02013XC0126(01) — RO — 01.07.2014 — 001.001

Acest document are doar scop informativ și nu produce efecte juridice. Instituțiile Uniunii nu își asumă răspunderea pentru conținutul său. Versiunile autentice ale actelor relevante, inclusiv preambulul acestora, sunt cele publicate în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și disponibile pe site-ul EUR-Lex. Aceste texte oficiale pot fi consultate accesând linkurile integrate în prezentul document.

Astfel cum a fost modificat prin:

▼B

COMUNICAREA COMISIEI

Orientări ale UE pentru aplicarea normelor privind ajutoarele de stat în cazul dezvoltării rapide a rețelelor de comunicații în bandă largă

2013/C 25/01

1. INTRODUCERE

(1) Conectivitatea în bandă largă are o importanță strategică pentru Europa în ceea ce privește creșterea și inovarea în toate sectoarele economiei, precum și în ceea ce privește coeziunea socială și teritorială. Strategia Europa 2020 („UE 2020”) subliniază importanța dezvoltării comunicațiilor în bandă largă ca parte a strategiei de creștere a UE în următorul deceniu și stabilește obiective ambițioase pentru dezvoltarea comunicațiilor în bandă largă. Una dintre inițiativele sale emblematice, intitulată „O agendă digitală pentru Europa” („ADE”) ( 1 ), recunoaște beneficiile socioeconomice ale comunicațiilor în bandă largă, subliniind importanța acestora pentru competitivitate, incluziune socială și ocuparea forței de muncă. Realizarea obiectivului prevăzut în Strategia Europa 2020 privind o creștere inteligentă, durabilă și favorabilă incluziunii depinde, de asemenea, de furnizarea unui acces extins și la un preț convenabil la infrastructura și la serviciile de internet de mare viteză. Găsirea unui răspuns pentru a face față provocării pe care o reprezintă finanțarea unei infrastructuri de bandă largă de bună calitate și accesibilă ca preț este un factor esențial pentru Europa în ceea ce privește creșterea gradului său de competitivitate și de inovare, furnizarea de oportunități de angajare pentru tineri, prevenirea delocalizării activității economice și atragerea de investiții străine. În ADE se reafirmă obiectivul Strategiei UE 2020 ca toți europenii să aibă acces la comunicații în bandă largă de bază până în 2013 și are drept scop să asigure că, până în 2020: (i) toți europenii au acces la viteze de internet mult superioare, de peste 30 Mbps; și că (ii) minimum 50 % dintre gospodăriile europene au abonamente de peste 100 Mbps.

(3) Sectorul comunicațiilor electronice a traversat un proces profund de liberalizare și, în prezent, face obiectul unei reglementări sectoriale. Cadrul de reglementare al UE pentru comunicațiile electronice prevede, de asemenea, norme de armonizare privind accesul în bandă largă ( 5 ). În ceea ce privește rețelele de comunicații în bandă largă ale operatorilor istorici, piețele angro fac în prezent obiectul reglementării ex ante în majoritatea statelor membre. Abordarea în materie de reglementare s-a dovedit eficace pentru favorizarea piețelor competitive, încurajarea investițiilor și diversificarea posibilităților de alegere ale consumatorului: de exemplu, nivelul cel mai ridicat de acoperire și adoptare a comunicațiilor în bandă largă este întâlnit în statele membre în care există concurență în domeniul infrastructurii, precum și o reglementare ex ante eficace pentru a promova concurența în materie de servicii. Dezvoltarea suplimentară a rețelelor de comunicații în bandă largă și, în special, a rețelelor de acces de generație următoare („next generation access” – NGA) necesită în continuare intervenția autorităților naționale de reglementare („ANR”) datorită rolului acestora în sectorul comunicațiilor electronice.

2. PRINCIPALELE PRINCIPII ALE POLITICII COMISIEI PRIVIND AJUTOARELE DE STAT PENTRU COMUNICAȚIILE ÎN BANDĂ LARGĂ

(9) În conformitate cu articolul 107 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene („TFUE”), „sunt incompatibile cu piața comună ajutoarele acordate de state sau prin intermediul resurselor de stat, sub orice formă, care denaturează sau amenință să denatureze concurența prin favorizarea anumitor întreprinderi sau a producerii anumitor bunuri, în măsura în care acestea afectează schimburile comerciale dintre statele membre”. Prin urmare, pentru ca o măsură să fie considerată ajutor de stat, trebuie îndeplinite cumulativ următoarele condiții: (a) măsura trebuie să fie acordată din resurse de stat; (b) măsura trebuie să confere un avantaj economic unor întreprinderi; (c) avantajul trebuie să fie selectiv; și (d) să denatureze sau să amenințe să denatureze concurența; (e) măsura trebuie să afecteze schimburile comerciale dintre statele membre.

2.1. Articolul 107 alineatul (1) din TFUE: Prezența ajutorului

2.2. Absența ajutorului: aplicarea principiul investitorului în economia de piață

2.3. Ajutoarele de stat pentru dezvoltarea comunicațiilor în bandă largă ca un serviciu de interes economic general – criteriile Altmark și compatibilitatea în temeiul articolului 106 alineatul (2) din TFUE

(18) În unele cazuri, statele membre pot fi de părere că furnizarea unei rețele de comunicații în bandă largă ar trebui considerată un serviciu de interes economic general („SIEG”) în sensul articolului 106 alineatul (2) din TFUE ( 24 ) și al jurisprudenței Altmark ( 25 ) și pot furniza finanțare publică pe această bază. În astfel de cazuri, măsurile luate de statele membre trebuie analizate în conformitate cu Comunicarea Comisiei privind aplicarea normelor Uniunii Europene în materie de ajutor de stat în cazul compensației acordate pentru prestarea unor servicii de interes economic general ( 26 ), cu Decizia Comisiei din 20 decembrie 2011 privind aplicarea articolului 106 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene în cazul ajutoarelor de stat sub formă de compensații pentru obligația de serviciu public acordate anumitor întreprinderi cărora le-a fost încredințată prestarea unui serviciu de interes economic general ( 27 ), cu Comunicarea Comisiei privind cadrul Uniunii Europene pentru ajutoarele de stat sub forma compensațiilor pentru obligația de serviciu public (2011) ( 28 ) și cu Regulamentul Comisiei din 25 aprilie 2012 privind aplicarea articolelor 107 și 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene în cazul ajutoarelor de minimis acordate întreprinderilor care prestează servicii de interes economic general ( 29 ). Aceste documente ale Comisiei (denumite împreună „pachetul SIEG”) se aplică, într-adevăr, și în cazul ajutorului de stat pentru dezvoltarea comunicațiilor în bandă largă. În cele ce urmează este ilustrată doar aplicarea anumitor principii clarificate în aceste documente în cazul finanțării comunicațiilor în bandă largă, în lumina anumitor specificități sectoriale.

Definiția SIEG

Calcularea compensației și recuperarea

2.4. Măsuri administrative și de reglementare pentru sprijinirea extinderii comunicațiilor în bandă largă care nu se încadrează în domeniul de aplicare al normelor UE privind ajutoarele de stat

(29) Având în vedere faptul că, în general, o mare parte din costurile dezvoltării rețelelor NGA se datorează lucrărilor civile ( 42 ), statele membre pot decide, conform cadrului de reglementare al UE în domeniul comunicațiilor electronice, de exemplu, să faciliteze procesul de achiziție a drepturilor de trecere, să impună operatorilor de rețea să își coordoneze lucrările de inginerie civilă și/sau să folosească o parte a infrastructurii lor în comun. În același sens, statele membre pot solicita, de asemenea, ca pentru orice construcție nouă (inclusiv rețele noi de apă, energie, transport sau canalizare) și/sau clădiri să se instaleze o conexiune compatibilă cu rețelele NGA. De asemenea, terții au posibilitatea să își instaleze pe cheltuială proprie infrastructura de rețea pasivă, atunci când sunt efectuate lucrări de inginerie civilă de ordin general, în orice situație. Această posibilitate ar trebui oferită în mod transparent și nediscriminatoriu tuturor operatorilor interesați și, în principiu, ar trebui să fie accesibilă tuturor utilizatorilor potențiali și nu doar operatorilor de comunicații electronice (și anume, servicii de electricitate, gaz, apă etc.) ( 43 ). Un inventar centralizat al infrastructurii existente (subvenționată sau de alt tip), care să includă eventual și lucrările planificate, ar putea contribui la extinderea comunicațiilor în bandă largă în scopuri comerciale ( 44 ). Infrastructura existentă nu se referă doar la infrastructura de telecomunicații, cum ar fi infrastructura prin cablu, fără fir sau prin satelit, ci și la infrastructuri alternative (canale, cămine pentru cabluri etc.) ale altor sectoare industriale (de exemplu, utilitățile) ( 45 ).

2.5. Evaluarea compatibilității în temeiul articolului 107 alineatul (3) din TFUE

(31) Proiectele de ajutor de stat în domeniul comunicațiilor în bandă largă pot fi puse în aplicare în regiuni asistate în sensul articolului 107 alineatul (3) literele (a) și (c) din TFUE și al normelor specifice privind ajutoarele de stat regionale ( 49 ). În acest caz, ajutorul pentru comunicațiile în bandă largă poate fi considerat ajutor pentru o investiție inițială, în sensul normelor privind ajutoarele de stat regionale. În cazul în care o măsură intră sub incidența acestor norme și prevede acordarea unui ajutor individual ad-hoc unei singure societăți sau a unui ajutor limitat la un singur domeniu de activitate, statului membru îi revine responsabilitatea de a demonstra că au fost îndeplinite condițiile prevăzute de normele privind ajutoarele de stat regionale. Aceasta presupune, în special, că proiectul în cauză contribuie la o strategie de dezvoltare regională coerentă și că, având în vedere natura și dimensiunea proiectului, acesta nu va avea drept rezultat denaturări inacceptabile ale concurenței.

Prezentare generală a principiilor comune de compatibilitate

1. Contribuția la realizarea obiectivelor de interes comun

2. Absența furnizării serviciului de către piață ca urmare a disfuncționalităților pieței sau unor inegalități semnificative

3. Caracterul adecvat al ajutorului de stat ca instrument de politică și caracteristicile măsurii

4. Existența efectului de stimulare

5. Ajutor limitat la minimul necesar

6. Efecte negative limitate

(47) Cu toate acestea, schimbarea comportamentului beneficiarului ca urmare a acordării ajutorului poate avea, de asemenea, efecte negative asupra concurenței și a schimburilor comerciale. Semnificația denaturării concurenței poate fi evaluată prin prisma efectelor asupra concurenților. În cazul în care concurenții constată o scădere a rentabilității investițiilor lor anterioare din cauza ajutorului, pot decide să își reducă propriile investiții viitoare sau chiar pot să se retragă de pe piață cu totul ( 62 ). În plus, atunci când beneficiarul ajutorului care urmează să fie ales în urma procesului de selecție competitiv este o întreprindere care probabil deține deja o poziție dominantă pe o piață sau poziția sa poate deveni dominantă datorită investiției finanțate de stat, măsura de ajutor ar putea slăbi presiunea concurențială pe care o pot exercita concurenții. În plus, dacă o măsură de ajutor de stat sau condițiile atașate acesteia (inclusiv metoda de finanțare atunci când formează parte integrantă a măsurii) conduc la o încălcare nedisociabilă a dreptului UE, ajutorul nu poate fi declarat compatibil cu piața internă ( 63 ).

7. Transparență

8. Exercițiul comparativ general și condițiile de compatibilitate pentru limitarea denaturării concurenței

▼M1

În cazul schemelor de ajutoare excluse din domeniul de aplicare al unui regulament de exceptare pe categorii exclusiv din cauza bugetului lor ridicat, Comisia va evalua compatibilitatea acestora numai pe baza planului de evaluare.

3. EVALUAREA AJUTORULUI DE STAT PENTRU COMUNICAȚIILE ÎN BANDĂ LARGĂ

3.1. Tipuri de rețele de comunicații în bandă largă

3.2. Distincția între zonele albe, gri și negre în ceea ce privește rețelele în bandă largă de bază

„Zonele albe”: promovarea obiectivului de coeziune teritorială și dezvoltare economică

„Zonele gri”: nevoia unei evaluări mai detaliate

„Zonele negre”: nu este necesară intervenția statului

3.3. Distincția între zonele albe, gri și negre în ceea ce privește rețelele NGA

„Zone NGA albe”

„Zone NGA gri”

„Zone NGA negre”

3.4. Caracteristicile măsurii și necesitatea limitării denaturărilor concurenței

Accesul cu ridicata efectiv la infrastructura subvenționată ( 109 ) ar trebui să fie oferit pentru o perioadă de cel puțin 7 ani. Dacă la sfârșitul perioadei de șapte ani, operatorul infrastructurii în cauză este desemnat de ANR în temeiul cadrului de reglementare aplicabil ca având o putere de piață semnificativă (PPS) pe piața specifică respectivă, obligațiile de acces ar trebui impuse în conformitate cu cadrul de reglementare pentru comunicațiile electronice. ANR-urile sau alte organisme naționale competente sunt încurajate să publice orientări pentru autoritățile care acordă ajutor cu privire la principiile de stabilire a condițiilor și tarifelor pentru accesul la nivel angro. Pentru a permite accesul efectiv, se aplică aceleași condiții de acces pentru întreaga rețea subvenționată, inclusiv pentru părțile acestor rețele în cazul în care s-au utilizat infrastructurile existente ( 110 ). Obligațiile de acces se aplică indiferent de modificările legate de proprietate, de modul de gestionare sau de exploatare a infrastructurii care beneficiază de subvenții.

(i) Monitorizare și mecanism de recuperare (claw-back). Autoritățile care acordă ajutorul trebuie să monitorizeze îndeaproape pe întreaga durată a proiectului punerea în aplicare a proiectului de bandă largă. În cazul în care operatorul este selectat pe baza unei proceduri de achiziții publice concurențiale, de regulă este mai puțin necesar să se monitorizeze dezvoltarea ulterioară a profitabilității proiectului. În multe împrejurări, poate fi oportun să se stabilească valoarea ajutorului pe o bază ex ante, astfel încât să se acopere deficitul de finanțare estimat pe o anumită perioadă de timp, mai degrabă decât să se stabilească valoarea ajutorului pe baza costurilor și veniturilor, pe măsură ce acestea sunt suportate. În primul model, de regulă există mai multe stimulente pentru societate să limiteze costurile și să devină mai eficientă în timp. Cu toate acestea, atunci când evoluțiile viitoare ale costurilor și veniturilor sunt caracterizate de un grad ridicat de incertitudine și atunci când există o puternică asimetrie a informației, autoritatea publică ar putea dori, de asemenea, să adopte modele de finanțare care nu sunt în întregime ex ante, ci mai degrabă o combinație între modelele ex ante și ex post (de exemplu, folosind mecanismele de recuperare astfel încât să se permită distribuirea echilibrată a câștigurilor neanticipate). Pentru a nu impune o sarcină disproporționat de mare asupra proiectelor mici, locale, un prag minim poate fi justificat pentru mecanismul de recuperare. Prin urmare, statele membre ar trebui să pună în aplicare mecanismul de recuperare în cazul în care ajutorul alocat proiectului depășește valoarea de 10 milioane EUR ( 113 ). Autoritățile care acordă ajutorul pot prevedea că sumele recuperate de la ofertantul selectat din profitul suplimentar ar putea fi cheltuite pentru extinderea ulterioară a rețelelor de bandă largă în aceeași schemă-cadru și în aceleași condiții ca și în cazul măsurii de ajutor inițiale. Obligația separării conturilor pentru ofertantul selectat în ceea ce privește subvenția primită va permite autorităților care acordă ajutorul să monitorizeze punerea în aplicare a schemei, precum și profiturile suplimentare generate ( 114 ).