2002L0049 — RO — 11.12.2008 — 001.001

Acest document reprezintă un instrument de documentare, iar instituţiile nu îşi asumă responsabilitatea pentru conţinutul său.

►B DIRECTIVA 2002/49/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI din 25 iunie 2002 privind evaluarea și gestiunea zgomotului ambiental (JO L 189, 18.7.2002, p.12)

Astfel cum a fost modificat prin:









▼B

DIRECTIVA 2002/49/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI

din 25 iunie 2002

privind evaluarea și gestiunea zgomotului ambiental







PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 175 alineatul (1), având în vedere propunerea Comisiei ( 1 ), având în vedere avizul Comitetului Economic și Social ( 2 ), având în vedere avizul Comitetului Regiunilor ( 3 ), hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat ( 4 ), având în vedere proiectul comun aprobat de comitetul de conciliere la 8 aprilie 2002, întrucât: (1) Atingerea unui nivel înalt de protecție a sănătății și a mediului este parte a politicii comunitare, iar unul dintre obiectivele care trebuie urmărite este protecția împotriva zgomotului. În Cartea verde asupra strategiei viitoare privind zgomotul, Comisia a desemnat zgomotul ambiental ca fiind una din principalele probleme de mediu din Europa. (2) În Rezoluția sa din 10 iunie 1997 ( 5 ) privind Cartea verde a Comisiei, Parlamentul European și-a exprimat susținerea pentru această Carte verde, a solicitat instituirea unor măsuri și inițiative specifice printr-o directivă privind reducerea zgomotului ambiental și a constat lipsa unor date fiabile și comparabile despre situația diferitelor surse de zgomot. (3) În comunicarea Comisiei din 1 decembrie 1999 privind transportul aerian și mediul au fost definite un indicator de zgomot comun și o metodologie comună pentru determinarea și măsurarea zgomotului în zonele din jurul aeroporturilor. Această comunicare a fost luată în considerare de dispozițiile prezentei directive. (4) Legislația comunitară acoperă deja anumite categorii de emisii sonore provenite de la produse, de exemplu Directiva nr. 70/157/CEE a Consiliului din 6 februarie 1970 de apropiere a legislațiilor statelor membre privind nivelul sonor admis și sistemul de evacuare al autovehiculelor ( 6 ), Directiva nr. 77/311/CEE a Consiliului din 29 martie 1977 de apropiere a legislațiilor statelor membre referitoare la nivelul sonor perceput de conducătorii de tractoare agricole sau forestiere pe roți ( 7 ), Directiva nr. 80/51/CEE a Consiliului din 20 decembrie 1979 privind limitarea emisiilor sonore de la aeronavele subsonice ( 8 ) și directivele complementare ale acesteia, Directiva nr. 92/61/CEE a Consiliului din 30 iunie 1992 privind omologarea autovehiculelor cu două sau trei roți ( 9 ) și Directiva nr. 2000/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 mai 2000 privind armonizarea legislației statelor membre cu privire la zgomotul emis de echipamentele utilizate în exterior ( 10 ). (5) Prezenta directivă ar trebui să asigure, inter alia, o bază pentru dezvoltarea și completarea măsurilor comunitare existente privind zgomotul emis de sursele principale, în special vehiculele rutiere și feroviare și infrastructura acestora, aeronavele, echipamentele utilizate în exterior și cele industriale și mecanismele mobile, precum și pentru elaborarea unor măsuri suplimentare pe termen scurt, mediu și lung. (6) Prezenta directivă nu ar trebui să se aplice anumitor categorii de zgomot, cum ar fi zgomotul produs în interiorul mijloacelor de transport și zgomotul produs de activitățile casnice. (7) În conformitate cu principiul subsidiarității prevăzut la articolul 5 din tratat, obiectivele tratatului de atingere a unui nivel înalt de protecție a mediului și a sănătății se pot îndeplini mai bine prin completarea acțiunii statelor membre cu o acțiune comunitară, care să ducă la o înțelegere comună a problemei zgomotului. De aceea, ar trebui culese, compilate și raportate date privind nivelurile de zgomot din mediul înconjurător, în conformitate cu criterii comparabile. Aceasta presupune utilizarea unor indicatori și a unor metode de evaluare armonizate, precum și a unor criterii pentru alinierea cartografierii zgomotului. Astfel de criterii și metode pot fi cel mai bine stabilite de către Comunitate. (8) Este necesar, de asemenea, să se stabilească metode comune de evaluare a „zgomotului ambiental” și o definiție a „valorilor limită”, din perspectiva unor indicatori armonizați pentru determinarea nivelurilor de zgomot. Cifrele concrete ale oricăror valori limită urmează să fie stabilite de statele membre, luând în considerare, inter alia, nevoia de a se aplica principiul prevenirii pentru a menține zone de liniște în aglomerații. (9) Indicatorii comuni de zgomot selectați sunt Lden, pentru evaluarea disconfortului, și Lnight, pentru evaluarea perturbării somnului. De asemenea, este util să se permită statelor membre să utilizeze indicatori suplimentari pentru a monitoriza sau a controla situațiile speciale de zgomot. (10) Cartografierea acustică strategică ar trebui să fie impusă în anumite zone de interes deoarece astfel se pot înregistra datele necesare pentru a oferi o reprezentare a nivelurilor de zgomot percepute în zona respectivă. (11) Planurile de acțiune ar trebui să se concentreze asupra priorităților din acele zone de interes și ar trebui să fie elaborate de autoritățile competente în urma consultării publicului. (12) Pentru a asigura o diseminare cât mai largă a informațiilor către public, ar trebui selectate cele mai adecvate canale de informații. (13) Culegerea de date și consolidarea rapoartelor adecvate elaborate în întreaga Comunitate sunt necesare ca bază pentru politica comunitară viitoare și pentru informarea ulterioară a publicului. (14) Comisia ar trebui să efectueze, în mod regulat, evaluări ale punerii în aplicare a prezentei directive. (15) Dispozițiile tehnice care reglementează metodele de evaluare ar trebui completate și adaptate, în cazul în care este necesar, la progresul științific și tehnic și la evoluția standardizării la nivel european. (16) Măsurile necesare pentru punerea în aplicare a prezentei directive ar trebui să fie adoptate în conformitate cu Decizia nr. 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a procedurilor pentru exercitarea competențelor de punere în aplicare conferite Comisiei ( 11 ), întrucât: ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:







Articolul 1

Obiective

(1) Scopul prezentei directive este de a stabili o abordare comună în vederea evitării, prevenirii sau reducerii, cu prioritate, a efectelor nocive, inclusiv a disconfortului, provocate de zgomotul ambiental. În acest scop, următoarele acțiuni se pun în aplicare în mod progresiv:

(a) determinarea expunerii la zgomotul ambiental, prin cartografierea acustică cu ajutorul metodelor de evaluare comune statelor membre;

(b) garantarea faptului că informațiile privind zgomotul ambiental și efectele acestuia sunt puse la dispoziția publicului;

(c) adoptarea planurilor de acțiune de către statele membre, pe baza rezultatelor obținute prin cartografierea zgomotului, în vederea prevenirii și a reducerii zgomotului ambiental unde este necesar și, în special, acolo unde nivelurile de expunere pot provoca efecte nocive asupra sănătății umane, și în vederea menținerii calității zgomotului ambiental acolo unde această calitate este corespunzătoare.

(2) Scopul prezentei directive este, de asemenea, de a asigura o bază pentru dezvoltarea și completarea măsurilor comunitare existente privind zgomotul emis de sursele principale, în special vehiculele rutiere și feroviare și infrastructura acestora, aeronavele, echipamentele utilizate în exterior și cele industriale și mecanismele mobile. În acest scop, Comisia înaintează propunerile legislative corespunzătoare Parlamentului European și Consiliului, până la 18 iulie 2006. Propunerile iau în considerare rezultatele raportului prevăzut la articolul 10 alineatul (1).

Articolul 2

Domeniul de aplicare

(1) Prezenta directivă se aplică zgomotului ambiental la care oamenii sunt expuși, în special în anumite zone cu construcții, în parcuri publice sau în alte zone de liniște din aglomerații, în zonele liniștite din spațiile deschise, în apropierea școlilor, a spitalelor și a altor clădiri sau zone sensibile la zgomot.

(2) Prezenta directivă nu se aplică zgomotului provocat de însăși persoana expusă, zgomotului din activitățile casnice, zgomotului provocat de vecini, zgomotului din locurile de muncă sau zgomotului din interiorul mijloacelor de transport sau provocat de activitățile militare desfășurate în zone militare.

Articolul 3

Definiții

În sensul prezentei directive:

(a) „zgomot ambiental” înseamnă sunetul exterior nedorit sau dăunător, generat de activitățile umane, inclusiv zgomotul emis de mijloacele de transport, traficul rutier, feroviar, aerian și din amplasamentele unde se desfășoară activități industriale, cum sunt cele definite în anexa I la Directiva nr. 96/61/CE a Consiliului din 24 septembrie 1996 privind prevenirea și controlul integrat al poluării ( 12 );

(b) „efecte dăunătoare” înseamnă efecte negative asupra sănătății umane;

(c) „disconfort” înseamnă gradul de neplăcere provocat de zgomotul ambiental, determinat prin anchete de teren;

(d) „indicator de zgomot” înseamnă o scală concretă pentru descrierea zgomotului ambiental, în relație directă cu efectele nedorite ale acestuia;

(e) „evaluare” înseamnă orice metodă utilizată pentru calculul, prognozarea, estimarea sau măsurarea valorii unui indicator de zgomot ori a efectelor dăunătoare corelate;

(f) „Lden” (indicator de zgomot pentru zi-seară-noapte) înseamnă indicatorul de zgomot asociat disconfortului general, definit în anexa I;

(g) „Lday” (indicator de zgomot pentru zi) înseamnă indicatorul de zgomot asociat disconfortului din timpul zilei, definit în anexa I;

(h) „Levening” (indicator de zgomot pentru seară) înseamnă indicatorul de zgomot asociat disconfortului din timpul serii, definit în anexa I;

(i) „Lnight” (indicator de zgomot pentru noapte) înseamnă indicatorul de zgomot asociat disconfortului din timpul nopții, definit în anexa I;

(j) „relația doză-efect” înseamnă relația dintre valoarea unui indicator de zgomot și un efect dăunător;

(k) „aglomerare” înseamnă o parte a unui teritoriu, delimitată de statul membru, cu o populație mai mare de 100 000 de locuitori și cu o astfel de densitate a populației, încât statul membru o consideră a fi zonă urbană;

(l) „zonă liniștită într-o aglomerare” înseamnă o zonă, delimitată de către autoritatea competentă, care nu este expusă unei valori a indicatorului Lden sau a unui alt indicator de zgomot relevant mai mare decât o anumită valoare stabilită de statul membru, indiferent de sursa de zgomot;

(m) „zonă liniștită în spațiu deschis” înseamnă o zonă, delimitată de către autoritatea competentă, care nu este expusă la zgomotului provenit din trafic, industrie sau activități recreative;

(n) „drum principal” înseamnă un drum regional, național sau internațional, desemnat de statul membru, cu un trafic mai mare de trei milioane de treceri ale vehiculelor anual;

(o) „cale ferată principală” înseamnă o cale ferată, desemnată de statul membru, cu un trafic mai mare de 30 000 treceri ale trenurilor anual;

(p) „aeroport principal” înseamnă un aeroport civil, desemnat de statul membru, în care se înregistrează peste 50 000 de mișcări pe an (o mișcare însemnând o decolare sau o aterizare), cu excepția celor executate exclusiv pentru antrenament cu aeronave ușoare;

(q) „cartografierea acustică” înseamnă prezentarea, pentru o anumită zonă, a datelor privind situațiile existente sau prognozate referitoare la zgomot, în funcție de un indicator de zgomot, și care evidențiază depășirile valorilor limită în vigoare, numărul persoanelor afectate dintr-o anumită zonă ori numărul de locuințe expuse la anumite valori ale indicator de zgomot;

(r) „hartă acustică strategică” înseamnă o hartă concepută pentru evaluarea globală a expunerii la zgomotul provenit din surse diferite într-o zonă dată sau pentru a stabili previziuni generale pentru zona respectivă;

(s) „valoare limită” înseamnă o valoare a Lden sau Lnight și, dup caz, a Lday și Levening, stabilită de statele membre, la depășirea căreia autoritățile competente trebuie să ia în considerare sau să pună în aplicare măsuri menite să micșoreze această valoare; valorile limită pot varia în funcție de tipurile de zgomot (zgomot provocat de trafic rutier, feroviar sau aerian, zgomot industrial etc.), de zonele înconjurătoare și de sensibilitatea la zgomot a populației; valorile limită pot fi, de asemenea, diferite pentru situațiile existente și pentru situații noi (în care intervine o schimbare privind sursa de zgomot sau utilizarea ariilor învecinate);

(t) „planurile de acțiune” înseamnă planurile destinate gestionării problemei zgomotului și efectelor acestuia, incluzând planuri de diminuare a zgomotului, după caz;

(u) „planificare acustică” înseamnă controlarea zgomotului viitor prin măsuri planificate, cum ar fi amenajarea teritoriului, ingineria sistemelor de gestionare a traficului, planificarea circulației, reducerea prin măsuri de izolare acustică a zgomotului și controlul surselor de zgomot;

(v) „public” înseamnă una sau mai multe persoane fizice sau juridice și, în conformitate cu legislația sau practicile interne, asociațiile, organizațiile sau grupurile de astfel de persoane.

Articolul 4

Punerea în aplicare și responsabilități

(1) Statele membre desemnează, la nivelurile corespunzătoare, autoritățile competente și organismele care răspund de punerea în aplicare a prezentei directive, inclusiv autoritățile care răspund de:

(a) elaborarea și, unde este cazul, aprobarea hărților acustice și a planurilor de acțiune pentru aglomerări, drumuri principale, căi ferate principale și aeroporturi principale;

(b) colectarea hărților acustice și a planurilor de acțiune.

(2) Statele membre pun la dispoziția Comisiei și a publicului informațiile prevăzute la alineatul (1), până la 18 iulie 2005.

Articolul 5

Indicatorii de zgomot și aplicarea acestora

(1) Statele membre aplică indicatorii de zgomot Lden și Lnight, prevăzuți în anexa I pentru elaborarea și revizuirea cartografierii acustice strategice în conformitate cu articolul 7.

Până când utilizarea metodelor comune de evaluare pentru determinarea Lden și Lnight devine obligatorie, statele membre pot utiliza, în acest scop, indicatorii naționali de zgomot existenți și datele conexe care trebuie convertite în indicatorii menționați anterior. Aceste date nu pot avea o vechime mai mare de trei ani.

(2) Statele membre pot utiliza indicatori de zgomot suplimentari pentru cazurile speciale cum sunt cele enumerate în anexa I alineatul (3).

(3) Pentru planificarea acustică și zonarea acustică, statele membre pot utiliza alți indicatori decât Lden și Lnight.

(4) Până la 18 iulie 2005, Comisiei îi sunt comunicate de cătres statele membre informații privind orice valori limită relevante în vigoare pe teritoriile lor sau aflate în curs de elaborare, exprimate prin Lden și Lnight, și, unde este cazul, prin Lday și Levening, pentru zgomotul produs de traficul rutier, traficul feroviar, aparatele de zbor din preajma aeroporturilor și pentru zgomotul produs în zonele cu activități industriale, împreună cu explicațiile legate de punerea în aplicare a valorilor limită.

Articolul 6

Metode de evaluare

(1) Valorile Lden și Lnight se determină cu ajutorul metodelor de evaluare definite în anexa II.

▼M1

(2) Comisia stabilește metode de evaluare comune pentru determinarea Lden și Lnight prin revizuirea anexei II. Măsurile respective, destinate să modifice elemente neesențiale ale prezentei directive, se adoptă în conformitate cu procedura de reglementare cu control menționată la articolul 13 alineatul (3). Până la adoptarea metodelor respective, statele membre pot utiliza metode de evaluare adaptate în conformitate cu anexa II și bazate pe metodele prevăzute în propria legislație. În acest caz, statele membre trebuie să demonstreze că rezultatele obținute în urma aplicării metodelor respective sunt echivalente cu rezultatele obținute prin utilizarea metodelor prevăzute în anexa II punctul 2.2

▼B

(3) Efectele dăunătoare pot fi evaluate cu ajutorul relațiilor doză-efect menționate în anexa III.

Articolul 7

Cartografierea acustică strategică

(1) Statele membre asigură că, până la 30 iunie 2007, se elaborează hărți acustice strategice care să indice situația din anul calendaristic precedent și, unde este cazul, că acestea sunt aprobate de autoritățile competente, pentru aglomerările cu mai mult de 250 000 de locuitori și pentru toate drumurile principale cu un trafic mai mare de șase milioane de treceri ale vehiculelor anual, precum și pentru căile ferate principale cu un trafic mai mare de 60 000 de treceri ale trenurilor anual și pentru aeroporturile principale de pe teritoriile lor respective.

Până la 30 iunie 2005 și, după această dată, din cinci în cinci ani, statele membre informează Comisia cu privire la drumurile principale cu un trafic mai mare de șase milioane de treceri ale vehiculelor anual, la căile ferate principale cu un trafic mai mare de 60 000 de treceri ale trenurilor anual, la aeroporturile principale și la aglomerările cu peste 250 000 de locuitori de pe teritoriile lor respective.

(2) Statele membre adoptă măsurile necesare pentru a asigura că, până la 30 iunie 2012, iar, după această dată, din cinci în cinci ani, se elaborează hărți acustice strategice care să indice situația din anul calendaristic precedent și că, unde este necesar, hărțile strategice de zgomot sunt aprobate de autoritățile competente pentru toate aglomerările și pentru toate drumurile și căile ferate principale de pe teritoriile lor respective.

Până la 31 decembrie 2008, statele membre informează Comisia cu privire la toate aglomerațiile și la toate drumurile și căile ferate principale de pe teritoriile lor respective.

(3) Hărțile acustice strategice îndeplinesc condițiile minime prevăzute în anexa IV.

(4) Statele membre învecinate cooperează la cartografierea acustică strategică în zonele din apropierea frontierelor.

(5) Hărțile acustice strategice sunt analizate și, în cazul în care este necesar, revizuite, cel puțin din cinci în cinci ani începând de la data elaborării lor.

Articolul 8

Planuri de acțiune

(1) Statele membre asigură că, până la 18 iulie 2008, autoritățile competente elaborează planuri de acțiune pentru a gestiona, pe teritoriile lor, problemele și efectele zgomotului, inclusiv prin reducerea zgomotului, în cazul în care este necesar, pentru:

(a) zonele din apropierea drumurilor principale cu un trafic mai mare de șase milioane de treceri de vehicule anual, a căilor ferate principale cu un trafic mai mare de 60 000 de treceri de trenuri anual și a aeroporturilor principale;

(b) aglomerările cu mai mult de 250 000 de locuitori. Scopul acestor planuri este, de asemenea, protejarea zonelor liniștite împotriva unei creșteri a nivelului de zgomot.

Autoritățile competente au libertatea de a stabili măsurile din cadrul planurilor, dar trebuie, în principal, să abordeze prioritățile care pot fi identificate prin depășirea oricărei valori limită relevante sau prin alte criterii alese de statele membre, iar aceste măsuri se aplică celor mai importante zone stabilite conform cartografierii acustice strategice.

(2) Statele membre asigură că, până la 18 iulie 2013, autoritățile competente elaborează planuri de acțiune pentru a aborda în special prioritățile care au fost identificate prin depășirea oricărei valori limită relevante sau prin alte criterii alese de statele membre pentru aglomerări și pentru drumurile principale, precum și pentru căile ferate principale de pe teritoriile lor.

(3) Statele membre informează Comisia cu privire la celelalte criterii relevante prevăzute la alineatele (1) și (2).

(4) Planurile de acțiune îndeplinesc condițiile minime din anexa V.

(5) Planurile de acțiune se analizează și se revizuiesc, în cazul în care este necesar, atunci când survine un eveniment important care afectează situația existentă a zgomotului și cel puțin din cinci în cinci ani după data aprobării acestor planuri de acțiune.

(6) Statele membre învecinate cooperează în privința planurilor de acțiune pentru regiunile de frontieră.

(7) Statele membre se asigură că publicul este consultat în legătură cu propunerile pentru planuri de acțiune, că i se oferă posibilitatea, în mod timpuriu și eficient, de a participa la pregătirea și analizarea planurilor de acțiune, că rezultatele participării publicului sunt luate în considerare și că publicul este informat cu privire la deciziile luate. Se stabilesc termene rezonabile prin care se acordă suficient timp pentru fiecare etapă de participare a publicului.

În cazul în care obligația de a pune în aplicare o procedură de participare a publicului decurge simultan din prezenta directivă și din oricare alt act legislativ comunitar, statele membre pot prevedea proceduri comune pentru a evita duplicarea.

Articolul 9

Informații pentru public

(1) Statele membre asigură că hărțile acustice strategice pe care le-au realizat și, după caz, pe care le-au adoptat, precum și planurile de acțiune pe care le-au elaborat sunt diseminate și puse la dispoziția publicului în conformitate cu legislația comunitară relevantă, în special în conformitate cu Directiva nr. 90/313/CEE a Consiliului din 7 iunie 1990 privind liberul acces la informații privind mediul ( 13 ) și în conformitate cu anexele IV și V la această directivă, inclusiv prin intermediul tehnologiilor informaționale disponibile.

(2) Aceste informații sunt clare, inteligibile și accesibile. Se include și un rezumat al celor mai importante aspecte.

Articolul 10

Culegerea și publicarea datelor de către statele membre și Comisie

(1) Până la 18 ianuarie 2004, Comisia înaintează un raport Parlamentului European și Consiliului care cuprinde o analiză a măsurilor comunitare existente privind sursele de zgomot ambiental.

(2) Statele membre se asigură că informațiile din hărțile acustice strategice și din rezumatele planurilor de acțiune prevăzute în anexa VI sunt trimise Comisiei în termen de șase luni de la datele prevăzute la articolul 7 și, respectiv, 8.

(3) Comisia creează o bază de date cu informațiile privind hărțile acustice strategice pentru a facilita elaborarea raportului prevăzute la articolul 11, precum și a altor lucrări tehnice și informative.

(4) Din cinci în cinci ani, Comisia publică un raport de sinteză a datelor obținute din hărțile acustice strategice și din planurile de acțiune. Primul raport se înaintează până la 18 iulie 2009.

Articolul 11

Revizuirea și raportarea

(1) Până la 18 iulie 2009, Comisia înaintează Parlamentului European și Consiliului un raport privind punerea în aplicare a prezentei directive.

(2) În raport se evaluează în special nevoia de acțiuni comunitare viitoare în ceea ce privește zgomotul ambiental și, după caz, se propun strategii de punere în aplicare a anumitor aspecte, cum ar fi:

(a) obiective pe termen lung și pe termen mediu pentru reducerea numărului de persoane afectate de efectele dăunătoare ale zgomotului ambiental, luând în considerare, în special, diferențele dintre climate și culturi;

(b) măsuri suplimentare pentru reducerea zgomotului ambiental emis de surse specifice, în special de echipamentele utilizate în exterior, de mijloacele și infrastructurile de transport și de anumite categorii de activități industriale, pe baza măsurilor puse deja în aplicare sau aflate în discuție în vederea adoptării;

(c) protecția zonelor liniștite în spațiu deschis.

(3) Raportul cuprinde o analiză a calității acustice a mediului din Comunitate, pe baza datelor prevăzute la articolul 10, și ia în considerare progresul științific și tehnic, precum și orice alte informații relevante. Reducerea efectelor dăunătoare și eficiența costurilor reprezintă criteriile principale pentru selectarea strategiilor și a măsurilor propuse.

(4) Atunci când Comisia primește prima serie de hărți acustice strategice, aceasta reanalizează:

— posibilitatea instituirii unei înălțimi de măsurare de 1,5 m în anexa I alineatul (1) pentru zonele cu case cu un singur etaj;

— o limită mai joasă a numărului estimat de persoane expuse la diferite frecvențe ale Lden și Lnight din anexa VI.

(5) Raportul se reanalizează din cinci în cinci ani sau mai des, în cazul în care este necesar. Raportul conține o evaluare a modului de punere în aplicare a prezentei directive.

(6) După caz, raportul este însoțit de propuneri de modificare a prezentei directive.

▼M1

Articolul 12

Adaptarea la progresul tehnic și științific

Comisia adaptează la progresul tehnic și științific anexa I punctul 3 și anexele II și III la prezenta directivă. Măsurile respective, destinate să modifice elemente neesențiale ale prezentei directive, se adoptă în conformitate cu procedura de reglementare cu control menționată la articolul 13 alineatul (3).

▼B

Articolul 13

Comitetul

(1) Comisia este sprijinită de comitetul instituit prin articolul 18 din Directiva 2001/14/CE.

(2) Atunci când se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolele 5 și 7 din Decizia 1999/468/CE, având în vedere dispozițiile articolului 8 din decizia menționată anterior.

Perioada prevăzută la articolul 5 alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE se stabilește la trei luni.

▼M1

(3) Atunci când se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolul 5a alineatele (1)-(4) și articolul 7 din Decizia 1999/468/CE, având în vedere dispozițiile articolului 8 din respectiva decizie.

▼B

Articolul 14

Transpunerea

(1) Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive, până la 18 iulie 2004. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.

Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale.

Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.

(2) Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele dispozițiilor de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.

Articolul 15

Intrarea în vigoare

Prezenta directivă intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.

Articolul 16

Destinatari

Prezenta directivă se adresează statelor membre.









ANEXA I

INDICATORII DE ZGOMOT

prevăzuți la articolul 5

1. Definiția nivelului zi-seară-noapte Lden

Nivelul zi-seară-noapte Lden în decibeli (dB) se definește prin următoarea formulă:

unde:

— Lday este nivelul mediu de presiune sonoră, ponderat A, în interval lung de timp, conform definiției din ISO 1996-2: 1987, determinat pentru suma perioadele de zi dintr-un an;

— Levening este nivelul mediu de presiune sonoră, ponderat A, în interval lung de timp, conform definiției din ISO 1996-2: 1987, determinat pentru suma perioadelor de seară dintr-un an;

— Lnight este nivelul mediu de presiune sonoră, ponderat A, în interval lung de timp, conform definiției din ISO 1996-2: 1987, determinat pentru suma perioadelor de noapte dintr-un an;

unde:

— ziua are 12 ore, seara 4 ore și noaptea 8 ore. Statele membre pot reduce perioada de seară cu una sau două ore și pot prelungi perioada de zi și/sau de noapte corespunzător, cu condiția ca această alegere să fie valabilă pentru toate sursele și să îi furnizeze Comisiei toate informațiile privind orice diferență sistematică față de opțiunea implicită;

— începutul zilei (și, prin urmare, începutul serii și începutul nopții) sunt decise de către statul membru (alegerea trebuie să fie aceeași pentru toate sursele de zgomot); intervalele orare implicite sunt 07.00 – 19.00, 19.00 – 23.00 și 23.00 – 07.00, ora locală;

— un an este un an relevant în ceea ce privește emisia de sunet și un an mediu în privința condițiilor meteorologice;

și unde:

— se ia în considerare sunetul incident, ceea ce înseamnă că nu se ia în considerare sunetul reflectat de fațada locuinței în cauză (ca regulă generală, acest lucru implică o corecție de 3 dB în cazul măsurătorilor).

Înălțimea punctului de evaluare a Lden depinde de aplicație:

— în cazul calculelor în scopul cartografierii acustice strategice în raport cu expunerea la zgomot în interiorul sau în apropierea clădirilor, punctele de evaluare trebuie să se situeze la 4,0 ± 0,2 m (între 3,8 și 4,2 m) deasupra nivelului solului și pe fațada cea mai expusă; în acest scop, fațada cea mai expusă va fi peretele exterior care se află în fața și cel mai aproape de sursa de zgomot specifică; pentru alte scopuri se pot alege și alte poziții;

— în cazul măsurătorilor în scopul cartografierii acustice strategice în raport cu expunerea la zgomot în interiorul sau în apropierea clădirilor, pot fi alese alte înălțimi, dar niciodată mai mici de 1,5 m deasupra nivelului solului, iar rezultatele se corectează pentru o înălțime echivalentă de 4 m;

— pentru alte scopuri, cum ar fi planificarea acustică și zonarea acustică, pot fi alese, dar acestea nu se pot situa mai jos de 1,5 m deasupra nivelului solului, ca de exemplu, pentru: — — zone rurale cu case cu un singur etaj; — elaborarea de măsuri locale în vederea reducerii impactul sonor asupra anumitor locuințe; — realizarea unei hărți acustice detaliate într-o arie limitată, prezentând expunerea la zgomot pentru fiecare locuință.

2. Definiția indicatorului de zgomot pentru noapte

Indicatorul de zgomot pentru noapte Lnight este nivelul mediu de presiune sonoră, ponderat A, în interval lung de timp, conform definiției din ISO 1996-2: 1987, determinat pentru suma perioadelor de noapte dintr-un an;

unde:

— durata nopții este de opt ore, conform definiției din alineatul (1);

— un an este un an relevant în ceea ce privește emisia de sunet și un an mediu în privința condițiilor meteorologice, conform definiției din alineatul (1);

— sunetul incident se ia în considerare după cum se arată la alineatul (1);

— punctul de evaluare este același ca și pentru Lden.

3. Indicatori suplimentari de zgomot

În anumite cazuri, pe lângă Lden și Lnight și, unde este cazul, Lday și Levening, utilizarea unor indicatori speciali de zgomot și a unor valori limită aferente poate prezenta avantaje. În continuare se oferă câteva exemple în acest sens:

— sursa de zgomot analizată funcționează doar o perioadă scurtă de timp (de exemplu, mai puțin de 20 % din timp, raportat la suma perioadelor de zi dintr-un an sau la suma perioadelor de seară dintr-un an ori la suma perioadelor de noapte dintr-un an);

— când numărul evenimentelor sonore, în cursul uneia sau a mai multor perioade considerate, este foarte mic (de exemplu, mai puțin de un eveniment sonor pe oră; un eveniment sonor poate fi definit ca un zgomot care durează mai puțin de cinci minute; de exemplu, zgomotul produs la trecerea unui tren sau a unui avion);

— componenta de joasă frecvență a zgomotului este puternică;

— LAmax sau SEL (nivelul de expunere la sunet) pentru protecția în perioada de noapte, în cazul unor vârfuri de zgomot;

— protecția suplimentară la sfârșit de săptămână sau într-o perioadă anume a anului;

— protecția suplimentară în perioada de zi;

— protecția suplimentară în perioada de seară;

— o combinație a zgomotelor mai multor surse;

— zone liniștite în spații deschise;

— zgomotul conține componente tonale importante;

— zgomotul are un caracter de impuls.









ANEXA II

METODELE DE EVALUARE A INDICATORILOR DE ZGOMOT

prevăzuți la articolul 6

1. Introducere

Valorile Lden și Lnight pot fi determinate atât prin calcul, cât și prin măsurare (în punctul de evaluare). Pentru prognoze sunt aplicabile numai metodele de calcul.

Metodele provizorii de calcul și de măsurare sunt prezentate la alineatele (2) și (3).

2. Metode provizorii de calcul pentru Lden și Lnight

2.1. Adaptarea metodelor naționale de calcul existente

În cazul în care un stat membru dispune de metode naționale pentru determinarea indicatorilor pe termen lung, acele metode se pot aplica, cu condiția să fie adaptate conform definițiilor indicatorilor stabilite în anexa I. În cazul majorității metodelor naționale, acest lucru implică introducerea serii ca perioadă distinctă, precum și introducerea mediei calculate pentru un an. Unele dintre metodele existente trebuie adaptate, de asemenea, în privința excluderii reflexiei fațadelor și a includerii nopții și/sau a poziției de evaluare.

O atenție specială trebuie acordată stabilirii unei medii calculate pentru un an. Variațiile de emisie și de transmisie pot contribui la fluctuațiile înregistrate în cursul unui an.

2.2. Metode provizorii recomandate de calcul

Pentru statele membre care nu dispun de metode naționale de calcul sau pentru statele membre care doresc să își modifice metoda de calcul, se recomandă următoarele metode:

Pentru ZGOMOT INDUSTRIAL: ISO 9613-2: „Acustică – Diminuarea sunetului la propagarea sa în aer liber, partea a doua: metode generale de calcul”.

Datele corespunzătoare privind emisiile de zgomot (datele de intrare) pentru această metodă se pot obține prin măsurătorile efectuate conform uneia din următoarele metode:

— ISO 8297: 1994 „Acustică – Determinarea nivelurilor de putere acustică pentru instalațiile industriale cu multe surse pentru evaluarea nivelurilor de presiune acustică în mediul înconjurător – metoda tehnică”;

— EN ISO 3744: 1995 „Acustică – Determinarea nivelurilor de putere acustică ale surselor de zgomot utilizând presiunea acustică – metoda tehnică aproximativă, în condiții asemănătoare de câmp liber, deasupra unui plan reflectant”;

— EN ISO 3746: 1995 „Acustică – Determinarea nivelurilor de putere acustică ale surselor de zgomot, cu ajutorul unei suprafețe înconjurătoare de măsurare, deasupra unui plan reflectant”.

Pentru ZGOMOTUL GENERAT DE APARATE DE ZBOR: ECAC.CEAC Doc. 29 „Report on Standard Method for Computing Noise Contours around Civil Airports”, 1997. Tehnica de segmentare menționată în secțiunea 7.5 din ECAC.CEAC Doc. 29 este cea care se utilizează dintre diversele abordări ale modelizării rutelor de zbor.

Pentru ZGOMOTUL GENERAT DE TRAFICUL RUTIER: Metoda națională franceză de calcul „NMBP-Routes-96 (SETRA-CERTU-LCPC-CSTB)” menționată de „Arrêté du 5 mai 1995 relatif au bruit des infrastructures routières, Journal Officiel du 10 mai 1995, Article 6” și în standardul francez „XPS 31-133”. Pentru datele de intrare privind emisiile, în aceste documente se face trimitere la „Guide du bruit des transports terrestres, fascicule prévision des niveaux sonores, CETUR 1980”.

Pentru ZGOMOTUL GENERAT DE TRANSPORTUL FEROVIAR: Metoda națională olandeză de calcul, publicată în „Reken- en Meetvoorschrift Railverkeerslawaai '96, Ministerie Volkshuisvesting, Ruimtelijke Ordening en Milieubeheer, 20 November 1996”.

Aceste metode trebuie să fie adaptate conform definițiilor Lden și Lnight. Până la 1 iulie 2003, Comisia publică liniile directoare în conformitate cu articolul 13 alineatul (2) privind metodele revizuite și furnizează date privind emisiile pentru zgomotul generat de aparatele de zbor, zgomotul generat de traficul rutier și zgomotul generat de transportul feroviar, pe baza datelor existente.

3. Metode previzorii de măsurare pentru Lden și Lnight

În cazul în care un stat membru dorește să utilizeze propria sa metodă oficială de măsurare, aceasta se adaptează în conformitate cu definițiile indicatorilor prevăzute în anexa I și în conformitate cu principiile care reglementează măsurătorile medii pe termen lung precizate în ISO 1996-2:1987 și ISO 1996-1:1982.

În cazul în care un stat membru nu dispune de o metodă de măsurare sau în cazul în care preferă să aplice o altă metodă, se poate stabili o astfel de metodă pe baza definiției indicatorului și pe baza principiilor stabilite în ISO 1996-2:1987 și ISO 1996-1:1982.

Datele privind măsurătorile efectuate la fațadă sau la un alt element reflectant trebuie corectate pentru a elimina contribuția reflexiei acestei fațade sau a elementului reflectant (ca regulă generală, acest lucru implică o corecție de 3 dB în cazul măsurătorilor).









ANEXA III

METODELE DE EVALUARE A EFECTELOR DĂUNĂTOARE

prevăzute la articolul 6 alineatul (3)

▼M1

Relațiile doză-efect care vor fi introduse prin revizuirile ulterioare ale prezentei anexe în conformitate cu procedura de reglementare cu control menționată la articolul 13 alineatul (3) urmăresc, în special:

▼B

— relația dintre disconfort și Lden pentru zgomotul produs de traficul rutier, feroviar și aerian, precum și pentru zgomotul industrial;

— relația dintre tulburarea somnului și Lnight pentru zgomotul produs de traficul rutier, feroviar și aerian, precum și pentru zgomotul industrial.

În cazul în care este necesar, se pot prezenta relații specifice doză-efect pentru:

— locuințele cu izolație specială împotriva zgomotului, conform definiției din anexa VI;

— locuințele cu fațadă liniștită, conform definiției din anexa VI;

— diferitele climate/diferitele culturi;

— grupurile vulnerabile de populației;

— zgomotul industrial cu componente tonale importante;

— zgomotul industrial cu caracter de impuls și alte cazuri speciale.









ANEXA IV

CONDIȚIILE MINIME PENTRU CARTOGRAFIEREA ACUSTICĂ STRATEGICĂ

prevăzute la articolul 7

1. O hartă acustică strategică este o reprezentare a datelor referitoare la unul dintre următoarele aspecte: — o situație de zgomot existentă, anterioară sau viitoare, în funcție de un indicator de zgomot; — depășirea unei valori limită; — numărul estimat de locuințe, școli și spitale dintr-o anumită zonă, expuse la anumite valori ale unui indicator de zgomot; — numărul estimat de persoane care se află într-o zona expusă la zgomot.

2. Hărțile acustice strategice pot fi prezentate publicului sub formă de: — grafice; — date numerice în tabele; — date numerice în format electronic.

3. Hărțile acustice strategice pentru aglomerări pun un accent deosebit asupra zgomotului emis de: — traficul rutier; — traficul feroviar; — aeroporturi; — zonele industriale, inclusiv porturile.

4. Cartografierea acustică strategică se utilizează în următoarele scopuri: — furnizarea de date care trebuie trimise Comisiei în conformitate cu articolul 10 alineatul (2) și cu anexa VI; — constituirea unei surse de informații pentru cetățeni în conformitate cu articolul 9; — constituirea unei baze pentru planurile de acțiune în conformitate cu articolul 8. Fiecare dintre aceste aplicații necesită un tip diferit de hartă acustică strategică.

5. La punctele 1.5, 1.6, 2.5, 2.6 și 2.7 din anexa VI sunt stabilite condițiile minime pentru hărțile acustice strategice în ceea ce privește datele care trebuie transmise Comisiei.

6. În scopul informării cetățenilor în conformitate cu articolul 9 și în vederea elaborării de planuri de acțiune în conformitate cu articolul 8, trebuie furnizate informații suplimentare și mai detaliate, cum ar fi: — o prezentare grafică; — hărți care să arate depășirea unei valori limită; — hărți comparative, prin care situația existentă poate să fie comparată cu diferite situații viitoare posibile; — hărți prezentând valoarea unui indicator de zgomot, după caz, la o altă înălțime decât cea de 4 m, unde este cazul. Statele membre pot stabili norme privind tipul și formatul acestor hărți acustice.

7. Hărțile acustice strategice destinate utilizării la nivel local sau național trebuie să fie elaborate pentru o înălțime de evaluare de 4 m și pentru o variație de 5 dB a Lden și Lnight, conform definiției din anexa VI.

8. În cazul aglomerărilor, se realizează hărți acustice strategice separate pentru zgomotul produs de traficul rutier, cel feroviar, de zgomotul produs de aeronave și zgomotul industrial. Se pot adăuga hărți și pentru alte surse.

9. Comisia poate elabora linii directoare prin care să ofere indicații suplimentare asupra hărților acustice, a cartografierii acustice și a programelor informatice de cartografiere, în conformitate cu articolul 13 alineatul (2).









ANEXA V

CERINȚELE MINIME PENTRU PLANURILE DE ACȚIUNE

prevăzute la articolul 8

1. Un plan de acțiune trebuie să cuprindă cel puțin următoarele elemente: — o descriere a aglomerării, a drumurilor principale, a căilor ferate principale sau a aeroporturilor principale, precum și a altor surse de zgomot luate în considerare; — autoritatea responsabilă; — cadrul legal; — orice valori limită în vigoare în conformitate cu articolul 5; — o sinteză a rezultatelor obținute prin cartografierea zgomotului; — o evaluare a numărului estimat de persoane expuse la zgomot, identificarea problemelor și a aspectelor care necesită îmbunătățiri; — o sinteză a consultărilor publice organizate în conformitate cu articolul 8 alineatul (7); — orice măsuri de reducere a zgomotului care sunt deja în vigoare și orice proiecte aflate în curs de pregătire; — acțiuni pe care autoritățile competente intenționează să le întreprindă în următorii cinci ani, inclusiv orice măsuri pentru protejarea zonelor liniștite; — strategia pe termen lung; — informații financiare (în cazul în care sunt disponibile): bugete, evaluarea eficienței costurilor, evaluarea raportului cost-profit; — dispoziții preconizate pentru evaluarea punerii în aplicare și a rezultatelor planului de acțiune.

2. Printre acțiunile pe care autoritățile competente doresc să le întreprindă în domeniile lor de competență se numără, de exemplu: — planificarea traficului; — amenajarea teritoriului; — măsurile tehnice la sursele de zgomot; — selectarea unor surse mai silențioase; — reducerea transmisiei sunetului; — măsuri de reglementare sau economice sau stimulente.

3. Fiecare plan de acțiune trebuie să conțină estimări privind reducerea numărului de persoane afectate (disconfort tulburarea somnului sau altele).

4. Comisia poate elabora linii directoare care să ofere indicații suplimentare pentru planurile de acțiune, în conformitate cu articolul 13 alineatul (2).









ANEXA VI

DATELE CARE TREBUIE TRANSMISE COMISIEI

prevăzute la articolul 10

Datele care trebuie transmise Comisiei sunt următoarele:

1. Pentru aglomerări 1.1. Scurtă descriere a aglomerării: localizare, mărime, număr de locuitori. 1.2. Autoritatea responsabilă. 1.3. Programele de control al zgomotului care au fost desfășurate anterior și măsurile în vigoare împotriva zgomotului. 1.4. Metodele de calcul sau de măsurare care au fost utilizate. 1.5. Numărul estimativ de persoane (exprimat în sute) care locuiesc în locuințele expuse la fiecare dintre următoarele intervalele de valori ale Lden în dB la 4 m deasupra solului pe cea mai expusă fațadă: 55-59, 60-64, 65-69, 70-74, > 75, măsurate separat de zgomotul produs de traficul rutier, feroviar și aerian și de sursele industriale. Valorile se rotunjesc până la cea mai apropiată valoare desută (de exemplu, 5 200 = între 5 150 și 5 249; 100 = între 50 și 149; 0 = sub 50). În plus, unde este cazul și unde sunt disponibile astfel de informații, trebuie să se precizeze câte persoane din categoriile menționate anterior locuiesc în locuințele care sunt dotate cu: — o izolație specială împotriva zgomotului în cauză, în sensul unei izolații speciale a unei clădiri împotriva unuia sau a mai multor tipuri de zgomot ambiental, combinată cu asemenea dotări de ventilație sau de aer condiționat încât se pot menține valori înalte de izolare împotriva zgomotului ambiental; — o fațadă liniștită, în sensul unei fațade a clădirii la care valoarea Lden la 4 metri deasupra solului și la 2 metri față de fațadă, pentru zgomotul emis de o sursă specifică, este cu peste 20 dB mai scăzută decât pe fațada unde se înregistrează cea mai mare valoare a Lden. De asemenea, trebuie să se indice modul în care drumurile, căile ferate și aeroporturile principale, definite la articolul 3, contribuie la valorile menționate anterior. 1.6. Numărul estimativ de persoane (exprimat în sute) care locuiesc în locuințele expuse la fiecare din intervalele de valori ale Lden în dB la 4 m deasupra solului pe fațada cea mai expusă: 50-54, 55-59, 60-64, 65-69, > 70, măsurate separat de zgomotul generat de traficul rutier, feroviar și aerian sau de sursele industriale. De asemenea, aceste date pot fi evaluate și pentru intervalul de valori 45-49 înainte de data stabilită la articolul 11 alineatul (1). În plus, unde este cazul și unde sunt disponibile astfel de informații, trebuie să se precizeze câte persoane din categoriile menționate anterior locuiesc în locuințele care sunt dotate cu: — o izolație specială împotriva zgomotului în cauză, conform definiției de la punctul 1.5; — o fațadă liniștită, conform definiției de la punctul 1.5. De asemenea, trebuie să se indice modul în care drumurile, căile ferate și aeroporturile principale contribuie la valorile menționate anterior. 1.7. În cazul unei reprezentări grafice, hărțile strategice trebuie să indice cel puțin curbele pentru valorile de 60, 65, 70 și 75 dB. 1.8. Un rezumat al planului de acțiune care cuprinde toate aspectele importante menționate în anexa V, care să nu depășească zece pagini.

2. Pentru drumurile, căile ferate și aeroporturile principale 2.1. O descriere generală a drumurilor, căilor ferate și aeroporturilor: localizare, mărime și date despre trafic. 2.2. O caracterizare a împrejurimilor: aglomerări, sate, zonă rurală sau altele, informații privind exploatarea terenurilor, alte surse majore de zgomot. 2.3. Programe de control al zgomotului care au fost desfășurate anterior și măsurile în vigoare privind zgomotul. 2.4. Metodele de calcul sau de măsurare care au fost utilizate. 2.5. Numărul estimativ de persoane (exprimat în sute) care locuiesc în afara aglomerărilor în locuințele expuse la fiecare din intervalele de valori ale Lden în dB la 4 m deasupra solului pe fațada cea mai expusă: 55-59, 60-64, 65-69, 70-74, > 75. În plus, unde este cazul și unde sunt disponibile astfel de informații, trebuie să se precizeze câte persoane din categoriile menționate anterior locuiesc în locuințele care sunt dotate cu: — o izolație specială împotriva zgomotului în cauză, conform definiției de la punctul 1.5; — o fațadă liniștită, conform definiției de la punctul 1.5. 2.6. Numărul total estimativ de persoane (exprimat în sute) care locuiesc în afara aglomerărilor în clădiri expuse la fiecare dintre intervalele de valori ale Lden în dB la 4 m deasupra solului pe cea mai expusă fațadă: 50-54, 55-59, 60-64, 65-69, > 70. De asemenea, aceste date pot fi evaluate și pentru intervalul de valori 45-49 înainte de data stabilită la articolul 11 alineatul (1). În plus, unde este cazul și unde sunt disponibile astfel de informații, trebuie să se precizeze câte persoane din categoriile menționate anterior locuiesc în locuințele care sunt dotate cu: — o izolație specială împotriva zgomotului în cauză, conform definiției de la punctul 1.5; — o fațadă liniștită, conform definiției de la punctul 1.5. 2.7. Suprafața totală (exprimată în km2) expusă la valori ale Lden mai mari de 55, 65 și, respectiv, 75 dB. De asemenea, trebuie să se indice numărul total estimat de locuințe (exprimat în sute) și numărul total estimat de persoane (exprimat în sute) care locuiesc în fiecare dintre aceste zone. Cifrele respective trebuie să cuprindă și aglomerările. Curbele trasate pentru valorile de 55 și 65 dB trebuie să fie reprezentate pe una sau mai multe din hărțile care oferă informații privind localizarea satelor, orașelor și aglomerărilor cuprinse în aceste curbe. 2.8. Un rezumat al planului de acțiune care cuprinde toate aspectele importante menționate în anexa V, care să nu depășească zece pagini.

3. Linii directoare Comisia poate elabora linii directoare pentru a oferi indicații suplimentare asupra furnizării de informații, în conformitate cu articolul 13 alineatul (2).