02016R1076 — RO — 16.09.2017 — 001.001

Acest document are doar scop informativ și nu produce efecte juridice. Instituțiile Uniunii nu își asumă răspunderea pentru conținutul său. Versiunile autentice ale actelor relevante, inclusiv preambulul acestora, sunt cele publicate în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și disponibile pe site-ul EUR-Lex. Aceste texte oficiale pot fi consultate accesând linkurile integrate în prezentul document.

►B REGULAMENTUL (UE) 2016/1076 AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI AL CONSILIULUI din 8 iunie 2016 privind aplicarea la produsele originare din anumite state care fac parte din grupul statelor din Africa, zona Caraibilor și Pacific (ACP) a regimurilor prevăzute în acordurile privind stabilirea sau care conduc la stabilirea acordurilor de parteneriat economic (reformare) (JO L 185 8.7.2016, p. 1)

Astfel cum a fost modificat prin:









▼B

REGULAMENTUL (UE) 2016/1076 AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI AL CONSILIULUI

din 8 iunie 2016

privind aplicarea la produsele originare din anumite state care fac parte din grupul statelor din Africa, zona Caraibilor și Pacific (ACP) a regimurilor prevăzute în acordurile privind stabilirea sau care conduc la stabilirea acordurilor de parteneriat economic

(reformare)







CAPITOLUL 1

OBIECT, DOMENIU DE APLICARE ȘI ACCES PE PIAȚĂ

Articolul 1

Obiect

Prezentul regulament aplică produselor originare din anumite state care fac parte din grupul statelor din Africa, zona Caraibilor și Pacific (ACP) regimurile prevăzute în acordurile privind stabilirea sau care conduc la stabilirea acordurilor de parteneriat economic.

Articolul 2

Domeniul de aplicare

(1) Prezentul regulament se aplică produselor originare din regiunile și statele menționate în anexa I.

(2) Comisia este împuternicită să adopte, în conformitate cu articolul 22, acte delegate prin care se modifică anexa I în sensul de a adăuga regiunile sau statele din grupul de state ACP care au încheiat negocieri privind un acord cu Uniunea și care îndeplinesc cel puțin cerințele de la articolul XXIV din Acordul General pentru Tarife și Comerț 1994 (GATT 1994).

(3) Un stat sau o regiune rămân pe lista din anexa I, cu excepția cazului în care Comisia adoptă un act delegat în conformitate cu articolul 22, de modificare a anexei I pentru a elimina respectiva regiune sau stat din anexa menționată, în special dacă:

(a) regiunea sau statul își manifestă intenția de a nu ratifica un acord care i-a permis să fie inclus(ă) în anexa I;

(b) ratificarea unui acord care i-a permis unei regiuni sau unui stat să fie inclus(ă) în anexa I nu a fost efectuată într-un termen rezonabil astfel încât intrarea în vigoare a acordului este întârziată în mod nejustificat; sau

(c) acordul este denunțat sau drepturile și obligațiile regiunii respective sau ale statului respectiv care reies din acord încetează să mai producă efecte, acordul rămânând însă în vigoare în celelalte privințe.

Articolul 3

Delegarea de competențe

Comisia este împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 22 pentru a modifica anexa I la prezentul regulament prin reintroducerea acelor regiuni sau state din grupul de state ACP care au fost excluse din anexa I la Regulamentul (CE) nr. 1528/2007 prin Regulamentul (UE) nr. 527/2013 și care, de la data respectivei excluderi, au luat măsurile necesare pentru ratificarea acordurilor care le privesc.

Articolul 4

Accesul pe piață

(1) Taxele la import se elimină pentru toate produsele prevăzute la capitolele 1-97, cu excepția capitolului 93, din Sistemul armonizat, originare dintr-o regiune sau stat menționat(ă) în anexa I. O astfel de eliminare este supusă mecanismului general de salvgardare prevăzut la articolele 9-20.

(2) Pentru produsele din capitolul 93 din Sistemul armonizat originare din regiuni sau state menționate în anexa I, se aplică în continuare taxele aferente națiunii celei mai favorizate.

(3) Alineatul (1) nu se aplică produselor originare din Africa de Sud. Astfel de produse sunt supuse dispozițiilor relevante din CDCA. Comisia este împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 22, pentru a adăuga la prezentul regulament o anexă care stabilește regimul aplicabil produselor originare din Africa de Sud odată ce dispozițiile comerciale relevante ale CDCA sunt înlocuite cu dispozițiile relevante ale unui acord privind stabilirea sau care conduce la stabilirea unui APE.

(4) Alineatul (1) nu se aplică până la 1 ianuarie 2018 produselor înscrise la poziția tarifară 0803 00 19 originare dintr-o regiune sau dintr-un stat menționată (menționat) la anexa I și puse în liberă circulație în regiunile ultraperiferice ale Uniunii. Alineatul (1) din prezentul articol și articolul 8 nu se aplică, până la 1 ianuarie 2018, produselor înscrise la poziția tarifară 1701 originare dintr-o regiune sau stat menționată (menționat) în anexa I și puse în circulație în departamentele franceze de peste mări. Perioadele menționate se extind până la 1 ianuarie 2028, cu excepția cazurilor în care părțile la acordurile relevante convin altfel. Comisia publică un aviz în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, informând părțile cu privire la faptul că prezenta dispoziție încetează să mai producă efecte.







CAPITOLUL II

REGULI DE ORIGINE ȘI COOPERAREA ADMINISTRATIVĂ

Articolul 5

Reguli de origine

(1) Regulile de origine prevăzute în anexa II se aplică pentru a stabili dacă produsele sunt originare din regiuni sau state menționate în anexa I.

(2) Regulile de origine prevăzute în anexa II se înlocuiesc cu cele anexate la orice acord cu regiunile sau statele menționate în anexa I atunci când acordul respectiv fie se aplică cu titlu provizoriu, fie intră în vigoare, luându-se în considerare data care este mai apropiată. Comisia publică un aviz în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene pentru a informa operatorii cu privire la data aplicării cu titlu provizoriu sau a intrării în vigoare, de la care regulile de origine din acord se aplică produselor originare din regiunile și statele enumerate în anexa I.

(3) Comisia este împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 22 privind modificări de ordin tehnic la anexa II atunci când acestea sunt necesare pentru a ține seama de modificările aduse altor acte legislative ale Uniunii din domeniul vamal.

(4) Deciziile privind gestionarea anexei II se adoptă în conformitate cu procedura de examinare prevăzută la articolul 19 alineatul (5).

Articolul 6

Cooperare administrativă

(1) În cazul în care Comisia a constatat, pe baza unor informații obiective, absența cooperării administrative sau nereguli sau cazuri de fraudă, aceasta poate suspenda temporar eliminarea taxelor prevăzute la articolele 4, 7 și 8 (denumit în continuare „tratamentul corespunzător”), în conformitate cu prezentul articol.

(2) În sensul prezentului articol, absența cooperării administrative înseamnă, printre altele:

(a) nerespectarea repetată a obligațiilor relevante de a verifica originea produsului sau a produselor în cauză;

(b) refuzul repetat sau întârzierea nejustificată în ceea ce privește efectuarea verificărilor ulterioare ale dovezii de origine sau comunicarea rezultatelor acestora;

(c) refuzul repetat sau întârzierea nejustificată în ceea ce privește obținerea autorizației de a realiza misiuni de cooperare administrativă pentru a verifica autenticitatea documentelor sau acuratețea informațiilor necesare pentru acordarea tratamentului corespunzător.

În sensul prezentului articol, pot fi constatate nereguli sau cazuri de fraudă, printre altele, atunci când are loc o majorare rapidă, fără o explicație satisfăcătoare, a importurilor de mărfuri care depășesc nivelul obișnuit al capacității de producție și export a regiunii sau statului în cauză.

(3) În cazul în care Comisia, pe baza informațiilor furnizate de un stat membru sau din proprie inițiativă, constată că sunt îndeplinite condițiile prevăzute la alineatele (1) și (2) din prezentul articol, tratamentul corespunzător poate fi suspendat în conformitate cu procedura de consultare menționată la articolul 19 alineatul (4), cu condiția ca mai întâi Comisia:

(a) să fi informat comitetul prevăzut la articolul 19 alineatul (2);

(b) să fi notificat regiunea sau statul în cauză în conformitate cu oricare dintre procedurile relevante aplicabile între Uniune și statul sau regiunea respectiv(ă); precum și

(c) să fi publicat un aviz în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene care să indice faptul că s-a constatat absența cooperării administrative, a unor nereguli, sau a unor cazuri de fraudă.

(4) Durata suspendării prevăzute în prezentul articol este limitată la perioada necesară protejării intereselor financiare ale Uniunii. Această durată nu poate depăși șase luni, dar poate fi reînnoită. La încetarea duratei respective, Comisia decide fie încetarea suspendării, fie prelungirea duratei suspendării în conformitate cu procedura de consultare menționată la articolul 19 alineatul (4).

(5) Procedurile de suspendare temporară prevăzute la alineatele (2), (3) și (4) se înlocuiesc cu cele prevăzute în orice acord cu regiunile sau statele menționate în anexa I atunci când acordul respectiv fie se aplică cu titlu provizoriu, fie intră în vigoare, luându-se în considerare data care este mai apropiată. Comisia publică un aviz în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene pentru a informa operatorii cu privire la data aplicării cu titlu provizoriu sau data intrării în vigoare, de la care procedurile de suspendare temporară din acord se aplică produselor care intră sub incidența prezentului regulament.

(6) Pentru a pune în aplicare suspendarea temporară prevăzută în orice acord cu regiunile sau statele menționate la anexa I, Comisia, fără întârziere:

(a) informează comitetul prevăzut la articolul 19 alineatul (2) cu privire la constatarea absenței cooperării administrative, a unor nereguli sau a unor cazuri de fraudă; și

(b) publică un aviz în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, care să indice faptul că s-a constatat absența cooperării administrative, ori a unor nereguli sau a unor cazuri de fraudă.

Decizia de suspendare a tratamentului corespunzător se adoptă în conformitate cu procedura de consultare menționată la articolul 19 alineatul (4).







CAPITOLUL III

REGIMURI TRANZITORII







SECȚIUNEA 1

Orez

Articolul 7

Contingent tarifar cu taxe vamale zero

Produselor înscrise la poziția tarifară 1006 nu li se aplică taxe la import.







SECȚIUNEA 2

Zahăr

Articolul 8

Contingent tarifar cu taxe vamale zero

Produselor înscrise la poziția tarifară 1701 nu li se aplică taxe la import.







CAPITOLUL IV

DISPOZIȚII DE SALVGARDARE GENERALE

Articolul 9

Definiții

În sensul prezentului capitol se aplică următoarele definiții:

(a) „industria Uniunii” înseamnă totalitatea producătorilor din Uniune de produse similare sau aflate în concurență directă, care își desfășoară activitatea pe teritoriul Uniunii sau producătorii din Uniune ale căror producții colective de produse similare sau aflate în concurență directă constituie o proporție majoră din producția Uniunii totală de astfel de produse;

(b) „prejudiciu grav” înseamnă o deteriorare generală gravă a situației industriei Uniunii;

(c) „riscul producerii unui prejudiciu grav” înseamnă un prejudiciu grav a cărui producere este în mod evident iminentă;

(d) „disfuncționalități” înseamnă dereglări într-un sector sau o industrie;

(e) „riscul producerii unor disfuncționalități” înseamnă disfuncționalități a căror producere este în mod evident iminentă.

Articolul 10

Principii

(1) O măsură de salvgardare poate fi instituită în conformitate cu dispozițiile stabilite în prezentul capitol, atunci când produsele originare din regiunile sau statele prevăzute în lista din anexa I sunt importate în Uniune în cantități atât de mari și în astfel de condiții încât să provoace sau riscă să provoace una din următoarele situații:

(a) un prejudiciu grav industriei Uniunii;

(b) disfuncționalități într-un sector al economiei, în special acolo unde aceste disfuncționalități produc probleme sau dificultăți sociale majore care ar putea cauza o gravă deteriorare a situației economice a Uniunii; sau

(c) disfuncționalități pe piețele produselor agricole prevăzute în anexa I la Acordul OMC privind agricultura sau în cadrul mecanismelor de reglementare a acelor piețe.

(2) O măsură de salvgardare poate fi instituită în conformitate cu dispozițiile stabilite în prezentul capitol, atunci când produsele originare din regiunile sau statele prevăzute în lista din anexa I sunt importate în Uniune în cantități atât de mari și în astfel de condiții încât să provoace sau riscă să provoace disfuncționalități ale situației economice dintr-una sau mai multe regiuni ultraperiferice ale Uniunii.

Articolul 11

Stabilirea condițiilor pentru a institui măsuri de salvgardare

(1) Stabilirea prejudiciului grav sau a riscului producerii unui prejudiciu grav cuprinde, printre altele, următorii factori:

(a) volumul importurilor, în special în cazul în care s-a înregistrat o majorare semnificativă a acestuia, fie în termeni absoluți, fie relativi, prin raportarea la producția sau consumul în Uniune;

(b) prețul importurilor, în special în cazul în care s-a înregistrat o subcotare a prețurilor în comparație cu prețul unui produs similar în Uniune;

(c) impactul ulterior asupra industriei Uniunii, astfel cum este indicat de evoluțiile anumitor factori economici, precum producția, utilizarea capacității, stocurile, vânzările, cota de piață, scăderea prețurilor sau împiedicarea creșterii prețurilor care ar fi avut loc în mod normal, profitul, randamentul capitalului investit, fluxul de numerar și ocuparea forței de muncă;

(d) alți factori decât tendințele importurilor, care produc sau ar fi putut produce un prejudiciu industriei Uniunii vizate.

(2) Stabilirea disfuncționalităților sau a riscului producerii unor disfuncționalități se bazează pe factori obiectivi, cuprinzând următoarele elemente:

(a) majorarea volumului importurilor, în termeni absoluți sau relativi, prin raportarea la producția din Uniune și la importurile din alte surse; și

(b) efectul unor astfel de importuri asupra prețurilor; sau

(c) efectul unor astfel de importuri asupra industriei Uniunii sau sectorului economic vizat, în ceea ce privește, printre altele, nivelurile vânzărilor, producția, situația financiară și ocuparea forței de muncă.

(3) Pentru a stabili dacă importurile sunt efectuate în condiții care provoacă sau riscă să provoace disfuncționalități pe piețele produselor agricole sau în cadrul mecanismelor de reglementare a acelor piețe, inclusiv regulamentele privind organizarea comună a piețelor (OCP), se iau în considerare toți factorii obiectivi relevanți, inclusiv unul sau mai multe din următoarele elemente:

(a) volumul importurilor în comparație cu nivelurile din anii calendaristici sau de comercializare anteriori, după caz, ale producției și consumului intern și cu nivelurile viitoare planificate în conformitate cu reforma OCP;

(b) nivelul prețurilor interne în comparație cu prețurile de referință sau țintă după caz, sau în cazul în care nu sunt aplicabile, în comparație cu prețurile medii de pe piața internă din aceeași perioadă a anilor de comercializare anteriori;

(c) pe piețele de produse înscrise la poziția tarifară 1701, situații în care prețul mediu pentru zahăr alb pe piața Uniunii scade timp de două luni consecutive sub 80 % din prețul mediu pentru zahăr alb pe piața Uniunii înregistrat în anul de comercializare anterior.

(4) Pentru a stabili dacă condițiile prevăzute la alineatele (1), (2) și (3) sunt îndeplinite în cazul regiunilor ultraperiferice ale Uniunii, analizele se limitează la teritoriul regiunii sau al regiunilor ultraperiferice în cauză. O atenție deosebită se acordă dimensiunii industriei locale, situației sale financiare și situației ocupării forței de muncă.

Articolul 12

Deschiderea procedurilor

(1) O anchetă se deschide la cererea unui stat membru sau la inițiativa Comisiei, în cazul în care Comisia consideră că există probe suficiente care să justifice ancheta.

(2) Statele membre informează Comisia în cazul în care din evoluțiile importurilor din oricare din regiunile sau statele menționate în anexa I reiese necesitatea instituirii unor măsuri de salvgardare. Această informare trebuie să cuprindă probele disponibile, stabilite pe baza criteriilor definite la articolul 11. Comisia transmite aceste informații tuturor statelor membre în termen de trei zile lucrătoare de la primirea acestora.

(3) În cazul în care există probe suficiente pentru a justifica deschiderea procedurilor, Comisia publică un aviz în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene. Deschiderea procedurilor are loc în termen de o lună de la data primirii informațiilor din partea unui stat membru.

Comisia informează statele membre cu privire la analiza informațiilor realizată de aceasta în mod normal în termen de 21 de zile de la data furnizării informațiilor către Comisie.

(4) În cazul în care Comisia consideră că sunt întrunite oricare dintre circumstanțele prevăzute la articolul 10, aceasta notifică de îndată regiunea sau statele prevăzute în anexa I vizată (vizate) de intenția sa de a începe o anchetă. Notificarea poate fi însoțită de o invitație la consultări, în scopul clarificării situației și identificării unei soluții reciproc satisfăcătoare.

Articolul 13

Ancheta

(1) După deschiderea procedurilor, Comisia începe o anchetă.

(2) Comisia poate solicita statelor membre să îi furnizeze informații, caz în care statele membre iau toate măsurile necesare pentru a da curs oricăror astfel de cereri. În cazul în care aceste informații sunt de interes general sau în cazul în care transmiterea lor a fost solicitată de un stat membru, Comisia transmite informațiile tuturor statelor membre, cu condiția ca acestea să nu fie confidențiale; în cazul în care informațiile sunt confidențiale Comisia transmite un rezumat neconfidențial al acestora.

(3) În cazul unei anchete care se limitează la o regiune ultraperiferică a Uniunii, Comisia poate solicita autorităților locale competente să furnizeze informațiile menționate la alineatul (2), prin intermediul statului membru vizat.

(4) Ancheta, atunci când este posibil, se finalizează în termen de șase luni de la începere. În circumstanțe excepționale, acest termen poate fi prelungit cu trei luni.

Articolul 14

Instituirea unor măsuri de salvgardare provizorii

(1) Măsurile de salvgardare provizorii se aplică în circumstanțe grave, în cazul în care o întârziere ar provoca un prejudiciu dificil de reparat, în baza unei constatări preliminare privind existența oricăreia dintre circumstanțele prevăzute la articolul 10. Astfel de măsuri de salvgardare provizorii se adoptă în conformitate cu procedura de consultare menționată la articolul 19 alineatul (4) sau în caz de urgență, în conformitate cu articolul 19 alineatul (6).

(2) Având în vedere situația specială a regiunilor ultraperiferice ale Uniunii și vulnerabilitatea acestora la orice majorare bruscă a importurilor, măsurile de salvgardare provizorii se aplică în cadrul procedurilor care le sunt aplicabile în cazul unei constatări preliminare privind majorarea importurilor. Respectivele măsuri de salvgardare provizorii se adoptă în conformitate cu procedura de consultare menționată la articolul 19 alineatul (4) sau, în caz de urgență, în conformitate cu articolul 19 alineatul (6).

(3) În cazul în care un stat membru solicită intervenția imediată a Comisiei și în cazul în care sunt îndeplinite condițiile prevăzute la alineatul (1) sau (2), Comisia ia o decizie în termen de cel mult cinci zile lucrătoare de la primirea cererii.

(4) Măsurile de salvgardare provizorii pot consta în majorarea taxei vamale aferente produsului vizat până la un nivel care nu depășește taxa vamală aplicată altor membri OMC sau în contingente tarifare.

(5) Măsurile de salvgardare provizorii se aplică pentru o durată de cel mult 180 de zile. În cazurile în care măsurile provizorii se limitează la regiunile ultraperiferice, durata aplicării acestora nu poate depăși 200 de zile.

(6) În cazul în care măsurile de salvgardare provizorii sunt abrogate ca urmare a faptului că nu au fost îndeplinite condițiile stabilite la articolele 10 și 11, orice taxă percepută în temeiul respectivelor măsuri se rambursează automat.

Articolul 15

Încheierea proceduriilor și a anchetelor fără instituirea unor măsuri

În cazul în care măsurile de salvgardare nu sunt considerate necesare, procedurile și anchetele se încheie în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 19 alineatul (5).

Articolul 16

Instituirea unor măsuri de salvgardare definitive

(1) În cazul în care elementele de fapt, astfel cum au fost stabilite în final, arată că sunt îndeplinite oricare dintre circumstanțele prevăzute la articolul 10, Comisia solicită consultări cu regiunea sau statul în cauză, în cadrul mecanismului instituțional corespunzător stabilit în acordurile relevante care permit unei regiuni sau unui stat să fie inclus(ă) în anexa I în vederea găsirii unei soluții reciproc satisfăcătoare.

(2) În cazul în care, în termen de 30 de zile de la data sesizării regiunii sau statului în cauză, consultările prevăzute la alineatul (1) din prezentul articol nu conduc la o soluție reciproc satisfăcătoare, Comisia, în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 19 alineatul (5), ia decizia de a institui măsuri de salvgardare definitive în termen de 20 de zile lucrătoare de la încheierea perioadei de consultări.

(3) Măsurile de salvgardare definitive pot avea una din următoarele forme:

(a) o suspendare a reducerii nivelului taxei la import pentru produsul vizat originar din regiunea sau statul în cauză;

(b) o majorare a taxei vamale asupra produsului vizat până la un nivel care nu depășește taxa vamală aplicată altor membri OMC;

(c) un contingent tarifar.

(4) Nu se aplică măsuri de salvgardare definitive aceluiași produs din aceeași regiune sau stat la mai puțin de un an după ce astfel de măsuri anterioare au expirat sau au fost retrase.

Articolul 17

Durata și reexaminarea măsurilor de salvgardare

(1) O măsură de salvgardare rămâne în vigoare numai pe durata necesară pentru a preveni sau remedia prejudiciul grav sau disfuncționalitățile. Durata respectivă nu poate depăși doi ani, incluzând durata unei eventuale măsuri provizorii, cu excepția cazului în care este prelungită, în conformitate cu alineatul (2). În cazul în care măsura se limitează la una sau mai multe dintre regiunile ultraperiferice ale Uniunii, perioada de aplicare nu poate depăși patru ani.

(2) Durata inițială a măsurii de salvgardare poate fi prelungită, în mod excepțional, cu condiția de a se determina necesitatea în continuare a măsuriide salvgardare pentru prevenirea sau remedierea prejudiciului grav sau a disfuncționalităților.

(3) Prelungirile se decid în conformitate cu procedurile stabilite în prezentul regulament aplicabile anchetelor și prin recurgerea la aceleași proceduri precum cele utilizate la instituirea măsurilor inițiale.

Durata totală de aplicare a unei măsuri de salvgardare nu poate depăși patru ani, inclusiv orice altă măsură provizorie. În cazul unei măsuri limitate la una sau mai multe dintre regiunile ultraperiferice ale Uniunii, această durată se prelungește la opt ani.

(4) În cazul în care durata măsurii de salvgardare depășește un an, aceasta este liberalizată treptat, la intervale periodice, pe durata aplicării sale, incluzând orice prelungire.

Consultările cu regiunea sau statul în cauză au loc periodic în cadrul organismelor instituționale corespunzătoare determinate prin acordurile relevante în vederea stabilirii unui calendar privind eliminarea măsurilor de salvgardare, de îndată ce circumstanțele permit acest lucru.

Articolul 18

Măsuri de supraveghere

(1) Atunci când evoluția importurilor unui produs originar dintr-un stat ACP este de așa manieră încât importurile respective ar putea genera oricare dintre circumstanțele menționate la articolul 10, importurile produsului respectiv pot face obiectul unei supravegheri prealabile din partea Uniunii.

(2) Decizia de a institui măsuri de supraveghere se ia de către Comisie în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 19 alineatul (4).

(3) Măsurile de supraveghere sunt valabile pentru o durată limitată. În absența unor dispoziții contrare, valabilitatea acestora încetează la încheierea celei de a doua perioade de șase luni care urmează primei perioade de șase luni de la instituirea măsurilor.

(4) Măsurile de supraveghere pot fi limitate la teritoriul uneia sau mai multor regiuni ultraperiferice ale Uniunii, după caz.

(5) Decizia de a institui măsuri de supraveghere este comunicată de îndată organismului instituțional corespunzător determinat prin acordurile relevante care permit unei regiuni sau unui stat să fie inclus(ă) în anexa I.

Articolul 19

Procedura comitetului

(1) În sensul articolelor 14, 15, 16 și 18 din prezentul regulament, Comisia este asistată de comitetul consultativ instituit prin articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2015/478 al Parlamentului European și al Consiliului ( 1 ). Respectivul comitet reprezintă un comitet în sensul Regulamentului (UE) nr. 182/2011.

(2) În sensul articolelor 5 și 6 din prezentul regulament și în sensul articolului 6 alineatele (11) și (13) si articolului 36 alineatul (4) din anexa II din prezentul regulament, Comisia este asistată de Comitetul Codului Vamal instituit prin articolul 285 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 952/2013 al Parlamentului European și al Consiliului ( 2 ). Respectivul comitet reprezintă un comitet în sensul Regulamentului (UE) nr. 182/2011.

(3) În sensul articolelor 7 și 8 din prezentul regulament, Comisia este asistată de Comitetul de gestionare a organizării comune a piețelor agricole instituit prin articolul 229 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 al Parlamentului European și al Consiliului ( 3 ). Respectivul comitet reprezintă un comitet în sensul Regulamentului (UE) nr. 182/2011.

(4) În cazul în care se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolul 4 din Regulamentul (UE) nr. 182/2011.

(5) În cazul în care se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolul 5 din Regulamentul (UE) nr. 182/2011.

(6) În cazul în care se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolul 8 din Regulamentul (UE) nr. 182/2011, coroborat cu articolul 4 din respectivul regulament.

Articolul 20

Măsuri excepționale cu aplicare teritorială limitată

În cazul în care rezultă că condițiile prevăzute pentru adoptarea măsurilor de salvgardare sunt îndeplinite într-unul sau mai multe state membre, Comisia poate autoriza, în mod excepțional, aplicarea unor măsuri de supraveghere sau de salvgardare limitate la statul membru sau statele membre în cauză, în cazul în care consideră că măsurile aplicate la acel nivel sunt mai adecvate decât măsurile aplicate pe întreg teritoriul Uniunii. Măsurile respective au o durată strict limitată și, pe cât posibil, nu afectează funcționarea pieței interne.







CAPITOLUL V

DISPOZIȚII PROCEDURALE

Articolul 21

Adaptarea la progresul tehnic

Comisia este împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 22 în ceea ce privește modificarea cu caracter tehnic a articolului 6 și a articolelor 9-20, care pot fi necesare datorită diferențelor existente între prezentul regulament și acordurile semnate și care se aplică cu titlu provizoriu sau încheiate în conformitate cu articolul 218 din TFUE, cu regiunile sau statele prevăzute în lista din anexa I.

Articolul 22

Exercitarea delegării

(1) Competența de a adopta acte delegate este conferită Comisiei în condițiile prevăzute în prezentul articol.

(2) Competența de a adopta acte delegate menționată la articolul 3 se conferă Comisiei pe o perioadă de cinci ani de la 21 iunie 2013. Competența de a adopta acte delegate menționată la articolul 2 alineatele (2) și (3), la articolul 4 alineatul (3), la articolul 5 alineatul (3) și la articolul 21 se conferă Comisiei pe o perioadă de cinci ani de la 20 februarie 2014. Comisia prezintă un raport privind delegarea de competențe cu cel puțin nouă luni înainte de încheierea perioadei de cinci ani. Delegarea de competențe se prelungește tacit cu perioade de timp identice, cu excepția cazului în care Parlamentul European sau Consiliul se opun prelungirii respective cu cel puțin trei luni înainte de încheierea fiecărei perioade.

(3) Competența de a dopta acte delegate, menționată la articolul 2 alineatele (2) și (3), la articolul 3, la articolul 4 alineatul (3), la articolul 5 alineatul (3) și la articolul 21 poate fi revocată în orice moment de către Parlamentul European sau de către Consiliu. O decizie de revocare pune capăt delegării de competențe specificate în decizia respectivă. Decizia produce efecte din ziua care urmează datei publicării acesteia în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene sau de la o dată ulterioară menționată în decizie. Decizia nu aduce atingere actelor delegate care sunt deja în vigoare.

(4) Înainte de adoptarea unui act delegat, Comisia se consultă cu experții desemnați de fiecare stat membru în conformitate cu principiile prevăzute în Acordul interinstituțional din 13 aprilie 2016 privind o mai bună legiferare.

(5) De îndată ce adoptă un act delegat, Comisia îl notifică simultan Parlamentului European și Consiliului.

(6) Un act delegat adoptat în conformitate cu articolul 3, articolul 4 alineatul (3), articolul 5 alineatul (3) sau cu articolul 21 intră în vigoare numai în cazul în care nici Parlamentul European și nici Consiliul nu au formulat obiecții în termen de două luni de la notificarea actului respectiv Parlamentului European și Consiliului sau în cazul în care, înainte de expirarea termenului respectiv, Parlamentul European și Consiliul au informat Comisia cu privire la faptul că nu vor formula obiecții. Termenul respectiv se prelungește cu două luni la inițiativa Parlamentului European sau a Consiliului.

(7) Un act delegat adoptat în conformitate cu articolul 2 alineatele (2) și (3) intră în vigoare numai în cazul în care nici Parlamentul European și nici Consiliul nu au formulat obiecții în termen de două luni de la notificarea actului respectiv Parlamentului European și Consiliului sau în cazul în care, înainte de expirarea termenului respectiv, Parlamentul European și Consiliul au informat Comisia cu privire la faptul că nu vor formula obiecții. Termenul respectiv se prelungește cu patru luni la inițiativa Parlamentului European sau a Consiliului.

Articolul 23

Raportare

Comisia include informații privind punerea în aplicare a prezentului regulament în raportul său anual, cu privire la aplicarea măsurilor de apărare comercială prezentat Parlamentului European și Consiliului în temeiul articolului 22a din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului ( 4 ).







CAPITOLUL VI

DISPOZIȚII FINALE

Articolul 24

Abrogare

Regulamentul (CE) nr. 1528/2007 se abrogă.

Trimiterile la regulamentul abrogat se interpretează ca trimiteri la prezentul regulament și se citesc în conformitate cu tabelul de corespondență prevăzut în anexa IV.

Articolul 25

Intrarea în vigoare

Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării sale în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în statele membre în conformitate cu tratatele.









ANEXA I

LISTA REGIUNILOR SAU STATELOR CARE AU ÎNCHEIAT NEGOCIERILE ÎN SENSUL ARTICOLULUI 2 ALINEATUL (2)

ANTIGUA ȘI BARBUDA

UNIUNEA BAHAMAS

BARBADOS

BELIZE

REPUBLICA BOTSWANA

REPUBLICA CAMERUN

REPUBLICA CÔTE D'IVOIRE

UNIUNEA DOMINICA

REPUBLICA DOMINICANĂ

REPUBLICA FIJI

REPUBLICA GHANA

GRENADA

REPUBLICA COOPERATISTĂ GUYANA

JAMAICA

REPUBLICA KENYA

▼M2

REGATUL LESOTHO

▼B

REPUBLICA MADAGASCAR

REPUBLICA MAURITIUS

▼M2

REPUBLICA MOZAMBIC

▼B

REPUBLICA NAMIBIA

STATUL INDEPENDENT PAPUA-NOUA GUINEE

FEDERAȚIA SAINT KITTS ȘI NEVIS

SAINT LUCIA

SAINT VINCENT ȘI GRENADINE

REPUBLICA SEYCHELLES

REPUBLICA SURINAME

REGATUL SWAZILAND

REPUBLICA TRINIDAD ȘI TOBAGO

REPUBLICA ZIMBABWE









ANEXA II

Reguli de origine

PRIVIND DEFINIȚIA NOȚIUNII DE „PRODUSE ORIGINARE” ȘI METODE DE COOPERARE ADMINISTRATIVĂ

TITLUL I: Dispoziții generale Articole 1. Definiții TITLUL II: Definiția noțiunii de produse originare Articole 2. Condiții generale 3. Produse obținute integral 4. Produse prelucrate sau transformate suficient 5. Operațiuni de prelucrare sau transformare insuficiente 6. Cumulul originii 7. Unitatea de luat în considerare 8. Accesorii, piese de schimb și utilaje 9. Seturi 10. Elemente neutre TITLUL III: Condiții teritoriale Articole 11. Principiul teritorialității 12. Transportul direct 13. Expoziții TITLUL IV: Dovada de origine Articole 14. Condiții generale 15. Procedura de eliberare a unui certificat de circulație a mărfurilor EUR. 1 16. Certificate de circulație a mărfurilor EUR. 1 eliberate retroactiv 17. Eliberarea unui duplicat al certificatului de circulație a mărfurilor EUR. 1 18. Eliberarea unor certificate de circulație a mărfurilor EUR. 1 pe baza unei dovezi de origine eliberate sau întocmite anterior 19. Condiții pentru întocmirea unei declarații pe factură 20. Exportator autorizat 21. Valabilitatea dovezii de origine 22. Procedura de tranzit 23. Prezentarea dovezii de origine 24. Importul eșalonat 25. Scutiri de la prezentarea dovezii de origine 26. Procedura de informare în scopuri de cumul 27. Documente justificative 28. Păstrarea dovezii de origine și a documentelor justificative 29. Neconcordanțe și erori formale 30. Sumele exprimate în euro TITLUL V: Metode de cooperare administrativă Articole 31. Asistența reciprocă 32. Controlul dovezilor de origine 33. Controlul declarațiilor furnizorului 34. Sancțiuni 35. Zone libere 36. Derogări TITLUL VI: Ceuta și Melilla Articole 37. Condiții speciale TITLUL VII: Dispoziții finale Articole 38. Apendice INDEX APENDICE APENDICELE 1: Note introductive la lista din apendicele 2 APENDICELE 2: Lista prelucrărilor sau a transformărilor necesare asupra unor materiale neoriginare pentru ca produsul fabricat să dobândească caracter originar APENDICELE 2A: Derogările de la lista prelucrărilor sau a transformărilor necesare asupra unor materiale neoriginare pentru ca produsul fabricat să dobândească caracter originar în conformitate cu articolul 4 din prezenta anexă APENDICELE 3: Formular pentru certificatul de circulație a mărfurilor EUR.1 APENDICELE 4: Declarație pe factură APENDICELE 5A: Declarația furnizorului pentru produse cu caracter originar preferențial APENDICELE 5B: Declarația furnizorului pentru produse fără caracter originar preferențial APENDICELE 6: Fișa de informații APENDICELE 7: Produse cărora nu li se aplică articolul 6 alineatul (5) din prezenta anexă APENDICELE 8: Produse pescărești cărora nu li se aplică temporar articolul 6 alineatul (5) din prezenta anexă APENDICELE 9: Țările în curs de dezvoltare învecinate APENDICELE 10: Produse cărora li se aplică de la 1 octombrie 2015 dispozițiile privind cumulul prevăzute la articolul 2 alineatul (2) și la articolul 6 alineatele (1) și (2) din prezenta anexă și cărora nu li se aplică dispozițiile articolului 6 alineatele (5), (9) și (12) din prezenta anexă APENDICELE 11: Produse cărora nu li se aplică dispozițiile articolului 6 alineatele (5), (9) și (12) din prezenta anexă APENDICELE 12: Țările și teritoriile de peste mări







TITLUL I

DISPOZIȚII GENERALE

Articolul 1

Definiții

În sensul prezentei anexe se aplică următoarele definiții:

(a) „fabricare” înseamnă orice prelucrare sau transformare, inclusiv asamblarea sau operațiunile specifice;

(b) „material” înseamnă orice ingredient, orice materie primă, orice componentă sau parte etc., utilizat(ă) la fabricarea unui produs;

(c) „produs” înseamnă produsul obținut, chiar dacă se utilizează ulterior în cursul altei operațiuni de fabricare;

(d) „mărfuri” înseamnă materialele și produsele;

(e) „valoarea în vamă” înseamnă valoarea determinată în conformitate cu Acordul din 1994 privind aplicarea articolului VII din GATT 1994 (Acord pentru valoarea în vamă al OMC);

(f) „preț franco fabrică” înseamnă prețul plătit pentru produs producătorului în întreprinderea căruia s-a realizat ultima prelucrare sau transformare, inclusiv valoarea tuturor materialelor utilizate, cu deducerea tuturor taxelor interne care sunt sau pot fi restituite în cazul în care produsul obținut este exportat;

(g) „valoarea materialelor” înseamnă valoarea în vamă în momentul importului materialelor neoriginare utilizate sau, în cazul în care valoarea respectivă nu se cunoaște sau nu se poate determina, primul preț verificabil plătit pentru materiale în teritoriul în cauză;

(h) „valoarea materialelor originare” înseamnă valoarea acestor materiale definită la litera (g) aplicată mutatis mutandis;

(i) „valoarea adăugată” înseamnă prețul franco fabrică al produselor, diminuat cu valoarea în vamă a materialelor importate în Uniune sau în statele ACP;

(j) „capitole” și „poziții” înseamnă capitolele și pozițiile (din patru cifre) utilizate în nomenclatură care constituie Sistemul Armonizat de Descriere și Codificare a mărfurilor, denumit în prezenta anexă „Sistemul armonizat” sau „SA”;

(k) „încadrat” înseamnă încadrarea unui produs sau material la o anumită poziție;

(l) „transport” înseamnă produsele expediate simultan de către un exportator către un destinatar sau înscrise într-un document de transport unic al exportatorului către destinatar sau, în absența unui astfel de document, înscrise pe o factură unică;

(m) „teritorii” înseamnă teritoriile, inclusiv apele teritoriale.

(n) „TTPM” înseamnă țările și teritoriile de peste mări astfel cum sunt definite în apendicele 12.







TITLUL II

DEFINIȚIA NOȚIUNII DE „PRODUSE ORIGINARE”

Articolul 2

Condiții generale

(1) În sensul prezentului regulament, următoarele produse sunt considerate originare din statele ACP prevăzute în lista din anexa I la prezentul regulament, state denumite, în sensul prezentei anexe, „statele ACP”:

(a) produse obținute integral în statele ACP în sensul articolului 3 din prezenta anexă;

(b) produse obținute în statele ACP și care încorporează materiale care nu au fost obținute integral în acestea, în cazul în care materialele respective au fost supuse unei prelucrări sau transformări suficiente în statele ACP, în sensul articolului 4 din prezenta anexă;

(2) În sensul punerii în aplicare a alineatului (1), teritoriile statelor ACP se consideră ca fiind un singur teritoriu.

Produsele originare realizate din materiale obținute integral ori prelucrate sau transformate suficient în două sau mai multe state ACP se consideră produse originare din statul ACP în care a avut loc ultima prelucrare sau transformare, în măsura în care prelucrarea sau transformarea efectuată depășește operațiunile menționate la articolul 5 din prezenta anexă.

(3) Pentru produsele menționate în apendicele 10, dispozițiile alineatului (2) se aplică numai de la 1 octombrie 2015.

Articolul 3

Produse obținute integral

(1) Următoarele produse sunt considerate ca fiind obținute integral în statele ACP sau în Uniune:

(a) produsele minerale extrase din solul lor sau de pe fundul mărilor sau oceanelor;

(b) produsele din regnul vegetal care se recoltează pe teritoriul lor;

(c) animalele vii care se nasc și cresc pe teritoriul lor;

(d) produsele provenite de la animalele vii care sunt crescute pe teritoriul lor;

(e) produsele vânătorești sau produsele pescărești care se găsesc pe teritoriul lor;

(f) produsele de acvacultură, inclusiv de maricultură, pentru cazurile în care peștii se nasc și cresc pe teritoriul lor;

(g) produsele de pescuit maritim și alte produse extrase din mare în afara apelor teritoriale cu ajutorul navelor lor;

(h) produsele fabricate la bordul navelor-fabrică, exclusiv din produsele menționate la litera (g);

(i) articolele uzate, care nu se mai pot folosi decât pentru recuperarea materiilor prime, inclusiv anvelope pneumatice uzate care nu se mai pot folosi decât pentru reșapări sau pentru a fi folosite ca deșeuri;

(j) deșeurile provenite din operațiunile de fabricare care se efectuează pe teritoriul lor;

(k) produsele extrase din solul sau subsolul marin aflat în afara apelor lor teritoriale, cu condiția ca acestea să aibă drepturi exclusive de exploatare a solului sau a subsolului respectiv;

(l) mărfurile care se fabrică pe teritoriul lor, exclusiv din produsele prevăzute la literele (a)-(k).

(2) Expresiile „navele acestora” și „navele fabrică ale acestora” menționate la alineatul (1) literele (g) și (h) nu se aplică decât navelor și navelor fabrică care:

(a) sunt înmatriculate într-un stat membru sau într-un stat ACP;

(b) arborează pavilionul unui stat membru sau al unui stat ACP;

(c) îndeplinesc una din următoarele condiții:

(i) cel puțin 50 % dintre acestea sunt în proprietatea cetățenilor unui stat ACP sau unui stat membru; sau

(ii) sunt în proprietatea unor societăți care

— își au sediile sociale și sediile principale în statul ACP sau într-un stat membru; precum și

— sunt în proporție de cel puțin 50 % în proprietatea statului ACP, a instituțiilor publice ale acestuia, sau a cetățenilor statului respectiv sau ai unui stat membru.

(3) Fără a aduce atingere dispozițiilor alineatului (2), Uniunea recunoaște, la cererea unui stat ACP, navele navlosite sau luate în leasing de statul ACP pentru a întreprinde activități de pescuit în zona sa economică exclusivă ca fiind „navele lor” în următoarele condiții:

(a) statul ACP a oferit Uniunii posibilitatea de a negocia un acord de pescuit, pe care Uniunea nu a acceptat-o;

(b) contractele de navlosire sau de leasing sunt acceptate de Comisie ca asigurând posibilități adecvate de dezvoltare a capacității statului ACP de a pescui pentru sine și, în special, ca acordând statului ACP răspunderea pentru gestionarea nautică și comercială a navei puse la dispoziție pe o durată semnificativă.

Articolul 4

Produse prelucrate sau transformate suficient

(1) În sensul prezentei anexe, produsele care nu sunt obținute integral se consideră prelucrate sau transformate suficient în statele ACP sau în Uniune, în cazul în care sunt îndeplinite condițiile prevăzute în apendicele 2 sau în apendicele 2A. Respectivele condiții indică, pentru toate produsele reglementate de prezentul regulament, prelucrarea sau transformarea la care trebuie supuse materialele neoriginare utilizate în fabricarea acestor produse și se aplică exclusiv acestor materiale. Prin urmare, în cazul în care un produs care a dobândit caracterul originar îndeplinind condițiile stabilite în lista pentru respectivul produs este utilizat în fabricarea altui produs, condițiile care se aplică pentru produsul în care este încorporat nu i se aplică și nu se ține seama de materialele neoriginare care au putut fi utilizate la fabricarea sa.

(2) În pofida alineatului (1), materialele neoriginare care, în conformitate cu condițiile prevăzute în apendicele 2 și 2A, nu ar trebui să fie utilizate la fabricarea unui produs determinat, pot fi cu toate acestea utilizate, cu condiția ca:

(a) valoarea lor totală să nu fie mai mare de 15 % din prețul franco fabrică al produsului;

(b) prin aplicarea prezentului alineat, să nu se depășească niciunul din procentele indicate în listă în ceea ce privește valoarea maximă a materialelor neoriginare.

Prezentul alineat nu se aplică produselor menționate la capitolele 50-63 din Sistemul armonizat.

(3)

(a) În pofida alineatului (1) și după notificarea prealabilă adresată Comisiei Europene de către un stat ACP din Pacific, produsele pescărești prelucrate înscrise la pozițiile 1604 și 1605 , prelucrate sau produse în locații terestre în statul respectiv din materiale neoriginare înscrise la pozițiile 0302 sau 0303 care au fost debarcate într-un port al statului respectiv, sunt considerate prelucrate sau transformate suficient în sensul articolului 2. Notificarea adresată Comisiei prezintă avantajele dezvoltării sectorului pescuitului în statul respectiv și cuprinde informațiile necesare cu privire la speciile în cauză, produsele ce urmează a fi fabricate, precum și menționarea cantităților respective vizate.

(b) Statul ACP din Pacific elaborează un raport către Uniune cu privire la punerea în aplicare a literei (a), în termen de cel mult trei ani de la notificare.

(c) Litera (a) se aplică fără a aduce atingere măsurilor sanitare și fitosanitare în vigoare la nivelul Uniunii, conservării eficiente și gestionării durabile a resurselor piscicole și sprijinului în combaterea activităților de pescuit ilegale, nedeclarate și nereglementate din regiune.

(4) Alineatele (1), (2) și (3) se aplică fără a aduce atingere articolului 5.

Articolul 5

Operațiuni de prelucrare sau transformare insuficiente

(1) Fără a se aduce atingere alineatului (2), operațiunile următoare sunt considerate drept prelucrări sau transformări insuficiente pentru a le fi conferit caracterul originar, indiferent dacă sunt sau nu îndeplinite condițiile prevăzute la articolul 4:

(a) operațiunile de conservare menite să asigure menținerea produselor în stare bună pe durata transportului și a depozitării (aerisire, întindere, uscare, refrigerare, introducere în saramură, apă sulfuroasă sau alte soluții apoase, extragerea părților deteriorate și operațiuni similare);

(b) operațiunile simple de îndepărtare a prafului, de cernere, de sortare, de clasificare, de asortare (inclusiv alcătuirea unor seturi de mărfuri), de spălare, de vopsire, de tăiere;

(c) schimbările de ambalaj și divizarea și gruparea pachetelor;

(d) simpla introducere în butelii, în flacoane, în pungi, în casete, în cutii, simpla fixare pe planșete etc., precum și toate celelalte operațiuni simple de ambalare;

(e) aplicarea pe produse sau pe ambalajele acestora a unor mărci, etichete sau alte semne distinctive similare;

(f) simpla amestecare a produselor, din aceeași categorie sau categorii diferite; amestecul zahărului cu orice alt material;

(g) simpla asamblare a părților pentru a constitui un produs complet;

(h) cumulul a două sau mai multe operațiuni prevăzute la literele (a)-(g);

(i) sacrificarea animalelor;

(j) decorticarea, înălbirea parțială sau completă, netezirea și glasarea cerealelor sau a orezului;

(k) operațiunile de colorare a zahărului sau de formare a bucăților de zahăr;

(l) decojirea, înlăturarea sâmburilor sau curățarea fructelor și legumelor.

(2) Toate operațiunile efectuate într-un stat ACP sau în Uniune asupra unui produs determinat se iau în considerare împreună pentru a determina dacă prelucrarea sau transformarea la care a fost supus acest produs trebuie considerată insuficientă în sensul alineatului (1).

Articolul 6

Cumulul originii

Cumulul cu TTPM și Uniunea

(1) Materialele originare din Uniune sau din TTPM se consideră materiale originare din statele ACP atunci când sunt încorporate într-un produs obținut acolo. Nu este necesar ca materialele respective să fi fost supuse unei prelucrări sau unei transformări suficiente, cu condiția să facă obiectul unei prelucrări sau al unei transformări care depășește cele menționate la articolul 5.

(2) Prelucrarea sau transformarea efectuată în Uniune sau în TTPM se consideră efectuată în statele ACP, în cazul în care materialele sunt supuse unei prelucrări sau transformări ulterioare în statele ACP, care depășește cele menționate la articolul 5.

(3) În scopul de a determina originea produselor din TTPM, se aplică dispozițiile prezentei anexe mutatis mutandis.

(4) Dispozițiile prezentului articol se aplică produselor menționate în apendicele 10 numai de la 1 octombrie 2015.

Cumulul cu Africa de Sud

(5) Sub rezerva dispozițiilor alineatelor (6), (7), (8) și (11), materialele originare din Africa de Sud se consideră originare din statele ACP atunci când sunt încorporate într-un produs obținut acolo, cu condiția ca acestea să fi făcut obiectul unei prelucrări sau al unei transformări care depășește cele prevăzute la articolul 5. Nu este necesar ca materialele respective să fi fost supuse unei prelucrări sau unei transformări suficiente.

(6) Produsele care au obținut statutul de produse originare în temeiul alineatului (5) continuă să fie considerate produse originare în statele ACP numai în cazul în care valoarea adăugată depășește valoarea materialelor utilizate originare din Africa de Sud. În orice alt caz, produsele în cauză se consideră originare din Africa de Sud. La atribuirea originii, nu se ține seama de materialele originare din Africa de Sud care au fost supuse unei prelucrări sau unei transformări suficiente în statele ACP.

(7) Cumulul prevăzut la alineatul (5) nu se aplică produselor menționate în apendicele 7, 10 și 11.

(8) Cumulul prevăzut la alineatul (5) poate fi aplicat produselor cuprinse în lista din apendicele 8 numai în cazul în care taxele vamale pentru aceste produse în cadrul ACDC au fost eliminate. Comisia publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (seria C) data la care s-au îndeplinit condițiile din prezentul alineat.

(9) Fără a aduce atingere alineatelor (7) și (8), prelucrarea și transformarea efectuate în Africa de Sud se consideră efectuate într-un alt stat membru al Uniunii vamale sudafricane (SACU) (South African Customs Union), în calitate de stat ACP, în cazul în care materialele au fost supuse unei prelucrări sau unei transformări ulterioare în acel stat membru al SACU.

(10) Fără a aduce atingere alineatelor (7) și (8) și la cererea statelor ACP, prelucrarea și transformarea efectuate în Africa de Sud se consideră efectuate în statele ACP, în cazul în care materialele au fost supuse unei prelucrări sau unei transformări ulterioare într-un stat ACP în cadrul unui acord de integrare economică regională.

(11) Cu privire la solicitările statelor ACP se adoptă decizii în conformitate cu procedura de examinare prevăzută la articolul 19 alineatul (5) din prezentul Regulament.

(12) Cumulul prevăzut la alineatul (5) poate fi aplicat numai în cazul în care materialele din Africa de Sud au dobândit statutul de produse originare prin aplicarea regulilor de origine identice cu cele din prezenta anexă. Cumulul prevăzut la alineatele (9) și (10) se poate aplica numai prin aplicarea regulilor de origine identice cu cele prevăzute de prezenta anexă.

Cumulul cu țările în curs de dezvoltare învecinate

(13) La solicitarea statelor ACP, materialele originare dintr-un stat în curs de dezvoltare învecinat, altul decât un stat ACP, aparținând unei entități geografice coerente, se consideră materiale originare din statele ACP, în cazul în care sunt încorporate într-un produs obținut acolo. Nu este necesar ca materialele respective să fi fost supuse unei prelucrări sau transformări suficiente în cazul în care:

— prelucrarea sau transformarea efectuată într-un stat ACP depășește operațiunile prevăzute în lista din articolul 5;

— statele ACP, Uniunea și celelalte țări în cauză au încheiat un acord privind procedurile administrative adecvate care asigură o aplicare corectă a prezentului alineat.

Prezentul alineat nu se aplică produselor din ton încadrate la capitolul 3 sau 16 din Sistemul armonizat și produselor din orez încadrate la poziția tarifară 1006 .

Pentru a determina dacă produsele sunt originare din țara în curs de dezvoltare învecinată, se aplică dispozițiile prezentei anexe.

Cu privire la solicitările statelor ACP se adoptă decizii în conformitate cu procedura de examinare prevăzută la articolul 19 alineatul (5) din prezentul regulament. respectivele decizii identifică, de asemenea, produsele pentru care cumulul prevăzut la prezentul alineat nu este permis.

Articolul 7

Unitatea de luat în considerare

(1) Unitatea de luat în considerare în scopul aplicării dispozițiilor prezentei anexe este produsul considerat ca unitate de bază pentru determinarea clasificării pe baza nomenclaturii Sistemului armonizat.

Aceasta înseamnă că:

(a) în cazul în care un produs compus dintr-un grup sau un ansamblu de articole este încadrat în Sistemul armonizat la o singură poziție, ansamblul constituie unitatea de luat în considerare;

(b) în cazul în care un transport constă într-un anumit număr de produse identice încadrate la aceeași poziție din Sistemul armonizat, dispozițiile prezentei anexe se aplică fiecăruia dintre aceste produse luat individual.

(2) În cazul în care, prin aplicarea regulii generale nr. 5 din Sistemul armonizat, ambalajele sunt încadrate împreună cu produsul pe care îl conțin, ambalajele trebuie considerate ca formând împreună cu produsul un tot în sensul determinării originii.

Articolul 8

Accesorii, piese de schimb și utilaje

Accesoriile, piesele de schimb și utilajele livrate cu un material, o mașină, un aparat sau un vehicul, care fac parte din echipamentul normal și sunt cuprinse în preț sau nu sunt facturate separat, sunt considerate ca formând un întreg împreună cu materialul, mașina, aparatul sau vehiculul în cauză.

Articolul 9

Seturi

Seturile, în sensul regulii generale nr. 3 din Sistemul armonizat, sunt considerate originare, cu condiția ca toate articolele care intră în compoziția lor să fie originare. Cu toate acestea, un set compus din articole originare și neoriginare este considerat originar în ansamblu, cu condiția ca valoarea articolelor neoriginare să nu depășească 15 % din prețul franco fabrică al setului.

Articolul 10

Elemente neutre

Pentru a determina dacă un produs este un produs originar, nu este necesar să se determine originea următoarelor elemente care ar putea fi utilizate în procesul de fabricare:

(a) energie și combustibili;

(b) instalații și echipamente;

(c) mașini și utilaje;

(d) mărfuri care nu intră și care nu sunt destinate să intre în alcătuirea finală a unui produs.







TITLUL III

CONDIȚII TERITORIALE

Articolul 11

Principiul teritorialității

(1) Sub rezerva articolului 6, condițiile pentru dobândirea caracterului originar stabilite în titlul II sunt îndeplinite fără întrerupere în statele ACP.

(2) Sub rezerva articolului 6, dacă mărfurile originare exportate din statele ACP, din Uniune sau din TTPM spre o altă țară se returnează, acestea sunt considerate neoriginare, în afară de cazul în care se poate demonstra autorităților vamale:

(a) că mărfurile returnate sunt aceleași ca cele care au fost exportate; precum și

(b) că nu au suferit nicio operație peste cea necesară păstrării lor în aceeași stare în perioada cât au rămas în această țară sau au fost exportate.

Articolul 12

Transportul direct

(1) Tratamentul preferențial prevăzut de prezentul regulament se aplică doar produselor care îndeplinesc condițiile prezentei anexe și care sunt transportate direct între teritoriul statelor ACP, Uniune, TTPM și Africa de Sud în sensul articolului 6, fără a intra pe niciun alt teritoriu. Cu toate acestea, produsele constituind un singur transport pot fi transportate prin alte teritorii, după caz, cu transbordare și depozitare temporară pe aceste teritorii, în măsura în care produsele rămân sub supravegherea autorităților vamale din țara de tranzit sau de depozitare și nu sunt supuse altor operațiuni decât descărcarea ori reîncărcarea sau oricărei alte operațiuni destinate să asigure conservarea lor în aceeași stare.

Produsele originare pot fi transportate prin conducte de-a lungul altor teritorii decât cel al unui stat ACP sau al Uniunii.

(2) Dovada că sunt îndeplinite condițiile prevăzute la alineatul (1) se furnizează prin prezentarea către autoritățile vamale ale țării de import:

(a) a unui document de transport unic, pe baza căruia s-a efectuat trecerea din țara exportatoare în țara de tranzit; sau

(b) a unui certificat eliberat de autoritățile vamale din țara de tranzit ce cuprinde:

(i) o descriere exactă a produselor;

(ii) data descărcării și a reîncărcării produselor, cu indicarea navelor sau a altor mijloace de transport utilizate, după caz; precum și

(iii) certificarea condițiilor în care produsele au rămas în țara de tranzit;

sau

(c) în absența celor menționate anterior, a oricăror documente justificative.

Articolul 13

Expoziții

(1) Produsele originare trimise dintr-un stat ACP pentru expoziție într-o altă țară sau într-un alt teritoriu decât cele menționate la articolul 6 și vândute după expoziție pentru a fi importate în Uniune beneficiază la import de dispozițiile prezentului regulament, cu condiția de a demonstra autorităților vamale că:

(a) un exportator a expediat aceste produse dintr-un stat ACP în țara sau teritoriul în care este organizată expoziția și că au fost expuse acolo;

(b) exportatorul a vândut produsele sau le-a cedat unui destinatar din Uniune;

(c) produsele au fost expediate în timpul desfășurării expoziției sau imediat după aceea în statul în care au fost trimise pentru expoziție; precum și

(d) produsele nu au fost folosite, din momentul în care au fost expediate pentru expoziție, în alte scopuri decât cele legate de prezentarea lor la expoziția respectivă.

(2) O dovadă de origine se eliberează sau se întocmește în conformitate cu dispozițiile titlului IV și prezentată în condițiile normale autorităților vamale ale țării de import. Denumirea și adresa expoziției trebuie se indică pe acesta. Atunci când este necesar, poate fi solicitată o dovadă documentară suplimentară privind condițiile în care au fost expuse.

(3) Alineatul (1) se aplică tuturor expozițiilor, târgurilor sau manifestărilor publice similare, cu caracter comercial, industrial, agricol sau meșteșugăresc, altele decât cele organizate în interes privat în magazine sau localuri comerciale și care au ca obiect vânzarea produselor străine și în timpul cărora produsele rămân sub control vamal.







TITLUL IV

DOVADA DE ORIGINE

Articolul 14

Condiții generale

(1) Produsele originare din statele ACP beneficiază la importul în Uniune de dispozițiile prezentului regulament prin prezentarea:

(a) fie a unui certificat de circulație a mărfurilor EUR.1, al cărui model este prezentat în apendicele 3; sau

(b) fie, în cazurile prevăzute la articolul 19 alineatul (1), a unei declarații (denumită în continuare „declarație pe factură”), dată de exportator pe o factură, pe o notă de livrare sau pe orice alt document comercial care descrie produsele în cauză suficient de detaliat pentru a permite identificarea lor. Textul declarației pe factură este prevăzut în apendicele 4.

(2) În pofida alineatului (1), produsele originare în sensul prezentei anexe beneficiază, în cazurile prevăzute la articolul 25, de dispozițiile prezentului regulament fără a fi necesară prezentarea niciunuia dintre documentele menționate la alineatul respectiv.

Articolul 15

Procedura de eliberare a unui certificat de circulație a mărfurilor EUR.1

(1) Un certificat de circulație a mărfurilor EUR.1 se eliberează de către autoritățile vamale ale țării exportatoare la cererea scrisă a exportatorului sau, sub răspunderea acestuia, a reprezentantului autorizat a exportatorului.

(2) În acest sens, exportatorul sau reprezentantul său autorizat completează atât certificatul de circulație a mărfurilor EUR.1, cât și formularul de cerere, ale căror modele sunt prevăzute în apendicele 3. Respectivele formulare se completează în conformitate cu dispozițiile prezentei anexe. Formularele care se completează olograf trebuie scrise cu cerneală și cu majuscule. Descrierea produselor se face la rubrica destinată acestui scop, fără a se lăsa spații libere între rânduri. În cazul în care rubrica nu se completează integral, trebuie să se traseze o linie orizontală sub ultimul rând al descrierii, spațiul liber fiind barat.

(3) Exportatorul care solicită eliberarea unui certificat de circulație a mărfurilor EUR.1 trebuie să poată prezenta în orice moment, la cererea autorităților vamale ale statului exportator ACP în care se eliberează certificatul de circulație a mărfurilor EUR.1, toate documentele necesare care dovedesc caracterul originar al produselor în cauză, precum și îndeplinirea celorlalte condiții prevăzute de prezenta anexă.

(4) Un certificat de circulație a mărfurilor EUR.1 se eliberează de către autoritățile vamale ale unui stat ACP exportator în cazul în care produsele în cauză pot fi considerate produse originare din statele ACP sau dintr-una dintre celelalte țări sau teritorii menționate la articolul 6 și îndeplinesc celelalte condiții prevăzute de prezenta anexă.

(5) Autoritățile vamale emitente ale certificatului EUR.1 iau toate măsurile necesare pentru a verifica caracterul originar al produselor și îndeplinirea celorlalte condiții prevăzute de prezenta anexă. În acest sens, autoritățile menționate anterior au dreptul să ceară orice dovadă și să realizeze orice control al conturilor exportatorului sau orice alt control considerat necesar. Autoritățile vamale emitente ale certificatului EUR.1 se asigură, de asemenea, că formularele prevăzute la alineatul (2) sunt completate corespunzător. Acestea verifică, în special, dacă spațiul rezervat descrierii produselor a fost completat astfel încât să se excludă posibilitatea oricărei mențiuni suplimentare frauduloase.

(6) Data eliberării certificatului de circulație a mărfurilor EUR.1 trebuie indicată în rubrica 11 din certificat.

(7) Un certificat de circulație a mărfurilor EUR.1 se eliberează de către autoritățile vamale și se pune la dispoziția exportatorului de îndată ce prezentul export a fost efectuat sau asigurat.

Articolul 16

Certificate de circulație a mărfurilor EUR.1 eliberate retroactiv

(1) În pofida articolul 15 alineatul (7), un certificat de circulație a mărfurilor EUR.1 poate fi eliberat, cu titlu excepțional, ulterior exportului produselor la care se referă:

(a) în cazul în care nu a fost eliberat în momentul exportului din cauza unor erori, omisiuni involuntare sau circumstanțe speciale; sau

(b) în cazul în care se demonstrează autorităților vamale că un certificat de circulație a mărfurilor EUR.1 a fost eliberat, dar nu a fost acceptat la import din motive tehnice.

(2) În aplicarea alineatului (1), exportatorul indică în cererea sa locul și data exportului produselor la care se referă certificatul EUR.1, precum și motivele solicitării sale.

(3) Autoritățile vamale pot elibera retroactiv un certificat de circulație a mărfurilor EUR.1 numai după verificarea concordanței dintre informațiile furnizate în cererea exportatorului și cele din dosarul corespondent.

(4) Certificatelor de circulație a mărfurilor EUR.1 eliberate retroactiv li se aplică mențiunea următoare:

„ISSUED RETROSPECTIVELY”

(5) Mențiunea la care se face referire la alineatul (4) se introduce în rubrica 7 a certificatului de circulație a mărfurilor EUR.1.

Articolul 17

Eliberarea unui duplicat al certificatului de circulație a mărfurilor EUR.1

(1) În cazul furtului, al pierderii sau al distrugerii unui certificat de circulație a mărfurilor EUR.1, exportatorul poate solicita autorităților vamale emitente eliberarea unui duplicat pe baza documentelor de export pe care le posedă.

(2) Duplicatului astfel eliberat i se aplică mențiunea următoare:

„DUPLICATE”

(3) Mențiunea la care se face referire la alineatul (2) se introduce în rubrica 7 a duplicatului certificatului de circulație a mărfurilor EUR.1.

(4) Duplicatul, care poartă data eliberării certificatului de circulație a mărfurilor EUR.1 original, produce efecte de la data respectivă.

Articolul 18

Eliberarea certificatului de circulație a mărfurilor EUR.1 pe baza dovezii de origine eliberate sau întocmite anterior

În cazul în care produsele originare se plasează sub controlul unui birou vamal dintr-un stat ACP sau din Uniune, este posibil să se înlocuiască dovada de origine printr-unul sau mai multe certificate de circulație a mărfurilor EUR.1 în scopul trimiterii tuturor sau a unei părți din aceste produse oriunde în statele ACP sau în Uniune. Certificatul sau certificatele de circulație a mărfurilor EUR.1 înlocuitoare se eliberează de către biroul vamal sub controlul căruia sunt plasate produsele.

Articolul 19

Condiții pentru întocmirea unei declarații pe factură

(1) O declarație pe factură menționată la articolul 14 alineatul (1) litera (b) poate fi întocmită:

(a) de către un exportator autorizat, în sensul articolului 20; sau

(b) de către un exportator pentru orice transport constând în unul sau mai multe colete ce conțin produse originare a căror valoare totală nu depășește 6 000 EUR.

(2) Se poate întocmi o declarație pe factură în cazul în care produsele în cauză pot fi considerate produse originare din statele ACP sau dintr-una dintre celelalte țări sau teritorii menționate la articolul 6 și în cazul în care îndeplinesc celelalte condiții prevăzute de prezenta anexă.

(3) Exportatorul care întocmește o declarație pe factură trebuie să fie în măsură să prezinte, în orice moment, la cererea autorităților vamale ale statului exportator, toate documentele adecvate care dovedesc caracterul originar al produselor în cauză, precum și îndeplinirea celorlalte condiții prevăzute de prezenta anexă.

(4) O declarație pe factură se întocmește de către exportator prin dactilografiere, ștampilare sau tipărire pe factură, pe nota de livrare sau pe alt document comercial după modelul de text ce figurează în apendicele 4, folosind una dintre versiunile lingvistice stabilite în acea anexă, în conformitate cu dispozițiile de drept intern ale țării exportatoare. În cazul în care declarația este completată olograf, trebuie scrisă cu majuscule, cu cerneală.

(5) Declarațiile pe factură trebuie să fie semnate olograf, în original, de către exportator. Cu toate acestea, un exportator autorizat în sensul articolului 20 nu este obligat să semneze astfel de declarații, cu condiția să prezinte autorităților vamale ale țării exportatoare un angajament scris prin care acceptă întreaga răspundere pentru orice declarație pe factură care îl identifică pe acesta ca și când ar fi fost semnată olograf în original de acesta.

(6) O declarație pe factură poate fi întocmită de către exportator atunci când produsele la care se referă sunt exportate sau după export, cu condiția ca aceasta să fie prezentată în țara importatoare în cel mult doi ani de la efectuarea importului produselor la care se referă.

Articolul 20

Exportator autorizat

(1) Autoritățile vamale ale țării exportatoare pot autoriza orice exportator, care efectuează frecvent transporturi de produse în temeiul dispozițiilor prezentului regulament, să întocmească declarații pe factură, indiferent de valoarea produselor în cauză. Un exportator care solicită o astfel de autorizație trebuie să ofere autorităților vamale toate garanțiile necesare pentru a verifica caracterul originar al produselor, precum și îndeplinirea celorlalte condiții ale prezentei anexe.

(2) Autoritățile vamale ale țării exportatoare acordă statutul de exportator autorizat după îndeplinirea condițiilor pe care le consideră necesare.

(3) Autoritățile vamale ale țării exportatoare acordă exportatorului autorizat un număr de autorizație vamală, care trebuie să fie prevăzut pe declarația pe factură.

(4) Autoritățile vamale ale țării exportatoare controlează utilizarea autorizației de către exportatorul autorizat.

(5) Autoritățile vamale ale țării exportatoare pot retrage autorizația în orice moment. Acestea procedează în acest mod atunci când exportatorul autorizat nu mai oferă garanțiile prevăzute la alineatul (1), nu mai îndeplinește condițiile menționate la alineatul (2) sau se folosește într-un mod incorect de autorizație.

Articolul 21

Valabilitatea dovezii de origine

(1) O dovadă de origine este valabilă timp de 10 luni de la data eliberării în țara exportatoare și se prezintă în termenul menționat autorităților vamale ale țării importatoare.

(2) Dovezile de origine care sunt prezentate autorităților vamale ale țării importatoare după expirarea termenului de prezentare prevăzut la alineatul (1) pot fi acceptate în scopul aplicării tratamentului preferențial, atunci când nerespectarea termenului se datorează unor împrejurări excepționale.

(3) În celelalte cazuri de prezentare tardivă, autoritățile vamale ale țării importatoare pot accepta dovezile de origine atunci când produsele au fost prezentate înainte de împlinirea termenului respectiv.

Articolul 22

Procedura de tranzit

Atunci când produsele intră într-un stat ACP, altul decât țara de origine, o perioadă suplimentară de valabilitate de patru luni începe la data la care autoritățile vamale din țara de tranzit introduc în rubrica 7 din certificatul de circulație a mărfurilor EUR.1:

— mențiunea „tranzit”;

— numele țării de tranzit;

— ștampila oficială, din care un specimen a fost pus la dispoziția Comisiei, în conformitate cu articolul 31; și

— data atestărilor respective.

Articolul 23

Prezentarea dovezii de origine

Dovezile de origine sunt prezentate autorităților vamale ale țării importatoare în conformitate cu procedurile aplicabile în această țară. Autoritățile respective pot solicita o traducere a unei dovezi de origine și pot, de asemenea, să solicite ca declarația de import să fie însoțită de o declarație a importatorului prin care să ateste că produsele îndeplinesc condițiile necesare pentru punerea în aplicare a prezentului regulament.

Articolul 24

Importul eșalonat

În cazul în care, la cererea importatorului și în condițiile stabilite de către autoritățile vamale ale țării importatoare, produsele demontate sau neasamblate în sensul Regulii generale nr. 2 litera (a) din Sistemul Armonizat, încadrate în secțiunile XVI și XVII sau la pozițiile 7308 și 9406 ale Sistemului Armonizat, sunt importate eșalonat, se prezintă autorităților vamale o singură dovadă de origine pentru aceste produse, în momentul importului primei tranșe.

Articolul 25

Scutiri de la prezentarea dovezii de origine

(1) Produsele trimise, sub formă de pachete mici, de către persoane fizice către persoane fizice sau care fac parte din bagajul personal al călătorilor, sunt considerate produse originare, fără a se cere prezentarea unei dovezi de origine, cu condiția ca aceste produse să reprezinte importuri lipsite de orice caracter comercial și să fie declarate de îndată ca îndeplinind condițiile necesare pentru aplicarea prezentei anexe și atunci când nu există nicio îndoiala în ceea ce privește veridicitatea unei astfel de declarații. În cazul produselor expediate prin poștă, această declarație se poate face pe declarația vamală CN22/CN23 sau pe o foaie de hârtie anexată acelui document.

(2) Importurile cu caracter ocazional sau care constau numai în produse pentru uzul personal al destinatarilor, al călătorilor sau al familiilor lor sunt considerate importuri lipsite de orice caracter comercial, dacă, prin natura și cantitatea lor, este evident că nu sunt destinate comercializării.

(3) În plus, valoarea totală a acestor produse nu poate depăși 500 EUR pentru pachetele mici sau 1 200 EUR pentru conținutul bagajelor personale ale călătorilor.

Articolul 26

Procedura de informare în scopuri de cumul

(1) Atunci când se aplică articolul 2 alineatul (2) și articolul 6 alineatul (1), dovada caracterului originar în sensul prezentei anexe a materialelor care provin din alte state ACP, Uniune sau TTPM o constituie certificatul de circulație a mărfurilor EUR.1 sau de declarația furnizorului, al cărei model figurează în apendicele 5A, furnizată de exportator în statul sau în TTPM de proveniență.

(2) Atunci când se aplică articolul 2 alineatul (2) și articolul 6 alineatele (2) și (9), dovada prelucrării sau a transformării efectuate în celelalte state ACP, în Uniune, în TTPM sau în Africa de Sud o constituie declarația furnizorului, al cărei model figurează în apendicele 5B, furnizată de exportator în statul sau în TTPM de proveniență.

(3) Pentru fiecare transport de bunuri, se furnizează de către furnizor o declarație separată fie pe factura comercială a acestui transport, fie într-o anexă la această factură sau pe o notă de livrare, sau pe orice alt document comercial legat de acest transport care descrie materialele în cauză cu suficiente detalii pentru a permite identificarea acestora.

(4) Declarația furnizorului poate fi întocmită pe un formular tipizat.

(5) Declarațiile furnizorilor se semnează olograf. Cu toate acestea, în cazul în care factura și declarația furnizorului se întocmesc pe suport electronic, declarația furnizorului nu trebuie semnată olograf, cu condiția ca oficialul responsabil al societății furnizoare să poată fi identificat în conformitate cu cerințele autorităților vamale din statul în care sunt întocmite declarațiile furnizorului. Autoritățile vamale respective pot stabili condiții pentru aplicarea prezentului alineat.

(6) Declarațiile furnizorului se prezintă biroului vamal competent din statul ACP exportator căruia i s-a solicitat eliberarea certificatului de circulație a mărfurilor EUR.1.

Articolul 27

Documente justificative

Documentele menționate la articolul 15 alineatul (3) și la articolul 19 alineatul (3), utilizate în scopul de a dovedi că produsele care intră sub incidența unui certificat de circulație a mărfurilor EUR.1 sau a unei declarații pe factură pot fi considerate produse originare dintr-un stat ACP sau dintr-una dintre celelalte țări sau teritorii menționate la articolul 6 și îndeplinesc celelalte condiții din prezenta anexă, se pot prezenta, în special, în formele următoare:

(a) dovada directă a operațiunilor efectuate de către exportator sau furnizor în scopul obținerii mărfurilor în cauză, cuprinsă, de exemplu, în conturile sau în contabilitatea internă a exportatorului sau a furnizorului;

(b) documentele care dovedesc caracterul originar al materialelor folosite, eliberate sau întocmite într-un stat ACP sau într-una dintre celelalte țări sau teritorii menționate la articolul 6, când aceste documente se utilizează în conformitate cu dreptul intern;

(c) documentele care dovedesc prelucrarea sau transformarea materialelor efectuată în statele ACP, în Uniune sau în TTPM, eliberate sau întocmite într-un stat ACP, în Uniune sau în TTPM, când aceste documente se utilizează în conformitate cu dreptul intern;

(d) certificatele de circulație a mărfurilor EUR.1 sau declarațiile pe factură care dovedesc caracterul originar al materialelor folosite, eliberate sau întocmite într-un stat ACP sau într-una dintre celelalte țări sau teritorii menționate la articolul 6 în conformitate cu prezenta anexă.

Articolul 28

Păstrarea dovezii de origine și a documentelor justificative

(1) Exportatorul care solicită eliberarea unui certificat de circulație a mărfurilor EUR.1 trebuie să păstreze cel puțin trei ani documentele menționate la articolul 15 alineatul (3).

(2) Exportatorul care întocmește o declarație pe factură trebuie să păstreze cel puțin trei ani copia respectivei declarații pe factură, precum și documentele menționate la articolul 19 alineatul (3).

(3) Autoritățile vamale ale țării exportatoare care eliberează un certificat de circulație a mărfurilor EUR.1 trebuie să păstreze cel puțin trei ani formularul de cerere menționat la articolul 15 alineatul (2).

(4) Autoritățile vamale ale țării importatoare trebuie să păstreze cel puțin trei ani certificatele de circulație a mărfurilor EUR.1 și declarațiile pe factură care le-au fost prezentate.

Articolul 29

Neconcordanțe și erori formale

(1) Constatarea unor mici neconcordanțe între mențiunile din dovada de origine și cele din documentele prezentate biroului vamal în vederea îndeplinirii formalităților pentru importul produselor nu anulează, ipso facto, valabilitatea dovezii de origine în cazul în care se stabilește în mod evident că acest document corespunde produsului prezentat.

(2) Erorile formale evidente, precum greșelile de dactilografiere din dovada de origine, nu trebuie să determine respingerea acestui document în cazul în care aceste erori nu sunt de natură să pună la îndoială corectitudinea declarațiilor din respectivul document.

Articolul 30

Sumele exprimate în euro

(1) În aplicarea articolului 19 alineatul (1) litera (b) și a articolului 25 alineatul (3) în cazurile în care produsele sunt facturate într-o monedă alta decât euro, sumele în monedele naționale ale unui stat ACP, ale statelor membre și ale celorlalte țări sau teritorii menționate la articolul 6, echivalente cu sumele exprimate în euro se stabilesc anual de către fiecare stat vizat.

(2) Un transport beneficiază de prevederile articolului 19 alineatul (1) litera (b) sau ale articolului 25 alineatul (3) prin referința la moneda în care este emisă factura, în conformitate cu suma stabilită de către statul vizat.

(3) Sumele exprimate în orice monedă națională sunt echivalente în acea monedă națională cu sumele exprimate în euro din prima zi de lucru a lunii octombrie a fiecărui an. Sumele sunt comunicate Comisiei până la 15 octombrie și se aplică de la 1 ianuarie anul următor. Comisia notifică toate statele vizate cu privire la sumele relevante.

(4) Un stat poate rotunji în plus sau în minus suma rezultată în urma conversiei în moneda sa națională a unei sume exprimate în euro. Suma rotunjită nu poate diferi față de suma rezultată din conversie cu mai mult de 5 %. Un stat își poate menține neschimbată contravaloarea monedei naționale cu o sumă exprimată în euro în cazul în care la momentul ajustării anuale prevăzută la alineatul (3), conversia acelei sume, anterior oricărei rotunjiri, înregistrează o creștere mai mică de 15 % în contravaloarea monedei naționale. Contravaloarea în moneda națională poate fi menținută neschimbată dacă conversia ar rezulta într-o scădere a acelei valori echivalente.

(5) Sumele exprimate în euro sunt examinate de Comisie. Pe parcursul acestei examinări, Comisia ia în considerare dacă este de dorit să se păstreze efectele limitelor respective în termeni reali. În acest scop, acesta poate decide să modifice valorile exprimate în euro.







TITLUL V

METODE DE COOPERARE ADMINISTRATIVĂ

Articolul 31

Asistența reciprocă

(1) Statele ACP trimit Comisiei specimene ale ștampilelor folosite, împreună cu adresele autorităților vamale competente să elibereze certificate de circulație a mărfurilor EUR.1 și să procedeze la controlul a posteriori al certificatelor de circulație a mărfurilor EUR.1 și al declarațiilor pe factură.

Certificatele de circulație a mărfurilor EUR.1 și declarațiile pe factură sunt acceptate în scopul aplicării tratamentului preferențial de la data primirii informațiilor de către Comisie.

Comisia trimite aceste informații autorităților vamale ale statelor membre.

(2) Pentru a garanta o aplicare corectă a prezentei anexe, Uniunea, TTPM și statele ACP își acordă asistență reciprocă, prin intermediul administrațiilor lor vamale competente, pentru controlul autenticității certificatelor de circulație a mărfurilor EUR.1, a declarațiilor pe factură sau a declarației furnizorului și verificarea exactității informațiilor furnizate în documentele respective.

Autoritățile consultate furnizează informațiile relevante cu privire la condițiile în care a fost obținut produsul, în special condițiile în care s-au respectat regulile de origine în diferitele state ACP, în statele membre și TTPM în cauză.

Articolul 32

Controlul dovezilor de origine

(1) Controlul a posteriori al dovezilor de origine se efectuează prin sondaj sau de fiecare dată când autoritățile vamale ale țării importatoare au îndoieli fondate în ceea ce privește autenticitatea acestor documente, caracterul originar al produselor în cauză sau îndeplinirea celorlalte condiții prevăzute de prezenta anexă.

(2) În aplicarea alineatului (1), autoritățile vamale ale țării importatoare returnează certificatul de circulație a mărfurilor EUR.1 și factura, în cazul în care a fost prezentată, declarația pe factură sau o copie a acestor documente autorităților vamale ale țării exportatoare, indicând, după caz, temeiurile de fond sau de formă care justifică solicitarea de control. Orice documente sau informații obținute care sugerează că informațiile furnizate referitoare la dovada de origine sunt incorecte sunt transmise în sprijinul cererii de control a posteriori.

(3) Controlul este efectuat de către autoritățile vamale ale țării exportatoare. În acest sens, autoritățile menționate anterior au dreptul să ceară orice dovadă și să realizeze orice control al conturilor exportatorului sau orice alt control considerat necesar.

(4) În cazul în care autoritățile vamale ale țării importatoare decid să suspende acordarea tratamentului preferențial pentru produsele în cauză în așteptarea rezultatelor controlului, acestea acordă liberul de vamă importatorului pentru aceste produse, sub rezerva măsurilor conservatorii considerate necesare.

(5) Autoritățile vamale care solicită controlul sunt informate asupra rezultatelor acestuia cât mai curând posibil. Aceste rezultate indică cu claritate dacă documentele sunt autentice și dacă produsele în cauză pot fi considerate produse originare dintr-un stat ACP sau dintr-una dintre celelalte țări sau teritorii menționate la articolul 6 și dacă îndeplinesc celelalte condiții prevăzute de prezenta anexă.

(6) În cazul unor îndoieli fondate, dacă în termen de 10 luni de la data cererii de control nu se primește un răspuns sau dacă răspunsul nu conține suficiente informații pentru a determina autenticitatea documentului în cauză sau a originii reale a produselor, autoritățile vamale care solicită controlul refuză acordarea preferințelor, cu excepția unor circumstanțe excepționale.

(7) În cazul în care procedura de control sau orice altă informație disponibilă pare să indice că dispozițiile prezentei anexe sunt încălcate, se efectuează cu celeritate investigațiile necesare pentru a identifica și preveni astfel de încălcări.

Articolul 33

Controlul declarațiilor furnizorului

(1) Controlul declarațiilor furnizorului se efectuează în mod aleatoriu sau ori de câte ori autoritățile vamale ale statului de import au îndoieli fondate privind autenticitatea documentului sau corectitudinea sau caracterul exhaustiv al informațiilor privind originea reală a materialelor în cauză.

(2) Autoritățile vamale cărora li se prezintă o declarație a furnizorului pot solicita autorităților vamale ale statului în care s-a făcut declarația să emită un certificat informativ, al cărui model figurează în apendicele 6. Alternativ, autoritățile vamale cărora li se prezintă o declarație a furnizorului pot solicita exportatorului să prezinte un certificat informativ emis de autoritățile vamale ale statului în care s-a făcut declarația.

O copie a certificatului informativ se păstrează cel puțin trei ani de către biroul care l-a emis.

(3) Autoritățile vamale care solicită controlul sunt informate asupra rezultatelor controlului cât mai repede posibil. Aceste rezultate indică clar dacă declarația privind statutul materialelor este corectă.

(4) În scopul controlului, furnizorii păstrează cel puțin trei ani un exemplar al documentului care conține declarația împreună cu toate dovezile care arată statutul real al materialelor.

(5) Autoritățile vamale din statul în care declarația furnizorului a fost întocmită pot să solicite orice dovezi și să efectueze orice control necesar verificării corectitudinii declarației furnizorului.

(6) Orice certificat de circulație a mărfurilor EUR.1 sau declarație pe factură emisă sau întocmită pe baza unei declarații incorecte a furnizorului este considerată nulă de drept.

Articolul 34

Sancțiuni

Se aplică sancțiuni oricărei persoane care întocmește sau permite întocmirea unui document care conține date inexacte în scopul obținerii unui tratament preferențial pentru produse.

Articolul 35

Zone libere

(1) Se iau toate măsurile necesare pentru a se asigura că produsele comercializate sub acoperirea unei dovezi de origine și care în cursul transportului rămân într-o zonă liberă situată pe teritoriul lor, nu sunt înlocuite cu alte produse și nu fac obiectul unor manipulări, în afară de operațiunile obișnuite menite să prevină deteriorarea lor.

(2) Prin derogare de la alineatul (1), atunci când produse originare sunt importate într-o zonă liberă, sub acoperirea unei dovezi de origine, și sunt supuse unei prelucrări sau transformări, autoritățile vamale competente eliberează un nou certificat de circulație a mărfurilor EUR.1 la cererea exportatorului, cu condiția ca prelucrarea sau transformarea suferită să fie conformă cu dispozițiile prezentei anexe.

Articolul 36

Derogări

(1) Comisia, din proprie inițiativă sau ca răspuns la solicitarea unei țări beneficiare, poate acorda unei țări beneficiare o derogare temporară de la dispozițiile prezentei anexe, în cazul în care:

(a) factori interni sau externi o privează, temporar, de capacitatea de a se conforma regulilor privind dobândirea originii prevăzute în prezenta anexă, atunci când ar fi putut să o facă anterior; sau

(b) necesită timp pentru a se putea pregăti în vederea conformării cu regulile de dobândire a originii prevăzute în prezenta anexă.

(2) Această derogare temporară se limitează la durata efectului factorilor interni sau externi, care o generează sau la perioada necesară țării beneficiare pentru a se conforma regulilor.

(3) Solicitarea pentru derogare este adresată în scris Comisiei. Solicitarea cuprinde motivele, astfel cum sunt indicate la alineatul (1), privind solicitarea derogării, precum și documente justificative corespunzătoare.

(4) Măsurile luate în temeiul prezentului articol se adoptă în conformitate cu procedura de examinare prevăzută la articolul 19 alineatul (5) din prezentul regulament.

Uniunea acceptă toate cererile statelor ACP care sunt justificate corespunzător în conformitate cu prezentul articol și care nu pot produce un prejudiciu grav unui sector industrial existent în Uniune.







TITLUL VI

CEUTA ȘI MELILLA

Articolul 37

Condiții speciale

(1) Termenul „Uniune” folosit în prezenta anexă nu include Ceuta și Melilla. Termenul „produse originare din Uniune” nu include produsele originare din Ceuta și Melilla.

(2) Dispozițiile prezentei anexe se aplică, mutatis mutandis, pentru a stabili dacă produsele pot fi considerate originare din statele ACP atunci când sunt importate în Ceuta și Melilla.

(3) Atunci când produsele obținute integral în Ceuta, Melilla sau în Uniune sunt supuse unei prelucrări sau unei transformări în statele ACP, acestea se consideră a fi fost obținute integral în statele ACP.

(4) Prelucrările sau transformările efectuate în Ceuta, Melilla sau în Uniune se consideră a fi fost efectuate în statele ACP, atunci când materialele sunt supuse unei prelucrări sau transformări ulterioare în statele ACP.

(5) În scopul punerii în aplicare a alineatelor (3) și (4) din prezentul articol, operațiunile insuficiente menționate la articolul 5 nu sunt considerate prelucrări sau transformări.

(6) Ceuta și Melilla sunt considerate un singur teritoriu.







TITLUL VII

DISPOZIȚIE FINALĂ

Articolul 38

Apendice

Apendicele la prezenta anexă fac parte integrantă din aceasta.









Apendicele 1

Note introductive la lista din apendicele 2

Nota 1:

În listă sunt prevăzute, pentru toate produsele, condițiile necesare pentru ca acestea să poată fi considerate suficient prelucrate sau transformate în sensul articolului 4 din prezenta anexă.

Nota 2:

1. Primele două coloane din listă descriu produsul obținut. Prima coloană precizează numărul poziției sau al capitolului din Sistemul Armonizat, iar a doua coloană conține descrierea mărfurilor care sunt prevăzute la această poziție sau la acest capitol în cadrul sistemului. În continuarea mențiunilor din primele două coloane este menționată o normă în coloana 3 sau 4. În cazul în care, în anumite cazuri, numărul din prima coloană este precedat de „ex”, acesta indică faptul că norma din coloana 3 sau 4 nu se aplică decât pentru partea de poziție descrisă în coloana 2.

2. În cazul în care în coloana 1 sunt grupate mai multe numere de poziții sau este menționat un număr de capitol, iar produsele care sunt prevăzute în coloana 2 sunt, în consecință, descrise în temeni generali, norma aferentă enunțată în coloana 3 sau 4 se aplică tuturor produselor care, în cadrul Sistemului Armonizat, sunt încadrate la diferitele poziții ale capitolului respectiv sau la pozițiile grupate în coloana 1.

3. În cazul în care în listă există mai multe norme aplicabile diverselor produse de la aceeași poziție, fiecare liniuță cuprinde descrierea aferentă părții de poziție care face obiectul normei aferente din coloana 3 sau 4.

4. În cazul în care în continuarea mențiunilor din primele două coloane este prevăzută o normă în fiecare dintre coloanele 3 și 4, exportatorul are posibilitatea de a alege să aplice fie norma din coloana 3, fie norma din coloana 4. În cazul în care nu există o normă privind originea în coloana 4, se aplică norma enunțată în coloana 3.

Nota 3:

1. Dispozițiile articolului 4 din prezenta anexă privind produsele care au dobândit caracterul originar și sunt utilizate pentru fabricarea altor produse se aplică indiferent dacă acest caracter a fost dobândit în fabrica în care sunt utilizate aceste produse sau în altă fabrică din Uniune sau din statele ACP.

Exemplu:

Un motor de la poziția 8407 , pentru care norma prevede că valoarea substanțelor neoriginare care pot fi utilizate nu trebuie să depășească 40 % din prețul franco fabrică, este fabricat din „eboșe de forjă din oțeluri aliate” de la poziția ex 72 24 .

În cazul în care această eboșă a fost obținută în Uniune prin forjarea unui lingou neoriginar, eboșa astfel obținută a dobândit deja caracterul de produs originar prin aplicarea normei prevăzute în lista pentru produsele de la poziția ex 72 24 . Această eboșă poate fi luată în considerare în continuare ca produs originar la calcularea valorii motorului, indiferent dacă a fost fabricată în aceeași fabrică în care a fost fabricat motorul sau în altă fabrică din Uniune. Valoarea lingoului neoriginar nu trebuie deci luată în considerare la stabilirea valorii materialelor neoriginare utilizate.

2. Norma menționată în listă reprezintă suma minimă de prelucrare sau transformare solicitată și desfășurarea unei mai mari prelucrări sau transformări îi conferă, de asemenea, caracterul de caracter originar; dimpotrivă, realizarea unui nivel mai redus de prelucrare sau transformare nu poate conferi caracterul originar. Aceasta, în cazul în care o normă prevede că pot fi utilizate materiale neoriginare care se află într-un anumit stadiu de elaborare, utilizarea respectivelor substanțe aflate într-un stadiu mai puțin avansat este, de asemenea, autorizată, în timp ce utilizarea respectivelor substanțe aflate într-un stadiu mai avansat nu este autorizată.

3. Fără a se aduce atingere notei 3.2, în cazul în care o normă indică faptul că pot fi utilizate „materiale de la toate pozițiile”, materialele de la aceeași poziție cu produsul pot fi, de asemenea, utilizate, sub rezerva specificării unor restricții specifice în cadrul aceleiași norme. Cu toate acestea, expresia „fabricare pe bază de materiale de la orice poziție, inclusiv materiale de la poziția …” implică faptul că pot fi utilizate numai materialele încadrate la aceeași poziție ca și produsul a cărui descriere diferă de descrierea produsului așa cum apare în coloana 2 din listă.

4. În cazul în care o normă din listă precizează că un produs poate fi fabricat din mai multe materiale, acest lucru înseamnă că pot fi utilizate una sau mai multe dintre aceste substanțe. Evident, norma nu implică faptul că toate aceste substanțe trebuie utilizate.

Exemplu:

Norma aplicabilă țesăturilor de la pozițiile 5208 -5212 prevede că pot fi utilizate fibre naturale și, de asemenea, printre altele, și acele substanțe chimice. Această normă nu implică faptul că fibrele naturale și substanțele chimice trebuie utilizate simultan; este posibilă utilizarea uneia sau a alteia dintre aceste materiale sau chiar a celor două împreună.

5. În cazul în care o normă prevede, în listă, că un produs trebuie fabricat dintr-un anumit material, această condiție nu împiedică, în mod evident, utilizarea altor materiale care, având aceeași natură, nu se încadrează în norma respectivă. (A se vedea și nota 6.3 privind textilele.)

Exemplu:

Norma privind produsele alimentare preparate de la poziția 1904 care exclude în mod expres utilizarea cerealelor și a derivatelor lor nu interzice utilizarea sărurilor minerale, a substanțelor chimice sau a altor aditivi în măsura în care nu sunt obținute din cereale.

Cu toate acestea, norma respectivă nu se aplică produselor care, deși nu pot fi fabricate din materiale specificate pe listă, pot fi fabricate dintr-un material având aceeași natură într-un stadiu de fabricație anterior.

Exemplu:

În cazul unui obiect de îmbrăcăminte de la ex capitolul 62 fabricat din materiale nețesute, în cazul în care se prevede că acest articol poate fi obținut numai din fire neoriginare, nu este posibilă utilizarea materialelor nețesute, chiar în cazul în care se stabilește că materialele nețesute nu pot fi obținute în mod normal din fire. În astfel de situații, materialul care poate fi folosit este cel aflat în stadiul de prelucrare imediat anterior obținerii firelor, adică fibrele.

6. În cazul în care o normă din listă prevede două procentaje pentru valoarea maximă a materialelor neoriginare care pot fi utilizate, aceste procentaje nu pot fi adunate. Cu alte cuvinte, valoarea maximă a tuturor materialelor neoriginare utilizate nu poate depăși în niciun caz procentajul maxim prevăzut. Se înțelege că procentajele specifice care se aplică materialelor specifice nu trebuie depășite ca urmare a acestor dispoziții.

Nota 4:

1. Expresia „fibre naturale” este utilizată în listă pentru a face referire la fibre altele decât fibrele artificiale sau sintetice. Expresia trebuie limitată la stadiile anterioare filării, inclusiv deșeurile și, în absența unor dispoziții contrare, include fibrele care au fost cardate, dărăcite sau altfel prelucrate pentru filare, dar nefilate.

2. Expresia „fibre naturale” include părul de cal de la poziția 0503 , mătasea de la poziția 5002 și 5003 și lâna, părul fin și părul grosier de la pozițiile 5101 -5105 , fibrele de bumbac de la pozițiile 5201 -5203 și celelalte fibre de origine vegetală de la pozițiile 5301 -5305 .

3. Expresiile „paste textile”, „substanțe chimice” și „substanțe destinate fabricării hârtiei” utilizate în listă denumesc substanțele care nu sunt încadrate la capitolele 50-63, care pot fi utilizate pentru fabricarea fibrelor sau a firelor sintetice sau artificiale sau a firelor sau a fibrelor de hârtie.

4. Expresia „fibre sintetice sau artificiale discontinue” utilizată în listă include cablurile din filamente, fibrele discontinue și deșeurile de fibre sintetice sau artificiale discontinue de la pozițiile 5501 -5507 .

Nota 5:

1. Atunci când se face trimitere la prezenta notă pentru un anumit produs din listă, condițiile prevăzute în coloana 3 nu trebuie aplicate diverselor materiale textile de bază utilizate pentru fabricarea produsului respectiv în cazul în care, luate în considerare împreună, acestea reprezintă 10 % sau mai puțin din greutatea totală a tuturor materialelor textile de bază utilizate. (A se vedea și notele 5.3 și 5.4 de mai jos.)

2. Cu toate acestea, toleranța menționată în nota 5.1 se aplică numai produselor care reprezintă amestecuri realizate din unul sau mai multe materiale textile de bază.

Substanțele textile de bază sunt următoarele:

— mătase;

— lână;

— păr grosier de animale;

— păr fin de animale;

— păr de cal;

— bumbac;

— substanțe utilizate pentru fabricarea hârtiei și hârtia;

— in;

— cânepă;

— iută și alte fibre liberiene;

— sisal și alte fibre textile din genul agave;

— nucă de cocos, abaca, ramie și alte fibre textile vegetale;

— filamente sintetice;

— filamente artificiale;

— filamente conductoare de electricitate;

— fibre sintetice discontinue de polipropilenă;

— fibre sintetice discontinue de poliester;

— fibre sintetice discontinue de poliamidă;

— fibre sintetice discontinue de poliacrilonitril;

— fibre sintetice discontinue de polimidă;

— fibre sintetice discontinue de politetrafluor-etilenă;

— fibre sintetice discontinue de sulfură de polifenil;

— fibre sintetice discontinue de clorură de polivinil;

— alte fibre sintetice discontinue;

— fibre artificiale discontinue de vâscoză;

— alte fibre artificiale discontinue;

— fire de poliuretan segmentate cu segmente flexibile de polieteri, eventual împletite;

— fire de poliuretan segmentate cu segmente flexibile de poliester, eventual împletite;

— produse de la poziția 5605 (fire metalice și fire metalizate) formate dintr-un miez care constă fie într-o bandă îngustă de aluminiu, fie într-o peliculă de material plastic acoperită sau nu cu pulbere de aluminiu, cu o lățime de cel mult 5 mm, acest miez fiind inserat prin lipire între două pelicule de material plastic cu un lipici transparent sau colorat;

— celelalte produse de la poziția 5605 .

Exemplu:

Un fir de la poziția 5205 obținut din fire de bumbac de la poziția 5203 și din fire sintetice discontinue de la poziția 5506 este un fir mixt. Din acest motiv, fibrele sintetice discontinue neoriginare care nu îndeplinesc normele privind originea (care impun fabricarea din materiale chimice sau paste textile) pot fi utilizate până la un nivel de 10 % din greutatea firului.

Exemplu:

O țesătură din lână de la poziția 5112 obținută din fire de lână de la poziția 5107 și fire din fibre sintetice discontinue de la poziția 5509 este o țesătură mixtă. De aceea, firele sintetice care nu îndeplinesc normele privind originea (care impun fabricarea din materiale chimice sau paste textile) sau firele de lână care nu îndeplinesc normele privind originea (care impun fabricarea din fibre naturale necardate sau nedărăcite, sau prelucrate altfel pentru filare) sau o combinație a acestor două tipuri de fire pot fi utilizate cu condiția ca greutatea lor să nu depășească 10 % din greutatea țesăturii.

Exemplu:

O țesătură textilă plușată de la poziția 5802 fabricată din fire de bumbac de la poziția 5205 și o țesătură din bumbac de la poziția 5210 se consideră produs mixt numai în cazul în care țesătura de bumbac este o țesătură mixtă care a fost fabricată din fire încadrate la două poziții diferite sau în cazul în care firele de bumbac utilizate sunt mixte.

Exemplu:

În cazul în care țesătura textilă plușată în cauză este fabricată din fire de bumbac de la poziția 5205 și dintr-o țesătură sintetică de la poziția 5407 , este evident că cele două fire utilizate sunt două materiale textile diferite și țesătura textilă plușată este un produs mixt.

3. În cazul produselor care încorporează „fire de poliuretan segmentate cu segmente flexibile de polieter, eventual împletite”, toleranța este de 20 % în ceea ce privește firele.

4. În cazul produselor formate dintr-un miez care constă fie într-o bandă îngustă de aluminiu, fie într-o peliculă de material plastic acoperită sau nu de pulbere de aluminiu, cu o lățime de cel mult 5 mm, acest miez fiind inserat prin lipire între două pelicule de material plastic, toleranța este de 30 % în ceea ce privește miezul.

Nota 6:

1. Pentru produsele textile confecționate pentru care există în listă o notă de subsol care face trimitere la prezenta notă introductivă, pot fi utilizate garnituri și accesorii din materiale textile care nu respectă norma stabilită în coloana 3 din listă în ceea ce privește produsul confecționat respectiv, cu condiția ca greutatea lor să nu depășească 10 % din greutatea totală a tuturor materialelor textile incluse.

Garniturile și accesoriile din substanțe textile în cauză sunt cele definite în capitolele 50-63. Căptușelile și furniturile nu sunt considerate garnituri sau accesorii.

2. Garniturile, accesoriile sau alte materiale utilizate care conțin materiale textile nu trebuie să îndeplinească condițiile din coloana 3, chiar și în cazul în care