prin derogare de la alineatul (2), un instrument financiar derivat nu se convertește în poziția echivalentă pe activul suport, dacă întrunește toate caracteristicile următoare: (a) schimbă performanța activelor financiare din portofoliul FIA cu performanța unor active financiare de referință; (b) compensează total riscurile activelor din portofoliul FIA care au făcut obiectul swap-ului, astfel încât performanța FIA nu depinde de performanța acestor active; (c) nu include caracteristici opționale suplimentare, nici clauze privind efectul de levier și nici alte riscuri suplimentare față de deținerea directă a activelor financiare de referință.

(5) Prin derogare de la alineatul (2), la calcularea expunerii prin metoda angajamentului, un instrument financiar derivat nu se convertește în poziția echivalentă pe activul suport, dacă îndeplinește cumulativ următoarele condiții: (a) deținerea în același timp de către FIA a unui instrument financiar derivat referitor la un activ financiar, precum și a numerarului care este investit în echivalentele de numerar definite la articolul 7 litera (a) este echivalentă cu deținerea unei poziții lungi pe activul financiar respectiv; (b) instrumentul financiar derivat nu generează o creștere a expunerii și a efectului de levier sau riscuri.

(6) Acordurile de acoperire a riscurilor se iau în considerare la calcularea expunerii unui FIA numai dacă îndeplinesc toate condițiile următoare: (a) pozițiile implicate în relația de acoperire a riscurilor nu urmăresc generarea unui randament, iar riscurile generale și specifice sunt compensate; (b) reducerea riscului de piață la nivelul FIA este verificabilă; (c) riscurile generale și specifice aferente instrumentelor financiare derivate, dacă există, sunt compensate; (d) operațiunile de acoperire a riscurilor privesc aceeași clasă de active; (e) sunt eficiente în condiții de tensiune a pieței.

(7) Sub rezerva alineatului (6), instrumentele financiare derivate utilizate pentru acoperirea riscurilor valutare și care nu generează o creștere a expunerii și a efectului de levier sau alte riscuri, nu se includ în calcul.

(8) Un AFIA compensează pozițiile în următoarele cazuri: (a) între instrumente financiare derivate, cu condiția ca acestea să aibă același activ suport, chiar dacă data scadenței este diferită; (b) între un instrument financiar derivat al cărui activ suport este un titlu transferabil, un instrument al pieței monetare sau unități ale unui organism de plasament colectiv, astfel cum sunt acestea menționate la punctele 1-3 din secțiunea C a anexei I la Directiva 2004/39/CE, și activul suport respectiv.

(9) AFIA administrând FIA care, în conformitate cu politica lor principală de investiții, investesc mai ales în instrumente financiare derivate pe rata dobânzii utilizează reguli specifice de compensare în durată pentru a ține seama de corelarea dintre segmentele de scadență de pe curba ratei dobânzii, astfel cum se prevede la articolul 11.

Articolul 9

Metode de creștere a expunerii unui FIA

La calculul expunerii, AFIA utilizează metodele prevăzute în anexa I pentru situațiile menționate în aceeași anexă.

Articolul 10

Metodologii de conversie pentru instrumentele derivate

AFIA utilizează metodologiile de conversie prevăzute în anexa II pentru instrumentele financiare derivate menționate în aceeași anexă.

Articolul 11

Reguli de compensare în durată

(1) La calculul expunerii FIA, AFIA aplică reguli de compensare în durată în conformitate cu articolul 8 alineatul (9).

(2) Regulile de compensare în durată nu se utilizează în cazul în care conduc la o reprezentare falsă a profilului de risc al FIA. AFIA care recurg la regulile de compensare respective nu trebuie să includă alte surse de risc, precum volatilitatea, în strategia lor privind rata dobânzii. În consecință, în cadrul strategiilor de arbitraj pe rata dobânzii nu se aplică aceste reguli de compensare.

(3) Utilizarea acestor reguli de compensare în durată nu trebuie să conducă, prin intermediul investițiilor în poziții pe termen scurt, la un nivel nejustificat al efectului de levier. Instrumentele financiare derivate pe rata dobânzii cu durată de viață scurtă nu trebuie să fie principala sursă de randament a unui FIA cu durată medie, care utilizează reguli de compensare în durată.

(4) Instrumentele financiare derivate pe rata dobânzii se convertesc în poziția echivalentă pe activul suport și se compensează în conformitate cu anexa III.

(5) Un FIA care aplică reguli de compensare în durată poate utiliza și un cadru de acoperire a riscurilor. Regulile de compensare în durată pot fi aplicate numai instrumentelor financiare derivate pe rata dobânzii care nu sunt incluse în acorduri de acoperire a riscurilor.







SECȚIUNEA 3

Fondurile proprii suplimentare și asigurarea de răspundere civilă profesională

[Articolul 9 alineatul (7) și articolul 15 din Directiva 2011/61/UE]

Articolul 12

Riscurile legate de răspunderea profesională

(1) Riscurile legate de răspunderea profesională care trebuie acoperite în conformitate cu articolul 9 alineatul (7) din Directiva 2011/61/UE sunt riscurile de pierdere sau daună cauzată de o persoană relevantă prin neglijență în îndeplinirea activităților, pentru care AFIA poartă responsabilitatea juridică.

(2) Riscurile legate de răspunderea profesională definite la alineatul (1) includ, fără a se limita la acestea, următoarele riscuri: (a) pierderea documentelor care atestă dreptul de proprietate asupra activelor FIA; (b) declarațiile false sau înșelătoare adresate FIA sau investitorilor săi; (c) acte, erori sau omisiuni care conduc la încălcarea: (i) obligațiilor juridice și reglementare; (ii) obligației de a acționa cu competență și grijă față de FIA și investitorii săi; (iii) obligațiilor fiduciare; (iv) obligațiilor de confidențialitate; (v) regulilor sau actelor constitutive ale FIA; (vi) condițiilor de numire a AFIA de către FIA; (d) neîndeplinirea obligației de a stabili, aplica și menține proceduri adecvate pentru prevenirea actelor necinstite, frauduloase sau răuvoitoare; (e) evaluarea activelor sau calcularea prețurilor unităților/acțiunilor în mod necorespunzător; (f) pierderi decurgând din întreruperea activității sau din disfuncționalitățile sistemului, ale procesării tranzacțiilor sau ale managementului proceselor.

(3) Riscurile legate de răspunderea profesională trebuie să fie permanent acoperite, fie din fonduri proprii suplimentare adecvate, determinate în conformitate cu articolul 14, fie printr-un nivel adecvat de acoperire furnizat de asigurarea de răspundere civilă profesională, stabilit în conformitate cu articolul 15.

Articolul 13

Cerințe calitative privind administrarea riscurilor legate de răspunderea profesională

(1) AFIA aplică politici și proceduri interne eficace de administrare a riscurilor operaționale pentru a identifica, măsura, administra și monitoriza în mod adecvat aceste riscuri, inclusiv riscurile legate de răspunderea profesională, la care este sau poate fi, în mod rezonabil, expus. Activitățile de administrare a riscurilor operaționale sunt desfășurate independent în cadrul politicii de administrare a riscurilor.

(2) AFIA înființează o bază de date istorice privind pierderile, în care se înregistrează orice deficiențe operaționale, pierderi sau daune suportate. Această bază de date înregistrează, fără a se limita la acestea, toate riscurile legate de răspunderea profesională menționate la articolul 12 alineatul (2) care s-au materializat.

(3) În cadrul administrării riscurilor, AFIA utilizează datele istorice interne privind pierderile și, dacă este cazul, date externe, analiza scenariilor și factori care reflectă mediul de afaceri și sistemele de control intern.

(4) Expunerile la riscurile operaționale și pierderile suportate sunt monitorizate permanent și fac obiectul unor rapoarte interne regulate.

(5) Politicile și procedurile AFIA de administrare a riscurilor operaționale trebuie să fie corect formalizate. AFIA trebuie să instituie mecanisme care să asigure respectarea politicilor sale de administrare a riscurilor operaționale, precum și măsuri eficace de tratare a cazurilor de nerespectare a acestor politici. AFIA trebuie să instituie proceduri pentru adoptarea măsurilor corective adecvate.

(6) Politicile și procedurile de administrare a riscurilor operaționale și sistemele de măsurare sunt revizuite cu regularitate, cel puțin o dată pe an.

(7) AFIA trebuie să dispună de resurse financiare adecvate profilului de risc, astfel cum a fost acesta evaluat.

Articolul 14

Fonduri proprii suplimentare

(1) Prezentul articol se aplică AFIA care decid să acopere riscurile legate de răspunderea profesională din fondurile proprii suplimentare.

(2) Pentru acoperirea riscurilor legate de răspunderea profesională care decurg din neglijență profesională, AFIA trebuie să furnizeze fonduri proprii suplimentare care se ridică la cel puțin 0,01 % din valoarea portofoliilor FIA administrate.

Valoarea portofoliilor FIA administrate este suma valorilor absolute ale tuturor activelor, inclusiv ale activelor dobândite prin utilizarea efectului de levier, deținute de toate FIA administrate de AFIA, instrumentele financiare derivate fiind evaluate la valoarea lor de piață.

(3) Cerința de fonduri proprii suplimentare menționată la alineatul (2) se recalculează la sfârșitul fiecărui exercițiu financiar, iar valoarea fondurilor proprii suplimentare se ajustează în consecință.

AFIA stabilește, implementează și aplică proceduri de monitorizare permanentă a valorii portofoliilor FIA administrate, calculată în conformitate cu al doilea paragraf de la alineatul (2). Dacă, înainte de recalcularea anuală menționată la primul paragraf, valoarea portofoliilor FIA administrate crește semnificativ, AFIA recalculează fără întârzieri nejustificate cerința de fonduri proprii suplimentare și ajustează fondurile proprii suplimentare în consecință.

(4) Autoritatea competentă din statul membru de origine al AFIA poate autoriza AFIA să furnizeze fonduri proprii suplimentare inferioare valorii menționate la alineatul (2), numai dacă este convinsă – pe baza datelor istorice ale AFIA privind pierderile, înregistrate pe o perioadă de observare de cel puțin trei ani care precedă evaluarea – că AFIA furnizează fonduri proprii suplimentare suficiente pentru a acoperi în mod adecvat riscurile legate de răspunderea profesională. Valoarea inferioară a fondurilor proprii suplimentare autorizată nu trebuie să fie mai mică de 0,008 % din valoarea portofoliilor FIA administrate de AFIA.

(5) Autoritatea competentă din statul membru de origine al AFIA poate solicita AFIA să furnizeze fonduri proprii suplimentare care depășesc valoarea menționată la alineatul (2), dacă nu este convinsă că AFIA are suficiente fonduri proprii suplimentare pentru a acoperi în mod adecvat riscurile legate de răspunderea profesională. Autoritatea competentă trebuie să indice motivele pentru care consideră că fondurile proprii suplimentare ale AFIA sunt insuficiente.

Articolul 15

Asigurarea de răspundere civilă profesională

(1) Prezentul articol se aplică AFIA care decid să acopere riscurile legate de răspunderea profesională printr-o asigurare de răspundere civilă profesională.

(2) AFIA contractează și deține permanent o asigurare de răspundere civilă profesională care: (a) are o durată inițială de cel puțin un an; (b) prevede o perioadă de preaviz în vederea rezilierii de cel puțin 90 de zile; (c) acoperă riscurile legate de răspunderea profesională definite la articolul 12 alineatele (1) și (2); (d) este contractată cu o societate din UE sau din afara UE autorizată să furnizeze asigurări de răspundere civilă profesională în conformitate cu legislația Uniunii sau cu legislația națională; (e) este furnizată de o entitate terță.

Orice franșiză deductibilă convenită trebuie acoperită integral din fonduri proprii care completează fondurile proprii ce trebuie furnizate în conformitate cu articolul 9 alineatele (1) și (3) din Directiva 2011/61/UE.

(3) Acoperirea furnizată de asigurare pentru o creanță individuală trebuie să fie de cel puțin 0,7 % din valoarea portofoliilor FIA administrate de AFIA calculată în conformitate cu articolul 14 alineatul (2) al doilea paragraf.

(4) Acoperirea furnizată de asigurare pentru creanțele agregate pe un an trebuie să fie de cel puțin 0,9 % din valoarea portofoliilor FIA administrate de AFIA calculată în conformitate cu articolul 14 alineatul (2) al doilea paragraf.

(5) AFIA reexaminează polița de asigurare de răspundere civilă profesională și conformitatea acesteia cu cerințele stabilite de prezentul articol cel puțin o dată pe an, precum și în cazul producerii oricărei modificări care afectează conformitatea poliței cu cerințele prezentului articol.







CAPITOLUL III

CONDIȚII DE OPERARE PENTRU AFIA







SECȚIUNEA 1

Principii generale

[Articolul 12 alineatul (1) din Directiva 2011/61/UE]

Articolul 16

Obligațiile generale ale autorităților competente

Atunci când verifică dacă AFIA respectă articolul 12 alineatul (1) din Directiva 2011/61/UE, autoritățile competente utilizează cel puțin criteriile stabilite în prezenta secțiune.

Articolul 17

Obligația de a acționa în interesul FIA sau al investitorilor în FIA și al integrității pieței

(1) AFIA aplică politici și proceduri de prevenire a practicilor frauduloase, inclusiv a celor despre care se poate estima în mod rezonabil că afectează stabilitatea și integritatea pieței.

(2) AFIA se asigură că FIA administrate sau investitorilor în aceste FIA nu li se percep costuri nejustificate.

Articolul 18

Diligența necesară

(1) AFIA aplică un nivel ridicat de diligență în selectarea și monitorizarea permanentă a investițiilor.

(2) AFIA se asigură de faptul că dispune de cunoștințe adecvate și de o înțelegere adecvată a activelor în care investește FIA.

(3) AFIA stabilește, instituie și aplică politici și proceduri scrise privind diligența necesară și pune în aplicare măsuri eficiente pentru a se asigura că deciziile de investiții luate în numele FIA se execută în conformitate cu obiectivele, strategia de investiții și, dacă este cazul, limitele de risc ale FIA.

(4) Politicile și procedurile privind diligența necesară menționate la alineatul (3) se revizuiesc și se actualizează cu regularitate.

▼M2

(5) AFIA țin seama de riscurile legate de durabilitate atunci când se conformează cerințelor prevăzute la alineatele (1)-(3).

(6) Atunci când AFIA iau în considerare principalele efecte negative ale deciziilor de investiții asupra factorilor de durabilitate, astfel cum se descrie la articolul 4 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2019/2088 sau astfel cum se cere la articolul 4 alineatul (3) sau alineatul (4) din regulamentul menționat, AFIA respectivi țin seama de aceste efecte negative principale atunci când se conformează cerințelor prevăzute la alineatele (1)-(3) de la prezentul articol.

▼B

Articolul 19

Diligența necesară în cazul investițiilor în active cu lichiditate limitată

(1) Atunci când AFIA investesc în active cu lichiditate limitată și dacă o astfel de investiție este precedată de o fază de negociere, pe lângă cerințele prevăzute la articolul 18, pentru faza de negociere, aceștia: (a) stabilesc și actualizează periodic un plan de afaceri care corespunde duratei FIA și condițiilor pieței; (b) caută și selectează eventuale tranzacții coerente cu planul de afaceri menționat la litera (a); (c) evaluează tranzacțiile selectate luând în considerare oportunitățile, dacă există, și riscurile asociate globale, toți factorii de natură juridică, fiscală sau financiară ori de altă natură care afectează valoarea, resursele umane și materiale, precum și strategiile, inclusiv strategiile de ieșire; (d) îndeplinește activitățile pe care le presupune diligența necesară pentru tranzacții, înainte de a prevedea executarea acestora; (e) monitorizează performanța FIA din perspectiva planului de afaceri menționat la litera (a).

(2) AFIA păstrează evidențe ale activităților desfășurate în conformitate cu alineatul (1) pentru o perioadă de cel puțin cinci ani.

Articolul 20

Diligența necesară pentru selectarea și numirea contrapartidelor și a brokerilor principali

(1) Atunci când selectează și numește contrapartide și brokeri principali, înainte de a încheia un acord și permanent după încheierea acordului, AFIA trebuie să exercite competența, atenția și diligența necesare, ținând seama de întreaga gamă de servicii furnizate și de calitatea acestora.

(2) Atunci când selectează brokeri principali sau contrapartide ale sale sau ale FIA pentru o tranzacție OTC cu instrumente financiare derivate, un acord de dare cu împrumut de titluri sau un acord de răscumpărare, AFIA se asigură că brokerii principali și contrapartidele îndeplinesc toate condițiile următoare: (a) sunt supuși unei supravegheri continue de către o autoritate publică; (b) sunt solizi din punct de vedere financiar; (c) au structura organizatorică și resursele necesare pentru îndeplinirea serviciilor pe care trebuie să le furnizeze AFIA sau FIA.

(3) Atunci când evaluează soliditatea financiară menționată la alineatul (2) litera (b), AFIA trebuie să țină seama de faptul că brokerul principal sau contrapartida este sau nu supus reglementării prudențiale, inclusiv cerinței de capital suficient, și unei supravegheri eficace.

(4) Lista cu brokerii principali selectați se aprobă de către conducerea superioară a AFIA. În cazuri excepționale, pot fi numiți brokeri principali care nu sunt incluși pe listă, cu condiția ca aceștia să îndeplinească cerințele stabilite la alineatul (2), iar conducerea superioară să aprobe numirea. AFIA trebuie să poată demonstra validitatea motivelor acestei alegeri și faptul că a exercitat diligența necesară în selectarea și monitorizarea brokerilor principali neincluși pe listă.

Articolul 21

Obligația de a acționa cu onestitate, echitate și competența necesară

Pentru a stabili dacă un AFIA își exercită activitățile cu onestitate, echitate și competența necesară, autoritățile competente trebuie să verifice cel puțin dacă sunt îndeplinite următoarele condiții:

(a) organul de conducere al AFIA deține în mod colectiv cunoștințele, competențele și experiența adecvată pentru a înțelege activitățile AFIA, în special principalele riscuri asociate acestor activități, precum și activele în care investește FIA;

(b) membrii organului de conducere dedică suficient timp pentru îndeplinirea corectă a funcțiilor lor în AFIA;

(c) fiecare membru al organului de conducere acționează cu onestitate, integritate și independență de spirit;

(d) AFIA dedică resurse adecvate pentru integrarea și formarea membrilor organului de conducere.

Articolul 22

Resurse

(1) AFIA trebuie să angajeze suficient personal având competențele, cunoștințele și experiența necesare pentru îndeplinirea responsabilităților care i se atribuie.

(2) În sensul alineatului (1), AFIA țin seama de natura, dimensiunea și complexitatea activităților personalului, precum și de natura și gama serviciilor și a acțiunilor întreprinse în cursul acestei activități.

▼M2

(3) În sensul alineatului (1), AFIA dețin resursele și expertiza necesare pentru integrarea efectivă a riscurilor legate de durabilitate.

▼B

Articolul 23

Tratamentul echitabil al investitorilor în FIA

(1) AFIA se asigură că procedurile sale decizionale și structura sa organizatorică, menționate la articolul 57, garantează tratamentul echitabil al investitorilor.

(2) Orice tratament preferențial acordat de AFIA unuia sau mai multor investitori nu trebuie să producă un dezavantaj general semnificativ pentru ceilalți investitori.

Articolul 24

Stimulente

(1) Nu se consideră că AFIA acționează cu onestitate, echitate și în conformitate cu interesele FIA administrate sau ale investitorilor în aceste FIA dacă, în legătură cu activitățile întreprinse în cadrul îndeplinirii funcțiilor menționate în anexa I la Directiva 2011/61/UE, aceștia plătesc sau li se plătește orice remunerare sau comision, ori furnizează sau li se furnizează orice beneficiu nemonetar, altele decât următoarele: (a) o remunerare, un comision sau un beneficiu nemonetar plătit ori furnizat FIA sau de către FIA, ori unei persoane sau de către o persoană în numele FIA; (b) o remunerare, un comision sau un beneficiu nemonetar plătit ori furnizat unei părți terțe sau de către o parte terță, ori unei persoane sau de către o persoană care acționează în numele unei părți terțe, atunci când AFIA poate demonstra că sunt îndeplinite următoarele condiții: (i) existența, natura și valoarea remunerării, comisionului sau beneficiului sau, dacă valoarea nu poate fi stabilită, metoda de calcul a acestei valori sunt comunicate clar investitorilor în FIA în mod cuprinzător, exact și ușor de înțeles, înainte de furnizarea serviciului respectiv; (ii) plata remunerării sau a comisionului ori furnizarea beneficiului nemonetar are scopul de a îmbunătăți calitatea serviciului respectiv și nu afectează respectarea obligației AFIA de a acționa în interesul FIA administrat sau al investitorilor în FIA; (c) remunerările licite care permit sau sunt necesare pentru furnizarea serviciului respectiv, inclusiv costurile de custodie, comisioanele de decontare și de schimb, taxele reglementare sau cheltuielile de procedură, și care, prin natura lor, nu intră în conflict cu obligația AFIA de a acționa cu onestitate, echitate și în conformitate cu interesul FIA administrat sau al investitorilor în FIA.

(2) Comunicarea sub formă de rezumat a termenilor esențiali ai dispozițiilor privind remunerările, comisioanele sau beneficiile nemonetare este considerată satisfăcătoare în sensul alineatului (1) litera (b) punctul (i), cu condiția ca AFIA să se angajeze să furnizeze detalii suplimentare la cererea investitorilor în FIA pe care îl administrează și cu condiția să îndeplinească acest angajament.

Articolul 25

Utilizarea cu eficacitate a resurselor și a procedurilor – prelucrarea ordinelor

(1) AFIA stabilește, implementează și aplică proceduri și dispoziții care permit executarea promptă, echitabilă și rapidă a odinelor, în numele FIA.

(2) Procedurile și dispozițiile menționate la alineatul (1) trebuie să îndeplinească următoarele cerințe: (a) să asigure înregistrarea și alocarea cu promptitudine și acuratețe a ordinelor executate în numele FIA; (b) să execute cu promptitudine ordinele comparabile ale FIA în ordinea sosirii, cu excepția cazului în care acest lucru este imposibil din cauza caracteristicilor acestor ordine ori a condițiilor de piață predominante, sau a cazului în care interesele FIA sau ale investitorilor în FIA cer alt mod de a proceda.

(3) Instrumentele financiare, sumele de bani sau alte active primite în urma decontării ordinelor executate se livrează corect și cu promptitudine FIA relevant sau se înregistrează în contul acestuia.

(4) AFIA nu trebuie să utilizeze în mod necuvenit informațiile privind ordinele în așteptare ale FIA și trebuie să ia toate măsurile rezonabile pentru a preveni utilizarea în mod necuvenit a acestor informații de către orice persoană relevantă.

Articolul 26

Obligații de raportare a executării ordinelor de subscriere și de răscumpărare

(1) Atunci când au executat un ordin de subscriere sau, dacă este cazul, de răscumpărare primit de la un investitor, AFIA furnizează cu promptitudine acestuia, pe un suport durabil, informațiile esențiale privind executarea ordinului respectiv sau acceptarea ofertei de subscriere, după caz.

(2) Alineatul (1) nu se aplică atunci când obligația de a furniza investitorului confirmarea de executare a ordinului revine unui terț și dacă această confirmare conține informațiile esențiale.

AFIA se asigură că persoana terță își respectă obligațiile.

(3) Informațiile esențiale menționate la alineatele (1) și (2) cuprind următoarele: (a) identitatea AFIA; (b) identitatea investitorului; (c) data și ora primirii ordinului; (d) data executării; (e) identitatea FIA; (f) valoarea brută a ordinului, inclusiv comisioanele de subscriere, sau suma netă după deducerea comisioanelor de răscumpărare.

(4) AFIA furnizează investitorului, la cerere, informații privind situația ordinului sau acceptarea ofertei de subscriere, sau ambele, după caz.

Articolul 27

Executarea deciziilor de tranzacționare în numele FIA administrate

(1) AFIA acționează în interesul FIA sau al investitorilor în FIA pe care le administrează atunci când execută deciziile de tranzacționare în numele acestor FIA în contextul administrării portofoliilor lor.

(2) Ori de câte ori cumpără sau vinde instrumente financiare sau alte active pentru care buna executare este relevantă, precum și în sensul alineatului (1), AFIA ia toate măsurile rezonabile pentru a obține cel mai bun rezultat posibil pentru FIA pe care le administrează sau pentru investitorii în aceste FIA, ținând seama de prețul, costurile, rapiditatea, probabilitatea de executare și de decontare, volumul și natura ordinului și de orice alte considerente relevante pentru executarea ordinului. Importanța relativă a acestor factori se stabilește pe baza următoarelor criterii: (a) obiectivele, politica de investiții și riscurile specifice ale FIA, indicate în regulile, actele constitutive, prospectul sau documentele de ofertă ale FIA; (b) caracteristicile ordinului; (c) caracteristicile instrumentelor financiare sau ale altor active care fac obiectul acestui ordin; (d) caracteristicile locurilor de executare către care poate fi direcționat ordinul respectiv.

(3) AFIA stabilește și aplică dispoziții eficace pentru respectarea obligațiilor menționate la alineatele (1) și (2). În special, AFIA stabilește în scris și aplică o politică de executare care permite FIA și investitorilor lor să obțină cel mai bun rezultat posibil pentru ordinele FIA, în conformitate cu alineatul (2).

(4) AFIA monitorizează cu regularitate eficacitatea dispozițiilor și a politicii lor de executare a ordinelor, pentru a identifica și, dacă este cazul, a corecta orice deficiențe.

(5) AFIA revizuiesc anual politica lor de executare. Revizuirea se efectuează, de asemenea, ori de câte ori se produce o modificare semnificativă care afectează capacitatea AFIA de a obține în continuare cel mai bun rezultat posibil pentru FIA administrate.

(6) AFIA trebuie să poată demonstra că au executat ordinele în numele FIA în conformitate cu politica lor de executare.

(7) Alineatele (2)-(5) nu se aplică atunci când nu există posibilitatea de a utiliza locuri de executare diferite. AFIA trebuie însă să poată demonstra că nu pot fi utilizate locuri de executare diferite.

Articolul 28

Transmiterea către alte entități a ordinelor de tranzacționare în numele FIA pentru a fi executate

(1) Ori de câte ori cumpără sau vinde instrumente financiare sau alte active pentru care buna executare este relevantă, AFIA acționează în interesul FIA pe care le administrează sau al investitorilor în aceste FIA atunci când transmite altor entități ordinele de tranzacționare în numele FIA administrate pentru a fi executate, în contextul administrării portofoliilor acestor FIA.

(2) AFIA ia toate măsurile rezonabile pentru a obține cel mai bun rezultat posibil pentru FIA sau pentru investitorii în FIA ținând seama de prețul, costurile, rapiditatea, probabilitatea de executare și de decontare, volumul și natura ordinului sau de orice alte considerente relevante pentru executarea ordinului. Importanța relativă a acestor factori se stabilește pe baza criteriilor prevăzute la articolul 27 alineatul (2).

AFIA stabilește, implementează și aplică o politică pentru asigurarea respectării obligației menționate la primul paragraf. Politica identifică, pentru fiecare clasă de instrumente, entitățile cărora le pot fi plasate ordinele. AFIA încheie acorduri de executare numai dacă acestea sunt conforme cu obligațiile stabilite în prezentul articol. AFIA pune la dispoziția investitorilor în FIA pe care le administrează informații adecvate cu privire la politica instituită în conformitate cu prezentul alineat și la orice modificări semnificative ale acestei politici.

(3) AFIA monitorizează cu regularitate eficacitatea politicii instituite în conformitate cu alineatul (2) și, în special, calitatea executării ordinelor de către entitățile identificate în cadrul acestei politici, corectând, dacă este cazul, orice deficiențe.

În plus, AFIA revizuiește anual politica respectivă. O astfel de revizuire se efectuează, de asemenea, ori de câte ori se produce o modificare semnificativă care afectează capacitatea AFIA de a obține în continuare cel mai bun rezultat posibil pentru FIA administrate.

(4) AFIA trebuie să poată demonstra că au plasat ordinele în numele FIA în conformitate cu politica instituită în temeiul alineatului (2).

(5) Alineatele (2)-(5) nu se aplică atunci când nu există posibilitatea de a utiliza locuri de executare diferite. AFIA trebuie însă să poată demonstra că nu pot fi utilizate locuri de executare diferite.

Articolul 29

Agregarea și alocarea ordinelor de tranzacționare

(1) AFIA pot executa un ordin al unui FIA agregat cu un ordin al altui FIA, al unui OPCVM sau al unui client, sau cu un ordin plasat la investirea fondurilor proprii numai dacă: (a) este de așteptat, în mod rezonabil, ca agregarea ordinelor să nu aibă un efect global negativ asupra niciunui FIA, OPCVM sau client al cărui ordin urmează să fie agregat; (b) este stabilită și instituită o politică de alocare a ordinelor care asigură în termeni suficient de exacți alocarea corectă a ordinelor agregate, precizând inclusiv modul în care volumul și prețul ordinelor influențează alocările acestora, precum și tratarea executărilor parțiale.

(2) Atunci când agregă un ordin al unui FIA cu unul sau mai multe ordine ale altor FIA, OPCVM sau clienți, iar ordinul agregat este executat parțial, AFIA alocă tranzacțiile aferente în conformitate cu politica sa de alocare a ordinelor.

(3) Atunci când agregă tranzacțiile în nume propriu cu unul sau mai multe ordine ale FIA, OPCVM sau clienților, AFIA nu alocă tranzacțiile aferente într-un mod care prejudiciază FIA, OPCVM sau un client.

(4) Atunci când agregă un ordin al unui FIA, OPCVM sau altui client cu o tranzacție în nume propriu, iar ordinul agregat este executat parțial, AFIA alocă tranzacțiile aferente FIA, OPCVM sau clienților cu prioritate față de cele în nume propriu.

Cu toate acestea, dacă poate demonstra în mod rezonabil FIA sau celuilalt client că, fără agregare, nu ar fi fost în măsură să execute ordinul în condiții atât de avantajoase sau nu ar fi fost în măsură să îl execute deloc, AFIA poate aloca tranzacția în nume propriu în mod proporțional, în conformitate cu politica menționată la alineatul (1) litera (b).







SECȚIUNEA 2

Conflicte de interese

[Articolul 14 din Directiva 2011/61/UE]

Articolul 30

Tipuri de conflicte de interese

În scopul identificării tipurilor de conflicte de interese care apar în cursul administrării unui FIA, AFIA iau în considerare, în special, dacă AFIA, o persoană relevantă sau o persoană legată direct sau indirect de AFIA printr-o relație control:

(a) este probabil să obțină un câștig financiar sau să evite o pierdere financiară pe cheltuiala FIA sau a investitorilor acestuia;

(b) are un interes legat de rezultatul unui serviciu sau al unei activități prestate FIA, investitorilor acestuia sau unui client ori de rezultatul unei tranzacții efectuate în numele FIA sau al unui client, care este diferit de interesul FIA în acel rezultat;

(c) este stimulată financiar sau în alt mod să favorizeze: — interesul unui OPCVM, al unui client sau grup de clienți sau al altui FIA în detrimentul interesului FIA; — interesul unui investitor în detrimentul interesului unui alt investitor sau grup de investitori în același FIA;

(d) desfășoară aceleași activități pentru FIA în cauză și pentru un alt FIA, un OPCVM sau un client; sau

(e) primește sau va primi din partea altei persoane decât FIA sau decât investitorii acestuia un stimulent pentru activitățile de administrare a portofoliului colectiv prestate către FIA, sub formă de bani, bunuri sau servicii altele decât comisionul sau remunerația standard pentru serviciul respectiv.

▼M2

Atunci când identifică tipurile de conflicte de interese a căror existență poate aduce atingere intereselor unui FIA, AFIA includ aceste tipuri de conflicte de interese care pot apărea ca urmare a integrării riscurilor legate de durabilitate în procesele și sistemele lor, precum și în controalele lor interne.

▼B

Articolul 31

Politica în domeniul conflictelor de interese

(1) AFIA stabilește, implementează și aplică o politică eficace în domeniul conflictelor de interese. Această politică este stabilită în scris și este adecvată în raport cu dimensiunea și organizarea AFIA, precum și cu natura, dimensiunea și complexitatea activității acestuia.

Atunci când AFIA face parte dintr-un grup, politica respectivă ia totodată în considerare împrejurările pe care AFIA le cunoaște sau ar trebui să le cunoască și care pot genera un conflict de interese ca rezultat al structurii și al activității comerciale desfășurate de ceilalți membri ai grupului.

(2) Politica în domeniul conflictelor de interese stabilită în conformitate cu alineatul (1) cuprinde următoarele: (a) în ceea ce privește activitățile desfășurate de către AFIA sau în numele acestuia, inclusiv activitățile desfășurate de către un delegat, un subdelegat, un evaluator extern sau o contrapartidă, identificarea împrejurărilor care constituie sau pot da naștere unui conflict de interese cu un risc semnificativ de prejudiciere a intereselor FIA sau ale investitorilor săi; (b) procedurile care trebuie urmate și măsurile care trebuie adoptate pentru a preveni, gestiona și monitoriza astfel de conflicte.

Articolul 32

Conflicte de interese referitoare la răscumpărarea investițiilor

AFIA care administrează un FIA deschis identifică, gestionează și monitorizează conflictele de interese apărute între investitorii care doresc să își răscumpere investițiile și investitorii care doresc să își mențină investițiile în FIA, precum și orice conflicte între înclinația naturală a AFIA de a investi în active nelichide și politica de răscumpărare a FIA, în conformitate cu obligațiile care îi revin în temeiul articolului 14 alineatul (1) din Directiva 2011/61/UE.

Articolul 33

Proceduri și măsuri de prevenire sau de gestionare a conflictelor de interese

(1) Procedurile și măsurile stabilite pentru prevenirea sau gestionarea conflictelor de interese sunt concepute astfel încât să se asigure faptul că persoanele relevante implicate în diferitele activități care presupun un risc de conflict de interese desfășoară aceste activități cu un grad de independență adecvat dimensiunii și activităților AFIA și ale grupului din care acesta face parte, precum și nivelului de materialitate al riscului de prejudiciere a intereselor FIA sau ale investitorilor săi.

(2) Atunci când este necesar și adecvat pentru ca AFIA să asigure gradul de independență necesar, procedurile care trebuie urmate și măsurile care trebuie adoptate în conformitate cu articolul 31 alineatul (2) litera (b) includ următoarele: (a) proceduri eficace de prevenire și control al schimbului de informații dintre persoanele relevante implicate în activități de administrare a portofoliului colectiv sau în alte activități în conformitate cu articolul 6 alineatele (2) și (4) din Directiva 2011/61/UE care presupun un risc de conflict de interese în cazul în care schimbul de informații poate prejudicia interesele unuia sau mai multor FIA sau ale investitorilor acestora; (b) supravegherea separată a persoanelor relevante ale căror funcții principale implică desfășurarea de activități de administrare a portofoliului colectiv în numele clienților sau al investitorilor ori prestarea de servicii către clienți sau investitori ale căror interese pot intra în conflict ori care reprezintă în alt fel interese diferite care pot intra în conflict, inclusiv cele ale AFIA; (c) eliminarea oricărei legături directe dintre remunerarea persoanelor relevante care desfășoară cu precădere o anumită activitate și remunerarea altor persoane relevante, sau câștigurile generate de acestea, care desfășoară cu precădere altă activitate, atunci când activitățile în cauză pot genera un conflict de interese; (d) măsuri pentru interzicerea sau restrângerea exercitării de către orice persoană a unei influențe inadecvate asupra modului în care o persoană relevantă desfășoară activități de administrare a portofoliului colectiv; (e) măsuri de prevenire sau control al implicării simultane sau consecutive a unei persoane relevante în activități diferite de administrare a portofoliului colectiv sau în alte activități în conformitate cu articolul 6 alineatele (2) și (4) din Directiva 2011/61/UE, atunci când implicarea respectivă poate prejudicia gestionarea corespunzătoare a conflictelor de interese.

În cazul în care adoptarea sau aplicarea uneia sau a mai multora dintre măsurile și procedurile menționate anterior nu asigură gradul necesar de independență, AFIA adoptă măsurile și procedurile alternative sau suplimentare care sunt necesare și adecvate în acest sens.

Articolul 34

Gestionarea conflictelor de interese

Atunci când dispozițiile administrative sau organizatorice adoptate de AFIA nu sunt suficiente pentru a asigura, cu o certitudine rezonabilă, prevenirea riscurilor de prejudiciere a intereselor FIA sau ale investitorilor FIA, conducerea superioară sau un alt organ intern competent al AFIA sunt informați prompt pentru a lua orice decizie sau măsură necesară care să asigure faptul că AFIA acționează în interesul FIA sau al investitorilor FIA.

Articolul 35

Monitorizarea conflictelor de interese

(1) AFIA ține și actualizează periodic evidența tipurilor de activități desfășurate de către AFIA sau în numele său în care a apărut sau, în cazul în care este vorba de o activitate în curs de desfășurare, poate apărea un conflict de interese cu un risc semnificativ de prejudiciere a intereselor unuia sau mai multor FIA sau ale investitorilor acestora.

(2) Conducerea superioară primește în mod frecvent, cel puțin o dată pe an, rapoarte scrise privind activitățile menționate la alineatul (1).

Articolul 36

Informațiile privind conflictele de interese

(1) Informațiile care trebuie comunicate investitorilor în conformitate cu articolul 14 alineatele (1) și (2) din Directiva 2011/61/UE sunt furnizate acestora pe un suport durabil sau prin intermediul unui site web.

(2) În cazul în care informațiile menționate la alineatul (1) sunt furnizate prin intermediul unui site web și nu se adresează personal investitorului, trebuie îndeplinite condițiile următoare: (a) investitorului i-a fost comunicată adresa site-ului web și locul de pe site în care se pot găsi informațiile, iar acesta și-a dat acordul pentru furnizarea informațiilor prin astfel de mijloace; (b) informațiile trebuie să fie la zi; (c) informațiile trebuie să fie accesibile permanent prin intermediul site-ului web, pe toată perioada necesară, în mod rezonabil, clientului pentru a le consulta.

Articolul 37

Strategii de exercitare a drepturilor de vot

(1) Un AFIA elaborează strategii adecvate și eficace pentru a determina momentul și modul în care trebuie exercitate drepturile de vot deținute în portofoliile FIA pe care le administrează, în beneficiul exclusiv al FIA în cauză și al investitorilor acestora.

(2) Strategiile menționate la alineatul (1) prevăd măsuri și proceduri pentru: (a) monitorizarea acțiunilor relevante de la nivelul societăților; (b) asigurarea exercitării drepturilor de vot în conformitate cu obiectivele și cu politica de investiții ale FIA în cauză; (c) prevenirea sau gestionarea oricăror conflicte de interese care decurg din exercitarea drepturilor de vot.

(3) O descriere succintă a strategiilor și detaliile acțiunilor întreprinse pe baza acestor strategii se pune la dispoziția investitorilor, la cererea acestora.







SECȚIUNEA 3

Administrarea riscurilor

[Articolul 15 din Directiva 2011/61/UE]

Articolul 38

Sisteme de administrare a riscurilor

În sensul prezentei secțiuni, prin sisteme de administrare a riscurilor se înțeleg sistemele formate din elementele relevante ale structurii organizatorice a AFIA, cu un rol central pentru funcția permanentă de administrare a riscurilor, politicile și procedurile referitoare la administrarea riscurilor relevante pentru strategia de investiții a fiecărui FIA și măsurile, procesele și tehnicile legate de măsurarea și de administrarea riscurilor la care recurge AFIA pentru fiecare FIA pe care îl administrează.

Articolul 39

Funcția permanentă de administrare a riscurilor

(1) AFIA stabilește și menține o funcție permanentă de administrare a riscurilor care: (a) implementează politici și proceduri eficace de administrare a riscurilor, în vederea identificării, măsurării, administrării și monitorizării permanente a tuturor riscurilor relevante pentru strategia de investiții a fiecărui FIA și la care este sau poate fi expus fiecare FIA; (b) asigură faptul că profilul de risc al FIA comunicat investitorilor în conformitate cu articolul 23 alineatul (4) litera (c) din Directiva 2011/61/UE respectă limitele de risc stabilite în conformitate cu articolul 44 din prezentul regulament; (c) monitorizează respectarea limitelor de risc stabilite în conformitate cu articolul 44 și notifică în timp util organul de conducere al AFIA și, dacă aceasta există, funcția de supraveghere a AFIA în cazul în care consideră că profilul de risc al FIA nu este conform cu aceste limite sau că există un risc semnificativ ca profilul de risc să devină neconform cu aceste limite; (d) comunică organului de conducere al AFIA și, dacă aceasta există, funcției de supraveghere a AFIA, cu o periodicitate corespunzătoare naturii, dimensiunii și complexității FIA sau activităților AFIA, informații la zi referitoare la următoarele aspecte: (i) respectarea de către profilul de risc al FIA comunicat investitorilor în conformitate cu articolul 23 alineatul (4) litera (c) din Directiva 2011/61/UE a limitelor de risc stabilite în conformitate cu articolul 44 și coerența dintre aceste limite; (ii) caracterul adecvat și eficacitatea procesului de administrare a riscurilor, indicând în particular dacă au fost sau vor fi luate măsuri corective adecvate în cazul unor deficiențe existente sau anticipate; (e) comunică periodic conducerii superioare informații la zi privind nivelul curent al riscurilor la care este expus fiecare FIA administrat, precum și orice depășiri existente sau previzibile ale limitelor de risc stabilite în conformitate cu articolul 44, pentru a se asigura că pot fi luate măsuri rapide și adecvate.

(2) Funcția de administrare a riscurilor are autoritatea necesară și acces la toate informațiile relevante necesare pentru a îndeplini sarcinile prevăzute la alineatul (1).

Articolul 40

Politica de administrare a riscurilor

(1) AFIA trebuie să stabilească, să implementeze și să mențină o politică de administrare a riscurilor adecvată și formalizată, care să identifice toate riscurile relevante la care sunt sau pot fi expuse FIA pe care le administrează.

▼M2

(2) Politica de administrare a riscurilor trebuie să cuprindă procedurile necesare pentru a permite AFIA să evalueze, pentru fiecare FIA pe care îl administrează, expunerea la riscul de piață, la riscul de lichiditate, la riscurile legate de durabilitate și la riscul de contrapartidă, precum și expunerea FIA la toate celelalte riscuri relevante care pot avea un nivel semnificativ pentru fiecare FIA administrat, inclusiv la riscurile operaționale.

▼B

(3) AFIA includ în politica de administrare a riscurilor cel puțin următoarele elemente: (a) tehnicile, instrumentele și măsurile care îi permit să se conformeze articolului 45; (b) tehnicile, instrumentele și măsurile care permit evaluarea și monitorizarea riscului de lichiditate al FIA în condiții normale și excepționale de lichiditate, inclusiv prin simulări de criză efectuate în mod regulat în conformitate cu articolul 48; (c) repartizarea responsabilităților referitoare la administrarea riscurilor în cadrul AFIA; (d) limitele stabilite în conformitate cu articolul 44 din prezentul regulament și o explicitare a modului în care acestea respectă profilul de risc al FIA comunicat investitorilor în conformitate cu articolul 23 alineatul (4) litera (c) din Directiva 2011/61/UE; (e) condițiile, conținutul, frecvența și destinatarii rapoartelor elaborate de funcția permanentă de administrare a riscurilor menționată la articolul 39.

(4) Politica de administrare a riscurilor trebuie să includă o descriere a măsurilor de protecție menționate la articolul 43, în particular a următoarelor aspecte: (a) natura potențialelor conflicte de interese; (b) măsurile corective adoptate; (c) motivele pentru care aceste măsuri ar trebui să conducă, potrivit unor așteptări rezonabile, la exercitarea în condiții de independență a funcției de administrare a riscurilor; (d) modul în care AFIA intenționează să se asigure că măsurile de protecție au o eficacitate constantă.

(5) Politica de administrare a riscurilor menționată la alineatul (1) este adecvată pentru natura, dimensiunea și complexitatea activităților AFIA și ale FIA pe care le administrează.

Articolul 41

Evaluarea, monitorizarea și revizuirea sistemelor de administrare a riscurilor

(1) AFIA evaluează, monitorizează și, cel puțin o dată pe an, reexaminează următoarele aspecte: (a) caracterul adecvat și eficacitatea politicii de administrare a riscurilor și a măsurilor, proceselor și tehnicilor menționate la articolul 45; (b) măsura în care AFIA respectă politica de administrare a riscurilor și măsurile, procesele și tehnicile menționate la articolul 45; (c) caracterul adecvat și eficiența măsurilor luate pentru remedierea deficiențelor apărute în derularea procesului de administrare a riscurilor; (d) îndeplinirea funcției de administrare a riscurilor; (e) caracterul adecvat și eficiența măsurilor menite să asigure separarea funcțională și ierarhică a funcției de administrare a riscurilor în conformitate cu articolul 42.

Frecvența reexaminării periodice prevăzute la primul paragraf este stabilită de conducerea superioară în conformitate cu principiul proporționalității, având în vedere natura, dimensiunea și complexitatea activităților AFIA și ale FIA pe care le administrează.

(2) În plus față de reexaminarea periodică menționată la alineatul (1), sistemele de administrare a riscurilor trebuie revizuite atunci când: (a) politicile și procedurile de administrare a riscurilor și măsurile, procesele și tehnicile menționate la articolul 45 sunt supuse unor modificări semnificative; (b) evenimente interne sau externe indică faptul că este necesară o reexaminare suplimentară; (c) strategia de investiții și obiectivele unui FIA pe care îl administrează AFIA sunt supuse unor modificări semnificative.

(3) AFIA actualizează sistemele de administrare a riscurilor pe baza rezultatelor reexaminării menționate la alineatele (1) și (2).

(4) AFIA informează autoritatea competentă din statul membru de origine cu privire la orice modificare semnificativă a politicii de administrare a riscurilor și a măsurilor, proceselor și tehnicilor menționate la articolul 45.

Articolul 42

Separarea funcțională și ierarhică a funcției de administrare a riscurilor

(1) Funcția de administrare a riscurilor este considerată separată din punct de vedere funcțional și ierarhic de unitățile operaționale, inclusiv de funcția de administrare a portofoliului, numai dacă sunt îndeplinite toate condițiile următoare: (a) persoanele implicate în exercitarea funcției de administrare a riscurilor nu sunt supravegheate de către persoanele responsabile de performanța unităților operaționale, inclusiv a funcției de administrare a portofoliului, ale AFIA; (b) persoanele implicate în exercitarea funcției de administrare a riscurilor nu sunt angajate în activități din cadrul unităților operaționale și nici din cadrul funcției de administrare a portofoliului; (c) persoanele implicate în exercitarea funcției de administrare a riscurilor sunt remunerate conform îndeplinirii obiectivelor legate de această funcție, independent de performanța unităților operaționale, inclusiv a funcției de administrare a portofoliului; (d) remunerația funcționarilor de rang înalt care exercită funcția de administrare a riscurilor este direct supravegheată de către comitetul de remunerare, în cazul în care un astfel de comitet a fost înființat.

(2) Separarea funcțională și ierarhică a funcției de administrare a riscurilor în conformitate cu alineatul (1) trebuie asigurată la nivelul întregii structuri ierarhice a AFIA, până la organul de conducere. Aceasta este verificată de către organul de conducere și de către funcția de supraveghere a AFIA, dacă există.

(3) Autoritățile competente din statul membru de origine al AFIA evaluează modul în care AFIA a aplicat dispozițiile alineatelor (1) și (2), pe baza criteriilor prevăzute la articolul 15 alineatul (1) al doilea paragraf din Directiva 2011/61/UE.

Articolul 43

Măsuri de protecție împotriva conflictelor de interese

(1) Măsurile de protecție împotriva conflictelor de interese menționate la articolul 15 alineatul (1) din Directiva 2011/61/UE asigură, cel puțin, faptul că: (a) deciziile luate de funcția de administrare a riscurilor se bazează pe date fiabile, care sunt supuse unui grad adecvat de control din partea funcției de administrare a riscurilor; (b) remunerația persoanelor implicate în exercitarea funcției de administrare a riscurilor reflectă realizarea obiectivelor legate de această funcție, independent de performanțele obținute de sectoarele în care sunt active aceste persoane; (c) funcția de administrare a riscurilor este supusă unei examinări independente adecvate, pentru a se asigura faptul că deciziile sunt rezultatul unui proces independent; (d) funcția de administrare a riscurilor este reprezentată în organul de conducere sau la nivelul funcției de supraveghere, dacă aceasta a fost înființată, cel puțin cu aceeași autoritate ca funcția de administrare a portofoliului; (e) orice sarcini care intră în conflict sunt separate în mod corespunzător.

(2) În limitele proporționalității și ținând seama de natura, dimensiunea și complexitatea AFIA, prin măsurile de protecție menționate la alineatul (1) se asigură, de asemenea, că: (a) îndeplinirea funcției de administrare a riscurilor este examinată periodic de către funcția de audit intern sau, dacă aceasta nu a fost înființată, de către o parte externă numită de organul de conducere; (b) în cazul în care a fost înființat un comitet pentru riscuri, acesta deține resurse adecvate, iar membrii care nu sunt independenți nu au o influență nejustificată asupra îndeplinirii funcției de administrare a riscurilor.

(3) Organul de conducere al AFIA și, dacă este cazul, funcția de supraveghere stabilesc măsurile de protecție împotriva conflictelor de interese prevăzute la alineatele (1) și (2), examinează în mod periodic eficacitatea acestora și iau la timp măsuri corective pentru remedierea eventualelor deficiențe.

Articolul 44

Limite de risc

(1) AFIA stabilește și aplică limite de risc cantitative, calitative sau de ambele tipuri pentru fiecare FIA pe care îl administrează, ținând seama de toate riscurile relevante. În cazul în care se stabilesc numai limite calitative, AFIA trebuie să fie în măsură să justifice această abordare în fața autorității competente.

(2) Limitele de risc calitative și cantitative pentru fiecare FIA acoperă cel puțin următoarele riscuri: (a) riscurile de piață; (b) riscurile de credit; (c) riscurile de lichiditate; (d) riscurile de contrapartidă; (e) riscurile operaționale.

(3) La stabilirea limitelor de risc, AFIA ține seama de strategiile și de activele utilizate pentru fiecare FIA pe care îl administrează, precum și de normele naționale care se aplică fiecăruia dintre aceste FIA. Aceste limite de risc trebuie să corespundă profilului de risc al FIA comunicat investitorilor în conformitate cu articolul 23 alineatul (4) litera (c) din Directiva 2011/61/UE și să fie aprobate de organul de conducere.

Articolul 45

Măsurarea și administrarea riscurilor

(1) AFIA adoptă măsuri, procese și tehnici adecvate și eficace pentru: (a) identificarea, măsurarea, administrarea și monitorizarea în orice moment a riscurilor la care sunt sau ar putea fi expuse FIA administrate de AFIA în cauză; (b) asigurarea respectării limitelor stabilite în conformitate cu articolul 44.

(2) Măsurile, procesele și tehnicile menționate la alineatul (1) trebuie să fie proporționale cu natura, dimensiunea și complexitatea activității AFIA și ale fiecărui FIA pe care îl administrează și trebuie să corespundă profilului de risc al FIA comunicat investitorilor, în conformitate cu articolul 23 alineatul (4) litera (c) din Directiva 2011/61/UE.

(3) În scopurile prevăzute la alineatul (1), AFIA ia următoarele măsuri pentru fiecare FIA pe care îl gestionează: (a) instituie măsurile, procesele și tehnicile de administrare a riscurilor necesare pentru a se asigura că riscurile aferente pozițiilor deținute și contribuția lor la profilul de risc global sunt corect măsurate pe baza unor date solide și fiabile, precum și că măsurile, procesele și tehnicile de măsurare a riscului sunt formalizate corespunzător; (b) efectuează, atunci când este cazul, teste ex post periodice pentru a examina valabilitatea metodelor de măsurare a riscului care includ prognoze și estimări bazate pe modele; (c) efectuează simulări de criză și analize periodice adecvate ale scenariilor pentru a răspunde riscurilor provenind din modificările potențiale ale condițiilor de piață care pot avea un efect negativ asupra FIA; (d) se asigură că nivelul actual de risc respectă limitele de risc stabilite în conformitate cu articolul 44; (e) instituie, aplică și menține proceduri adecvate care, în eventualitatea unor încălcări efective sau anticipate ale limitelor de risc ale FIA, să permită luarea unor măsuri corective rapide în interesul investitorilor; (f) se asigură că există sisteme și proceduri adecvate de administrare a lichidităților pentru fiecare FIA, în conformitate cu cerințele stabilite la articolul 46.







SECȚIUNEA 4

Administrarea lichidităților

[Articolul 16 din Directiva 2011/61/UE]

Articolul 46

Sistemul și procedurile de administrare a lichidităților

AFIA este în măsură să demonstreze autorităților competente din statul său membru de origine că au fost instituite un cadru adecvat de administrare a lichidităților și procedurile eficace menționate la articolul 16 alineatul (1) din Directiva 2011/61/UE, luând în considerare strategia de investiții, profilul de lichiditate și politica de răscumpărare ale fiecărui FIA.

Articolul 47

Monitorizarea și administrarea riscului de lichiditate

(1) Sistemul de administrare a lichidităților și procedurile menționate la articolul 46 asigură, cel puțin, că: (a) AFIA menține un nivel de lichiditate al FIA adecvat obligațiilor sale suport, pe baza unei evaluări a lichidității relative a activelor FIA pe piață, ținând seama de perioada necesară pentru lichidare și de prețul sau de valoarea la care pot fi lichidate activele respective, precum și de sensibilitatea lor la riscurile de piață sau la alți factori de piață; (b) AFIA monitorizează profilul de lichiditate al portofoliului de active al FIA, având în vedere contribuția marginală a fiecărui activ care poate avea un impact semnificativ asupra lichidității, precum și pasivele și angajamentele semnificative, contingente sau de altă natură, pe care FIA le poate avea în raport cu obligațiile sale suport. În acest scop, AFIA trebuie să ia în considerare profilul bazei de investitori a FIA, inclusiv tipul de investitori, dimensiunea relativă a investițiilor și condițiile de răscumpărare aferente acestor investiții; (c) în cazul în care FIA investește în alte organisme de plasament colectiv, AFIA monitorizează modul în care abordează administratorii acestor organisme de plasament colectiv administrarea lichidităților, inclusiv prin efectuarea de evaluări periodice pentru a monitoriza modificările condițiilor de răscumpărare ale organismelor de plasament colectiv în care investește FIA. Sub rezerva respectării dispozițiilor articolului 16 alineatul (1) din Directiva 2011/61/UE, această obligație nu se aplică în cazul în care celelalte organisme de plasament colectiv în care investește FIA sunt tranzacționate în mod activ pe o piață reglementată în sensul articolului 4 alineatul (1) punctul 14 din Directiva 2004/39/CE sau pe o piață echivalentă dintr-o țară terță; (d) AFIA instituie și menține măsuri și proceduri adecvate de măsurare a lichidității în vederea evaluării riscurilor cantitative și calitative ale pozițiilor și ale investițiilor preconizate care au un impact semnificativ asupra profilului de lichiditate al portofoliului de active al FIA, pentru a permite măsurarea în mod corespunzător a efectelor acestora asupra profilului global de lichiditate. Procedurile utilizate asigură faptul că AFIA dispune de înțelegerea și cunoștințele corespunzătoare privind lichiditatea activelor în care FIA a investit sau intenționează să investească, incluzând, după caz, volumul tranzacțiilor și sensibilitatea prețurilor și/sau spreadurile fiecărui activ în condiții normale și excepționale de lichiditate; (e) AFIA examinează și aplică instrumentele și măsurile, inclusiv măsurile speciale, necesare pentru a administra riscul de lichiditate al fiecărui FIA aflat în administrarea sa. AFIA identifică tipul de circumstanțe în care pot fi utilizate aceste instrumente și măsuri, atât în situații normale, cât și în situații excepționale, ținând seama de tratamentul echitabil al tuturor investitorilor în cazul fiecărui FIA administrat. AFIA poate folosi astfel de instrumente și măsuri numai în aceste circumstanțe și cu condiția ca informațiile adecvate să fi fost comunicate în conformitate cu articolul 108.

(2) AFIA formalizează politicile și procedurile sale de administrare a lichidității menționate la alineatul (1), le revizuiesc cel puțin o dată pe an și le actualizează în cazul apariției unor modificări sau a unor măsuri noi.

(3) AFIA prevăd în sistemul și procedurile lor de administrare a lichidităților menționate la alineatul (1) măsuri adecvate de escaladare pentru a face față deficitelor de lichiditate anticipate sau existente sau altor situații critice ale FIA.

(4) Alineatul (1) litera (e) nu se aplică în cazul în care AFIA administrează un FIA de tip închis care utilizează efectul de levier.

Articolul 48

Limite de lichiditate și simulări de criză

(1) După caz, ținând seama de natura, dimensiunea și complexitatea activităților fiecărui FIA pe care îl administrează, AFIA stabilesc și mențin limite adecvate privind lichiditatea sau lipsa de lichiditate a FIA, care să fie conforme cu obligațiile lor suport și cu politica de răscumpărare, precum și cu cerințele stabilite în articolul 44 privind limitele de risc cantitative și calitative.

AFIA monitorizează respectarea acestor limite și, dacă limitele sunt depășite sau este probabil să fie depășite, determină măsurile care se impun (sau care sunt necesare). Pentru a determina măsurile adecvate, AFIA examinează caracterul adecvat al politicilor și al procedurilor de administrare a lichidităților, adecvarea profilului de lichiditate al activelor FIA și efectul unor niveluri atipice de solicitări de răscumpărare.

(2) AFIA realizează în mod regulat simulări de criză, în condiții normale și excepționale de lichiditate, care să le permită să evalueze riscul de lichiditate al fiecărui FIA pe care îl administrează. Simulările de criză: (a) sunt realizate pe baza unor informații fiabile și actualizate de natură cantitativă sau, dacă acest lucru nu este posibil, de natură calitativă; (b) după caz, simulează un deficit de lichiditate al activelor FIA și solicitări de răscumpărare atipice; (c) acoperă riscurile de piață și orice consecință a acestora, inclusiv asupra apelurilor în marjă, a cerințelor în materie de garanții reale sau a liniilor de credit; (d) țin seama de sensibilitatea evaluărilor în situații de criză; (e) se efectuează cu o frecvență de cel puțin o dată pe an, adaptată la natura FIA, luând în considerare strategia de investiții, profilul de lichiditate, tipul de investitori și politica de răscumpărare ale FIA.

(3) AFIA acționează în interesul investitorilor în ceea ce privește rezultatul oricărei simulări de criză.

Articolul 49

Coerența dintre strategia de investiții, profilul de lichiditate și politica de răscumpărare

(1) În sensul articolului 16 alineatul (2) din Directiva 2011/61/UE, strategia de investiții, profilul de lichiditate și politica de răscumpărare ale fiecărui FIA administrat de un AFIA sunt considerate coerente dacă investitorii au capacitatea de a-și răscumpăra investițiile în conformitate cu principiul tratamentului echitabil al tuturor investitorilor FIA și cu politica de răscumpărare și obligațiile FIA.

(2) În procesul de evaluare a coerenței dintre strategia de investiții, profilul de lichiditate și politica de răscumpărare, AFIA ține seama, de asemenea, de impactul pe care îl pot avea răscumpărările asupra prețurilor sau a spreadurilor suport ale fiecărui activ al FIA.







SECȚIUNEA 5

Investiții în poziții din securitizare

[Articolul 17 din Directiva 2011/61/UE]

Articolul 50

Definiții

În sensul prezentei secțiuni:

(a) „securitizare” înseamnă o titlurizare în sensul articolului 4 punctul 36 din Directiva 2006/48/CE;

(b) „poziție din securitizare” înseamnă o poziție de titlurizare în sensul articolului 4 punctul 40 din Directiva 2006/48/CE;

(c) „sponsor” înseamnă un sponsor în sensul articolului 4 punctul 42 din Directiva 2006/48/CE;

(d) „tranșă” înseamnă o tranșă în sensul articolului 4 punctul 39 din Directiva 2006/48/CE;

Articolul 51

Cerințe privind interesul păstrat

(1) AFIA își asumă expunerea la riscul de credit al unei securitizări în numele unuia sau al mai multor FIA pe care le administrează numai dacă inițiatorul, sponsorul sau creditorul inițial a comunicat în mod explicit AFIA că își păstrează în permanență un interes economic net semnificativ, care nu poate fi în niciun caz mai mic de 5 %.

Se consideră că a fost păstrat un interes economic net semnificativ de cel puțin 5 % numai în următoarele cazuri:

(a) păstrarea a cel puțin 5 % din valoarea nominală a fiecăreia dintre tranșele vândute sau transferate investitorilor;

(b) în cazul securitizărilor expunerilor reînnoibile, păstrarea unui interes al inițiatorului de cel puțin 5 % din valoarea nominală a expunerilor securitizate;

(c) păstrarea unor expuneri selectate aleatoriu, echivalente cu cel puțin 5 % din valoarea nominală a expunerilor securitizate, dacă aceste expuneri ar fi fost, altfel, securitizate în securitizare, cu condiția ca numărul expunerilor potențial securitizate să fie de cel puțin 100 la inițierea tranzacției de securitizare;

(d) păstrarea tranșei care suportă prima pierdere și, dacă este necesar, a altor tranșe cu un profil de risc similar sau mai sever decât cele transferate sau vândute investitorilor și care nu sunt scadente mai devreme decât cele transferate sau vândute investitorilor, astfel încât păstrarea să reprezinte în total cel puțin 5 % din valoarea nominală a expunerilor securitizate.

(e) păstrarea unei expuneri care suportă prima pierdere de cel puțin 5 % din fiecare expunere securitizată în securitizare.

Interesul economic net este cuantificat la inițierea tranzacției de securitizare și trebuie păstrat în permanență. Interesul economic net, care include pozițiile, dobânzile sau expunerile păstrate, nu face obiectul diminuării riscului de credit, al pozițiilor scurte sau al altei acoperiri și nu este vândut. Interesul economic net este determinat de valoarea noțională a elementelor din afara bilanțului.

Nu pot exista, pentru nicio securitizare dată, aplicări multiple ale cerințelor privind păstrarea.

(2) Alineatul (1) nu se aplică în cazul în care expunerile securitizate sunt creanțe sau creanțe condiționale deținute față de instituțiile enumerate la articolul 122a alineatul (3) primul paragraf din Directiva 2006/48/CE sau garantate integral, necondiționat și irevocabil de către astfel de instituții și nu se aplică la tranzacțiile menționate la articolul 122a alineatul (3) al doilea paragraf din Directiva 2006/48/CE.

Articolul 52

Cerințe calitative referitoare la sponsori și inițiatori

Înainte ca AFIA să își asume expunerea la riscul de credit al unei securitizări în numele unuia sau mai multor FIA, acesta se asigură că sponsorul și inițiatorul:

(a) acordă credite pe baza unor criterii solide și bine definite și stabilesc în mod clar procesul de aprobare, modificare, reînnoire și refinanțare a creditelor pentru expunerile care urmează să fie securitizate, în mod similar cu cele care se aplică expunerilor pe care le dețin;

(b) au implementat și utilizează sisteme eficace pentru a gestiona administrarea și monitorizarea permanente ale portofoliilor și expunerilor lor care implică un risc de credit, inclusiv pentru identificarea și gestionarea creditelor problematice, pentru efectuarea unor ajustări adecvate ale valorilor și pentru constituirea unor provizioane adecvate;

(c) diversifică la un nivel adecvat fiecare portofoliu de credit pe baza pieței țintă și a strategiei globale de creditare;

(d) dispun de o politică scrisă privind riscul de credit care include limitele de toleranță la risc și politica privind provizioanele și descrie modul în care este măsurat, monitorizat și controlat acest risc;

(e) permit accesul rapid la toate datele relevante privind calitatea creditelor și performanța fiecărei expuneri suport, fluxurile de numerar și garanțiile reale aferente unei expuneri din securitizare și informațiile necesare pentru efectuarea unor simulări de criză cuprinzătoare și bine informate asupra fluxurilor de numerar și asupra valorilor garanțiilor expunerilor suport. În acest scop, datele relevante se stabilesc la data operațiunii de securitizare și, dacă este cazul ca urmare a naturii operațiunii de securitizare, ulterior.

(f) acordă acces rapid la toate celelalte date relevante necesare pentru ca AFIA să se conformeze cerințelor prevăzute la articolul 53;

(g) comunică nivelul interesului lor economic net păstrat menționat la articolul 51, precum și orice elemente care ar putea afecta menținerea interesului economic net minim obligatoriu prevăzut la articolul respectiv.

Articolul 53

Cerințe calitative referitoare la AFIA expuși la securitizări

(1) Înainte de a deveni expus la riscul de credit al unei securitizări în numele unuia sau al mai multor FIA și, dacă este cazul, ulterior, un AFIA trebuie să fie în măsură să demonstreze autorităților competente, pentru fiecare poziție din securitizare individuală deținută, că înțelege în detaliu și în profunzime pozițiile respective și că a instituit politici și proceduri formale adecvate la profilul de risc al investițiilor FIA respective în poziții securitizate, pentru a analiza și înregistra următoarele elemente: (a) informațiile comunicate conform articolului 51 de către inițiatori sau sponsori pentru a preciza interesul economic net pe care îl păstrează în permanență în securitizare; (b) caracteristicile de risc ale fiecărei poziții din securitizare; (c) caracteristicile de risc ale expunerilor suport aferente poziției din securitizare; (d) reputația și istoricul pierderilor suferite în securitizări anterioare de inițiatori sau sponsori în clasele relevante de expuneri suport aferente poziției din securitizare; (e) declarațiile și comunicările făcute de inițiatori, sponsori sau agenții ori consilierii acestora în legătură cu obligația de diligență necesară privind expunerile securitizate și, după caz, calitatea garanțiilor reale aferente expunerilor securitizate; (f) dacă este cazul, metodologiile și conceptele pe care se bazează evaluarea garanțiilor reale aferente expunerilor securitizate, precum și politicile adoptate de inițiator sau de sponsor pentru a asigura independența evaluatorului; (g) toate caracteristicile structurale ale securitizării care pot avea un impact semnificativ asupra performanței poziției din securitizare a instituției, precum ordinea distribuirii fluxurilor de numerar către investitori stabilită prin contract (contractual waterfall) și factorii de declanșare aferenți, îmbunătățirea calității creditului, creșterea lichidității, factorii de declanșare legați de valoarea de piață și definițiile stării de nerambursare specifice tranzacției.

(2) În cazul în care un AFIA și-a asumat o expunere la o valoare semnificativă a riscului de credit al unei securitizări în numele unuia sau mai multor FIA, acesta efectuează periodic simulări de criză adecvate acestor poziții din securitizare, în conformitate cu articolul 15 alineatul (3) litera (b) din Directiva 2011/61/UE. Simularea de criză trebuie să fie proporțională cu natura, dimensiunea și complexitatea riscurilor inerente pozițiilor de securitizare.

AFIA stabilesc proceduri oficiale de monitorizare în conformitate cu principiile prevăzute la articolul 15 din Directiva 2011/61/UE, care să fie proporționale cu profilul de risc al FIA relevant cu privire la riscul de credit al unei poziții din securitizare, pentru monitorizarea permanentă și la timp a informațiilor privind expunerile suport ale acestor poziții din securitizare. Aceste informații includ (în cazul în care prezintă importanță pentru tipul respectiv de securitizare și fără a se limita la acele tipuri de informații descrise în prezentul document) tipul de expunere, procentul de împrumuturi a căror rambursare este restantă cu mai mult de 30, 60 și 90 de zile, ratele de nerambursare, ratele de rambursare anticipată, împrumuturile cu garanția aflată în executare, tipul garanției reale și rata de ocupare a acesteia, distribuția frecvenței scorurilor de credit sau a altor cuantificări a bonității debitorilor la nivelul expunerilor suport, gradul de diversificare la nivel de sector și de arie geografică, distribuția frecvenței raportului dintre împrumut și valoarea garanției reale (loan to value), cu intervale ale căror mărimi să permită efectuarea cu ușurință a unei analize de sensibilitate adecvate. În cazul în care expunerile suport reprezintă la rândul lor poziții din securitizare, AFIA trebuie să dispună de informațiile menționate în prezentul paragraf nu numai în ceea ce privește tranșele suport din securitizare, cum ar fi numele și calitatea creditului emitentului, ci și în ceea ce privește caracteristicile și performanța portofoliilor suport aferente acestor tranșe din securitizare.

AFIA aplică aceleași standarde de analiză participațiilor sau subscrierilor de titluri provenind din operațiuni de securitizare, achiziționate de la părți terțe.

(3) În scopul unei administrări adecvate a riscurilor și a lichidităților, AFIA care își asumă expuneri la riscul de credit al unei securitizări în numele unuia sau mai multor FIA identifică, măsoară, monitorizează, administrează, controlează și raportează în mod corespunzător riscurile care apar din cauza neconcordanțelor dintre activele și pasivele FIA relevante, riscul de concentrare sau riscul de investiție care decurg din aceste instrumente. AFIA se asigură că profilul de risc al acestor poziții din securitizare corespunde dimensiunii, structurii globale a portofoliului, strategiilor și obiectivelor de investiții ale FIA relevante, așa cum sunt acestea definite în regulile sau actele constitutive, în prospectul de emisiune și în documentele de ofertă ale acestora.

(4) AFIA se asigură, în conformitate cu cerințele prevăzute la articolul 18 din Directiva 2011/61/UE, că există un grad adecvat de raportare internă către conducerea superioară astfel încât aceasta să fie pe deplin conștientă de orice asumare a unei expuneri semnificative la securitizări, iar riscurile care decurg din expunerile respective să fie administrate în mod adecvat.

(5) AFIA includ în rapoartele și în comunicările care trebuie transmise în conformitate cu articolele 22, 23 și 24 din Directiva 2011/61/UE informații corespunzătoare privind expunerea lor la riscul de credit al securitizării și procedurile lor de administrare a riscurilor în acest domeniu.

Articolul 54

Măsuri corective

(1) AFIA iau măsurile corective care sunt în interesul investitorilor FIA, în cazul în care descoperă, după asumarea unei expuneri la o securitizare, că determinarea și publicarea interesului păstrat nu îndeplinesc cerințele stabilite în prezentul regulament.

(2) AFIA iau măsurile corective care sunt în interesul investitorilor FIA, în cazul în care interesul păstrat scade sub valoarea de 5 % la un moment dat după asumarea expunerii fără ca acest lucru să se datoreze mecanismului de plată natural al tranzacției.

Articolul 55

Clauza de anterioritate

Articolele 51-54 se aplică securitizărilor noi emise începând cu 1 ianuarie 2011. După 31 decembrie 2014, articolele 51-54 se aplică securitizărilor existente atunci când se adaugă sau se substituie noi expuneri suport după această dată.

Articolul 56

Interpretare

În absența unei interpretări specifice formulate de AEVMP sau de Comitetul comun al Autorităților europene de supraveghere, dispozițiile prezentei secțiuni se interpretează în sensul coerenței cu dispozițiile corespunzătoare din Directiva 2006/48/CE și cu orientările din 31 decembrie 2010 ( 2 ) referitoare la articolul 122a din Directiva privind cerințele de capital, emise de Comitetul european al inspectorilor bancari, cu modificările ulterioare.







SECȚIUNEA 6

Cerințe organizatorice – Principii generale

[Articolele 12 și 18 din Directiva 2011/61/UE]

Articolul 57

Cerințe generale

(1) AFIA: (a) stabilesc, aplică și mențin proceduri decizionale și o structură organizatorică care să specifice structurile ierarhice și să repartizeze funcțiile și responsabilitățile în mod clar și formalizat; (b) asigură faptul că persoanele relevante cunosc procedurile care trebuie urmate pentru îndeplinirea adecvată a responsabilităților ce le revin; (c) stabilesc, aplică și mențin mecanisme adecvate de control intern concepute pentru a asigura respectarea deciziilor și a procedurilor existente la toate nivelurile AFIA; (d) stabilesc, aplică și mențin un sistem eficace de raportare internă și de comunicare a informațiilor la toate nivelurile relevante ale AFIA și schimburi eficace de informații cu toate părțile terțe implicate; (e) păstrează o evidență adecvată și ordonată a operațiunilor efectuate și a organizării interne.

AFIA țin seama de natura, dimensiunea și complexitatea activităților pe care le desfășoară, precum și de natura și gama serviciilor și a acțiunilor întreprinse în cadrul acestor activități.

▼M2

AFIA țin seama de riscurile legate de durabilitate atunci când se conformează cerințelor prevăzute la primul paragraf.

▼B

(2) AFIA stabilesc, aplică și mențin sisteme și proceduri adecvate pentru garantarea securității, a integrității și a confidențialității informațiilor, ținând seama de natura informațiilor în cauză.

(3) AFIA stabilesc, aplică și mențin o politică adecvată de continuitate a activității comerciale pentru a asigura, în eventualitatea întreruperii sistemelor și a procedurilor lor, conservarea datelor și a funcțiilor fundamentale, precum și continuarea serviciilor și a activităților sau, atunci când acest lucru nu este posibil, recuperarea în timp util a datelor și a funcțiilor respective și reluarea în timp util a serviciilor și a activităților.

(4) AFIA stabilesc, aplică și mențin politici și proceduri contabile și norme de evaluare care să le permită, la solicitarea autorității competente, să prezinte în timp util acesteia rapoarte financiare care reflectă o imagine fidelă și corectă a poziției lor financiare și care respectă toate standardele și normele contabile aplicabile.

(5) AFIA aplică politici și proceduri adecvate pentru a asigura comunicarea către investitori a politicilor de răscumpărare ale FIA cu un nivel de detaliere suficient, înainte ca aceștia să investească în FIA, precum și în cazul apariției unor modificări importante.

(6) AFIA efectuează monitorizarea și evaluarea periodică a caracterului adecvat și a eficacității sistemelor și mecanismelor lor de control intern, precum și a măsurilor adoptate în conformitate cu alineatele (1)-(5), și iau măsurile adecvate pentru remedierea eventualelor deficiențe.

Articolul 58

Procesarea electronică a datelor

(1) AFIA iau măsurile adecvate și suficiente pentru a dispune de sisteme electronice adecvate care să permită înregistrarea corespunzătoare și la timp a fiecărei tranzacții sau a fiecărui ordin de subscriere din portofoliu sau, după caz, a fiecărui ordin de răscumpărare.

(2) AFIA asigură un nivel ridicat de securitate în timpul procesării electronice a datelor, precum și integritatea și confidențialitatea informațiilor înregistrate, după caz.

Articolul 59

Proceduri contabile

(1) AFIA utilizează politici și proceduri contabile conform celor menționate la articolul 57 alineatul (4), astfel încât să se asigure protecția investitorilor. Evidența contabilă trebuie ținută astfel încât toate elementele de activ și de pasiv ale FIA să poată fi direct identificate în orice moment. Dacă un FIA are mai multe compartimente de investiții, evidența trebuie ținută separat pentru fiecare compartiment.

(2) AFIA stabilesc, aplică și mențin politici și proceduri contabile și de evaluare prin care să se asigure că valoarea activului net al fiecărui FIA este corect calculată pe baza normelor și a standardelor contabile aplicabile.

Articolul 60

Controlul efectuat de organul de conducere, de conducerea superioară și de funcția de supraveghere

(1) La alocarea internă a funcțiilor, AFIA se asigură că organul de conducere, conducerea superioară și, dacă este cazul, funcția de supraveghere sunt responsabile pentru respectarea de către AFIA a obligațiilor care îi revin în temeiul Directivei 2011/61/UE.

(2) Un AFIA se asigură că următoarele atribuții revin conducerii superioare: (a) este responsabilă de aplicarea politicii generale de investiții pentru fiecare FIA administrat, așa cum este aceasta definită în regulile fondului, în actele constitutive, în prospectul de emisiune sau în documentele de ofertă, după caz; (b) supervizează aprobarea strategiilor de investiții pentru fiecare FIA pe care îl administrează; (c) este responsabilă de asigurarea faptului că sunt stabilite și aplicate politici și proceduri de evaluare, în conformitate cu articolul 19 din Directiva 2011/61/UE; (d) este responsabilă de asigurarea faptului că AFIA are o funcție permanentă și eficace de verificare a conformității, chiar dacă această funcție este îndeplinită de o parte terță; (e) se asigură și verifică periodic că politica generală de investiții, strategiile de investiții și limitele de risc ale fiecărui FIA administrat sunt aplicate și respectate în mod corespunzător și eficient, chiar dacă funcția de administrare a riscurilor este îndeplinită de părți terțe; (f) aprobă și examinează periodic caracterul adecvat al procedurilor interne de adoptare a deciziilor de investiții pentru fiecare FIA administrat, pentru a se asigura că aceste decizii sunt conforme cu strategiile de investiții aprobate; (g) aprobă și examinează periodic politica de administrare a riscurilor și măsurile, procesele și tehnicile de aplicare a acesteia, inclusiv sistemul de limite de risc pentru fiecare FIA pe care îl administrează; (h) este responsabil de stabilirea și aplicarea unei politici de remunerare conformă cu dispozițiile din anexa II la Directiva 2011/61/UE; ▼M2 (i) este responsabilă de integrarea riscurilor legate de durabilitate în activitățile menționate la literele (a)-(h). ▼B

(3) AFIA se asigură totodată că următoarele atribuții revin conducerii superioare și, dacă este cazul, organului de conducere sau funcției de supraveghere: (a) evaluează și examinează periodic eficacitatea politicilor, a măsurilor și a procedurilor instituite pentru îndeplinirea obligațiilor prevăzute de Directiva 2011/61/CE; (b) iau măsuri adecvate pentru remedierea eventualelor deficiențe.

(4) AFIA se asigură că în mod frecvent, cel puțin o dată pe an, conducerea superioară primește rapoarte scrise referitoare la conformitate, auditul intern și administrarea riscurilor, care precizează în special dacă au fost adoptate măsuri adecvate pentru remedierea eventualelor deficiențe.

(5) AFIA se asigură că periodic conducerea superioară primește rapoarte asupra implementării strategiilor de investiții și a procedurilor interne pentru luarea deciziilor de investiții menționate la alineatul (2) literele (b)-(e).

(6) AFIA se asigură că organul de conducere sau funcția de supraveghere, dacă există, primește în mod periodic rapoarte scrise cu privire la aspectele menționate la alineatul (4).

Articolul 61

Funcția permanentă de verificare a conformității

(1) AFIA stabilesc, aplică și mențin politici și proceduri corespunzătoare menite să detecteze orice risc de încălcare de către AFIA a obligațiilor care le revin în temeiul Directivei 2011/61/UE, precum și riscurile conexe, și adoptă măsuri și proceduri adecvate pentru a reduce riscurile respective și pentru a permite autorităților competente să își exercite efectiv competențele care decurg din directiva menționată.

AFIA ține seama de natura, dimensiunea și complexitatea activităților pe care le desfășoară, precum și de natura și gama serviciilor și a acțiunilor întreprinse în cadrul acestor activități.

(2) AFIA instituie și menține o funcție permanentă și eficace de verificare a conformității care este independentă și are următoarele responsabilități: (a) să monitorizeze și să evalueze periodic caracterul adecvat și eficacitatea măsurilor, a politicilor și a procedurilor stabilite în conformitate cu alineatul (1), precum și a acțiunilor întreprinse pentru remedierea deficiențelor în materie de respectare de către AFIA a obligațiilor care îi revin; (b) consilierea persoanele relevante responsabile pentru prestarea de servicii și desfășurarea de activități, precum și asistarea acestora pentru respectarea de către AFIA a obligațiilor care îi revin în temeiul Directivei 2011/61/UE.

(3) Pentru a permite funcției de verificare a conformității menționate la alineatul (2) să își îndeplinească responsabilitățile în mod corespunzător și independent, AFIA se asigură că: (a) funcția de verificare a conformității dispune de autoritatea, resursele și competența necesare și are acces la toate informațiile relevante; (b) este numit un ofițer de conformitate responsabil cu funcția de verificare a conformității, care are sarcina de a întocmi cu regularitate, cel puțin o dată pe an, rapoarte către conducerea superioară asupra chestiunilor legate de conformitate, în care să se precizeze în special dacă au fost întreprinse măsuri adecvate de remediere a eventualelor deficiențe; (c) persoanele care exercita funcția de verificare a conformității nu sunt implicate în prestarea serviciilor sau în efectuarea activităților pe care le monitorizează; (d) obiectivitatea responsabilului cu funcția de verificare a conformității și a altor persoane care exercită funcția de conformitate nu este afectată și nu este probabil să fie afectată de metoda de stabilire a remunerației acestor persoane.

Cu toate acestea, AFIA nu sunt obligați să se conformeze cerințelor de la litera (c) sa