02017R0565 — RO — 11.10.2019 — 002.001

Acest document are doar scop informativ și nu produce efecte juridice. Instituțiile Uniunii nu își asumă răspunderea pentru conținutul său. Versiunile autentice ale actelor relevante, inclusiv preambulul acestora, sunt cele publicate în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și disponibile pe site-ul EUR-Lex. Aceste texte oficiale pot fi consultate accesând linkurile integrate în prezentul document.

►B REGULAMENTUL DELEGAT (UE) 2017/565 AL COMISIEI din 25 aprilie 2016 de completare a Directivei 2014/65/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește cerințele organizatorice și condițiile de funcționare aplicabile firmelor de investiții și termenii definiți în sensul directivei menționate (Text cu relevanță pentru SEE) (JO L 087 31.3.2017, p. 1)

Astfel cum a fost modificat prin:









▼B

REGULAMENTUL DELEGAT (UE) 2017/565 AL COMISIEI

din 25 aprilie 2016

de completare a Directivei 2014/65/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește cerințele organizatorice și condițiile de funcționare aplicabile firmelor de investiții și termenii definiți în sensul directivei menționate

(Text cu relevanță pentru SEE)







CAPITOLUL I

DOMENIU DE APLICARE ȘI DEFINIȚII

Articolul 1

Obiectul și domeniul de aplicare

(1) Capitolul II și capitolul III secțiunile 1-4 articolul 59 alineatul (4) și articolul 60 și secțiunile 6 și 8 și, în măsura în care se referă la dispozițiile respective, capitolul I, capitolul III secțiunea 9 și capitolul IV din prezentul regulament se aplică societăților de administrare în conformitate cu articolul 6 alineatul (4) din Directiva 2009/65/CE și cu articolul 6 alineatul (6) din Directiva 2011/61/UE a Parlamentului European și a Consiliului ( 1 ).

(2) Trimiterile la firmele de investiții includ instituțiile de credit, iar trimiterile la instrumentele financiare includ depozitele structurate în raport cu toate cerințele menționate la articolul 1 alineatul (3) și la articolul 1 alineatul (4) din Directiva 2014/65/UE și cu dispozițiile de punere în aplicare ale acestora prevăzute în prezentul regulament.

Articolul 2

Definiții

În sensul prezentului regulament, se aplică următoarele definiții:

1. „persoană relevantă”, referitor la o firmă de investiții, are una dintre următoarele semnificații:

(a) un administrator, un partener sau echivalentul acestuia, un director sau un agent delegat al firmei;

(b) un administrator, un partener sau echivalentul acestuia, sau un director al unui agent delegat al firmei;

(c) un angajat al firmei sau al unui agent delegat al firmei, precum și orice altă persoană fizică ale cărei servicii sunt puse la dispoziția și sub controlul firmei sau a unui agent delegat al firmei și care este implicată în furnizarea de servicii și activități de investiții de către firmă;

(d) o persoană fizică care, pe baza unui acord de externalizare, este direct implicată în furnizarea de servicii către firma de investiții sau agentul delegat al acesteia în scopul furnizării de servicii și activități de investiții de către firma de investiții;

2. „analist financiar” desemnează o persoană relevantă care întocmește partea esențială a cercetării pentru investiții;

3. „externalizare” desemnează un acord de orice tip încheiat între o firmă de investiții și un furnizor de servicii, în temeiul căruia furnizorul de servicii desfășoară un proces, furnizează un serviciu sau efectuează o activitate care, în alte situații, ar fi de resortul firmei de investiții;

3a. „persoană cu care o persoană relevantă are o relație de rudenie” are una dintre următoarele semnificații:

(a) soțul/soția persoanei relevante sau orice alt partener al persoanei în cauză care, în conformitate cu legislația internă, este echivalent soțului/soției;

(b) un copil natural sau vitreg aflat în întreținerea persoanei relevante;

(c) orice altă rudă a persoanei relevante care la data tranzacției personale în cauză locuia în aceeași locuință cu persoana relevantă de cel puțin un an;

4. „operațiune de finanțare prin instrumente financiare” înseamnă o operațiune de finanțare prin instrumente financiare astfel cum este definită la articolul 3 punctul 11 din Regulamentul (UE) 2015/2365 al Parlamentului European și al Consiliului ( 2 );

5. „remunerație” înseamnă toate formele de plăți sau beneficii financiare sau nefinanciare furnizate direct sau indirect de firme persoanelor relevante atunci când furnizează servicii de investiții sau servicii auxiliare clienților;

6. „marfă” înseamnă orice bun de natură fungibilă care poate fi livrat, inclusiv metale și minereurile și aliajele acestora, produse agricole și energie, precum electricitatea.

Articolul 3

Condiții aplicabile furnizării de informații

(1) Atunci când, în sensul prezentului regulament, se solicită furnizarea de informații pe un suport durabil, astfel cum este definit la articolul 4 alineatul (1) punctul 62 din Directiva 2014/65/UE, firmele de investiții au dreptul să furnizeze informațiile respective pe un alt suport durabil decât pe suport de hârtie numai în cazul în care:

(a) furnizarea informațiilor în cauză pe suportul respectiv este adaptată contextului în care se desfășoară sau urmează să se desfășoare activitatea comercială între firmă și client; și

(b) persoana căreia urmează să i se furnizeze informațiile respective alege în mod expres ca informațiile să fie furnizate pe acest alt suport durabil atunci când are opțiunea de a alege între informații pe suport de hârtie și informații pe alt tip de suport.

(2) Atunci când, în temeiul articolelor 46, 47, 48, 49, 50 sau al articolului 66 alineatul (3) din prezentul regulament, o firmă de investiții furnizează informații unui client prin intermediul unui site web, iar informațiile respective nu se adresează personal clientului, firmele de investiții se asigură că se îndeplinesc următoarele condiții:

(a) furnizarea informațiilor în cauză pe suportul respectiv este adaptată contextului în care se desfășoară sau urmează să se desfășoare activitatea comercială între firmă și client;

(b) clientul este de acord în mod expres cu furnizarea informațiilor în cauză în formatul respectiv;

(c) clientului i se notifică pe cale electronică adresa site-ului web și locul de pe site unde se pot accesa informațiile;

(d) informațiile sunt la zi;

(e) informațiile sunt accesibile permanent prin intermediul site-ului web pe toată perioada de care clientul are nevoie în mod rezonabil pentru a le studia.

(3) În sensul prezentului articol, furnizarea de informații prin intermediul comunicațiilor electronice se consideră adaptată contextului în care se desfășoară sau urmează să se desfășoare operațiunea între firmă și client în cazul în care există dovezi că respectivul client are acces la internet în mod regulat. O astfel de dovadă o reprezintă furnizarea de către client a unei adrese de e-mail pentru desfășurarea activității comerciale respective.

Articolul 4

Furnizarea ocazională a serviciilor de investiții

[Articolul 2 alineatul (1) din Directiva 2014/65/UE]

În sensul derogării prevăzute la articolul 2 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2014/65/UE, se consideră că un serviciu de investiții este furnizat ocazional în cadrul unei activități profesionale atunci când se îndeplinesc următoarele condiții:

(a) există o legătură strânsă și concretă între activitatea profesională și furnizarea serviciului de investiții către același client, astfel încât serviciul de investiții poate fi considerat auxiliar în raport cu activitatea profesională principală;

(b) furnizarea de servicii de investiții clienților activității profesionale principale nu are drept scop constituirea unei surse sistematice de venit pentru persoana care desfășoară activitatea profesională respectivă; și

(c) persoana care desfășoară activitatea profesională respectivă nu comercializează și nici nu își promovează în vreun alt fel capacitatea de a furniza servicii de investiții, cu excepția cazului în care clienții sunt informați că aceste servicii sunt auxiliare activității profesionale principale.

Articolul 5

Produsele energetice angro care trebuie decontate prin livrare fizică

[Articolul 4 alineatul (1) punctul 2 din Directiva 2014/65/UE]

(1) În sensul secțiunii C punctul 6 din anexa I la Directiva 2014/65/UE, un produs energetic angro trebuie decontat prin livrare fizică atunci când sunt îndeplinite toate condițiile următoare:

(a) dispozițiile contractuale garantează faptul că părțile contractante au prevăzut mecanisme proporționate care să le permită să livreze sau să recepționeze marfa suport; se consideră că un acord de echilibrare cu operatorul de transport și de sistem din domeniul energiei electrice și al gazelor este proporționat atunci când părțile la acord au obligația de a asigura livrarea fizică a energiei electrice sau a gazelor;

(b) contractul stabilește pentru părțile contractante obligații necondiționate, nelimitate și executorii privind livrarea și recepționarea mărfii suport;

(c) niciuna dintre părți nu poate înlocui livrarea fizică cu decontarea în numerar;

(d) fără a se aduce atingere drepturilor părților contractante, obligațiile prevăzute în contract nu se pot compensa cu obligații care decurg din alte contracte încheiate între părțile în cauză pentru a compensa obligațiile privind plata în numerar.

În sensul literei (d), compensarea operațională pe piețele de energie electrică și gaze nu se consideră compensare a obligațiilor prevăzute într-un contract cu obligații care decurg din alte contracte.

(2) Prin compensare operațională se înțelege desemnarea cantităților de energie electrică și gaze care trebuie introduse în rețea atunci când acest lucru este impus de normele sau prin cererile unui operator de transport și de sistem, astfel cum este definit la articolul 2 punctul 4 din Directiva 2009/72/CE a Parlamentului European și a Consiliului ( 3 ), pentru o entitate care efectuează o funcție echivalentă cu cea a unui operator de transport și de sistem la nivel național. Desemnarea cantităților pe baza compensării operaționale nu este la latitudinea părților contractante.

(3) În sensul secțiunii C punctul 6 din anexa I la Directiva 2014/65/UE, cazurile de forță majoră includ orice eveniment excepțional sau orice serie de circumstanțe care nu se află sub controlul părților contractante pe care părțile contractante nu le-ar fi putut prevedea sau evita în mod rezonabil prin exercitarea diligenței adecvate și rezonabile și care împiedică una dintre părțile contractante sau ambele părți contractante să își îndeplinească obligațiile contractuale.

(4) În sensul secțiunii C punctul 6 din anexa I la Directiva 2014/65/UE, incapacitatea de a livra cu bună credință include orice eveniment sau orice serie de circumstanțe care nu se califică drept cazuri de forță majoră în sensul alineatului (3) care sunt definite în mod obiectiv și expres în clauzele contractuale pentru una dintre părțile contractante sau pentru ambele părți contractante care acționează cu bună credință, care nu le permit acestora să își îndeplinească obligațiile contractuale.

(5) Existența unui caz de forță majoră sau a incapacității de a livra cu bună credință nu împiedică „decontarea prin livrare fizică” a contractului, în sensul secțiunii C punctul 6 din anexa I la Directiva 2014/65/UE.

(6) Existența unor clauze privind neîndeplinirea obligațiilor care prevăd că o parte are dreptul la o compensație financiară în caz de neexecutare sau de executare defectuoasă a contractului nu înseamnă că, în sensul secțiunii C punctul 6 din anexa I la Directiva 2014/65/UE, contractul nu este considerat „decontat prin livrare fizică”.

(7) Printre metodele de livrare pentru contractele care sunt considerate a fi „decontate prin livrare fizică” în sensul secțiunii C punctul 6 din anexa I la Directiva 2014/65/UE se numără cel puțin:

(a) livrarea fizică a mărfurilor relevante respective;

(b) eliberarea unui document care conferă un drept de proprietate sau un drept similar asupra mărfurilor relevante sau asupra cantității relevante din mărfurile respective;

(c) alte metode de realizare a transferului dreptului de proprietate sau a unui drept similar pentru cantitatea relevantă de mărfuri, fără a le livra fizic, inclusiv notificarea, programarea sau desemnarea către operatorul unei rețele de furnizare de energie, care conferă beneficiarului dreptul la cantitatea relevantă de bunuri.

Articolul 6

Contracte derivate pe energie referitoare la țiței, la cărbune și la produse energetice angro

[Articolul 4 alineatul (1) punctul 2 din Directiva 2014/65/UE]

(1) În sensul secțiunii C punctul 6 din anexa I la Directiva 2014/65/UE, contractele derivate pe energie privind țițeiul sunt contracte care au ca active suport: uleiul mineral, indiferent de descriere, gazele petroliere, în formă lichidă sau sub formă de vapori, inclusiv produsele, componentele și produsele derivate din țiței și combustibilii pe bază de țiței utilizați în transporturi, inclusiv cei cu aditivi biocombustibili.

(2) În sensul secțiunii C punctul 6 din anexa I la Directiva 2014/65/UE, contractele derivate pe energie privind cărbunii sunt contracte care au ca active suport: cărbunii, definiți ca substanță minerală combustibilă de culoare neagră sau maro închis, care constau într-o materie vegetală carbonizată, utilizată drept carburant.

(3) În sensul secțiunii C punctul 6 din anexa I la Directiva 2014/65/UE, contractele derivate care au caracteristicile unor produse energetice angro, astfel cum sunt definite la articolul 2 punctul 4 din Regulamentul (UE) nr. 1227/2011 sunt instrumente financiare derivate care au ca active suport energia electrică sau gazele naturale, în conformitate cu articolul 2 punctul 4 literele (b) și (d) din regulamentul respectiv.

Articolul 7

Alte instrumente financiare derivate

[Articolul 4 alineatul (1) punctul 2 din Directiva 2014/65/UE]

(1) În sensul secțiunii C punctul 7 din anexa I la Directiva 2014/65/UE, se consideră că un contract care nu este contract spot în sensul alineatului (2) și care nu este un contract în scopuri comerciale în sensul alineatului (4) are caracteristicile altor instrumente financiare derivate atunci când îndeplinește următoarele condiții:

(a) îndeplinește unul dintre următoarele criterii:

(i) se tranzacționează într-un loc de tranzacționare dintr-o țară terță care îndeplinește o funcție similară cu cea a unei piețe reglementate, a unui MTF sau a unui OTF;

(ii) se prevede expres că trebuie tranzacționat pe o piață reglementată, un MTF, un OTF sau un loc de tranzacționare dintr-o țară terță sau face obiectul normelor unei piețe reglementate, a unui MTF, a unui OTF sau a unui loc de tranzacționare dintr-o țară terță;

(iii) este echivalent unui contract tranzacționat pe o piață reglementată, un MTF, un OTF sau într-un loc de tranzacționare dintr-o țară terță în ceea ce privește prețul, lotul, termenul de livrare sau alte clauze contractuale;

(b) contractul este standardizat, astfel încât prețul, lotul, termenul de livrare și celelalte clauze se stabilesc, în principal, prin raportare la prețurile publicate periodic, la loturile standard sau la termenele standard de livrare.

(2) În sensul alineatului (1), un contract spot este un contract de vânzare a unei mărfi, a unui activ sau a unui drept, ale cărui clauze prevăd efectuarea livrării în termenul cel mai mare dintre cele două enumerate mai jos:

(a) în 2 zile de tranzacționare;

(b) în perioada acceptată în general pe piața respectivei mărfi, activ sau drept ca perioadă standard de livrare.

Un contract nu este considerat contract spot dacă, indiferent de clauzele sale explicite, există o înțelegere între părțile contractante conform căreia livrarea activului suport se amână și nu se efectuează în termenul menționat la alineatul (2).

(3) În sensul secțiunii C punctul 10 din anexa I la Directiva 2004/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului ( 4 ), se consideră că un contract derivat referitor la un activ suport menționat în secțiunea respectivă sau la articolul 8 din prezentul regulament are caracteristicile altor instrumente financiare derivate atunci când se respectă una dintre următoarele condiții:

(a) contractul respectiv este decontat în numerar sau poate fi decontat în numerar, la exercitarea opțiunii uneia sau a mai multora dintre părți, din alte motive decât neîndeplinirea obligațiilor sau existența unui alt incident care conduce la reziliere;

(b) se tranzacționează pe o piață reglementată, un MTF, un OTF sau într-un loc de tranzacționare dintr-o țară terță care îndeplinește o funcție similară cu cea a unei piețe reglementate, a unui MTF sau a unui OTF;

(c) condițiile prevăzute la alineatul (1) sunt respectate cu privire la contractul respectiv.

(4) Se consideră că un contract se încheie în scopuri comerciale în sensul secțiunii C punctul 7 din anexa I la Directiva 2014/65/UE și neavând caracteristicile altor instrumente financiare derivate în sensul secțiunii C punctele 7 și 10 din anexa respectivă atunci când sunt îndeplinite ambele condiții de mai jos:

(a) aceasta se încheie cu sau de către un operator sau administrator al unei rețele de transport al energiei, al unui mecanism de echilibrare a energiei sau al unei rețele de conducte;

(b) este necesară menținerea unui echilibru între resursele de energie și energia utilizată la un moment dat, inclusiv atunci când capacitatea de rezervă contractată de un operator de transport și de sistem de energie electrică, astfel cum este definit la articolul 2 punctul 4 din Directiva 2009/72/CE, este transferată de la un furnizor de servicii de echilibrare care îndeplinește condițiile preliminare la altul, cu consimțământul operatorului de sistem de transport relevant.

Articolul 8

Instrumentele financiare derivate prevăzute în secțiunea C punctul 10 din anexa I la Directiva 2014/65/UE

[Articolul 4 alineatul (1) punctul 2 din Directiva 2014/65/UE]

Pe lângă contractele derivate menționate în mod explicit în secțiunea C punctul 10 din anexa I la Directiva 2014/65/UE, un contract derivat respectă dispozițiile din secțiunea respectivă atunci când respectă criteriile stabilite în secțiunea respectivă și la articolul 7 alineatul (3) din prezentul regulament și se referă la unul din următoarele elemente:

(a) lărgimea benzii de telecomunicații;

(b) capacitatea de depozitare a mărfurilor;

(c) capacitatea de transmitere sau de transport a mărfurilor, prin cablu, conducte sau alte mijloace, cu excepția drepturilor de transport legate de capacitățile interzonale de transportare a energiei electrice atunci când contractele se încheie, pe piața primară, cu sau prin intermediul unui operator de transport și de sistem sau a oricărei persoane care acționează ca furnizor de servicii în numele său pentru alocarea capacității de transport;

(d) un certificat, un credit, o licență, un drept sau alt activ similar direct legat de furnizarea, distribuția sau consumul de energie provenind din resurse regenerabile, cu excepția cazului în care contractul intră deja în domeniul de aplicare al secțiunii C din anexa I la Directiva 2014/65/UE;

(e) o variabilă geologică sau ecologică ori o altă variabilă fizică, cu excepția cazului în care contractul se referă la unități recunoscute ca fiind în conformitate cu cerințele Directivei 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului ( 5 );

(f) un alt activ sau drept de natură fungibilă, altul decât dreptul de primire a unui serviciu, care poate fi transferat;

(g) un indice sau o măsură privind prețul, valoarea sau volumul tranzacțiilor cu orice activ, drept, serviciu sau obligație;

(h) un indice sau o măsură bazată pe statistici actuariale.

Articolul 9

Consultanță de investiții

[Articolul 4 alineatul (1) punctul 4 din Directiva 2014/65/UE]

În sensul definiției „consultanță de investiții” de la articolul 4 alineatul (1) punctul 4 din Directiva 2014/65/UE, o recomandare personală înseamnă o recomandare făcută unei persoane în calitatea acesteia de investitor sau potențial investitor sau în calitatea acesteia de agent al unui investitor sau al unui potențial investitor.

Recomandarea respectivă se prezintă ca fiind adecvată pentru persoana în cauză sau se bazează pe o examinare a particularităților persoanei respective și constituie o recomandare pentru a efectua una din următoarele operațiuni:

(a) cumpărarea, vânzarea, subscrierea, schimbul, răscumpărarea sau deținerea unui anumit instrument financiar;

(b) exercitarea sau neexercitarea unui drept conferit de un anumit instrument financiar privind cumpărarea, vânzarea, subscrierea, schimbul sau răscumpărarea unui instrument financiar.

O recomandare nu este considerată o recomandare personală dacă este destinată exclusiv publicului.

Articolul 10

Caracteristicile altor contracte derivate referitoare la monede

(1) În sensul secțiunii C punctul 4 din anexa I la Directiva 2014/65/UE, alte contracte derivate referitoare la monede nu reprezintă un instrument financiar în cazul în care contractul este:

(a) un contract spot în sensul alineatului (2) din prezentul articol; sau

(b) un mijloc de plată:

(i) care trebuie să fie decontat fizic din alte motive decât neîndeplinirea obligațiilor sau existența unui alt eveniment care conduce la reziliere;

(ii) încheiat de cel puțin o persoană care nu este o contraparte financiară, în sensul articolului 2 alineatul (8) din Regulamentul (UE) nr. 648/2012 al Parlamentului European și al Consiliului ( 6 );

(iii) încheiat pentru a facilita plata bunurilor, serviciilor sau investițiilor directe care pot fi identificate; și

(iv) nu este tranzacționat într-un loc de tranzacționare.

(2) În sensul alineatului (1), un contract spot este un contract de schimb al unei monede cu o altă monedă, ale cărui clauze prevăd efectuarea livrării în cel mai lung dintre cele două termene menționate în continuare:

(a) 2 zile de tranzacționare pentru orice pereche de monede importante prevăzute la alineatul (3);

(b) pentru orice pereche de monede în care cel puțin una dintre monede nu este o monedă importantă, 2 zile de tranzacționare, sau, dacă este mai lungă, perioada acceptată în general pe piața respectivei perechi de monede ca fiind perioada standard de livrare;

(c) în cazul în care contractul de schimb ale acestor monede este utilizat în principal în scopul vânzării sau al achiziționării unei valori mobiliare sau unui titlu de participare dintr-un organism de plasament colectiv, perioada acceptată în general pe piață pentru decontarea valorii mobiliare sau a unității dintr-un organism de plasament colectiv ca perioadă standard de livrare sau 5 zile de tranzacționare, oricare dintre aceste perioade este mai scurtă.

Un contract nu este considerat contract spot atunci când, indiferent de clauzele sale explicite, există o înțelegere între părțile contractuale ca livrarea monedei să se amâne și să nu se efectueze în perioada prevăzută la primul paragraf.

(3) Monedele importante în sensul alineatului (2) sunt doar dolarul american, euro, yenul japonez, lira sterlină, dolarul australian, francul elvețian, dolarul canadian, dolarul din Hong Kong, coroana suedeză, dolarul neozeelandez, dolarul singaporez, coroana norvegiană, pesoul mexican, kuna croată, leva bulgară, coroana cehă, coroana daneză, forintul maghiar, zlotul polonez și leul românesc.

(4) În sensul alineatului (2), o zi de tranzacționare înseamnă orice zi de tranzacționare normală în jurisdicțiile celor două monede care sunt schimbate în temeiul unui contract de schimb între aceste monede și în jurisdicția unei a treia monede în cazul în care se îndeplinește una dintre condițiile următoare:

(a) schimbul monedelor respective presupune convertirea acestora prin intermediul celei de a treia monede din motive de lichiditate;

(b) perioada de livrare standard pentru schimbul acestor monede face trimitere la jurisdicția celei de a treia monede.

Articolul 11

Instrumentele pieței monetare

[Articolul 4 alineatul (1) punctul 17 din Directiva 2014/65/UE]

În conformitate cu articolul 4 alineatul (1) punctul 17 din Directiva 2014/65/UE, printre instrumentele pieței monetare se numără bonuri de trezorerie, certificate de depozit, efecte de comerț și alte instrumente cu caracteristici în esență echivalente, care au următoarele caracteristici:

(a) au o valoare care poate fi determinată în orice moment;

(b) nu sunt instrumente financiare derivate;

(c) au o scadență la emitere de cel mult 397 de zile.

Articolul 12

Operatori independenți pentru acțiuni, certificate de depozit, fonduri tranzacționate la bursă, certificate și alte instrumente financiare similare

[Articolul 4 alineatul (1) punctul 20 din Directiva 2014/65/UE]

Se consideră că o firmă de investiții este un operator independent în conformitate cu articolul 4 alineatul (1) punctul 20 din Directiva 2014/65/UE pentru fiecare acțiune, certificat de depozit, fond tranzacționat la bursă (ETF), certificat sau alt instrument financiar similar atunci când firma efectuează operațiuni pe cont propriu, în conformitate cu următoarele criterii:

(a) în mod frecvent și sistematic cu instrumentul financiar pentru care există o piață lichidă, astfel cum este definită la articolul 2 alineatul (1) punctul 17 litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 600/2014, în cazul în care în ultimele 6 luni:

(i) numărul de tranzacții extrabursiere pe care aceasta le-a efectuat pe cont propriu în executarea ordinelor clienților reprezintă cel puțin 0,4 % din numărul total de tranzacții cu instrumentul financiar relevant executate în Uniune, în orice loc de tranzacționare sau piață extrabursieră, în aceeași perioadă;

(ii) tranzacțiile extrabursiere pe care aceasta le-a efectuat pe cont propriu în executarea ordinelor clienților cu instrumentul financiar respectiv au loc, în medie, în fiecare zi;

(b) în mod frecvent și sistematic cu instrumentul financiar pentru care nu există o piață lichidă, astfel cum este definită la articolul 2 alineatul (1) punctul 17 litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 600/2014, în cazul în care în ultimele 6 luni tranzacțiile extrabursiere pe care aceasta le-a efectuat pe cont propriu în executarea ordinelor clienților au avut loc, în medie, zilnic;

(c) în mod substanțial cu instrumentul financiar atunci când dimensiunea tranzacționării extrabursiere pe care aceasta a efectuat-o în ultimele 6 luni pe cont propriu în executarea ordinelor clienților reprezintă cel puțin:

(i) 15 % din totalul cifrei de afaceri al tranzacțiilor cu respectivul instrument financiar pe care firma de investiții le-a executat pe cont propriu sau în numele clienților într-un loc de tranzacționare sau pe o piață extrabursieră;

(ii) 0,4 % din totalul cifrei de afaceri al tranzacțiilor cu respectivul instrument financiar executate în Uniune într-un loc de tranzacționare sau pe o piață extrabursieră.

Articolul 13

Operatori independenți pentru obligațiuni

[Articolul 4 alineatul (1) punctul 20 din Directiva 2014/65/UE]

Se consideră că o firmă de investiții este un operator independent în conformitate cu articolul 4 alineatul (1) punctul 20 din Directiva 2014/65/UE pentru toate obligațiunile care aparțin unei clase de obligațiuni emise de către aceeași entitate sau de oricare entitate din cadrul aceluiași grup în cazul în care, în legătură cu orice astfel de obligațiune, firma efectuează operațiuni pe cont propriu, în conformitate cu următoarele criterii:

(a) în mod frecvent și sistematic cu obligațiunile pentru care există o piață lichidă, astfel cum este definită la articolul 2 alineatul (1) punctul 17 litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 600/2014, în cazul în care în ultimele 6 luni:

(i) numărul de tranzacții extrabursiere pe care aceasta le-a efectuat pe cont propriu în executarea ordinelor clienților reprezintă cel puțin 2,5 % din numărul total de tranzacții cu obligațiunile relevante executate în Uniune, în orice loc de tranzacționare sau piață extrabursieră, în aceeași perioadă;

(ii) tranzacțiile extrabursiere pe care aceasta le-a efectuat pe cont propriu în executarea ordinelor clienților cu instrumentul financiar respectiv au loc, în medie, o dată pe săptămână;

(b) în mod frecvent și sistematic cu obligațiunile pentru care nu există o piață lichidă, astfel cum este definită la articolul 2 alineatul (1) punctul 17 litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 600/2014, în cazul în care în ultimele 6 luni tranzacțiile extrabursiere pe care aceasta le-a efectuat pe cont propriu în executarea ordinelor clienților au loc, în medie, o dată pe săptămână;

(c) în mod substanțial cu obligațiunile atunci când dimensiunea tranzacționării extrabursiere pe care aceasta a efectuat-o în ultimele 6 luni pe cont propriu în executarea ordinelor clienților reprezintă cel puțin oricare dintre următoarele:

(i) 25 % din totalul cifrei de afaceri aferente tranzacțiilor cu obligațiunile respective pe care firma de investiții le-a executat pe cont propriu sau în numele clienților într-un loc de tranzacționare sau pe o piață extrabursieră;

(ii) 1 % din totalul cifrei de afaceri aferente tranzacțiilor cu obligațiunile respective executate în Uniune într-un loc de tranzacționare sau pe o piață extrabursieră.

Articolul 14

Operatori independenți pentru produse financiare structurate

[Articolul 4 alineatul (1) punctul 20 din Directiva 2014/65/UE]

Se consideră că o firmă de investiții este un operator independent în conformitate cu articolul 4 alineatul (1) punctul 20 din Directiva 2014/65/UE pentru toate produsele financiare structurate care aparțin unei clase de produse financiare structurate emise de către aceeași entitate sau de oricare entitate din cadrul aceluiași grup în cazul în care, în legătură cu orice astfel de produs financiar structurat, firma efectuează operațiuni pe cont propriu, în conformitate cu următoarele criterii:

(a) în mod frecvent și sistematic cu produsele financiare structurate pentru care există o piață lichidă, astfel cum este definită la articolul 2 alineatul (1) punctul 17 litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 600/2014, în cazul în care în ultimele 6 luni:

(i) numărul de tranzacții extrabursiere pe care aceasta le-a efectuat pe cont propriu în executarea ordinelor clienților reprezintă cel puțin 4 % din numărul total de tranzacții cu produsele financiare structurate relevante executate în Uniune, în orice loc de tranzacționare sau piață extrabursieră, în aceeași perioadă;

(ii) tranzacțiile extrabursiere pe care aceasta le-a efectuat pe cont propriu în executarea ordinelor clienților cu instrumentul financiar respectiv au loc, în medie, o dată pe săptămână;

(b) în mod frecvent și sistematic cu produsele financiare structurate pentru care nu există o piață lichidă, astfel cum este definită la articolul 2 alineatul (1) punctul 17 litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 600/2014, în cazul în care în ultimele 6 luni tranzacțiile extrabursiere pe care aceasta le-a efectuat pe cont propriu în executarea ordinelor clienților au avut loc, în medie, o dată pe săptămână;

(c) în mod substanțial cu produsele financiare structurate atunci când dimensiunea tranzacționării extrabursiere pe care aceasta a efectuat-o în ultimele 6 luni pe cont propriu în executarea ordinelor clienților reprezintă cel puțin oricare dintre următoarele:

(i) 30 % din totalul cifrei de afaceri aferente tranzacțiilor cu produsele financiare structurate respective pe care firma de investiții le-a executat pe cont propriu sau în numele clienților într-un loc de tranzacționare sau pe o piață extrabursieră;

(ii) 2,25 % din totalul cifrei de afaceri aferente tranzacțiilor cu produsele financiare structurate respective executate în Uniune într-un loc de tranzacționare sau pe o piață extrabursieră.

Articolul 15

Operatori independenți pentru instrumente financiare derivate

[Articolul 4 alineatul (1) punctul 20 din Directiva 2014/65/UE]

Se consideră că o firmă de investiții este un operator independent în conformitate cu articolul 4 alineatul (1) punctul 20 din Directiva 2014/65/UE pentru toate instrumentele financiare derivate care aparțin unei clase de instrumente financiare derivate în cazul în care, în legătură cu orice astfel de instrument financiar derivat, firma efectuează operațiuni pe cont propriu, în conformitate cu următoarele criterii:

(a) în mod frecvent și sistematic cu instrumentele financiare derivate pentru care există o piață lichidă, astfel cum este definită la articolul 2 alineatul (1) punctul 17 litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 600/2014, în cazul în care în ultimele 6 luni:

(i) numărul de tranzacții extrabursiere pe care aceasta le-a efectuat pe cont propriu în executarea ordinelor clienților reprezintă cel puțin 2,5 % din numărul total de tranzacții efectuate cu clasa respectivă de instrumente financiare derivate, executate în Uniune, în orice loc de tranzacționare sau piață extrabursieră, în aceeași perioadă;

(ii) tranzacțiile extrabursiere pe care aceasta le-a efectuat pe cont propriu în executarea ordinelor clienților cu această clasă de instrumente financiare derivate au loc, în medie, o dată pe săptămână;

(b) în mod frecvent și sistematic cu instrumentele financiare derivate pentru care nu există o piață lichidă, astfel cum este definită la articolul 2 alineatul (1) punctul 17 litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 600/2014, în cazul în care în ultimele 6 luni tranzacțiile extrabursiere pe care aceasta le-a efectuat pe cont propriu cu clasa relevantă de instrumente financiare derivate în executarea ordinelor clienților au avut loc, în medie, o dată pe săptămână;

(c) în mod substanțial cu instrumentele financiare derivate atunci când dimensiunea tranzacționării extrabursiere pe care aceasta a efectuat-o în ultimele 6 luni pe cont propriu în executarea ordinelor clienților reprezintă cel puțin oricare dintre următoarele:

(i) 25 % din totalul cifrei de afaceri aferente tranzacțiilor cu clasa respectivă de instrumente financiare derivate pe care firma de investiții le-a executat pe cont propriu sau în numele clienților într-un loc de tranzacționare sau pe o piață extrabursieră;

(ii) 1 % din totalul cifrei de afaceri aferente tranzacțiilor cu clasa respectivă de instrumente financiare derivate executate în Uniune într-un loc de tranzacționare sau pe o piață extrabursieră.

Articolul 16

Operatori independenți pentru certificate de emisii

[Articolul 4 alineatul (1) punctul 20 din Directiva 2014/65/UE]

Se consideră că o firmă de investiții este un operator independent în conformitate cu articolul 4 alineatul (1) punctul 20 din Directiva 2014/65/UE pentru certificatele de emisii în cazul în care, în legătură cu orice astfel de instrument, firma efectuează operațiuni pe cont propriu, în conformitate cu următoarele criterii:

(a) în mod frecvent și sistematic cu certificate de emisii pentru care există o piață lichidă, astfel cum este definită la articolul 2 alineatul (1) punctul 17 litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 600/2014, în cazul în care în ultimele 6 luni:

(i) numărul de tranzacții extrabursiere pe care aceasta le-a efectuat pe cont propriu în executarea ordinelor clienților reprezintă cel puțin 4 % din numărul total de tranzacții executate cu tipul relevant de certificate de emisii în Uniune, în orice loc de tranzacționare sau piață extrabursieră, în aceeași perioadă;

(ii) tranzacțiile extrabursiere pe care aceasta le-a efectuat pe cont propriu în executarea ordinelor clienților cu acest tip de certificate de emisii au loc, în medie, o dată pe săptămână;

(b) în mod frecvent și sistematic cu certificatele de emisii pentru care nu există o piață lichidă, astfel cum este definită la articolul 2 alineatul (1) punctul 17 litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 600/2014, în cazul în care în ultimele 6 luni tranzacțiile extrabursiere pe care aceasta le-a efectuat pe cont propriu cu tipul respectiv de certificate de emisii în executarea ordinelor clienților au avut loc, în medie, o dată pe săptămână;

(c) în mod substanțial cu certificate de emisii atunci când dimensiunea tranzacționării extrabursiere pe care aceasta a efectuat-o în ultimele 6 luni pe cont propriu în executarea ordinelor clienților reprezintă cel puțin oricare dintre următoarele:

(i) 30 % din totalul cifrei de afaceri aferente tranzacțiilor cu acel tip de certificate de emisii pe care firma de investiții le-a executat pe cont propriu sau în numele clienților într-un loc de tranzacționare sau pe o piață extrabursieră;

(ii) 2,25 % din totalul cifrei de afaceri aferente tranzacțiilor cu acel tip de certificate de emisii executate în Uniune într-un loc de tranzacționare sau pe o piață extrabursieră.

▼M1

Articolul 16a

Participarea la dispozitive de corelare

Nu se consideră că o firmă de investiții tranzacționează pe cont propriu în sensul articolului 4 alineatul (1) punctul 20 din Directiva 2014/65/UE în cazul în care respectiva firmă de investiții participă la dispozitive de corelare, instituite cu entități din afara propriului său grup, al căror scop sau consecință este realizarea de tranzacții „back-to-back”, care nu implică de facto asumarea niciunui risc, cu un anumit instrument financiar, în afara unui loc de tranzacționare.

▼B

Articolul 17

Termene de evaluare relevante

[Articolul 4 alineatul (1) punctul 20 din Directiva 2014/65/UE]

Condițiile prevăzute la articolele 12-16 se evaluează trimestrial pe baza datelor din ultimele 6 luni. Perioada de evaluare începe în prima zi lucrătoare din lunile ianuarie, aprilie, iulie și octombrie.

Instrumentele nou emise fac obiectul evaluării doar dacă datele istorice acoperă o perioadă de cel puțin trei luni în ceea ce privește acțiunile, certificatele de depozit, fondurile tranzacționate la bursă, certificatele și alte instrumente financiare similare, și șase săptămâni în cazul obligațiunilor, al produselor financiare structurate și al instrumentelor financiare derivate.

Articolul 18

Tranzacționare algoritmică

[Articolul 4 alineatul (1) punctul 39 din Directiva 2014/65/UE]

În scopul detalierii definiției tranzacționării algoritmice în conformitate cu articolul 4 alineatul (1) punctul 39 din Directiva 2014/65/UE, se consideră că un sistem nu presupune o intervenție umană sau presupune o intervenție umană limitată atunci când, pentru un ordin, un proces de generare a cotațiilor sau un proces de optimizare a executării ordinelor, un sistem automat ia decizii în momentul inițierii, generării, direcționării sau executării ordinelor ori a cotațiilor, în funcție de parametrii prestabiliți.

Articolul 19

Tehnică de tranzacționare algoritmică de mare frecvență

[Articolul 4 alineatul (1) punctul 40 din Directiva 2014/65/UE]

(1) O rată intrazilnică ridicată de mesaje în conformitate cu articolul 4 alineatul (1) punctul 40 din Directiva 2014/65/UE constă în transmiterea, în medie:

(a) a cel puțin 2 mesaje pe secundă cu privire la un instrument financiar tranzacționat într-un loc de tranzacționare; sau

(b) a cel puțin 4 mesaje pe secundă cu privire la toate instrumentele financiare tranzacționate într-un loc de tranzacționare.

(2) În sensul alineatului (1), se iau în calcul mesajele privind instrumentele financiare pentru care există o piață lichidă în conformitate cu articolul 2 alineatul (1) punctul 17 din Regulamentul (UE) nr. 600/2014. Se iau în calcul și mesajele introduse în vederea tranzacționării care îndeplinesc criteriile prevăzute la articolul 17 alineatul (4) din Directiva 2014/65/UE.

(3) În sensul alineatului (1), se iau în calcul și mesajele introduse în scopul tranzacționării pe cont propriu. Mesajele introduse prin alte tehnici de tranzacționare decât cele care se bazează pe tranzacționarea pe cont propriu se iau în calcul atunci când tehnica de execuție a firmei este structurată astfel încât să se evite execuția pe cont propriu.

(4) În sensul alineatului (1), la calcularea ratei intrazilnice ridicate de mesaje în contextul furnizorilor DEA, mesajele transmise de clienții lor DEA nu se iau în calcul.

(5) În sensul alineatului (1), locurile de tranzacționare furnizează lunar firmelor respective, la cerere, în termen de două săptămâni de la sfârșitul fiecărei luni calendaristice, estimări ale numărului mediu de mesaje transmise pe secundă, luând astfel în considerare toate mesajele transmise în cursul celor 12 luni precedente.

Articolul 20

Accesul electronic direct

[Articolul 4 alineatul (1) punctul 41 din Directiva 2014/65/UE]

(1) Se consideră că o persoană nu poate transmite pe cale electronică ordine referitoare la un instrument financiar direct către locul de tranzacționare, în conformitate cu articolul 4 alineatul (1) punctul 41 din Directiva 2014/65/UE atunci când acea persoană nu își poate exercita competențele discreționare în ceea ce privește fracțiunea de secundă exactă în care se introduce ordinul și durata de viață a ordinului în intervalul de timp respectiv.

(2) Se consideră că o persoană nu poate transmite electronic un ordin în mod direct în cazul în care transmiterea are loc prin intermediul unor mecanisme de optimizare a proceselor de executare a ordinelor care determină alți parametri ai ordinului în afară de locul sau locurile de tranzacționare în care ar trebui transmis ordinul, cu excepția cazului în care aceste mecanisme sunt incluse în sistemele clienților, nu în cele ale membrilor sau ale participanților la o piață reglementată, la un MTF sau în sistemele clienților unui OTF.







CAPITOLUL II

CERINȚE ORGANIZATORICE







SECȚIUNEA 1

Organizare

Articolul 21

Cerințe organizatorice generale

[Articolul 16 alineatele (2)-(10) din Directiva 2014/65/UE]

(1) Firmele de investiții respectă următoarele cerințe organizatorice:

(a) stabilesc, aplică și mențin proceduri decizionale și o structură organizatorică care specifică în mod exact și documentat structurile ierarhice și care repartizează funcțiile și responsabilitățile;

(b) asigură faptul că persoanele relevante cunosc procedurile care trebuie urmate pentru îndeplinirea adecvată a responsabilităților ce le revin;

(c) stabilesc, aplică și mențin mecanisme adecvate de control intern concepute pentru a asigura respectarea deciziilor și a procedurilor la toate nivelurile firmei de investiții;

(d) angajează personal care are aptitudinile, cunoștințele și experiența necesară pentru a îndeplini responsabilitățile atribuite;

(e) stabilesc, aplică și mențin la toate nivelurile relevante ale firmei de investiții un sistem eficient de raportare internă și de comunicare a informațiilor;

(f) păstrează înregistrări adecvate și ordonate ale activității desfășurate și ale organizării interne;

(g) garantează faptul că îndeplinirea mai multor funcții de către persoanele relevante nu împiedică și nu riscă să împiedice persoanele respective să îndeplinească o anumită funcție în mod corect, onest și profesionist.

Atunci când respectă condițiile stabilite la acest alineat, firmele de investiții țin seama de natura, amploarea și complexitatea activităților pe care le desfășoară, precum și de natura și gama serviciilor și a activităților de investiții întreprinse în cadrul activităților respective.

(2) Firmele de investiții stabilesc, aplică și mențin sisteme și proceduri adecvate pentru garantarea securității, a integrității și a confidențialității informațiilor, ținând seama de natura informațiilor în cauză.

(3) Firmele de investiții stabilesc, aplică și mențin o politică adecvată de continuitate a activității pentru a asigura, în eventualitatea întreruperii sistemelor și a procedurilor lor, conservarea datelor și a funcțiilor fundamentale, precum și continuarea serviciilor și a activităților de investiții sau, atunci când acest lucru nu este posibil, recuperarea în timp util a datelor și a funcțiilor respective și reluarea în timp util a serviciilor și a activităților de investiții.

(4) Firmele de investiții stabilesc, aplică și mențin politici și proceduri contabile care să le permită, la solicitarea autorității competente, să îi prezinte în timp util acesteia rapoarte financiare care reflectă o imagine fidelă și corectă a poziției lor financiare și care respectă toate standardele și normele contabile aplicabile.

(5) Firmele de investiții monitorizează și evaluează periodic dacă sistemele, mecanismele lor de control intern și măsurile adoptate în conformitate cu alineatele (1)-(4) sunt adecvate și eficace și iau măsurile adecvate pentru remedierea eventualelor deficiențe.

Articolul 22

Asigurarea conformității

[Articolul 16 alineatul (2) din Directiva 2014/65/UE]

(1) Firmele de investiții stabilesc, aplică și mențin politici și proceduri corespunzătoare menite să detecteze orice risc de încălcare de către firmă a obligațiilor care îi revin în temeiul Directivei 2014/65/UE, precum și riscurile conexe, și adoptă măsuri și proceduri adecvate menite să reducă la minimum riscurile respective și să le permită autorităților competente să își exercite efectiv competențele care decurg din directiva menționată.

Firmele de investiții țin seama de natura, dimensiunea și complexitatea activităților pe care le desfășoară firma, precum și de natura și gama serviciilor și a activităților de investiții care au fost întreprinse în cadrul acestor activități.

(2) Firmele de investiții instituie și mențin o funcție permanentă și eficace de asigurare a conformității care este independentă și are următoarele responsabilități:

(a) monitorizarea permanentă și evaluarea periodică a caracterului adecvat și a eficacității măsurilor, politicilor și procedurilor aplicate în conformitate cu alineatul (1) primul paragraf, precum și a acțiunilor întreprinse pentru remedierea deficiențelor în materie de respectare de către firmă a obligațiilor care îi revin;

(b) consilierea și oferirea de asistență persoanelor relevante responsabile pentru prestarea de servicii și desfășurarea de activități de investiții în ceea ce privește respectarea obligațiilor firmei prevăzute de Directiva 2014/65/UE;

(c) elaborarea unui raport în atenția organului de conducere, cel puțin o dată pe an, referitor la punerea în aplicare și la eficacitatea cadrului de control general pentru servicii și activități de investiții, cu privire la riscurile care au fost identificate și la raportarea privind tratarea plângerilor, precum și cu privire la măsurile corective întreprinse sau care urmează să fie întreprinse;

(d) monitorizarea operațiunilor aferente procesului de tratare a plângerilor și considerarea plângerilor drept o sursă de informații pertinente în cadrul responsabilităților sale generale de monitorizare.

Pentru respectarea dispozițiilor din prezentul alineat literele (a) și (b), funcția de asigurare a conformității efectuează o evaluare pe baza căreia stabilește un program de monitorizare bazat pe riscuri care ia în considerare toate categoriile de servicii, activități și servicii auxiliare relevante pe care le desfășoară firma de investiții, inclusiv informațiile pertinente colectate în ceea ce privește monitorizarea procesului de tratare a plângerilor. Programul de monitorizare stabilește priorități determinate prin evaluarea riscului de asigurare a conformității, care garantează monitorizarea globală a riscului de conformitate.

(3) Pentru ca funcția de asigurare a conformității menționată la alineatul (2) să își poată îndeplini responsabilitățile în mod corespunzător și independent, firmele de investiții se asigură că sunt respectate următoarele condiții:

(a) funcția de asigurare a conformității dispune de autoritatea, resursele și competența necesare și are acces la toate informațiile pertinente;

(b) un coordonator al funcției de asigurare a conformității, numit și înlocuit de organul de gestionare, este responsabil de funcția de asigurare a conformității și de raportarea privind asigurarea conformității prevăzută în Directiva 2014/65/UE și la articolul 25 alineatul (2) din prezentul regulament;

(c) funcția de asigurare a conformității informează ad-hoc și direct organul de conducere atunci când detectează un risc major de neîndeplinire de către firmă a obligațiilor care îi revin în temeiul Directivei 2014/65/UE;

(d) persoanele relevante implicate în funcția de asigurare a conformității nu sunt implicate în furnizarea serviciilor sau a activităților pe care le monitorizează;

(e) metoda de stabilire a remunerației persoanelor relevante implicate în funcția de asigurare a conformității nu compromite și nu este susceptibilă să compromită obiectivitatea acestora.

(4) O firmă de investiții nu trebuie să se conformeze obligațiilor prevăzute la alineatul (3) litera (d) sau litera (e) dacă poate demonstra faptul că, având în vedere natura, dimensiunea și complexitatea activităților sale, precum și natura și gama serviciilor și activităților de investiții, cerințele prevăzute la litera (d) sau la litera (e) nu sunt proporționale, iar funcția de asigurare a conformității continuă să fie eficace. În acest caz, firma de investiții evaluează dacă eficacitatea funcției de asigurare a conformității este compromisă. Evaluarea se revizuiește periodic.

Articolul 23

Gestionarea riscurilor

[Articolul 16 alineatul (5) din Directiva 2014/65/UE]

(1) Firmele de investiții întreprind următoarele acțiuni cu privire la gestionarea riscurilor:

(a) stabilesc, aplică și mențin politici și proceduri adecvate de gestionare a riscurilor prin care identifică riscurile legate de activitățile, procesele și sistemele firmei și, după caz, fixează nivelul riscului tolerat de firmă;

(b) adoptă dispoziții, proceduri și mecanisme eficace de gestionare a riscurilor legate de activitățile, procesele și sistemele firmei, în funcție de nivelul respectiv de toleranță la riscuri;

(c) monitorizează:

(i) caracterul adecvat și eficacitatea politicilor și a procedurilor de gestionare a riscurilor de care dispune firma de investiții;

(ii) gradul de respectare de către firma de investiții și de către persoanele relevante a dispozițiilor, procedurilor și mecanismelor adoptate în conformitate cu litera (b);

(iii) caracterul adecvat și eficacitatea măsurilor adoptate pentru remedierea eventualelor deficiențe din politicile, procedurile, dispozițiile, procesele și mecanismele respective, inclusiv a deficiențelor legate de nerespectarea de către persoanele relevante a dispozițiilor, proceselor și mecanismelor menționate anterior sau de nerespectarea politicilor și a procedurilor.

(2) După caz și în funcție de natura, dimensiunea și complexitatea activităților pe care le desfășoară, precum și de natura și gama serviciilor și a activităților de investiții întreprinse în cadrul obiectului de activitate respectiv, firmele de investiții instituie și mențin o funcție de gestionare a riscurilor care este independentă și care efectuează următoarele sarcini:

(a) punerea în aplicare a politicii și a procedurilor menționate la alineatul (1);

(b) furnizarea de rapoarte și consultanță cadrelor de conducere de nivel superior în conformitate cu articolul 25 alineatul (2).

În cazul în care o firmă de investiții nu instituie și nu menține o funcție de gestionare a riscurilor în conformitate cu primul paragraf, aceasta trebuie să poată demonstra, la cerere, că politicile și procedurile pe care le-a adoptat în conformitate cu alineatul (1) îndeplinesc cerințele prevăzute la alineatul respectiv.

Articolul 24

Auditul intern

[Articolul 16 alineatul (5) din Directiva 2014/65/UE]

După caz și în funcție de natura, dimensiunea și complexitatea activităților pe care le desfășoară, precum și de natura și gama serviciilor și activităților de investiții întreprinse în cadrul activităților respective, firmele de investiții instituie și mențin o funcție de audit intern separată și independentă de celelalte funcții și activități ale firmei de investiții, căreia îi revin următoarele responsabilități:

(a) stabilirea, aplicarea și menținerea unui plan de audit pentru examinarea și evaluarea caracterului adecvat și a eficacității sistemelor, a mecanismelor de control intern și a măsurilor instituite de firmele de investiții;

(b) formularea de recomandări pe baza rezultatelor activității efectuate în conformitate cu litera (a) și verificarea respectării recomandărilor respective;

(c) întocmirea de rapoarte cu privire la aspectele de audit intern în conformitate cu articolul 25 alineatul (2).

Articolul 25

Responsabilitatea cadrelor de conducere de nivel superior

[Articolul 16 alineatul (2) din Directiva 2014/65/UE]

(1) Atunci când atribuie funcții la nivel intern, firmele de investiții se asigură că atât cadrele de conducere de nivel superior, cât și cele care asigură funcția de supraveghere, după caz, au responsabilitatea de a asigura respectarea de către firmă a obligațiilor care îi revin în temeiul Directivei 2014/65/UE. Mai precis, cadrele de conducere de nivel superior și, după caz, funcția de supraveghere vor trebui să evalueze și să verifice periodic eficacitatea politicilor, mecanismelor și procedurilor puse în aplicare în scopul respectării obligațiilor prevăzute de Directiva 2014/65/UE și să adopte măsuri adecvate pentru remedierea eventualelor deficiențe.

Prin alocarea funcțiilor importante în rândul cadrelor de conducere de nivel superior se stabilește în mod clar cine este responsabil pentru supravegherea și menținerea cerințelor organizatorice ale firmei. Înregistrările privind alocarea funcțiilor importante trebuie să fie la zi.

(2) Firmele de investiții se asigură că în mod frecvent, și cel puțin o dată pe an, cadrele de conducere de nivel superior primesc rapoarte scrise privind aspectele prevăzute la articolele 22, 23 și 24, precizând, în special, dacă s-au adoptat măsuri adecvate pentru remedierea eventualelor deficiențe.

(3) Firmele de investiții se asigură că, în cazul în care există o funcție de supraveghere, aceasta primește în mod regulat rapoarte scrise privind aspectele prevăzute la articolele 22, 23 și 24.

(4) În sensul prezentului articol, „funcție de supraveghere” desemnează funcția din cadrul firmei de investiții care este responsabilă cu supravegherea cadrelor de conducere de nivel superior.

Articolul 26

Gestionarea plângerilor

[Articolul 16 alineatul (2) din Directiva 2014/65/UE]

(1) Firmele de investiții stabilesc, aplică și mențin politici și proceduri eficace și transparente de tratare a plângerilor care să permită gestionarea promptă a plângerilor depuse de clienți sau de potențialii clienți. Firmele de investiții țin evidența plângerilor primite și a măsurilor luate pentru soluționarea acestora.

Politica de gestionare a plângerilor oferă informații clare, precise și actualizate cu privire la procesul de gestionare a plângerilor. Această politică este aprobată de organul de conducere al firmei.

(2) Firmele de investiții publică detalii privind procedura care trebuie urmată în cazul tratării unei plângeri. Printre aceste detalii se numără informații cu privire la politica de gestionare a plângerilor și datele de contact ale funcției de gestionare a plângerilor. Informațiile se furnizează clienților sau potențialilor clienți, la cerere sau atunci când se confirmă primirea unei plângeri. Firmele de investiții iau măsurile necesare care să le permită clienților și potențialilor clienți să depună plângeri în mod gratuit.

(3) Firmele de investiții instituie o funcție de gestionare a plângerilor responsabilă cu examinarea plângerilor. Această funcție poate fi îndeplinită de către funcția de asigurare a conformității.

(4) Atunci când tratează o plângere, firmele de investiții comunică cu clienții sau cu potențialii clienții în mod clar, într-un limbaj simplu și ușor de înțeles și răspund plângerilor fără întârzieri nejustificate.

(5) Firmele de investiții îi informează pe clienți sau potențiali clienți care este poziția firmei cu privire la plângeri și le comunică acestora opțiunile de care dispun, inclusiv opțiunea de a depune plângeri în fața unei entități de soluționare alternativă a litigiilor, astfel cum este definită la articolul 4 litera (h) din Directiva 2013/11/UE a Parlamentului European și a Consiliului ( 7 ) privind SAL în materie de consum, sau opțiunea de a formula o acțiune civilă.

(6) Firmele de investiții furnizează informații privind plângerile și procesul de tratare a plângerilor autorităților competente relevante și, dacă este cazul, în conformitate cu legislația națională, unei entități de soluționare alternativă a litigiilor (SAL).

(7) Funcția de asigurare a conformității din cadrul firmelor de investiții analizează plângerile și datele referitoare la tratarea plângerilor, pentru a se asigura că identifică și iau în calcul eventualele riscuri sau probleme.

Articolul 27

Politici și practici în materie de remunerare

[Articolele 16, 23 și 24 din Directiva 2014/65/UE]

(1) Firmele de investiții definesc și pun în aplicare politici și practici în materie de remunerare în conformitate cu procedurile interne corespunzătoare, ținând seama de interesele tuturor clienților firmei, astfel încât clienții să fie tratați în mod echitabil, iar interesele lor să nu fie afectate de practicile în materie de remunerare adoptate de firmă pe termen scurt, mediu sau lung.

Politicile și practicile în materie de remunerare sunt concepute în așa fel încât să nu creeze conflicte de interese sau stimulente care ar putea determina persoanele relevante să pună mai presus propriile interese sau interesele firmei, eventual în detrimentul clientului.

(2) Firmele de investiții se asigură că politicile și practicile de remunerare se aplică tuturor persoanelor relevante care au un impact, direct sau indirect, asupra investițiilor și a serviciilor auxiliare furnizate de firma de investiții sau asupra comportamentului firmei, indiferent de tipul de clienți, în măsura în care remunerarea acestor persoane și alte stimulente similare pot crea conflicte de interese care le încurajează pe acestea să acționeze împotriva intereselor clienților firmei.

(3) Organul de conducere al firmei de investiții aprobă, după ce s-a consultat cu funcția de asigurare a conformității, politica de remunerare a firmei. Cadrele de conducere de nivel superior ale firmei de investiții sunt responsabile de implementarea zilnică a politicii de remunerare și de monitorizarea riscurilor de conformitate aferente politicii.

(4) Remunerațiile și stimulentele similare nu se bazează exclusiv sau în principal pe criterii comerciale cantitative și țin pe deplin seama de criterii calitative adecvate, care reflectă respectarea normelor aplicabile, tratamentul echitabil al clienților și calitatea serviciilor furnizate clienților.

Se menține în permanență un echilibru între componenta fixă și cea variabilă a remunerației, astfel încât structura de remunerare să nu favorizeze interesele firmei de investiții sau pe cele ale persoanelor relevante în detrimentul intereselor unui client.

Articolul 28

Sfera de aplicare a tranzacțiilor personale

[Articolul 16 alineatul (2) din Directiva 2014/65/UE]

În sensul articolelor 29 și 37, tranzacția personală este tranzacția cu un instrument financiar efectuată de o persoană relevantă sau în numele unei persoane relevante, cu condiția respectării a cel puțin unuia dintre următoarele criterii:

(a) persoana relevantă acționează în afara sferei activităților pe care le desfășoară cu titlu profesional;

(b) tranzacția este efectuată în contul uneia dintre următoarele persoane:

(i) persoana relevantă;

(ii) orice persoană cu care aceasta are o relație de rudenie sau cu care are legături strânse;

(iii) o persoană față de care persoana relevantă are un interes major, direct sau indirect, în rezultatul tranzacției, altul decât obținerea unui onorariu sau a unui comision pentru executarea tranzacției.

Articolul 29

Tranzacții personale

[Articolul 16 alineatul (2) din Directiva 2014/65/UE]

(1) Firmele de investiții stabilesc, aplică și mențin mecanisme adecvate menite să prevină activitățile prevăzute la alineatele (2), (3) și (4), în cazul oricărei persoane relevante implicate în activități care pot genera un conflict de interese sau care are acces la informații privilegiate în sensul articolului 7 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 596/2014 sau la alte informații confidențiale privind clienții sau tranzacțiile cu sau pentru clienți ca urmare a unei activități efectuate de persoana respectivă în numele firmei.

(2) Firmele de investiții se asigură că persoanele relevante nu încheie tranzacții personale care îndeplinesc cel puțin unul dintre următoarele criterii:

(a) persoanei respective i se interzice să efectueze tranzacția în cauză în temeiul Regulamentului (UE) nr. 596/2014;

(b) tranzacția implică folosirea abuzivă sau divulgarea improprie a informațiilor confidențiale în cauză;

(c) tranzacția intră în conflict sau ar putea să intre în conflict cu o obligație care îi revine firmei de investiții în temeiul Directivei 2014/65/UE.

(3) Firmele de investiții se asigură că, în afara cadrului normal al relațiilor de muncă sau al contractului de servicii, persoanele relevante nu oferă consiliere sau recomandări unei alte persoane în vederea efectuării unei tranzacții cu instrumente financiare care, dacă ar fi vorba de o tranzacție personală a persoanei relevante, ar intra sub incidența literei alineatului (2), a articolului 37 alineatul (2) litera (a) sau (b) sau a articolului 67 alineatul (3).

(4) Fără a se aduce atingere articolului 10 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 596/2014, firmele de investiții se asigură că persoanele relevante nu divulgă, în afara cadrului normal al relațiilor de serviciu sau al contractului de servicii, informații sau opinii unei alte persoane, atunci când persoana relevantă cunoaște sau ar trebui, în mod rezonabil, să cunoască faptul că, în urma divulgării, cealaltă persoană va acționa sau este posibil să acționeze într-unul din următoarele moduri:

(a) să efectueze o tranzacție cu instrumente financiare care, dacă ar fi vorba de o tranzacție personală a persoanei relevante, ar intra sub incidența alineatului (2) sau (3), a articolului 37 alineatul (2) litera (a) sau (b) sau a articolului 67 alineatul (3);

(b) să ofere consiliere sau asistență unei alte persoane în efectuarea unei astfel de tranzacții.

(5) Mecanismele necesare în temeiul alineatului (1) trebuie să fie astfel concepute încât să garanteze că:

(a) fiecare persoană relevantă care intră sub incidența alineatelor (1), (2), (3) și (4) cunoaște restricțiile privind tranzacțiile personale, precum și măsurile adoptate de firma de investiții în ceea ce privește tranzacțiile personale și divulgarea informațiilor, în conformitate cu alineatele (1), (2), (3) și (4);

(b) firma este informată cu promptitudine cu privire la orice tranzacție personală efectuată de o persoană relevantă, fie prin notificarea tranzacției respective, fie prin alte proceduri care îi permit firmei să identifice tranzacțiile respective;

(c) se ține o evidență a tranzacțiilor personale notificate firmei sau identificate de aceasta, care trebuie să includă orice autorizație sau interdicție privind tranzacția în cauză.

În cazul acordurilor de externalizare, firma de investiții se asigură că firma căreia i se externalizează activitatea păstrează o evidență a tranzacțiilor personale încheiate de orice persoană relevantă și, la cerere, îi furnizează cu promptitudine firmei de investiții informațiile respective.

(6) Alineatele (1)-(5) nu se aplică următoarelor tranzacții personale:

(a) tranzacții personale efectuate în cadrul unui serviciu de administrare discreționară a portofoliului pentru care nu există o comunicare prealabilă privind tranzacția între administratorul portofoliului și persoana relevantă sau o altă persoană în contul căreia se efectuează tranzacția;

(b) tranzacții personale cu organisme de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM) sau cu fonduri de investiții alternative (FIA) care fac obiectul unei supravegheri în conformitate cu legislația unui stat membru care impune un nivel echivalent de repartizare a riscurilor pentru activele lor, atunci când persoana relevantă și orice altă persoană în contul căreia se efectuează tranzacțiile nu sunt implicate în administrarea organismului respectiv.







SECȚIUNEA 2

Externalizare

Articolul 30

Sfera de aplicare a funcțiilor operaționale critice și importante

[Articolul 16 alineatul (2) și articolul 16 alineatul (5) primul paragraf din Directiva 2014/65/UE]

(1) În sensul articolului 16 alineatul (5) primul paragraf din Directiva 2014/65/UE, o funcție operațională este considerată critică sau importantă în cazul în care o anomalie sau deficiență în îndeplinirea acestei funcții ar compromite considerabil capacitatea firmei de investiții de a respecta în continuare condițiile și obligațiile care decurg din autorizația sa sau celelalte obligații în temeiul Directivei 2014/65/UE sau ar compromite performanța financiară a firmei de investiții, soliditatea sau continuitatea serviciilor și a activităților sale de investiții.

(2) Fără a se aduce atingere statutului unei alte funcții, următoarele funcții nu sunt considerate critice sau importante în sensul alineatului (1):

(a) furnizarea către firmă a unor servicii de consultanță și a altor servicii care nu fac parte din activitățile de investiții ale firmei, inclusiv acordarea de consultanță juridică firmei, formarea personalului firmei, servicii de facturare și securitatea sediului și a personalului firmei;

(b) achiziționarea de servicii standardizate, inclusiv servicii de informații privind piața și fluxuri de date privind prețurile (price feeds).

Articolul 31

Externalizarea funcțiilor operaționale critice sau importante

[Articolul 16 alineatul (2) și articolul 16 alineatul (5) primul paragraf din Directiva 2014/65/UE]

(1) Firmele de investiții care externalizează funcții operaționale critice sau importante rămân pe deplin responsabile pentru îndeplinirea tuturor obligațiilor care le revin în temeiul Directivei 2014/65/UE și respectă următoarele condiții:

(a) prin externalizare, cadrele de conducere de nivel superior nu își deleagă responsabilitatea;

(b) relația firmei de investiții cu clienții săi și obligațiile față de respectivii clienți în conformitate cu Directiva 2014/65/UE nu se modifică;

(c) condițiile pe care firma de investiții trebuie să le respecte pentru a putea fi autorizată în conformitate cu articolul 5 din Directiva 2014/65/UE și pentru a rămâne autorizată nu sunt afectate;

(d) nu se elimină și nu se modifică niciuna dintre condițiile pe baza cărora s-a acordat autorizația firmei.

(2) Firmele de investiții acționează cu deplină competență, grijă și diligență atunci când încheie, administrează sau reziliază un acord prin care externalizează funcții operaționale critice sau importante unui furnizor de servicii și iau măsurile necesare pentru a se asigura că sunt îndeplinite următoarele condiții:

(a) furnizorul de servicii are competența, capacitatea, resurse suficiente și o structură organizatorică adecvată pentru îndeplinirea funcțiilor externalizate, precum și orice autorizație cerută de lege pentru a îndeplini funcțiile externalizate în mod responsabil și profesionist;

(b) furnizorul de servicii efectuează serviciile externalizate în mod eficace și în conformitate cu legislația și cu cerințele de reglementare aplicabile și, în acest sens, firma a stabilit metode și proceduri de evaluare a nivelului de performanță a furnizorului de servicii și de verificare constantă a serviciilor furnizate de către furnizorul de servicii;

(c) furnizorul de servicii supraveghează în mod corespunzător asigurarea funcțiilor externalizate și gestionează corect riscurile asociate externalizării;

(d) se adoptă măsuri adecvate în cazul în care se constată că furnizorul de servicii nu își poate îndeplini sarcinile în mod eficace sau în conformitate cu legislația și cerințele de reglementare aplicabile;

(e) firma de investiții supraveghează în mod eficace funcțiile sau serviciile externalizate și gestionează riscurile asociate externalizării; în acest sens, firma păstrează expertiza și resursele necesare pentru a supraveghea în mod eficace funcțiile externalizate și pentru a gestiona riscurile respective;

(f) furnizorul de servicii a anunțat firmei de investiții eventualele evoluții care ar putea avea un impact major asupra capacității sale de a-și îndeplini în mod eficace funcțiile externalizate în conformitate cu legislația și cerințele de reglementare aplicabile;

(g) firma de investiții poate să rezilieze acordul de externalizare, dacă este nevoie, cu efect imediat dacă acest lucru este în interesul clienților săi și fără a aduce atingere continuității și calității serviciilor furnizate clienților;

(h) furnizorul de servicii cooperează cu autoritățile competente ale firmei de investiții cu privire la funcțiile externalizate;

(i) firma de investiții, auditorii acesteia și autoritățile competente relevante au acces efectiv la datele privind funcțiile externalizate, precum și la sediile relevante ale furnizorului de servicii, după caz, în scopul unei supravegheri eficace în conformitate cu prezentul articol, iar autoritățile competente sunt în măsură să își exercite aceste drepturi de acces;

(j) furnizorul de servicii protejează informațiile confidențiale privind firma de investiții și clienții acesteia;

(k) firma de investiții și furnizorul de servicii au stabilit, aplicat și menținut un plan de urgență privind recuperarea datelor în caz de dezastru și testări periodice ale sistemelor de back-up, după caz, având în vedere funcția, serviciul sau activitatea care a fost externalizată;

(l) firma de investiții se asigură că se mențin continuitatea și calitatea funcțiilor sau a serviciilor externalizate și în caz de încetare a externalizării, fie prin transferul funcțiilor sau a serviciilor externalizate către o parte terță, fie prin exercitarea acestor funcții de către firma însăși.

(3) Drepturile și obligațiile care le revin firmelor de investiții și furnizorului de servicii sunt clar atribuite și definite printr-un acord scris. Mai precis, firma își păstrează drepturile de instructaj și de reziliere, dreptul la informare și dreptul de a inspecta și a avea acces la registrele contabile și la sediile furnizorului. Acordul prevede faptul că externalizarea de către prestatorul de servicii are loc doar cu consimțământul scris al firmei de investiții.

(4) Atunci când firma de investiții și furnizorul de servicii sunt membri ai aceluiași grup, firma de investiții poate ține seama, pentru a se conforma dispozițiilor prezentului articol și ale articolului 32, de măsura în care firma controlează furnizorul de servicii sau are capacitatea de a influența acțiunile acestuia.

(5) Firmele de investiții pun la dispoziția autorităților competente, la cerere, toate informațiile de care acestea au nevoie pentru a supraveghea dacă funcțiile externalizate se desfășoară respectându-se cerințele Directivei 2014/65/UE și măsurile sale de punere în aplicare.

Articolul 32

Furnizori de servicii situați în țări terțe

[Articolul 16 alineatul (2) și articolul 16 alineatul (5) primul paragraf din Directiva 2014/65/UE]

(1) Pe lângă cerințele prevăzute la articolul 31, atunci când o firmă de investiții externalizează funcțiile legate de serviciul de investiții de administrare a portofoliului furnizat clienților unui furnizor de servicii situat într-o țară terță, firma de investiții asigură respectarea următoarelor condiții:

(a) furnizorul de servicii este autorizat sau înregistrat în țara de origine pentru a furniza serviciul respectiv și este supravegheat efectiv de o autoritate competentă din țara terță respectivă;

(b) există un acord adecvat de cooperare între autoritatea competentă a firmei de investiții și autoritatea de supraveghere a furnizorului de servicii.

(2) Acordul de cooperare menționat la alineatul (1) litera (b) asigură că autoritățile competente ale firmei de investiții sunt cel puțin în măsură:

(a) să obțină, la cerere, informațiile necesare pentru a-și îndeplini atribuțiile de supraveghere în conformitate cu Directiva 2014/65/UE și cu Regulamentul (UE) nr. 600/2014;

(b) să obțină acces la documentele păstrate în țara terță care sunt relevante pentru a-și îndeplini sarcinile de supraveghere;

(c) să primească în cel mai scurt timp informații din partea autorității de supraveghere din țara terță, care să îi permită să investigheze eventualele încălcări ale cerințelor Directivei 2014/65/UE și ale măsurilor sale de punere în aplicare, precum și ale Regulamentului (UE) nr. 600/2014;

(d) să coopereze în materie de asigurare a respectării legislației, în conformitate cu legislația națională și internațională care se aplică autorității de supraveghere din țara terță și autorităților competente din Uniune în cazurile de încălcare a cerințelor Directivei 2014/65/UE și ale măsurilor sale de punere în aplicare, precum și ale legislației naționale relevante.

(3) Autoritățile competente publică pe site-ul lor web o listă cu autoritățile de supraveghere din țările terțe cu care au încheiat acorduri de cooperare în sensul alineatului (1) litera (b).

Autoritățile competente actualizează acordurile de cooperare încheiate înainte de data de aplicare a prezentului regulament, în termen de șase luni de la data respectivă.







SECȚIUNEA 3

Conflicte de interese

Articolul 33

Conflicte de interese care pot crea prejudicii clientului

[Articolul 16 alineatul (3) și articolul 23 din Directiva 2014/65/UE]

Pentru identificarea tipurilor de conflicte de interese care apar în timpul furnizării de servicii de investiții și de servicii auxiliare sau a unei combinații a acestor servicii și a căror existență poate prejudicia interesele unui client, firmele de investiții iau în considerare, drept criterii minime, posibilitatea ca firma de investiții, o persoană relevantă sau o persoană care are o legătură directă sau indirectă cu firma printr-o relație de control să se afle într-una din situațiile menționate în continuare, fie ca rezultat al furnizării de servicii de investiții sau auxiliare, fie ca rezultat al activităților de investiții, fie din alte motive:

(a) firma sau persoana respectivă poate obține un câștig financiar sau poate evita o pierdere financiară pe cheltuiala clientului;

(b) firma sau persoana respectivă are un interes legat de rezultatul serviciului furnizat clientului sau al tranzacției efectuate în numele clientului, care este diferit de interesul clientului privind acel rezultat;

(c) firma sau persoana respectivă este stimulată financiar sau în alt mod să favorizeze interesul altui client sau grup de clienți în detrimentul intereselor clientului;

(d) firma sau persoana respectivă desfășoară aceeași activitate ca și clientul;

(e) firma sau persoana respectivă primește sau va primi din partea altei persoane decât clientul său un stimulent pentru serviciul furnizat clientului, sub formă de beneficii pecuniare sau nepecuniare ori sub formă de servicii.

Articolul 34

Politica în domeniul conflictelor de interese

[Articolul 16 alineatul (3) și articolul 23 din Directiva 2014/65/UE]

(1) Firmele de investiții stabilesc, aplică și mențin o politică eficientă în materie de conflicte de interese, formulată în scris care corespunde dimensiunii și modului de organizare al firmei, precum și naturii, amplorii și complexității activității pe care o desfășoară.

Atunci când firma face parte dintr-un grup, politica respectivă ia, de asemenea, în considerare împrejurările pe care firma le cunoaște sau ar trebui să le cunoască și care pot genera un conflict de interese ca rezultat al structurii și al activităților desfășurate de ceilalți membri ai grupului.

(2) Politica privind conflictele de interese stabilită în conformitate cu alineatul (1):

(a) trebuie să identifice, legat de serviciile și activitățile specifice de investiții și de serviciile auxiliare furnizate de firmă sau în numele firmei de investiții, circumstanțele care constituie sau care pot genera un conflict de interese cu un risc considerabil de prejudiciere a intereselor unuia sau a mai multor clienți;

(b) trebuie să specifice procedurile care trebuie urmate și măsurile care trebuie adoptate pentru prevenirea sau gestionarea unor astfel de conflicte.

(3) Procedurile și măsurile prevăzute la alineatul (2) litera (b) sunt astfel concepute încât garantează că persoanele relevante care desfășoară diferite activități în care pot apărea conflicte de interese de tipul celor menționate la alineatul (2) litera (a) desfășoară activitățile respective cu un grad de independență adaptat dimensiunii și activităților firmei de investiții și ale grupului din care aceasta face parte, precum și riscului de prejudiciere a intereselor clienților.

În sensul alineatului (2) litera (b), pentru ca firma respectivă să aibă gradul de independență necesar, printre procedurile care trebuie urmate și măsurile care trebuie adoptate trebuie să se numere cel puțin aspectele următoare:

(a) proceduri eficace de prevenire sau de control al schimbului de informații între persoanele relevante implicate în activități care presupun un risc de conflict de interese, atunci când schimbul acestor informații poate prejudicia interesele unuia sau ale mai multor clienți;

(b) supravegherea separată a persoanelor relevante ale căror funcții principale implică desfășurarea unor activități în numele clienților sau furnizarea de servicii clienților ale căror interese pot intra în conflict sau care reprezintă în alt fel interese diferite care pot intra în conflict, inclusiv cele ale firmei;

(c) eliminarea oricărei legături directe dintre remunerarea persoanelor relevante care desfășoară cu precădere o anumită activitate și remunerarea altor persoane relevante, sau câștigurile generate de acestea, care desfășoară cu precădere altă activitate, atunci când activitățile în cauză pot genera un conflict de interese;

(d) măsuri de prevenire sau de limitare a exercitării de către orice persoană a unei influențe inadecvate asupra modului în care o persoană relevantă furnizează servicii de investiții sau auxiliare ori desfășoară activități de investiții;

(e) măsuri de prevenire sau de control al implicării simultane sau consecutive a unei persoane relevante în servicii de investiții sau servicii auxiliare diferite sau în activități diferite de investiții, atunci când implicarea respectivă poate prejudicia gestionarea corespunzătoare a conflictelor de interese.

(4) Firmele de investiții se asigură că informarea clienților, prevăzută la articolul 23 alineatul (2) din Directiva 2014/65/UE, este o măsură de ultimă instanță utilizată numai atunci când dispozițiile organizatorice și administrative eficiente adoptate de firma de investiții, în conformitate cu articolul 23 din Directiva 2014/65/UE, pentru prevenirea sau gestionarea conflictelor de interese nu sunt suficiente pentru a garanta, cu o certitudine rezonabilă, că se evită riscurile de a afecta interesele clienților.

În informare se precizează în mod clar că dispozițiile administrative și organizatorice adoptate de firma de investiții pentru a preveni ori pentru a gestiona acest conflict nu sunt suficiente pentru a garanta, cu o certitudine rezonabilă, că se evită riscurile de a afecta interesele clienților. Informarea include o descriere specifică a conflictelor de interese care apar în contextul furnizării de servicii de investiții și/sau de servicii auxiliare, în funcție de natura clientului căruia i se transmit informațiile. Descrierea explică natura generală și sursele conflictelor de interese, precum și riscurile pentru client care apar ca urmare a conflictelor de interese și măsurile luate pentru a diminua aceste riscuri, cu suficiente detalii, astfel încât clientul să poată lua o decizie în cunoștință de cauză cu privire la serviciile de investiții sau la serviciile auxiliare în contextul cărora apar conflicte de interese.

(5) Firmele de investiții evaluează și revizuiesc periodic, cel puțin o dată pe an, politica în domeniul conflictelor de interese stabilită în conformitate cu alineatele (1)-(4) și iau toate măsurile adecvate pentru a soluționa eventualele deficiențe. Bazarea excesivă pe divulgarea conflictelor de interese este considerată o deficiență a politicii în materie de conflicte de interese adoptate în cadrul firmei.

Articolul 35

Înregistrarea serviciilor sau a activităților care generează conflicte de interese prejudiciabile

[Articolul 16 alineatul (6) din Directiva 2014/65/UE]

Firmele de investiții țin o evidență, pe care o actualizează periodic, a tipurilor de servicii de investiții sau auxiliare sau de activități de investiții efectuate de firmă sau în numele firmei în cursul cărora a apărut un conflict de interese care a generat un risc de prejudiciere a intereselor unuia sau a mai multor clienți sau, în cazul serviciilor sau activităților în curs, a conflictelor de acest tip care pot apărea.

Cadrele de conducere de nivel superior primesc în mod frecvent, și cel puțin o dată pe an, rapoarte scrise privind situațiile menționate la acest articol.

Articolul 36

Cercetarea pentru investiții și comunicările publicitare

[Articolul 24 alineatul (3) din Directiva 2014/65/UE]

(1) În sensul articolului 37, cercetarea pentru investiții reprezintă cercetarea sau alte informații care recomandă sau propun, explicit sau implicit, o strategie de investiții cu privire la unul sau mai multe instrumente financiare sau la emitenții instrumentelor financiare, inclusiv orice opinie privind valoarea sau prețul actual sau viitor al instrumentelor respective, care se adresează canalelor de distribuție sau publicului și în legătură cu care sunt întrunite următoarele condiții:

(a) cercetarea sau informațiile sunt denumite sau descrise ca cercetare pentru investiții sau în termeni similari ori sunt prezentate ca explicație obiectivă sau independentă a conținutului recomandării;

(b) în cazul în care recomandarea în cauză este făcută de o firmă de investiții unui client, atunci recomandarea nu este considerată consultanță de investiții în sensul Directivei 2014/65/UE.

(2) O recomandare de tipul celei care intră sub incidența articolului 3 alineatul (1) punctul 35 din Regulamentul (UE) nr. 596/2014, dar care nu respectă condițiile prevăzute la alineatul (1) se consideră comunicare publicitară în sensul Directivei 2014/65/UE, iar firmele de investiții care elaborează sau diseminează recomandarea respectivă se asigură că aceasta este identificată în mod clar ca atare.

În plus, firmele se asigură că orice astfel de recomandare conține o declarație clară și evidentă că (sau, în cazul unei recomandări orale, o declarație în acest sens) nu a fost pregătită în conformitate cu cerințele legale instituite pentru a promova independența cercetării pentru investiții și că nu face obiectul vreunei interdicții privind difuzarea cercetării pentru investiții.

Articolul 37

Cerințe organizatorice suplimentare privind cercetarea pentru investiții sau comunicări publicitare

[Articolul 16 alineatul (3) din Directiva 2014/65/UE]

(1) Firmele de investiții care, pe propria răspundere sau pe răspunderea unui membru al grupului din care fac parte, elaborează sau dispun elaborarea unor cercetări pentru investiții care sunt destinate sau care ar putea să fie ulterior difuzate clienților firmei sau publicului, asigură punerea în aplicare a tuturor măsurilor prevăzute la articolul 34 alineatul (3) în privința analiștilor financiari implicați în întocmirea cercetării pentru investiții, precum și a altor persoane relevante ale căror responsabilități sau interese profesionale pot intra în conflict cu interesele persoanelor în atenția cărora se diseminează cercetarea pentru investiții.

Obligațiile menționate la primul paragraf se aplică, de asemenea, în ceea ce privește recomandările prevăzute la articolul 36 alineatul (2).

(2) Firmele de investiții menționate la alineatul (1) primul paragraf instituie dispoziții menite să garanteze respectarea următoarelor condiții:

(a) analiștii financiari și alte persoane relevante nu efectuează în altă calitate decât de formatori de piață care acționează cu bună credință și în timpul desfășurării normale a procesului de formare a pieței sau pentru executarea unui ordin spontan al unui client, tranzacții personale sau operațiuni în numele oricărei alte persoane, inclusiv al firmei de investiții, cu instrumente financiare la care se referă cercetarea pentru investiții sau cu alte instrumente financiare conexe, atunci când respectivele persoane cunosc data probabilă de difuzare sau conținutul probabil al respectivei cercetări pentru investiții, iar aceste informații nu sunt accesibile publicului sau clienților și nu pot fi ușor deduse din informațiile disponibile, atât timp cât destinatarii cercetării pentru investiții nu au avut oportunitatea rezonabilă de a acționa pe baza acestora;

(b) în situațiile care nu intră sub incidența literei (a), analiștii financiari și orice alte persoane relevante care participă la elaborarea cercetării pentru investiții nu efectuează tranzacții personale cu instrumente financiare la care se referă cercetarea pentru investiții sau cu alte instrumente financiare conexe, contrar recomandărilor actuale, exceptând situațiile excepționale și cu aprobarea prealabilă a unui membru al serviciului juridic al firmei sau al funcției acesteia de asigurare a conformității;

(c) există o separare fizică între analiștii financiari implicați în elaborarea de cercetare pentru investiții și alte persoane relevante ale căror responsabilități sau interese comerciale pot intra în conflict cu interesele persoanelor în atenția cărora se diseminează cercetările pentru investiții sau, în cazul în care se consideră că acest lucru nu este adecvat din cauza dimensiunii și a modului de organizare a firmei, precum și a naturii, amplorii și complexității activității sale, elaborarea și punerea în aplicare a unor bariere informaționale alternative adecvate;

(d) firmele de investiții însele, analiștii financiari și alte persoane relevante implicate în producerea cercetării pentru investiții nu acceptă stimulente de la persoanele care au un interes major în subiectul respectivei cercetări pentru investiții;

(e) firmele de investiții însele, analiștii financiari și alte persoane relevante implicate în producerea cercetării pentru investiții nu le promit emitenților că cercetare le va fi favorabilă;

(f) înainte de diseminarea cercetării pentru investiții, emitenții, persoanele relevante, altele decât analiștii financiari, și orice altă persoană nu sunt autorizate să examineze proiectul de cercetare pentru investiții în scopul de a verifica acuratețea declarațiilor factuale formulate în respectiva cercetare sau în alte scopuri decât cele de asigurare a conformității cu obligațiile legale ale firmei, atunci când proiectul include o recomandare sau un preț indicativ.

În sensul prezentului alineat, „instrumentul financiar conex” înseamnă un instrument financiar al cărui preț este îndeaproape influențat de variația prețului altui instrument financiar care face obiectul cercetării pentru investiții și include un instrument derivat al celuilalt instrument financiar.

(3) Firmele de investiții care diseminează publicului sau clienților cercetarea pentru investiții efectuată de o altă persoană sunt scutite de obligația de respectare a dispozițiilor alineatului (1), în cazul în care se îndeplinesc următoarele criterii:

(a) persoana care efectuează cercetarea pentru investiții nu este membru al grupului din care face parte firma de investiții;

(b) firma de investiții nu modifică semnificativ recomandările din cercetarea pentru investiții;

(c) firma de investiții nu prezintă cercetarea pentru investiții ca fiind propriul produs;

(d) firma de investiții verifică dacă autorul cercetării pentru investiții intră sub incidența cerințelor echivalente cerințelor prevăzute de prezentul regulament privind elaborarea cercetării în cauză sau a stabilit o politică ce prevede cerințele respective.

Articolul 38

Cerințe generale suplimentare în materie de subscriere sau plasament

[Articolul 16 alineatul (3) și articolele 23 și 24 din Directiva 2014/65/UE]

(1) Înainte de a accepta un mandat de gestionare a ofertei, firmele de investiții care acordă consultanță cu privire la strategia finanțelor corporative, astfel cum se prevede în anexa I secțiunea B punctul 3 și care furnizează servicii de subscriere sau de plasare a instrumentelor financiare dispun de mecanisme prin care îl informează pe clientul emitent cu privire la:

(a) diversele posibilități de finanțare propuse de firmă și o indicație privind valoarea comisioanelor de tranzacționare pentru fiecare posibilitate;

(b) calendarul și procesul de consultanță privind finanțele corporative în ceea ce privește prețul ofertei;

(c) calendarul și procesul de consultanță privind finanțele corporative în ceea ce privește plasarea ofertei;

(d) detalii privind investitorii vizați, cărora firma intenționează să le ofere instrumentele financiare;

(e) funcțiile pe care le ocupă și departamentele în care lucrează persoanele relevante implicate în furnizarea de consultanță privind finanțele corporative în ceea ce privește prețul și atribuirea instrumentelor financiare; și

(f) mecanismele adoptate de firmă pentru a preveni sau a gestiona conflictele de interese care pot apărea atunci când firma plasează instrumentele financiare relevante clienților săi de investiții sau când tranzacționează pe cont propriu.

(2) Firmele de investiții dispun de un proces centralizat care permite identificarea tuturor operațiunilor de subscriere și de plasament efectuate de firmă și înregistrarea acestor informații, inclusiv data la care firma a fost informată cu privire la potențiale operațiuni de subscriere și plasament. Firmele identifică toate potențialele conflicte de interese generate de alte activități pe care le desfășoară firma sau grupul de investiții și pune în aplicare proceduri de gestionare corespunzătoare. În cazul în care o firmă de investiții nu poate gestiona un conflict de interese prin aplicarea procedurilor adecvate, firma de investiții nu participă la operațiune.

(3) Firmele de investiții care oferă servicii de execuție și de cercetare și care desfășoară activități de subscriere și de plasament se asigură că sunt instituite controale adecvate pentru gestionarea eventualelor conflicte de interese între aceste activități și între diferiții clienți care beneficiază de aceste servicii.

Articolul 39

Cerințe suplimentare privind prețul ofertelor în raport cu emisiunea de instrumente financiare

[Articolul 16 alineatul (3) și articolele 23 și 24 din Directiva 2014/65/UE]

(1) Firmele de investiții dispun de sisteme, mijloace de control și proceduri care permit identificarea și prevenirea sau gestionarea conflictelor de interese care apar în ceea ce privește posibila subestimare sau supraestimare a prețului unei emisiuni sau implicarea părților relevante în acest proces. Mai precis, ca o cerință minimă, firmele de investiții instituie, implementează și mențin mecanisme interne menite să asigure:

(a) faptul că stabilirea prețului ofertei nu promovează interesele altor clienți sau interesele proprii firmei într-un mod care ar putea intra în conflict cu interesele clientului emitent; și

(b) prevenirea sau gestionarea unei situații în care persoanele responsabile cu furnizarea de servicii clienților firmei de investiții sunt implicate în mod direct în deciziile referitoare la consultanța privind finanțele corporative în ceea ce privește prețul acordată clientului emitent.

(2) Firmele de investiții le furnizează clienților informații cu privire la modul în care se stabilește recomandarea cu privire la prețul ofertei și la calendarul aferent. Mai precis, firma de investiții îl informează pe clientul emitent și stabilește împreună cu acesta strategiile de acoperire a riscurilor sau de stabilizare pe care intenționează să le adopte în ceea ce privește oferta, inclusiv modul în care aceste strategii pot afecta interesele clienților emitenți. În cursul procesului de ofertare, firmele iau, de asemenea, toate măsurile rezonabile pentru a-l informa pe clientul emitent cu privire la evoluția prețului emisiunii.

Articolul 40

Cerințe suplimentare în materie de plasament

[Articolul 16 alineatul (3) și articolele 23 și 24 din Directiva 2014/65/UE]

(1) Firmele de investiții care plasează instrumente financiare instituie, pun în aplicare și mențin mecanisme eficace pentru ca recomandările privind plasamentul să nu fie influențate în mod nepotrivit de relații existente sau viitoare.

(2) Firmele de investiții instituie, pun în aplicare și mențin mecanisme interne eficace pentru a evita sau a gestiona conflictele de interese care apar atunci când persoanele responsabile cu furnizarea de servicii clienților firmei de investiții sunt implicate în mod direct în deciziile privind recomandările adresate clientului emitent privind alocarea.

(3) Firmele de investiții nu acceptă plăți sau beneficii din partea terților, cu excepția cazului în care astfel de plăți sau beneficii respectă cerințele prevăzute la articolul 24 din Directiva 2014/65/UE în materie de stimulente. În special următoarele practici sunt considerate neconforme cu aceste cerințe și, prin urmare, sunt considerate inacceptabile:

(a) o alocare de așa natură încât să stimuleze plata unor taxe disproporționat de mari pentru servicii neconexe furnizate de firma de investiții (laddering), cum ar fi taxe sau comisioane disproporționat de mari plătite de un client de investiții, sau volume de activitate disproporționat de mari la niveluri normale de comisioane furnizate de clientul de investiții ca o compensație pentru faptul că a primit o alocare în cadrul emisiunii;

(b) o alocare făcută unui membru al conducerii superioare sau unui reprezentat al conducerii unui client emitent existent sau potențial, în schimbul unor servicii viitoare sau anterioare de finanțare pentru întreprinderi (spinning);

(c) o alocare care este explicit sau implicit condiționată de primirea unor viitoare ordine sau de cumpărarea oricărui alt serviciu de la firma de investiții de către un client de investiții sau de către orice altă entitate în care investitorul are o funcție de reprezentant al conducerii.

(4) Firmele de investiții stabilesc, aplică și mențin o politică de alocare care stabilește procesul de dezvoltare a recomandărilor privind alocarea. Politica în materie de alocare este pusă la dispoziția clientului emitent înainte ca acesta să accepte furnizarea oricărui serviciu de plasament. Politica stabilește informațiile relevante disponibile la acel moment cu privire la metodologia de alocare propusă pentru emisiune.

(5) Firmele de investiții îl implică pe clientul emitent în discuțiile privind procesul de plasament, astfel încât firma respectivă să fie în măsură să înțeleagă și să țină seama de interesele și de obiectivele clientului. Firma de investiții obține acordul clientului emitent referitor la alocarea propusă în funcție de tipul de client pentru tranzacția respectivă în conformitate cu politica în materie de alocare.

Articolul 41

Cerințe suplimentare privind consilierea, distribuția și autoplasamentul

[Articolul 16 alineatul (3) și articolele 23 și 24 din Directiva 2014/65/UE]

(1) Firmele de investiții dispun de sisteme, mijloace de control și proceduri care permit identificarea și gestionarea conflictelor de interese care apar în cazul furnizării de servicii de investiții către un client de investiții pentru participarea la o nouă emisiune, atunci când firma de investiții primește comisioane, taxe sau alte tipuri de beneficii pecuniare sau nepecuniare în legătură cu organizarea emisiunii. Toate comisioanele, taxele sau beneficiile pecuniare sau nepecuniare respectă cerințele prevăzute la articolul 24 alineatele (7), (8) și (9) din Directiva 2014/65/UE și sunt consemnate în politicile firmei de investiții privind conflictele de interese și se reflectă în dispozițiile firmei în materie de stimulente.

(2) Firmele de investiții care plasează instrumente financiare emise de ele sau de entități din cadrul aceluiași grup propriilor clienți, inclusiv clienților lor deponenți existenți în cazul instituțiilor de credit, sau fonduri de investiții gestionate de entități din grup, stabilesc, pun în aplicare și mențin dispoziții clare și eficace de identificare, prevenire sau gestionare a eventualelor conflicte de interese care apar în legătură cu acest tip de activitate. Printre aceste dispoziții se numără abținerea de la participarea la activitatea respectivă atunci când conflictele de interese nu pot fi gestionate în mod adecvat, astfel încât să se evite orice efect advers asupra clienților.

(3) Atunci când este necesară divulgarea conflictelor de interese, firmele de investiții respectă cerințele prevăzute la articolul 34 alineatul (4), printre care se numără și furnizarea de explicații privind natura și sursa conflictelor de interese inerente acestui tip de activitate, oferind detalii cu privire la riscurile specifice legate de aceste practici, astfel încât clienții să poată lua o decizie în cunoștință de cauză în ceea ce privește investițiile.

(4) Firmele de investiții care le plasează clienților lor instrumente financiare emise de ele însele sau de alte entități din grup ce sunt incluse în calculul cerințelor prudențiale prevăzute în Regulamentul (UE) nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului ( 8 ), în Directiva 2013/36/UE a Parlamentului European și a Consiliului ( 9 ) sau în Directiva 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului ( 10 ) le furnizează clienților respectivi informații suplimentare care detaliază diferențele dintre instrumentul financiar și depozitele bancare în ceea ce privește randamentul, riscul, lichiditatea și protecția asigurată în conformitate cu Directiva 2014/49/UE a Parlamentului European și a Consiliului ( 11 ).

Articolul 42

Cerințe suplimentare privind creditarea sau acordarea unui credit în contextul unei subscrieri sau al unui plasament

[Articolul 16 alineatul (3) și articolele 23 și 24 din Directiva 2014/65/UE]

(1) În cazul în care un împrumut sau credit anterior acordat unui client emitent de către o firmă de investiții sau de o entitate din cadrul aceluiași grup poate fi rambursat cu încasările obținute printr-o emisiune, firma de investiții dispune de mecanisme de identificare și de prevenire sau de gestionare a eventualelor conflicte de interese care pot apărea în acest context.

(2) În cazul în care mecanismele instituite pentru gestionarea conflictelor de interese se dovedesc insuficiente pentru a garanta prevenirea riscului de a produce daune clientului emitent, firmele de investiții îi comunică clientului emitent conflictele de interese specifice apărute în legătură cu activitățile lor sau cu activitățile entităților care fac parte din grup, în calitate de furnizor de credite, precum și cu activitățile lor legate de plasarea titlurilor de valoare.

(3) Politica firmelor de investiții în materie de conflicte de interese prevede schimbul de informații cu privire la situația financiară a emitentului cu entitățile din grup care acționează în calitate de furnizori de credite, cu condiția ca acest lucru să nu încalce barierele informaționale instituite de firmă pentru a proteja interesele unui client.

Articolul 43

Păstrarea înregistrărilor în materie de subscriere sau plasament

[Articolul 16 alineatul (3) și articolele 23 și 24 din Directiva 2014/65/UE]

Firmele de investiții păstrează înregistrări ale conținutului și ale momentului în care primesc instrucțiuni de la clienți. Se păstrează o evidență a deciziilor de alocare pentru fiecare operațiune pentru a asigura o pistă de audit completă între mișcările înregistrate în conturile clienților și instrucțiunile primite de către firma de investiții. Mai precis, alocarea finală aferentă fiecărui client de investiții este clar justificată și înregistrată. Pista de audit completă a etapelor importante din cadrul procesului de subscriere și plasament este pusă la dispoziția aut