9. Depozite

Sumele (acțiuni, depozite sau altele) datorate de agenții raportori creditorilor și care îndeplinesc caracteristicile descrise în anexa I partea 1 secțiunea I, cu excepția celor care provin din emisiunea de titluri de valoare negociabile sau de acțiuni/unități de fond ale FPM. În sensul sistemului de raportare, această categorie este defalcată în depozite overnight, depozite la termen, depozite rambursabile după notificare și contracte de report: (a) depozite și credite „Depozitele” includ și „creditele” ca elemente de pasiv ale IFM. În termeni conceptuali, creditele reprezintă sumele primite de IFM care nu sunt structurate sub formă de „depozite”. SEC 95 face distincția între „credite” și „depozite” în funcție de partea care ia inițiativa (dacă este debitorul, reprezintă un credit, dacă este creditorul, reprezintă un depozit). În cadrul sistemului de raportare, „creditele” nu sunt recunoscute ca o categorie separată în partea de pasiv a bilanțului. În schimb, soldurile care sunt considerate „credite” trebuie să fie înregistrate, fără a se face o diferențiere, la postul „pasive sub formă de depozite”, cu excepția cazului în care sunt reprezentate de instrumente negociabile. Acest lucru este conform cu definiția pentru „pasive sub formă de depozite” menționată anterior. Creditele către IFM care sunt înregistrate ca „pasive sub formă de depozite” trebuie să fie defalcate în funcție de cerințele sistemului de raportare (adică în funcție de sector, instrument, monedă și scadență); creditele sindicalizate primite de IFM intră în această categorie; (b) titluri de creanță nenegociabile Titlurile de creanță nenegociabile emise de agenții raportori sunt în general înregistrate ca „pasive sub formă de depozite”. Instrumentele pot fi clasificate drept „nenegociabile” în sensul că există restricții cu privire la transferul proprietății asupra instrumentului, ceea ce înseamnă că nu pot fi tranzacționate sau, deși sunt negociabile din punct de vedere tehnic, nu pot fi tranzacționate din cauza absenței unei piețe organizate. Instrumentele nenegociabile emise de agenții raportori, care ulterior devin negociabile și pot fi tranzacționate pe piețele secundare, ar trebui să fie reclasificate ca „titluri de creanță”; (c) depozite de garanție (marje) Depozitele de garanție (marje) efectuate în cadrul contractelor având ca obiect instrumente derivate ar trebui înregistrate ca „pasive sub formă de depozite” dacă reprezintă garanții în numerar depuse la IFM și dacă acestea rămân în proprietatea deponentului și sunt rambursabile acestuia la încheierea contractului. Pe baza practicilor de piață curente se recomandă, de asemenea, ca marjele primite de agentul raportor să fie înregistrate numai ca „pasive sub formă depozite” în măsura în care aceste fonduri primite de IFM sunt disponibile în întregime pentru operațiuni de creditare din fonduri atrase. Dacă o parte a marjei primite de IFM trebuie să fie transferată altui participant la piața de instrumente derivate (de exemplu, casei de compensări), numai partea care rămâne la dispoziția IFM ar trebui să fie înregistrată, în principiu, ca „pasive sub formă de depozite”. Din cauza complexității practicilor de piață curente, identificarea marjelor efectiv rambursabile poate fi dificilă, deoarece diferitele tipuri de marje sunt înregistrate în același cont, fără a se face o diferențiere între acestea, sau poate fi dificilă identificarea marjelor care oferă IFM resurse pentru operațiuni de creditare din fonduri atrase. În aceste cazuri, se acceptă înregistrarea acestor marje la „alte pasive” sau la „pasive sub formă de depozite”; în funcție de practica națională, „soldurile alocate referitoare la, de exemplu, contractele de leasing” sunt înregistrate ca pasive sub formă de depozite la „depozite la termen” sau „depozite rambursabile după notificare” în funcție de scadență/dispozițiile din contractul de bază. Fondurile (depozitele) primite în beneficiul terților nu se înregistrează în bilanțul statistic al IFM (a se vedea „credite acordate în beneficiul terților” la categoria 2); (d) acțiuni emise de IFM Acțiunile emise de IFM se clasifică ca depozite, în loc de capital și rezerve, în cazul în care: 1. există o relație economică de tip debitor-creditor între IFM emitentă și deținător (indiferent de orice drepturi de proprietate asupra acestor acțiuni); și 2. acțiunile pot fi transformate în numerar sau rambursate fără restricții sau penalități semnificative. O perioadă notificată nu este considerată o restricție semnificativă. În plus, aceste acțiuni trebuie să respecte următoarele condiții: — reglementările naționale aplicabile nu conferă IFM emitente niciun drept necondiționat de a refuza rambursarea acțiunilor sale; — acțiunile au „valoare certă”, adică, în condiții normale, acestea vor fi rambursate la valoarea lor nominală; și — în cazul insolvenței IFM, deținătorii acțiunilor acesteia nu sunt supuși din punct de vedere juridic nici obligației de a acoperi obligațiile exigibile în plus față de valoarea nominală a acțiunilor (adică participarea acționarilor la capitalul subscris), nici altor obligații oneroase suplimentare. Subordonarea acțiunilor față de oricare alt instrument emis de IFM nu poate fi calificată drept obligație oneroasă suplimentară. Perioadele notificate pentru conversia acestor acțiuni în numerar se utilizează pentru a clasifica aceste acțiuni în conformitate cu defalcarea în funcție de perioada notificată în cadrul categoriei de instrumente „depozite”. Aceste perioade notificate se aplică, de asemenea, la determinarea ratei rezervelor minime obligatorii în conformitate cu articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 1745/2003 (BCE/2003/9). Orice acțiuni alocate în legătură cu creditele acordate IFM trebuie clasificate ca pasive sub formă de depozite, având aceeași defalcare în funcție de scadența inițială ca și creditul de bază, și anume ca „depozite la termen” sau „depozite rambursabile după notificare”, în funcție de dispozițiile privind scadența din contractul de creditare de bază. Când sunt deținute de IFM, aceste acțiuni emise de IFM și clasificate ca depozite în loc de capital și rezerve se clasifică de către IFM care le deține drept credite, în activul bilanțier; (e) pasive din creanțe securitizate Contrapartida creditelor și/sau altor active care au făcut obiectul unei securitizări, dar care sunt încă recunoscute în bilanțul statistic. Următoarea poziție nu este tratată ca un depozit: — fondurile (depozitele) primite în beneficiul terților (a se vedea „Credite acordate în beneficiul terților” la categoria 2).