02019L2034 — RO — 05.12.2019 — 000.002

Acest document are doar scop informativ și nu produce efecte juridice. Instituțiile Uniunii nu își asumă răspunderea pentru conținutul său. Versiunile autentice ale actelor relevante, inclusiv preambulul acestora, sunt cele publicate în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și disponibile pe site-ul EUR-Lex. Aceste texte oficiale pot fi consultate accesând linkurile integrate în prezentul document.

►B DIRECTIVA (UE) 2019/2034 A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI din 27 noiembrie 2019 privind supravegherea prudențială a firmelor de investiții și de modificare a Directivelor 2002/87/CE, 2009/65/CE, 2011/61/UE, 2013/36/UE, 2014/59/UE și 2014/65/UE (Text cu relevanță pentru SEE) (JO L 314 5.12.2019, p. 64)





Rectificată prin:









▼B

DIRECTIVA (UE) 2019/2034 A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI

din 27 noiembrie 2019

privind supravegherea prudențială a firmelor de investiții și de modificare a Directivelor 2002/87/CE, 2009/65/CE, 2011/61/UE, 2013/36/UE, 2014/59/UE și 2014/65/UE

(Text cu relevanță pentru SEE)







TITLUL I

OBIECT, DOMENIU DE APLICARE ȘI DEFINIȚII

Articolul 1

Obiect

Prezenta directivă stabilește norme privind:

(a) capitalul inițial al firmelor de investiții;

(b) competențele și instrumentele pentru supravegherea prudențială a firmelor de investiții de către autoritățile competente;

(c) supravegherea prudențială a firmelor de investiții de către autoritățile competente într-o manieră coerentă cu normele stabilite în Regulamentul (UE) 2019/2033;

(d) cerințele de publicare pentru autoritățile competente în domeniul reglementării și supravegherii prudențiale a firmelor de investiții.

Articolul 2

Domeniu de aplicare

(1) Prezenta directivă se aplică firmelor de investiții autorizate și supravegheate în temeiul Directivei 2014/65/UE.

▼C1

(2) Prin derogare de la alineatul (1), titlurile IV și V din prezenta directivă nu se aplică firmelor de investiții menționate la articolul 1 alineatele (2) și (5) din Regulamentul (UE) 2019/2033 care sunt supravegheate pentru respectarea cerințelor prudențiale în temeiul titlurilor VII și VIII din Directiva 2013/36/UE în conformitate cu articolul 1 alineatul (2) al doilea paragraf și cu articolul 1 alineatul (5) al treilea paragraf din Regulamentul (UE) 2019/2033.

▼B

Articolul 3

Definiții

(1) În sensul prezentei directive, se aplică următoarele definiții: 1. „întreprindere prestatoare de servicii auxiliare” înseamnă o întreprindere a cărei activitate principală constă în deținerea sau administrarea de bunuri, administrarea de servicii de prelucrare a datelor sau o activitate similară care este auxiliară activității principale a uneia sau mai multor firme de investiții; 2. „autorizare” înseamnă autorizarea unei firme de investiții în conformitate cu articolul 5 din Directiva 2014/65/UE; 3. „sucursală” înseamnă o sucursală astfel cum este definită la articolul 4 alineatul (1) punctul 30 din Directiva 2014/65/UE; 4. „legături strânse” înseamnă legături strânse astfel cum sunt definite la articolul 4 alineatul (1) punctul 35 din Directiva 2014/65/UE; 5. „autoritate competentă” înseamnă o autoritate sau un organism public al unui stat membru care este recunoscut oficial și abilitat în temeiul dreptului intern să supravegheze firmele de investiții în conformitate cu prezenta directivă, ca parte a sistemului de supraveghere existent în statul membru respectiv; 6. „comerciant de mărfuri și de certificate de emisii” înseamnă un comerciant de mărfuri și de certificate de emisii astfel cum este definit la articolul 4 alineatul (1) punctul 150 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013; 7. „control” înseamnă relația care există între o întreprindere-mamă și o filială, astfel cum este descrisă la articolul 22 din Directiva 2013/34/UE a Parlamentului European și a Consiliului ( 1 ) sau în standardele contabile care se aplică unei firme de investiții în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1606/2002 al Parlamentului European și al Consiliului ( 2 ), sau o relație de aceeași natură între orice persoană fizică sau juridică și o întreprindere; 8. „conformitatea cu testul capitalului la nivel de grup” înseamnă respectarea de către o întreprindere-mamă a unui grup de firme de investiții a cerințelor prevăzute la articolul 8 din Regulamentul (UE) 2019/2033; 9. „instituție de credit” înseamnă o instituție de credit astfel cum este definită la articolul 4 alineatul (1) punctul 1 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013; 10. „instrumente financiare derivate” înseamnă instrumente financiare derivate astfel cum sunt definite la articolul 2 alineatul (1) punctul 29 din Regulamentul (UE) nr. 600/2014 al Parlamentului European și al Consiliului ( 3 ); 11. „instituție financiară” înseamnă o instituție financiară astfel cum este definită la articolul 4 alineatul (1) punctul 14 din Regulamentul (UE) 2019/2033; 12. „politică de remunerare neutră din punctul de vedere al genului” înseamnă o politică de remunerare neutră din punctul de vedere al genului astfel cum este definită la articolul 3 alineatul (1) punctul 65 din Directiva 2013/36/UE, astfel cum a fost modificată prin Directiva (UE) 2019/878 a Parlamentului European și a Consiliului ( 4 ); 13. „grup” înseamnă un grup astfel cum este definit la articolul 2 punctul 11 din Directiva 2013/34/UE; 14. „situație consolidată” înseamnă o situație consolidată astfel cum este definită la articolul 4 alineatul (1) punctul 11 din Regulamentul (UE) 2019/2033; 15. „supraveghetorul grupului” înseamnă autoritatea competentă responsabilă cu supravegherea conformității cu testul capitalului la nivel de grup a firmelor de investiții-mamă din Uniune și a firmelor de investiții controlate de societăți de investiții holding-mamă din Uniune sau de societăți financiare holding mixte-mamă din Uniune; 16. „stat membru de origine” înseamnă un stat membru de origine astfel cum este definit la articolul 4 alineatul (1) punctul 55 litera (a) din Directiva 2014/65/UE; 17. „stat membru gazdă” înseamnă un stat membru gazdă astfel cum este definit la articolul 4 alineatul (1) punctul 56 din Directiva 2014/65/UE; 18. „capital inițial” înseamnă capitalul necesar pentru autorizarea ca firmă de investiții, cuantumul și tipul de capital inițial fiind specificate la articolele 9 și 11; 19. „firmă de investiții” înseamnă o firmă de investiții astfel cum este definită la articolul 4 alineatul (1) punctul 1 din Directiva 2014/65/UE; 20. „grup de firme de investiții” înseamnă un grup de firme de investiții astfel cum este definit la articolul 4 alineatul (1) punctul 25 din Regulamentul (UE) 2019/2033; 21. „societate de investiții holding” înseamnă o societate de investiții holding astfel cum este definită la articolul 4 alineatul (1) punctul 23 din Regulamentul (UE) 2019/2033; 22. „servicii și activități de investiții” înseamnă servicii și activități de investiții astfel cum sunt definite la articolul 4 alineatul (1) punctul 2 din Directiva 2014/65/UE; 23. „organ de conducere” înseamnă un organ de conducere astfel cum este definit la articolul 4 alineatul (1) punctul 36 din Directiva 2014/65/UE; 24. „organ de conducere în funcția sa de supraveghere” înseamnă organul de conducere în cursul exercitării rolului său de supraveghere și monitorizare a procesului decizional al conducerii; 25. „societate financiară holding mixtă” înseamnă un holding financiar mixt astfel cum este definit la articolul 2 punctul 15 din Directiva 2002/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului ( 5 ); 26. „societate holding cu activitate mixtă” înseamnă o întreprindere-mamă, alta decât o societate financiară holding, o societate de investiții holding, o instituție de credit, o firmă de investiții sau o societate financiară holding mixtă în sensul Directivei 2002/87/CE, ale cărei filiale includ cel puțin o firmă de investiții; 27. „conducere superioară” înseamnă conducerea superioară astfel cum este definită la articolul 4 alineatul (1) punctul 37 din Directiva 2014/65/UE; 28. „întreprindere-mamă” înseamnă o întreprindere-mamă astfel cum este definită la articolul 4 alineatul (1) punctul 32 din Directiva 2014/65/UE; 29. „filială” înseamnă o filială astfel cum este definită la articolul 4 alineatul (1) punctul 33 din Directiva 2014/65/UE; 30. „risc sistemic” înseamnă risc sistemic astfel cum este definit la articolul 3 alineatul (1) punctul 10 din Directiva 2013/36/UE; 31. „firmă de investiții-mamă din Uniune” înseamnă o firmă de investiții-mamă din Uniune astfel cum este definită la articolul 4 alineatul (1) punctul 56 din Regulamentul (UE) 2019/2033; 32. „societate de investiții holding-mamă din Uniune” înseamnă o societate de investiții holding-mamă din Uniune astfel cum este definită la articolul 4 alineatul (1) punctul 57 din Regulamentul (UE) 2019/2033; 33. „societate financiară holding mixtă-mamă din Uniune” înseamnă o societate financiară holding mixtă-mamă din Uniune astfel cum este definită la articolul 4 alineatul (1) punctul 58 din Regulamentul (UE) 2019/2033.

(2) Se conferă Comisiei competența de a adopta acte delegate în conformitate cu articolul 58, pentru a completa prezenta directivă prin clarificarea definițiilor prevăzute la alineatul (1), astfel încât: (a) să se asigure aplicarea uniformă a prezentei directive; (b) să se țină seama, la punerea în aplicare a prezentei directive, de evoluțiile de pe piețele financiare.







TITLUL II

AUTORITĂȚI COMPETENTE

Articolul 4

Desemnarea și atribuțiile autorităților competente

(1) Statele membre desemnează una sau mai multe autorități competente care îndeplinesc funcțiile și atribuțiile prevăzute în prezenta directivă și în Regulamentul (UE) 2019/2033. Statele membre informează Comisia, ABE și ESMA în legătură cu această desemnare și, în cazul în care sunt desemnate mai multe autorități competente, comunică funcțiile și atribuțiile fiecărei autorități competente.

(2) Statele membre se asigură că autoritățile competente supraveghează activitățile firmelor de investiții și, atunci când este cazul, activitățile societăților de investiții holding și ale societăților financiare holding mixte pentru a verifica respectarea cerințelor prevăzute în prezenta directivă și în Regulamentul (UE) 2019/2033.

(3) Statele membre se asigură că autoritățile competente dețin toate competențele necesare, inclusiv competența de a efectua verificări la fața locului în conformitate cu articolul 14, pentru a obține informațiile necesare în scopul de a verifica respectarea de către firmele de investiții și, atunci când este cazul, de către societățile de investiții holding și societățile financiare holding mixte a cerințelor prevăzute în prezenta directivă și în Regulamentul (UE) 2019/2033, precum și pentru a investiga eventualele încălcări ale acestor cerințe.

(4) Statele membre se asigură că autoritățile competente dispun de cunoștințele de specialitate, resursele, capacitatea operațională, competențele și independența necesare pentru îndeplinirea funcțiilor legate de supravegherea prudențială, de investigațiile și de sancțiunile prevăzute în prezenta directivă.

(5) Statele membre impun firmelor de investiții obligația de a furniza autorităților lor competente toate informațiile necesare pentru ca acestea să poată evalua respectarea de către firmele de investiții a dispozițiilor naționale care transpun prezenta directivă și respectarea dispozițiilor Regulamentului (UE) 2019/2033. Mecanismele de control intern și procedurile administrative și contabile ale firmelor de investiții permit autorităților competente să verifice în orice moment respectarea dispozițiilor respective.

(6) Statele membre se asigură că firmele de investiții își înregistrează toate tranzacțiile și își documentează sistemele și procesele care fac obiectul prezentei directive și al Regulamentului (UE) 2019/2033 într-un mod care să le permită autorităților competente să evalueze în orice moment respectarea dispozițiilor naționale care transpun prezenta directivă și respectarea dispozițiilor Regulamentului (UE) 2019/2033.

Articolul 5

Dreptul autorităților competente de a le impune anumitor firme de investiții să se supună cerințelor Regulamentului (UE) nr. 575/2013

(1) Autoritățile competente pot decide să aplice cerințele Regulamentului (UE) nr. 575/2013 în temeiul articolului 1 alineatul (2) primul paragraf litera (c) din Regulamentul (UE) 2019/2033 unei firme de investiții care desfășoară oricare dintre activitățile menționate la punctele 3 și 6 din secțiunea A a anexei I la Directiva 2014/65/UE în cazul în care valoarea totală a activelor consolidate ale firmei de investiții, calculată ca medie a ultimelor 12 luni, este mai mare sau egală cu 5 miliarde EUR și sunt îndeplinite unul sau mai multe dintre următoarele criterii: (a) respectivele activități desfășurate de firma de investiții au o asemenea amploare încât, dacă firma intră în dificultate sau este în curs de a intra în dificultate, acest lucru ar putea conduce la un risc sistemic; (b) firma de investiții este un membru compensator, astfel cum este definit la articolul 4 alineatul (1) punctul 3 din Regulamentul (UE) 2019/2033; (c) autoritatea competentă consideră că acest lucru este justificat în raport cu dimensiunea, natura, amploarea și complexitatea activităților firmei de investiții în cauză, luând în considerare principiul proporționalității și având în vedere unul sau mai mulți dintre următorii factori: (i) importanța firmei de investiții pentru economia Uniunii sau a statului membru relevant; (ii) importanța activităților transfrontaliere ale firmei de investiții; (iii) gradul de interconectare a firmei de investiții cu sistemul financiar.

(2) Alineatul (1) nu se aplică comercianților de mărfuri și de certificate de emisii, organismelor de plasament colectiv sau întreprinderilor de asigurare.

(3) În cazul în care o autoritate competentă decide să aplice cerințele Regulamentului (UE) nr. 575/2013 unei firme de investiții în conformitate cu alineatul (1), firma de investiții respectivă este supravegheată pentru respectarea cerințelor prudențiale în temeiul titlurilor VII și VIII din Directiva 2013/36/UE.

(4) În cazul în care o autoritate competentă decide să revoce o decizie luată în conformitate cu alineatul (1), aceasta informează firma de investiții fără întârziere.

Orice decizie adoptată de o autoritate competentă în temeiul alineatului (1) încetează să se aplice în cazul în care o firmă de investiții nu mai respectă pragul menționat la alineatul respectiv, calculat pe o perioadă de 12 luni consecutive.

(5) Autoritățile competente informează fără întârziere ABE cu privire la orice decizie luată în temeiul alineatelor (1), (3) și (4).

(6) ABE, în consultare cu ESMA, elaborează proiecte de standarde tehnice de reglementare pentru a preciza criteriile stabilite la alineatul (1) literele (a) și (b) și asigură aplicarea consecventă a acestora.

ABE prezintă Comisiei aceste proiecte de standarde tehnice de reglementare până la 26 decembrie 2020.

Se deleagă Comisiei competența de a completa prezenta directivă prin adoptarea standardelor tehnice de reglementare menționate la al doilea paragraf, în conformitate cu articolele 10-14 din Regulamentul (UE) nr. 1093/2010.

Articolul 6

Cooperarea în cadrul unui stat membru

(1) Autoritățile competente cooperează strâns cu autoritățile sau organismele publice din statul lor membru care sunt responsabile cu supravegherea instituțiilor de credit și a instituțiilor financiare. Statele membre impun autorităților competente respective și autorităților sau organismelor publice respective obligația de a face schimb, fără întârziere, de orice informații esențiale sau relevante pentru exercitarea funcțiilor și atribuțiilor lor.

(2) Autoritățile competente care sunt diferite de cele desemnate în conformitate cu articolul 67 din Directiva 2014/65/UE instituie un mecanism care asigură cooperarea cu autoritățile respective și schimbul de orice informații relevante pentru exercitarea funcțiilor și atribuțiilor lor.

Articolul 7

Cooperarea în cadrul Sistemului european de supraveghere financiară

(1) În exercitarea atribuțiilor care le revin, autoritățile competente iau în considerare convergența instrumentelor și a practicilor de supraveghere în punerea în aplicare a dispozițiilor juridice adoptate în temeiul prezentei directive și al Regulamentului (UE) 2019/2033.

(2) Statele membre se asigură că: (a) autoritățile competente, ca părți la SESF, cooperează în spiritul încrederii și al respectului deplin și reciproc, în special pentru a asigura schimbul între ele și alte părți la SESF de informații pertinente, fiabile și exhaustive; (b) autoritățile competente participă la activitățile ABE și, dacă este cazul, la activitățile colegiilor de supraveghetori menționate la articolul 48 din prezenta directivă și la articolul 116 din Directiva 2013/36/UE; (c) autoritățile competente depun toate eforturile necesare pentru a asigura respectarea ghidurilor și recomandărilor emise de ABE în temeiul articolului 16 din Regulamentul (UE) nr. 1093/2010 și pentru a da curs avertizărilor și recomandărilor emise de Comitetul european pentru risc sistemic (CERS) în temeiul articolului 16 din Regulamentul (UE) nr. 1092/2010 al Parlamentului European și al Consiliului ( 6 ); (d) autoritățile competente cooperează îndeaproape cu CERS; (e) sarcinile și competențele conferite autorităților competente nu impietează asupra îndeplinirii atribuțiilor care le revin respectivelor autorități competente în calitate de membri ai ABE ori ai CERS sau în temeiul prezentei directive și al Regulamentului (UE) 2019/2033.

Articolul 8

Dimensiunea europeană a supravegherii

În exercitarea atribuțiilor generale care le revin, autoritățile competente din fiecare stat membru iau în calcul în mod corespunzător efectul potențial al deciziilor lor asupra stabilității sistemului financiar din alte state membre în cauză, precum și pentru Uniune în ansamblu și, în special, în situații de urgență, pe baza informațiilor disponibile la momentul respectiv.







TITLUL III

CAPITALUL INIȚIAL

Articolul 9

Capitalul inițial

(1) Capitalul inițial al unei firme de investiții impus în temeiul articolului 15 din Directiva 2014/65/UE pentru ca aceasta să fie autorizată să furnizeze oricare dintre serviciile de investiții sau să desfășoare oricare dintre activitățile de investiții menționate la punctele 3 și 6 din secțiunea A a anexei I la Directiva 2014/65/UE este de 750 000 EUR.

(2) Capitalul inițial al unei firme de investiții impus în temeiul articolului 15 din Directiva 2014/65/UE pentru ca aceasta să fie autorizată să furnizeze oricare dintre serviciile de investiții sau să desfășoare oricare dintre activitățile de investiții menționate la punctele 1, 2, 4, 5 și 7 din secțiunea A a anexei I la Directiva 2014/65/UE în cazul în care firma de investiții respectivă nu este autorizată să dețină fonduri sau valori mobiliare ale clienților este de 75 000 EUR.

(3) Capitalul inițial al unei firme de investiții impus în temeiul articolului 15 din Directiva 2014/65/UE în cazul altor firme de investiții decât cele menționate la alineatele (1),(2) și (4) din prezentul articol este de 150 000 EUR.

(4) Capitalul inițial al unei firme de investiții autorizate să furnizeze serviciile de investiții sau să desfășoare activitățile de investiții menționate la punctul 9 din secțiunea A a anexei I la Directiva 2014/65/UE, în cazul în care firma de investiții respectivă se angajează sau este autorizată să tranzacționeze pe cont propriu, este de 750 000 EUR.

Articolul 10

Trimiterile la capitalul inițial din Directiva 2013/36/UE

Trimiterile la nivelurile capitalului inițial prevăzute la articolul 9 din prezenta directivă se interpretează, începând cu 26 iunie 2021, ca înlocuind trimiterile din alte acte juridice ale Uniunii la nivelurile de capital inițial stabilite de Directiva 2013/36/UE, după cum urmează:

(a) trimiterile la capitalul inițial al firmelor de investiții de la articolul 28 din Directiva 2013/36/UE se interpretează ca trimiteri la articolul 9 alineatul (1) din prezenta directivă;

(b) trimiterile la capitalul inițial al firmelor de investiții de la articolele 29 și 31 din Directiva 2013/36/UE se interpretează ca trimiteri la articolul 9 alineatul (2), (3) sau (4) din prezenta directivă, în funcție de tipurile de servicii și de activități de investiții ale firmei de investiții în cauză;

(c) trimiterile la capitalul inițial de la articolul 30 din Directiva 2013/36/UE se interpretează ca trimiteri la articolul 9 alineatul (1) din prezenta directivă.

Articolul 11

Structura capitalului inițial

Capitalul inițial al unei firme de investiții este constituit în conformitate cu articolul 9 din Regulamentul (UE) 2019/2033.







TITLUL IV

SUPRAVEGHERE PRUDENȚIALĂ







CAPITOLUL 1

Principii de supraveghere prudențială







Secțiunea 1

Competențele și atribuțiile statului membru de origine și ale statului membru gazdă

Articolul 12

Competența autorităților competente din statul membru de origine și din statul membru gazdă

Supravegherea prudențială a firmelor de investiții este responsabilitatea autorităților competente din statul membru de origine, fără a aduce atingere dispozițiilor prezentei directive care conferă responsabilitate autorităților competente din statul membru gazdă.

Articolul 13

Cooperarea dintre autoritățile competente din state membre diferite

(1) Autoritățile competente din state membre diferite cooperează strâns în scopul exercitării atribuțiilor care le revin în temeiul prezentei directive și al Regulamentului (UE) 2019/2033, în special prin schimbul imediat de informații privind firmele de investiții, care să includă următoarele elemente: (a) informații privind structura de administrare și de proprietate a firmei de investiții; (b) informații privind respectarea de către firma de investiții a cerințelor de fonduri proprii; (c) informații privind respectarea de către firma de investiții a cerințelor privind riscul de concentrare și a cerințelor de lichiditate; (d) informații privind procedurile administrative și contabile și mecanismele de control intern ale firmei de investiții; (e) orice alți factori relevanți care ar putea influența riscul prezentat de firma de investiții.

(2) Autoritățile competente din statul membru de origine transmit imediat autorităților competente din statul membru gazdă orice informații și constatări cu privire la problemele și riscurile potențiale prezentate de o firmă de investiții pentru protecția clienților sau stabilitatea sistemului financiar din statul membru gazdă pe care le-au identificat în cursul supravegherii activităților firmei de investiții.

(3) Autoritățile competente din statul membru de origine acționează pe baza informațiilor furnizate de către autoritățile competente din statul membru gazdă, luând toate măsurile necesare pentru a evita sau a remedia problemele și riscurile potențiale menționate la alineatul (2). La cerere, autoritățile competente din statul membru de origine explică în detaliu autorităților competente din statul membru gazdă modul în care au luat în considerare informațiile și constatările transmise de autoritățile competente din statul membru gazdă.

(4) În cazul în care, după comunicarea informațiilor și a constatărilor menționate la alineatul (2), autoritățile competente din statul membru gazdă consideră că autoritățile competente din statul membru de origine nu au luat măsurile necesare menționate la alineatul (3), autoritățile competente din statul membru gazdă pot, după ce au informat în prealabil autoritățile competente din statul membru de origine, ABE și ESMA, să ia măsurile adecvate pentru a proteja clienții pentru care sunt prestate serviciile sau pentru a proteja stabilitatea sistemului financiar.

Autoritățile competente pot sesiza ABE cu privire la cazurile în care o cerere de colaborare, în special o cerere în vederea schimbului de informații, a fost respinsă sau nu a primit un răspuns într-un termen rezonabil. În astfel de cazuri, ABE poate, fără a aduce atingere articolului 258 din TFUE, să acționeze în conformitate cu competențele conferite acesteia în temeiul articolului 19 din Regulamentul (UE) nr. 1093/2010. ABE poate de asemenea să acorde asistență din proprie inițiativă autorităților competente, în vederea ajungerii la un acord privind schimbul de informații în temeiul prezentului articol, în conformitate cu articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf din regulamentul respectiv.

(5) Autoritățile competente din statul membru de origine care nu sunt de acord cu măsurile luate de autoritățile competente din statul membru gazdă pot să sesizeze ABE; aceasta acționează în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 19 din Regulamentul (UE) nr. 1093/2010. Atunci când acționează în conformitate cu articolul menționat, ABE adoptă o decizie în termen de o lună.

(6) În scopul evaluării condiției de la articolul 23 alineatul (1) primul paragraf litera (c) din Regulamentul (UE) 2019/2033, autoritatea competentă a statului membru de origine al unei firme de investiții poate solicita autorității competente din statul membru de origine al unui membru compensator să furnizeze informații cu privire la modelul și parametrii de marjă utilizați pentru calcularea cerinței de marjă a firmei de investiții în cauză.

(7) ABE, în consultare cu ESMA, elaborează proiecte de standarde tehnice de reglementare pentru a preciza cerințele privind tipul și natura informațiilor menționate la prezentul articol alineatele (1) și (2).

Se deleagă Comisiei competența de a completa prezenta directivă prin adoptarea standardelor tehnice de reglementare menționate la primul paragraf, în conformitate cu articolele 10-14 din Regulamentul (UE) nr. 1093/2010.

(8) ABE, în consultare cu ESMA, elaborează proiecte de standarde tehnice de punere în aplicare pentru a stabili formulare, modele și proceduri standard pentru cerințele referitoare la schimbul de informații în scopul facilitării supravegherii firmelor de investiții.

Se conferă Comisiei competența de a adopta standardele tehnice de punere în aplicare menționate la primul paragraf, în conformitate cu articolul 15 din Regulamentul (UE) nr. 1093/2010.

(9) ABE înaintează Comisiei proiectele de standarde tehnice menționate la alineatele (7) și (8) până la 26 iunie 2021.

Articolul 14

Verificări la fața locului și inspecții ale sucursalelor stabilite în alt stat membru

(1) Statele membre gazdă adoptă dispoziții care prevăd că, în cazul în care o firmă de investiții autorizată în alt stat membru își desfășoară activitățile prin intermediul unei sucursale, autoritățile competente din statul membru de origine pot, după ce au informat autoritățile competente din statul membru gazdă, să desfășoare ele înseși, sau prin intermediari pe care îi numesc în acest scop, verificări la fața locului ale informațiilor menționate la articolul 13 alineatul (1) și să inspecteze sucursalele respective.

(2) În scopuri de supraveghere și atunci când consideră că este relevant din motive de stabilitate a sistemului financiar în statul membru gazdă, autoritățile competente din statul membru gazdă au competența de a efectua, de la caz la caz, verificări la fața locului și inspecții ale activităților desfășurate de sucursalele firmelor de investiții pe teritoriul lor și de a solicita unei sucursale informații cu privire la activitățile sale.

Înainte de a desfășura aceste verificări și inspecții, autoritățile competente din statul membru gazdă consultă, fără întârziere, autoritățile competente din statul membru de origine.

În cel mai scurt timp posibil după încheierea acestor verificări și inspecții, autoritățile competente din statul membru gazdă comunică autorităților competente din statul membru de origine informațiile obținute și constatările care sunt relevante pentru evaluarea riscurilor legate de firma de investiții în cauză.







Secțiunea 2

Secretul profesional și obligația de raportare

Articolul 15

Secretul profesional și schimbul de informații confidențiale

(1) Statele membre se asigură că autoritățile competente și toate persoanele care lucrează sau au lucrat pentru autoritățile competente respective, inclusiv persoanele menționate la articolul 76 alineatul (1) din Directiva 2014/65/UE, fac obiectul obligației de păstrare a secretului profesional în sensul prezentei directive și al Regulamentului (UE) 2019/2033.

Informațiile confidențiale pe care aceste autorități competente și persoane le obțin în cursul îndeplinirii atribuțiilor lor pot fi divulgate numai într-o formă prescurtată sau agregată, cu condiția ca nicio firmă de investiții și nicio persoană să nu poată fi identificată, fără a aduce atingere cazurilor reglementate de dreptul penal.

În cazul în care firma de investiții a fost declarată în stare de faliment sau este lichidată forțat, informațiile confidențiale care nu privesc terțe părți pot fi divulgate în cadrul unor proceduri civile sau comerciale dacă această divulgare este necesară pentru derularea procedurilor respective.

(2) Autoritățile competente utilizează informațiile confidențiale colectate, schimbate sau transmise în temeiul prezentei directive și al Regulamentului (UE) 2019/2033 numai pentru îndeplinirea atribuțiilor care le revin și, în special, în următoarele scopuri: (a) pentru a monitoriza normele prudențiale prevăzute în prezenta directivă și în Regulamentul (UE) 2019/2033; (b) pentru a impune sancțiuni; (c) în cadrul unor căi de atac administrative împotriva unor decizii ale autorităților competente; (d) în cadrul acțiunilor în justiție inițiate în temeiul articolului 23.

(3) Persoanele fizice și juridice și alte organisme, altele decât autoritățile competente, care primesc informații confidențiale în temeiul prezentei directive și al Regulamentului (UE) 2019/2033 utilizează aceste informații numai în scopurile prevăzute în mod expres de către autoritatea competentă sau în conformitate cu dreptul intern.

(4) Autoritățile competente pot face schimb de informații confidențiale în scopurile menționate la alineatul (2), pot preciza în mod expres modul în care trebuie tratate informațiile respective și pot limita în mod expres orice transmitere ulterioară a informațiilor respective.

(5) Obligația prevăzută la alineatul (1) nu împiedică autoritățile competente să transmită Comisiei informații confidențiale atunci când informațiile respective sunt necesare pentru exercitarea competențelor Comisiei.

(6) Autoritățile competente pot furniza informații confidențiale ABE, ESMA, CERS, băncilor centrale ale statelor membre, Sistemului European al Băncilor Centrale (SEBC) și Băncii Centrale Europene în capacitatea lor de autorități monetare și, dacă este cazul, autorităților publice responsabile pentru supravegherea sistemelor de plată și de decontare, atunci când informațiile respective sunt necesare pentru îndeplinirea sarcinilor acestora.

Articolul 16

Acorduri de cooperare cu țări terțe pentru schimbul de informații

În scopul îndeplinirii sarcinilor de supraveghere care le revin în temeiul prezentei directive sau al Regulamentului (UE) 2019/2033 și în scopul de a face schimb de informații, autoritățile competente, ABE și ESMA pot, în conformitate cu articolul 33 din Regulamentul (UE) nr. 1093/2010 sau, după caz, cu articolul 33 din Regulamentul (UE) nr. 1095/2010, să încheie acorduri de cooperare cu autoritățile de supraveghere din țări terțe, precum și cu autorități sau organisme din țări terțe responsabile pentru următoarele sarcini, cu condiția ca informațiile comunicate să facă obiectul unor garanții ale secretului profesional cel puțin echivalente cu cele prevăzute la articolul 15 din prezenta directivă:

(a) supravegherea instituțiilor financiare și a piețelor financiare, inclusiv supravegherea entităților financiare autorizate să funcționeze ca contrapărți centrale în cazul în care contrapărțile centrale au fost recunoscute în temeiul articolului 25 din Regulamentul (UE) nr. 648/2012 al Parlamentului European și al Consiliului ( 7 );

(b) procedurile de lichidare sau de faliment ale firmelor de investiții și proceduri similare;

(c) supravegherea organismelor care intervin în procedurile de lichidare sau de faliment ale firmelor de investiții sau în proceduri similare;

(d) efectuarea auditului statutar al instituțiilor financiare sau al instituțiilor care administrează sisteme de compensare;

(e) supravegherea persoanelor însărcinate cu efectuarea auditului statutar al conturilor instituțiilor financiare;

(f) supravegherea persoanelor care sunt active pe piețe de comercializare a certificatelor de emisii în scopul asigurării unei imagini de ansamblu consolidate asupra piețelor financiare și spot;

(g) supravegherea persoanelor care sunt active pe piețele instrumentelor financiare derivate pe mărfuri agricole în scopul asigurării unei imagini de ansamblu consolidate asupra piețelor financiare și spot.

Articolul 17

Obligațiile persoanelor responsabile cu controlul conturilor anuale și consolidate

Statele membre adoptă dispoziții care prevăd că orice persoană care este autorizată în conformitate cu Directiva 2006/43/CE a Parlamentului European și a Consiliului ( 8 ) și care îndeplinește în cadrul unei firme de investiții sarcinile prevăzute la articolul 73 din Directiva 2009/65/CE sau la articolul 34 din Directiva 2013/34/UE sau orice altă sarcină statutară are obligația de a informa cu promptitudine autoritățile competente în legătură cu orice fapt sau decizie privind respectiva firmă de investiții sau o întreprindere având legături strânse cu respectiva firmă de investiții, care:

(a) constituie o încălcare gravă a actelor cu putere de lege sau a actelor administrative stabilite în temeiul prezentei directive;

(b) poate compromite continuitatea funcționării firmei de investiții respective sau

(c) poate conduce la refuzul certificării conturilor sau la formularea anumitor rezerve.







Secțiunea 3

Sancțiuni, competențe de investigare și dreptul la o cale de atac

Articolul 18

Sancțiuni administrative și alte măsuri administrative

(1) Fără a aduce atingere competențelor de supraveghere menționate în titlul IV capitolul 2 secțiunea 4 din prezenta directivă, inclusiv competențelor de investigare și competențelor autorităților competente de a impune măsuri corective, precum și dreptului statelor membre de a prevedea și a impune sancțiuni penale, statele membre stabilesc norme privind sancțiunile administrative și alte măsuri administrative și se asigură că autoritățile lor competente au competența să impună astfel de sancțiuni și măsuri cu privire la încălcări ale dispozițiilor naționale de transpunere a prezentei directive și ale Regulamentului (UE) 2019/2033, inclusiv în cazul în care o firmă de investiții: (a) nu instituie mecanismele de guvernanță internă, astfel cum se prevede la articolul 26; (b) nu raportează informațiile sau furnizează informații incomplete sau inexacte privind respectarea obligației de îndeplinire a cerințelor de fonduri proprii prevăzute în articolul 11 din Regulamentul (UE) 2019/2033 autorităților competente, încălcând articolul 54 alineatul (1) litera (b) din respectivul regulament; (c) nu transmite autorităților competente, încălcând articolul 54 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul (UE) 2019/2033, informații privind riscul de concentrare sau furnizează informații incomplete sau inexacte; (d) este expusă unui risc de concentrare care depășește limitele stabilite la articolul 37 din Regulamentul (UE) 2019/2033, fără a aduce atingere articolelor 38 și 39 din regulamentul menționat; (e) nu își îndeplinește în mod repetat sau constant obligația de a dispune de active lichide, încălcând articolul 43 din Regulamentul (UE) 2019/2033, fără a aduce atingere articolului 44 din regulamentul menționat; (f) nu transmite informații sau furnizează informații incomplete sau inexacte, încălcând dispozițiile prevăzute în partea a șasea a Regulamentului (UE) 2019/2033; (g) efectuează plăți către deținătorii instrumentelor incluse în fondurile sale proprii în cazurile în care articolul 28, 52 sau 63 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 interzice astfel de plăți către deținătorii de instrumente incluse în fonduri proprii; (h) este găsită vinovată de o încălcare gravă a dispozițiilor naționale adoptate în temeiul Directivei (UE) 2015/849 a Parlamentului European și a Consiliului ( 9 ); (i) permite uneia sau mai multor persoane care nu respectă articolul 91 din Directiva 2013/36/UE să devină sau să rămână membri ai organului de conducere.

Statele membre care nu stabilesc norme privind sancțiunile administrative pentru încălcări care fac obiectul dreptului penal intern îi comunică Comisiei dispozițiile de drept penal relevante.

Sancțiunile administrative și alte măsuri administrative trebuie să fie eficace, proporționale și cu efect de descurajare.

(2) Sancțiunile administrative și alte măsuri administrative menționate la alineatul (1) primul paragraf includ următoarele: (a) o declarație publică în care se indică persoana fizică sau juridică, firma de investiții, societatea de investiții holding sau societatea financiară holding mixtă responsabilă și natura încălcării; (b) un ordin prin care i se cere persoanei fizice sau juridice responsabile să înceteze comportamentul respectiv și să se abțină de la repetarea comportamentului respectiv; (c) o interdicție temporară de a exercita funcții în cadrul firmei de investiții impusă membrilor organului de conducere al firmei de investiții sau oricărei alte persoane fizice considerate responsabile; (d) în cazul unei persoane juridice, sancțiuni administrative pecuniare de până la 10 % din valoarea totală netă anuală a cifrei de afaceri, care include venitul brut constând în dobânzile de primit și alte venituri similare, venitul rezultat din acțiuni și alte titluri cu randament fix sau variabil, precum și comisioanele sau taxele percepute de întreprindere în exercițiul financiar precedent; (e) în cazul unei persoane juridice, sancțiuni administrative pecuniare de până la dublul cuantumului profiturilor obținute sau al pierderilor evitate ca urmare a încălcării, în cazul în care aceste profituri sau pierderi pot fi calculate; (f) în cazul unei persoane fizice, sancțiuni administrative pecuniare în valoare de până la 5 000 000 EUR sau, în statele membre a căror monedă nu este moneda euro, de o valoare echivalentă în moneda națională la 25 decembrie 2019.

În cazul în care o întreprindere menționată la litera (d) din primul paragraf este o filială, venitul brut relevant este venitul brut rezultat din conturile consolidate ale întreprinderii-mamă de cel mai înalt rang din exercițiul financiar precedent.

Statele membre se asigură că în cazul în care o firmă de investiții încalcă dispozițiile naționale de transpunere a prezentei directive sau încalcă dispozițiile Regulamentului (UE) 2019/2033, autoritatea competentă poate aplica sancțiuni administrative membrilor organului de conducere și altor persoane fizice care, în temeiul dreptului intern, sunt responsabile de încălcare.

(3) Statele membre se asigură că, atunci când stabilesc tipul sancțiunilor administrative sau al altor măsuri administrative menționate la alineatul (1) și nivelul sancțiunilor administrative pecuniare, autoritățile competente iau în considerare toate circumstanțele relevante, inclusiv, după caz: (a) gravitatea și durata încălcării; (b) gradul de responsabilitate al persoanelor fizice sau juridice responsabile de încălcare; (c) capacitatea financiară a persoanelor fizice sau juridice responsabile de încălcare, inclusiv cifra de afaceri totală a persoanelor juridice sau venitul anual al persoanelor fizice; (d) importanța profiturilor obținute sau a pierderilor evitate de persoanele juridice responsabile de încălcare; (e) orice pierderi suferite de terți ca urmare a încălcării; (f) nivelul de cooperare cu autoritățile competente relevante; (g) încălcările anterioare comise de persoanele fizice sau juridice responsabile de încălcare; (h) orice posibile consecințe sistemice ale încălcării.

Articolul 19

Competențe de investigare

Statele membre se asigură că autoritățile competente au toate competențele de colectare a informațiilor și de investigare necesare pentru exercitarea funcțiilor lor, inclusiv:

(a) competența de a solicita informații de la următoarele persoane fizice sau juridice: (i) firme de investiții stabilite în statul membru în cauză; (ii) societăți de investiții holding stabilite în statul membru în cauză; (iii) societăți financiare holding mixte stabilite în statul membru în cauză; (iv) societăți holding cu activitate mixtă stabilite în statul membru în cauză; (v) persoane care aparțin entităților menționate la punctele (i)-(iv); (vi) părți terțe către care entitățile menționate la punctele (i)-(iv) au externalizat anumite funcții sau activități operaționale;

(b) competența de a efectua toate investigațiile necesare în legătură cu orice persoană menționată la litera (a) care este stabilită sau se află în statul membru în cauză, inclusiv dreptul: (i) de a solicita prezentarea de documente de către persoanele menționate la litera (a); (ii) de a examina evidențele și registrele persoanelor menționate la litera (a) și de a obține copii ale acestora sau extrase din acestea; (iii) de a obține explicații scrise sau orale de la persoanele menționate la litera (a) sau de la reprezentanții ori personalul acestora; (iv) de a intervieva orice altă persoană relevantă în scopul colectării de informații referitoare la obiectul unei investigații;

(c) competența de a efectua toate inspecțiile necesare la sediile comerciale ale persoanelor juridice menționate la litera (a) și ale oricăror alte întreprinderi incluse în supravegherea respectării testului capitalului la nivel de grup, în cazul în care autoritatea competentă este supraveghetorul grupului, sub rezerva notificării prealabile a celorlalte autorități competente în cauză.

Articolul 20

Publicarea sancțiunilor administrative și a altor măsuri administrative

(1) Statele membre se asigură că autoritățile competente publică, fără întârzieri nejustificate, pe site-ul lor web oficial toate sancțiunile administrative și alte măsuri administrative impuse în conformitate cu articolul 18 împotriva cărora nu s-a introdus sau nu se mai poate introduce nicio cale de atac. Publicarea respectivă include informații privind tipul și natura încălcării și identitatea persoanei fizice sau juridice împotriva căreia se aplică sancțiunea sau măsura. Informațiile se publică numai după ce persoana în cauză a fost informată cu privire la sancțiunile sau măsurile respective și în măsura în care publicarea este necesară și proporțională.

(2) În cazul în care statele membre permit publicarea sancțiunilor administrative sau a altor măsuri administrative impuse în conformitate cu articolul 18 împotriva cărora s-a introdus o cale de atac, autoritățile competente publică, de asemenea, pe site-urile lor web oficiale, informații privind stadiul în care se află calea de atac și rezultatul acesteia.

(3) Autoritățile competente publică sancțiunile administrative sau alte măsuri administrative impuse în conformitate cu articolul 18 cu titlu anonim în oricare dintre următoarele circumstanțe: (a) sancțiunea sau măsura a fost aplicată unei persoane fizice, iar publicarea datelor cu caracter personal ale persoanei respective se dovedește a fi disproporționată; (b) publicarea ar pune în pericol o anchetă penală în curs de desfășurare sau stabilitatea piețelor financiare; (c) publicarea ar cauza un prejudiciu disproporționat firmelor de investiții sau persoanelor fizice implicate.

(4) Autoritățile competente se asigură că informațiile publicate în temeiul prezentului articol rămân pe site-ul lor web oficial pentru o perioadă de cel puțin cinci ani. Datele cu caracter personal pot fi păstrate pe site-ul web oficial al autorității competente numai dacă păstrarea acestora este autorizată în temeiul normelor aplicabile în materie de protecție a datelor.

Articolul 21

Raportarea sancțiunilor către ABE

Autoritățile competente transmit ABE informații privind sancțiunile și alte măsuri administrative impuse în temeiul articolului 18, privind orice cale de atac introdusă împotriva respectivelor sancțiuni și alte măsuri administrative și privind soluționarea acesteia. ABE menține o bază de date centralizată cuprinzând sancțiunile administrative și alte măsuri administrative care i-au fost aduse la cunoștință, exclusiv în scopul schimburilor de informații dintre autoritățile competente. Această bază de date poate fi accesată numai de autoritățile competente și ESMA și este actualizată în mod regulat, cel puțin o dată pe an.

ABE menține un site web cu linkuri către sancțiunile administrative și alte măsuri administrative aplicate în conformitate cu articolul 18 și indică perioada pentru care fiecare stat membru publică sancțiunile administrative și alte măsuri administrative.

Articolul 22

Raportarea încălcărilor

(1) Statele membre se asigură că autoritățile competente stabilesc mecanisme eficiente și fiabile pentru a permite raportarea cu promptitudine către autoritățile competente a încălcărilor potențiale sau reale ale dispozițiilor naționale de transpunere a prezentei directive și ale dispozițiilor Regulamentului (UE) 2019/2033.

Aceste mecanisme includ următoarele:

(a) proceduri specifice pentru preluarea, tratarea și monitorizarea acestor rapoarte, inclusiv instituirea unor canale de comunicație sigure;

(b) protecția adecvată împotriva represaliilor, discriminării sau altor tipuri de tratament inechitabil aplicate de firma de investiții împotriva angajaților săi care raportează încălcări comise în cadrul firmei de investiții;

(c) protecția datelor cu caracter personal ale persoanei care raportează încălcarea, precum și ale persoanei fizice suspectate că este responsabilă de încălcarea respectivă, în conformitate cu Regulamentul (UE) 2016/679;

(d) norme clare care să asigure faptul că este garantată confidențialitatea în toate cazurile în ceea ce privește persoana care raportează încălcările comise în cadrul firmei de investiții, cu excepția cazului în care dreptul intern impune divulgarea în contextul unor investigații suplimentare sau al unor proceduri administrative sau judiciare ulterioare.

(2) Statele membre impun firmelor de investiții obligația de a institui proceduri adecvate privind raportarea de către angajați a încălcărilor, la nivel intern, prin intermediul unui canal specific independent. Procedurile respective pot fi prevăzute de către partenerii sociali cu condiția ca aceste proceduri să asigure aceeași protecție ca cea menționată la alineatul (1) literele (b), (c) și (d).

Articolul 23

Dreptul la o cale de atac

Statele membre se asigură că deciziile și măsurile adoptate în temeiul Regulamentului (UE) 2019/2033 sau în temeiul actelor cu putere de lege și al actelor administrative adoptate în conformitate cu prezenta directivă fac obiectul dreptului la o cale de atac.







CAPITOLUL 2

Procesul de control







Secțiunea 1

Procesul de evaluare a adecvării capitalului intern și a riscurilor interne

Articolul 24

Capital intern și active lichide

(1) Firmele de investiții care nu îndeplinesc condițiile pentru a se califica drept firme de investiții mici și neinterconectate prevăzute la articolul 12 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2019/2033 dispun de mecanisme, strategii și procese solide, eficace și cuprinzătoare pentru a evalua și menține în permanență cuantumurile, tipurile și repartizarea capitalului intern și ale activelor lichide pe care le consideră adecvate pentru a acoperi natura și nivelul riscurilor pe care le pot prezenta pentru alții și la care înseși firmele de investiții sunt sau ar putea fi expuse.

(2) Mecanismele, strategiile și procesele menționate la alineatul (1) sunt adecvate și proporționale în raport cu natura, amploarea și complexitatea activităților desfășurate de firma de investiții în cauză. Acestea sunt supuse unor controale interne regulate.

Autoritățile competente pot solicita firmelor de investiții care îndeplinesc condițiile pentru a se califica drept firme de investiții mici și neinterconectate prevăzute la articolul 12 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2019/2033 să aplice cerințele prevăzute la prezentul articol în măsura în care autoritățile competente consideră că acest lucru este necesar.







Secțiunea 2

Guvernanța internă, transparența, tratamentul riscurilor și remunerarea

Articolul 25

Domeniul de aplicare al prezentei secțiuni

(1) Prezenta secțiune nu se aplică în cazul în care, pe baza articolului 12 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2019/2033, o firmă de investiții stabilește că îndeplinește toate condițiile pentru a se califica drept firmă de investiții mică și neinterconectată prevăzute la articolul respectiv.

(2) În cazul în care o firmă de investiții care nu a îndeplinit toate condițiile prevăzute la articolul 12 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2019/2033 îndeplinește ulterior condițiile respective, prezenta secțiune încetează să se aplice numai după o perioadă de șase luni de la data îndeplinirii condițiilor respective. Prezenta secțiune încetează să se aplice unei firme de investiții după perioada respectivă numai în cazul în care firma de investiții a continuat să îndeplinească condițiile prevăzute la articolul 12 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2019/2033 fără întreruperi în perioada respectivă și dacă firma de investiții a notificat acest lucru autorității competente în consecință.

(3) În cazul în care stabilește că nu mai îndeplinește toate condițiile prevăzute la articolul 12 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2019/2033, o firmă de investiții notifică acest lucru autorității competente și se conformează dispozițiilor din prezenta secțiune în termen de 12 luni de la data la care a avut loc evaluarea respectivă.

(4) Statele membre impun firmelor de investiții obligația de a aplica dispozițiile prevăzute la articolul 32 în cazul remunerațiilor acordate pentru serviciile furnizate sau pentru performanțele obținute în cursul exercițiului financiar care urmează celui în care a avut loc evaluarea menționată la alineatul (3).

În cazul în care se aplică prezenta secțiune și articolul 8 din Regulamentul (UE) 2019/2033, statele membre se asigură că prezenta secțiune se aplică firmelor de investiții pe bază individuală.

În cazul în care se aplică prezenta secțiune și consolidarea prudențială astfel cum este menționată la articolul 7 din Regulamentul (UE) 2019/2033, statele membre se asigură că prezenta secțiune se aplică firmelor de investiții pe bază individuală și pe bază consolidată.

Prin derogare de la al treilea paragraf, prezenta secțiune nu se aplică filialelor care sunt incluse în situația consolidată care sunt stabilite în țări terțe, în cazul în care întreprinderea-mamă din Uniune poate demonstra autorităților competente că aplicarea prezentei secțiuni este ilegală în temeiul dreptului țării terțe în care sunt stabilite filialele respective.

Articolul 26

Guvernanța internă

(1) Statele membre se asigură că firmele de investiții dispun de mecanisme de guvernanță solide care includ toate elementele următoare: (a) o structură organizatorică clară, cu linii de responsabilitate bine definite, transparente și coerente; (b) procese eficace de identificare, gestionare, monitorizare și raportare a riscurilor la care sunt sau pot fi expuse firmele de investiții respective sau riscurile pe care acestea le prezintă sau le pot prezenta pentru alții; (c) mecanisme adecvate de control intern, inclusiv proceduri administrative și contabile riguroase; (d) politici și practici de remunerare care să promoveze și să fie în concordanță cu o gestionare adecvată și eficace a riscurilor.

Politicile și practicile de remunerare menționate la primul paragraf litera (d) sunt neutre din punctul de vedere al genului.

(2) La stabilirea mecanismelor menționate la alineatul (1), trebuie luate în considerare criteriile prevăzute la articolele 28-33.

(3) Mecanismele menționate la alineatul (1) sunt adecvate și proporționale cu natura, amploarea și complexitatea riscurilor inerente modelului de afaceri și activităților desfășurate de firma de investiții.

(4) ABE, în consultare cu ESMA, emite ghiduri privind aplicarea mecanismelor de guvernanță menționate la alineatul (1).

ABE, în consultare cu ESMA, emite ghiduri, în conformitate cu articolul 16 din Regulamentul (UE) nr. 1093/2010, cu privire la politici de remunerare neutre din punctul de vedere al genului pentru firmele de investiții.

În termen de doi ani de la data publicării ghidurilor respective, ABE publică un raport privind aplicarea de politici de remunerare neutre din punctul de vedere al genului de către firmele de investiții pe baza informațiilor colectate de autoritățile competente.

Articolul 27

Raportarea pentru fiecare țară în parte

(1) Statele membre impun firmelor de investiții care dețin o sucursală sau o filială care este o instituție financiară, astfel cum este definită la articolul 4 alineatul (1) punctul 26 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, într-un stat membru sau într-o țară terță, alta decât cea în care a fost acordată autorizația firmei de investiții, obligația de a prezenta anual următoarele informații, pentru fiecare stat membru și pentru fiecare țară terță: (a) denumirea, natura activităților și localizarea oricărei filiale și sucursale; (b) cifra de afaceri; (c) numărul de angajați în echivalent normă întreagă; (d) profitul sau pierderea înainte de impozitare; (e) impozitul pe profit sau pierdere; (f) subvențiile publice primite.

(2) Informațiile menționate la alineatul (1) din prezentul articol sunt auditate în conformitate cu Directiva 2006/43/CE și, dacă este posibil, sunt anexate la situațiile financiare anuale sau la situațiile financiare consolidate ale firmei de investiții respective, după caz.

Articolul 28

Rolul organului de conducere în gestionarea riscurilor

(1) Statele membre se asigură că organul de conducere al firmei de investiții aprobă și examinează periodic strategiile și politicile referitoare la apetitul pentru risc al firmei de investiții și la gestionarea, monitorizarea și diminuarea riscurilor la care firma de investiții este sau poate fi expusă, ținând seama de mediul macroeconomic și de ciclul economic al firmei de investiții.

(2) Statele membre se asigură că organul de conducere acordă suficient timp pentru ca aspectele menționate la alineatul (1) să poată fi luate în considerare în mod adecvat și că acesta alocă resurse adecvate pentru gestionarea tuturor riscurilor semnificative la care este expusă firma de investiții.

(3) Statele membre se asigură că firma de investiții stabilește linii de raportare către organul de conducere pentru toate riscurile semnificative și toate politicile de gestionare a riscurilor, precum și pentru orice modificări aduse acestora.

(4) Statele membre impun tuturor firmelor de investiții care nu îndeplinesc criteriile prevăzute la articolul 32 alineatul (4) litera (a) să instituie un comitet de risc compus din membri ai organului de conducere care nu dețin funcții executive în cadrul firmei de investiții în cauză.

Membrii comitetului de risc menționat la primul paragraf trebuie să aibă cunoștințele, competențele și expertiza adecvate pentru a înțelege pe deplin, a gestiona și a monitoriza strategia de risc și apetitul pentru risc ale firmei de investiții. Aceștia se asigură că comitetul de risc consiliază organul de conducere cu privire la apetitul pentru risc și strategia de risc generale urmărite în prezent sau preconizate de firma de investiții și sprijină organul de conducere în monitorizarea punerii în aplicare a strategiei respective de către conducerea superioară. Organul de conducere are responsabilitatea generală cu privire la strategiile și politicile de risc ale firmei de investiții.

(5) Statele membre se asigură că organul de conducere în funcția sa de supraveghere și comitetul de risc al organului de conducere respectiv, dacă a fost instituit un astfel de comitet de risc, au acces la informații privind riscurile la care firma de investiții este sau ar putea fi expusă.

Articolul 29

Tratamentul riscurilor

(1) Autoritățile competente se asigură că firmele de investiții dispun de strategii, politici, procese și sisteme solide pentru identificarea, măsurarea, gestionarea și monitorizarea următoarelor elemente: (a) sursele și efectele semnificative ale riscului pentru clienți și orice impact semnificativ asupra fondurilor proprii; (b) sursele și efectele semnificative ale riscului pentru piață și orice impact semnificativ asupra fondurilor proprii; (c) sursele și efectele semnificative ale riscului pentru firma de investiții, în special cele care pot diminua nivelul fondurilor proprii disponibile; (d) riscul de lichiditate de-a lungul unui set corespunzător de orizonturi de timp, inclusiv intrazilnic, astfel încât să se asigure că firma de investiții menține niveluri adecvate ale resurselor lichide, inclusiv în ceea ce privește abordarea surselor semnificative ale riscurilor menționate la literele (a), (b) și (c).

Strategiile, politicile, procesele și sistemele trebuie să fie proporționale cu complexitatea, profilul de risc, obiectul de activitate al firmei de investiții și toleranța la risc stabilite de organul de conducere și să reflecte importanța firmei de investiții în fiecare stat membru în care aceasta își desfășoară activitatea.

În sensul primului paragraf litera (a) și al paragrafului al doilea, autoritățile competente iau în considerare legislația națională care reglementează segregarea aplicabilă fondurilor clienților deținute de o firmă de investiții.

În sensul primului paragraf litera (a), firmele de investiții iau în considerare deținerea unei asigurări de răspundere civilă profesională ca instrument eficace în gestionarea riscurilor.

În sensul primului paragraf litera (c), sursele semnificative ale riscului pentru firma de investiții însăși includ, dacă acest lucru este relevant, modificări semnificative ale valorii contabile a activelor, inclusiv a creanțelor asupra agenților delegați, intrarea în dificultate a clienților sau a contrapărților, poziții în instrumente financiare, monede străine și mărfuri și obligații față de sisteme de pensii cu prestații predefinite.

Firmele de investiții acordă atenția cuvenită oricărui impact semnificativ asupra fondurilor proprii în cazul în care astfel de riscuri nu sunt reflectate în mod corespunzător de cerințele de fonduri proprii calculate în temeiul articolului 11 din Regulamentul (UE) 2019/2033.

(2) În cazul în care firmele de investiții sunt nevoite să înceapă un proces de lichidare sau să își înceteze activitatea, autoritățile competente solicită firmelor de investiții ca, ținând seama de viabilitatea și de sustenabilitatea strategiilor și a modelelor lor de afaceri, să acorde atenția cuvenită cerințelor și resurselor necesare care sunt realiste în ceea ce privește calendarul și menținerea fondurilor proprii și ale resurselor lichide, pe tot parcursul procesului de ieșire de pe piață.

(3) Prin derogare de la articolul 25, alineatul (1) literele (a), (c) și (d) din prezentul articol se aplică firmelor de investiții care îndeplinesc condițiile pentru a se califica drept firme de investiții mici și neinterconectate prevăzute la articolul 12 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2019/2033.

(4) Comisia este împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 58 în vederea completării prezentei directive pentru a se asigura că strategiile, politicile, procesele și sistemele firmelor de investiții sunt solide. În acest sens, Comisia ține cont de evoluțiile de pe piețele financiare, în special de apariția unor noi produse financiare, de evoluțiile standardelor contabile, precum și de evoluțiile care facilitează convergența practicilor de supraveghere.

Articolul 30

Politici de remunerare

(1) Statele membre se asigură că, la stabilirea și aplicarea politicilor lor de remunerare pentru categorii de personal care includ membrii conducerii superioare, personalul cu competențe pentru asumarea de riscuri, personalul care deține funcții de control, precum și pentru orice angajat care beneficiază de o remunerație totală cel puțin egală cu cea mai mică remunerație primită de către membrii conducerii superioare sau de personalul cu competențe pentru asumarea de riscuri a cărui activitate profesională are un impact semnificativ asupra profilului de risc al firmei de investiții sau al activelor pe care le administrează, firmele de investiții respectă următoarele principii: (a) politica de remunerare este documentată clar și proporțională cu dimensiunea, organizarea internă și natura, precum și cu sfera și complexitatea activităților firmei de investiții; (b) politica de remunerare este o politică de remunerare neutră din punctul de vedere al genului; (c) politica de remunerare este coerentă cu o gestionare adecvată și eficace a riscurilor și promovează o astfel de gestionare; (d) politica de remunerare este conformă cu strategia și obiectivele de afaceri ale firmei de investiții și ia în considerare, de asemenea, efectele pe termen lung ale deciziilor de investiții luate; (e) politica de remunerare include măsuri menite să evite conflictele de interese, încurajează comportamentul responsabil în afaceri și promovează conștientizarea riscurilor și asumarea prudentă a riscurilor; (f) organul de conducere al firmei de investiții în funcția sa de supraveghere adoptă și revizuiește periodic politica de remunerare și își asumă responsabilitatea generală pentru supravegherea punerii în aplicare a acestei politici; (g) punerea în aplicare a politicii de remunerare face obiectul unei evaluări interne centrale și independente, efectuată de către funcțiile de control cel puțin o dată pe an; (h) membrii personalului care dețin funcții de control sunt independenți de unitățile operaționale pe care le supraveghează, dețin autoritatea corespunzătoare și sunt remunerați în funcție de realizarea obiectivelor legate de funcțiile lor, indiferent de performanțele sectoarelor operaționale pe care le controlează; (i) remunerarea funcționarilor cu rang superior cu atribuții de gestionare a riscurilor și de asigurare a conformității este supravegheată direct de către comitetul de remunerare menționat la articolul 33 sau, în cazul în care nu a fost instituit un astfel de comitet, de către organul de conducere în funcția sa de supraveghere; (j) politica de remunerare, care ține cont de normele naționale de stabilire a salariilor, face o distincție clară între criteriile aplicate pentru stabilirea următoarelor elemente: (i) remunerația fixă de bază, care reflectă în primul rând experiența profesională relevantă și responsabilitatea organizațională, astfel cum sunt prevăzute în fișa postului unui angajat, ca parte a termenilor de angajare a acestuia; (ii) remunerația variabilă, care reflectă performanțele sustenabile și adaptate la risc ale unui angajat, precum și performanțele care depășesc fișa postului angajatului respectiv; (k) componenta fixă reprezintă o proporție suficient de mare din remunerația totală, astfel încât să permită aplicarea unei politici complet flexibile privind componentele de remunerație variabilă, care să includă posibilitatea de a nu plăti nicio componentă de remunerație variabilă.

(2) În sensul alineatului (1) litera (k), statele membre se asigură că firmele de investiții stabilesc raporturile adecvate între componenta variabilă și componenta fixă a remunerației totale în politicile lor de remunerare, ținând seama de activitățile economice ale firmei de investiții și de riscurile asociate, precum și de impactul diferitelor categorii de personal menționate la alineatul (1) asupra profilului de risc al firmei de investiții.

(3) Statele membre se asigură că firmele de investiții stabilesc și aplică principiile menționate la alineatul (1) într-un mod care să fie adecvat în raport cu dimensiunea și organizarea lor internă, precum și cu natura, sfera și complexitatea activităților lor.

(4) ABE, în consultare cu ESMA, elaborează proiecte de standarde tehnice de reglementare pentru a preciza criteriile adecvate pentru identificarea categoriilor de personal ale căror activități profesionale au un impact semnificativ asupra profilului de risc al firmei de investiții, astfel cum sunt menționate la alineatul (1) de la prezentul articol. ABE și ESMA iau în considerare Recomandarea 2009/384/CE a Comisiei ( 10 ), precum și ghidurile existente privind remunerarea în temeiul Directivelor 2009/65/CE, 2011/61/UE și 2014/65/UE și urmăresc minimizarea divergențelor față de dispozițiile existente.

ABE prezintă Comisiei aceste proiecte de standarde tehnice de reglementare până la 26 iunie 2021.

Se deleagă Comisiei competența de a completa prezenta directivă prin adoptarea standardelor tehnice de reglementare menționate la primul paragraf, în conformitate cu articolele 10-14 din Regulamentul (UE) nr. 1093/2010.

Articolul 31

Firmele de investiții care beneficiază de sprijin financiar public extraordinar

Statele membre se asigură că, în cazul în care o firmă de investiții beneficiază de sprijin financiar public extraordinar, astfel cum este definit la articolul 2 alineatul (1) punctul 28 din Directiva 2014/59/UE:

(a) firma de investiții respectivă nu plătește nicio remunerație variabilă membrilor organului de conducere;

(b) în cazul în care remunerația variabilă plătită personalului care nu constă în membri ai organului de conducere ar fi incompatibilă cu menținerea de către o firmă de investiții a unei baze de capital solide și cu ieșirea în timp util a acesteia de sub sprijinul financiar public extraordinar, remunerația variabilă se limitează la o parte din veniturile nete.

Articolul 32

Remunerația variabilă

(1) Statele membre se asigură că orice remunerație variabilă acordată și plătită de către o firmă de investiții categoriilor de personal menționate la articolul 30 alineatul (1) îndeplinește toate cerințele următoare în aceleași condiții ca cele prevăzute la articolul 30 alineatul (3): (a) în cazul în care remunerația variabilă este legată de performanțe, valoarea totală a remunerației variabile se bazează pe o evaluare combinată a performanței individuale, a performanței unității operaționale în cauză și a rezultatelor globale ale firmei de investiții; (b) la evaluarea performanței individuale sunt luate în considerare atât criterii financiare, cât și criterii nefinanciare; (c) evaluarea performanței menționate la litera (a) se bazează pe o perioadă multianuală, ținând seama de ciclul economic al firmei de investiții și de riscurile specifice activității acesteia; (d) remunerația variabilă nu afectează capacitatea firmei de investiții de a asigura o bază de capital solidă; (e) nu este permisă remunerația variabilă garantată, cu excepția celei acordate pentru personalul nou-angajat, numai pentru primul an de angajare și în cazul în care firma de investiții are o bază solidă de capital; (f) plățile aferente încetării anticipate a unui contract de muncă reflectă performanțele obținute în timp de către persoana în cauză și nu recompensează incapacitatea sau abaterile profesionale; (g) pachetele salariale care sunt legate de compensarea sau preluarea drepturilor cuvenite în temeiul contractelor încheiate pentru perioade de angajare precedente sunt aliniate la interesele pe termen lung ale firmei de investiții; (h) măsurarea performanțelor utilizată ca bază pentru a calcula ansamblurile de componente variabile ale remunerației trebuie să țină seama de toate tipurile de riscuri actuale și viitoare, precum și de costul capitalului și al lichidității impuse în conformitate cu Regulamentul (UE) 2019/2033; (i) alocarea componentelor variabile ale remunerației în cadrul firmei de investiții ține seama, de asemenea, de toate tipurile de riscuri actuale și viitoare; (j) cel puțin 50 % din remunerația variabilă trebuie să fie reprezentată de oricare dintre următoarele instrumente: (i) acțiuni sau participații echivalente, în funcție de structura juridică a firmei de investiții în cauză; (ii) instrumente legate de acțiuni sau instrumente echivalente fără numerar, în funcție de structura juridică a firmei de investiții în cauză; (iii) instrumente de fonduri proprii de nivel 1 suplimentar sau instrumente de fonduri proprii de nivel 2 sau alte instrumente care pot fi convertite integral în instrumente de fonduri proprii de nivel 1 de bază sau a căror valoare poate fi redusă și care reflectă în mod adecvat calitatea creditului firmei de investiții în condiții de continuitate a activității; (iv) instrumente fără numerar care reflectă instrumentele portofoliilor administrate; (k) prin derogare de la litera (j), în cazul în care o firmă de investiții nu emite niciunul dintre instrumentele menționate la litera respectivă, autoritățile competente pot aproba utilizarea unor mecanisme alternative care îndeplinesc aceleași obiective; (l) cel puțin 40 % din remunerația variabilă este reportată pe o perioadă cuprinsă între trei și cinci ani, după caz, în funcție de ciclul economic al firmei de investiții, de natura activității acesteia, de riscurile aferente acesteia și de activitățile persoanei în cauză, cu excepția cazului în care valoarea remunerației variabile este deosebit de ridicată, situație în care proporția remunerației variabile care trebuie reportată este de cel puțin 60 %; (m) remunerația variabilă este redusă cu până la 100 % în cazul în care performanța financiară a firmei de investiții este slabă sau negativă, inclusiv prin aplicarea mecanismelor de tip malus sau de recuperare (clawback) care fac obiectul criteriilor stabilite de firmele de investiții vizând în special situațiile în care persoana în cauză: (i) a participat la o conduită care a avut ca rezultat pierderi semnificative pentru firma de investiții sau a fost responsabilă de o astfel de conduită; (ii) este considerată ca nemaiîndeplinind cerințele de competență profesională și probitate morală; (n) beneficiile discreționare de tipul pensiilor sunt aliniate la strategia de afaceri, obiectivele, valorile și interesele pe termen lung ale firmei de investiții.

(2) În sensul alineatului (1), statele membre se asigură că: (a) persoanele menționate la articolul 30 alineatul (1) nu utilizează strategii de acoperire personală sau asigurări legate de remunerație și de răspundere pentru a submina principiile menționate la alineatul (1); (b) remunerația variabilă nu este plătită prin vehicule sau metode financiare care favorizează nerespectarea prezentei directive sau a Regulamentului (UE) 2019/2033.

(3) În sensul alineatului (1) litera (j), instrumentele menționate la litera respectivă fac obiectul unei politici de conservare adecvate concepute în așa fel încât să alinieze stimulentele oferite persoanelor la interesele pe termen lung ale firmei de investiții, precum și ale creditorilor și clienților acesteia. Statele membre sau autoritățile competente ale acestora pot impune restricții cu privire la tipul acestor instrumente și la caracteristicile lor sau pot interzice utilizarea anumitor instrumente pentru remunerația variabilă.

În sensul alineatului (1) litera (l), remunerația variabilă reportată nu se dobândește mai rapid decât pe o bază proporțională.

În sensul alineatului (1) litera (n), în cazul în care raporturile contractuale ale unui angajat cu firma de investiții încetează înainte ca acesta să împlinească vârsta de pensionare, beneficiile discreționare de tipul pensiilor se rețin de către firma de investiții timp de cinci ani sub forma instrumentelor menționate la litera (j). Atunci când un angajat ajunge la vârsta de pensionare și se pensionează, beneficiile discreționare de tipul pensiilor sunt plătite angajatului în cauză sub forma instrumentelor menționate la litera (j), sub rezerva respectării a unei perioade de reținere de cinci ani.

(4) Alineatul (1) literele (j) și (l) și alineatul (3) al treilea paragraf nu se aplică: (a) unei firme de investiții ale cărei active bilanțiere și extrabilanțiere au în medie o valoare mai mică sau egală cu 100 de milioane EUR în perioada de patru ani imediat anterioară unui exercițiu financiar dat; (b) unei persoane a cărei remunerație variabilă anuală nu depășește 50 000 EUR și nu reprezintă mai mult de un sfert din remunerația anuală totală a persoanei respective.

(5) Prin derogare de la alineatul (4) litera (a), un stat membru poate ridica pragul menționat la litera respectivă, cu condiția ca firma de investiții să îndeplinească următoarele criterii: (a) firma de investiții să nu fie, în statul membru în care este stabilită, una dintre cele mai mari trei firme de investiții din punctul de vedere al valorii totale a activelor; (b) firma de investiții să nu facă obiectul unor obligații sau să facă obiectul unor obligații simplificate legate de planificarea redresării și a rezoluției în conformitate cu articolul 4 din Directiva 2014/59/UE; (c) volumul operațiunilor bilanțiere și extrabilanțiere ale unei firme de investiții legate de portofoliul de tranzacționare să fie mai mic sau egal cu 150 de milioane EUR; (d) volumul operațiunilor bilanțiere și extrabilanțiere ale unei firme de investiții cu instrumente financiare derivate să fie mai mic sau egal cu 100 de milioane EUR; (e) pragul să nu depășească 300 de milioane EUR; și (f) ridicarea pragului să fie oportună, ținând seama de natura și sfera activităților firmei de investiții, de organizarea ei internă și, după caz, de caracteristicile grupului din care face parte.

(6) Prin derogare de la alineatul (4) litera (a), un stat membru poate reduce pragul menționat la litera respectivă, cu condiția ca reducerea pragului să fie oportună, ținând seama de natura și sfera activităților firmei de investiții, de organizarea ei internă și, după caz, de caracteristicile grupului din care face parte.

(7) Prin derogare de la alineatul (4) litera (b), un stat membru poate decide că membrii personalului care au dreptul la o remunerație variabilă anuală situată sub pragul și ponderea menționate la litera respectivă nu fac obiectul exceptării prevăzute în aceasta din cauza specificităților pieței naționale în ceea ce privește practicile de remunerare sau din cauza naturii responsabilităților și a profilului postului respectivilor membri ai personalului.

(8) ABE, în consultare cu ESMA, elaborează proiecte de standarde tehnice de reglementare pentru a preciza clasele de instrumente care îndeplinesc condițiile prevăzute la alineatul (1) litera (j) punctul (iii) și pentru a preciza posibilele mecanisme alternative prevăzute la alineatul (1) litera (k). ABE prezintă Comisiei aceste proiecte de standarde tehnice de reglementare până la 26 iunie 2021. Se deleagă Comisiei competența de a completa prezenta directivă prin adoptarea standardelor tehnice de reglementare menționate la primul paragraf, în conformitate cu articolele 10-14 din Regulamentul (UE) nr. 1093/2010.

(9) ABE, în consultare cu ESMA, adoptă orientări pentru facilitarea punerii în aplicare a alineatelor (4), (5) și (6) și asigură aplicarea lor consecventă.

Articolul 33

Comitetul de remunerare

(1) Statele membre se asigură că firmele de investiții care nu îndeplinesc criteriile enunțate la articolul 32 alineatul (4) litera (a) instituie un comitet de remunerare. Acest comitet de remunerare este echilibrat din perspectiva genului și exercită o judecată competentă și independentă cu privire la politicile și practicile de remunerare și la stimulentele create în vederea gestionării riscurilor, a capitalului și a lichidității. Comitetul de remunerare poate fi instituit la nivel de grup.

(2) Statele membre se asigură că comitetul de remunerare răspunde de elaborarea deciziilor privind remunerarea, inclusiv a deciziilor care au implicații asupra riscurilor și asupra gestionării riscurilor firmei de investiții în cauză și care trebuie luate de organul de conducere. Președintele și membrii comitetului de remunerare sunt membri ai organului de conducere care nu dețin funcții executive în cadrul firmei de investiții în cauză. Atunci când legislația națională prevede reprezentarea personalului în organul de conducere, comitetul de remunerare include unul sau mai mulți reprezentanți ai personalului.

(3) La elaborarea deciziilor menționate la alineatul (2), comitetul de remunerare ține seama de interesul public și de interesele pe termen lung ale acționarilor, investitorilor și altor părți interesate ale firmei de investiții.

Articolul 34

Supravegherea politicilor de remunerare

(1) Statele membre se asigură că autoritățile competente colectează informațiile publicate în conformitate cu articolul 51 primul paragraf literele (c) și (d) din Regulamentul (UE) 2019/2033, precum și informațiile furnizate de firmele de investiții cu privire la diferența de remunerare între femei și bărbați și utilizează aceste informații pentru a compara tendințele și practicile de remunerare.

Autoritățile competente transmit informațiile respective către ABE.

(2) ABE utilizează informațiile primite de la autoritățile competente în conformitate cu alineatele (1) și (4) pentru a compara tendințele și practicile de remunerare la nivelul Uniunii.

(3) ABE, în consultare cu ESMA, emite ghiduri privind aplicarea de politici de remunerare solide. Aceste ghiduri iau în considerare cel puțin cerințele menționate la articolele 30-33 și principiile privind politicile de remunerare solide prevăzute în Recomandarea 2009/384/CE.

(4) Statele membre se asigură că firmele de investiții transmit autorităților competente informații privind numărul persoanelor fizice din fiecare firmă de investiții a căror remunerație este mai mare sau egală cu 1 milion EUR pentru fiecare exercițiu financiar, defalcate pe intervale valorice de 1 milion EUR, inclusiv informații privind responsabilitățile de serviciu, sectorul operațional în cauză, precum și principalele elemente ale salariului, primele, indemnizațiile pe termen lung și contribuția la pensie.

Statele membre se asigură că firmele de investiții furnizează autorităților competente, la cerere, cifrele reprezentând remunerația totală a fiecărui membru al organului de conducere sau al conducerii superioare.

Autoritățile competente transmit informațiile menționate la primul și al doilea paragraf către ABE, care le publică la nivel agregat pentru fiecare stat membru de origine, într-un format de raportare comun. ABE, în consultare cu ESMA, poate elabora ghiduri pentru facilitarea punerii în aplicare a prezentului alineat și pentru asigurarea consecvenței informațiilor colectate.

Articolul 35

Raportul ABE privind riscurile de mediu, sociale și de guvernanță

ABE elaborează un raport privind introducerea de criterii tehnice referitoare la expunerile la activități asociate în mod substanțial cu obiectivele de mediu, sociale și de guvernanță (ESG) în procesul de analiză de supraveghere și evaluare, cu scopul de a evalua posibilele surse și efecte ale acestor riscuri asupra firmelor de investiții, ținând seama de actele juridice aplicabile ale Uniunii în domeniul taxonomiei ESG.

Raportul ABE menționat la primul paragraf cuprinde cel puțin următoarele:

(a) o definiție a riscurilor ESG, inclusiv a riscurilor fizice și a riscurilor legate de tranziția către o economie mai durabilă și inclusiv, în ceea ce privește riscurile de tranziție, a riscurilor legate de deprecierea activelor ca urmare a modificărilor aduse reglementărilor, a criteriilor calitative și cantitative și a indicatorilor relevanți pentru evaluarea acestor riscuri, precum și o metodologie pentru a evalua posibilitatea ca aceste riscuri să apară pe termen scurt, mediu sau lung și posibilitatea ca aceste riscuri să aibă un impact financiar semnificativ asupra unei firme de investiții;

(b) o evaluare a posibilității ca concentrările semnificative ale anumitor active să crească riscurile ESG, inclusiv riscurile fizice și riscurile de tranziție pentru o firmă de investiții;

(c) o descriere a proceselor prin intermediul cărora o firmă de investiții poate identifica, evalua și gestiona riscurile ESG, inclusiv riscurile fizice și riscurile de tranziție;

(d) criteriile, parametrii și indicatorii prin intermediul cărora autoritățile de supraveghere și firmele de investiții pot evalua impactul riscurilor ESG pe termen scurt, mediu și lung în cadrul procesului de analiză de supraveghere și evaluare.

ABE înaintează Parlamentului European, Consiliului și Comisiei raportul cuprinzând constatările sale până la 26 decembrie 2021.

Pe baza raportului respectiv, ABE poate adopta, dacă este cazul, ghiduri pentru introducerea de criterii referitoare la riscurile ESG pentru procesul de analiză de supraveghere și evaluare care să ia în considerare constatările raportului ABE menționat la prezentul articol.







Secțiunea 3

Procesul de analiză de supraveghere și evaluare

Articolul 36

Analiză de supraveghere și evaluare

(1) Autoritățile competente analizează, în măsura în care este relevant și necesar și ținând seama de dimensiunea, profilul de risc și modelul de afaceri ale firmei de investiții, dispozițiile, strategiile, procesele și mecanismele puse în aplicare de firmele de investiții pentru a se conforma prezentei directive și Regulamentului (UE) 2019/2033 și evaluează următoarele elemente, după caz și dacă este relevant, pentru a asigura gestionarea și acoperirea adecvată a riscurilor firmelor de investiții: (a) riscurile menționate la articolul 29; (b) distribuirea geografică a expunerilor firmei de investiții; (c) modelul de afaceri al firmei de investiții; (d) evaluarea riscului sistemic, ținând seama de identificarea și măsurarea riscului sistemic în conformitate cu articolul 23 din Regulamentul (UE) nr. 1093/2010 sau de recomandările CERS; (e) riscurile pentru securitatea rețelelor și a sistemelor informatice ale firmelor de investiții, pentru a asigura confidențialitatea, integritatea și disponibilitatea proceselor, datelor și activelor acestora; (f) expunerea firmei de investiții la riscul de rată a dobânzii rezultat din activități din afara portofoliului de tranzacționare; (g) mecanismele de guvernanță ale firmei de investiții și capacitatea membrilor organului de conducere de a-și exercita atribuțiile.

În sensul prezentului alineat, dacă firmele de investiții dețin o asigurare de răspundere civilă profesională, autoritățile competente iau în considerare în mod corespunzător acest lucru.

(2) Statele membre se asigură că autoritățile competente stabilesc frecvența și intensitatea analizei și evaluării menționate la alineatul (1) ținând seama de dimensiunea, natura, amploarea și complexitatea activităților desfășurate de firmele de investiții în cauză și, după caz, de importanța sistemică a acestora, precum și de principiul proporționalității.

Autoritățile competente decid, de la caz la caz, dacă și în ce formă se efectuează analiza și evaluarea cu privire la firmele de investiții care îndeplinesc condițiile pentru a se califica drept firme de investiții mici și neinterconectate prevăzute la articolul 12 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2019/2033, numai în cazul în care consideră necesar, având în vedere dimensiunea, natura, amploarea și complexitatea activităților firmelor de investiții respective.

În sensul primului paragraf, se ia în considerare legislația națională care reglementează segregarea aplicabilă fondurilor clienților deținute de firmele de investiții.

(3) La efectuarea analizei și evaluării menționate la alineatul (1) litera (g), autoritățile competente au acces la ordinile de zi, procesele-verbale și documentele justificative ale reuniunilor organului de conducere și ale comitetelor acestuia, precum și la rezultatele evaluării interne sau externe a performanțelor organului de conducere.

(4) Comisia este împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 58 pentru a completa prezenta directivă pentru a garanta faptul că dispozițiile, strategiile, procesele și mecanismele firmelor de investiții asigură o gestionare și acoperire adecvată a riscurilor acestora. În acest sens, Comisia ține cont de evoluțiile de pe piețele financiare, în special de apariția unor noi produse financiare, de evoluțiile standardelor contabile, precum și de evoluțiile care facilitează convergența practicilor de supraveghere.

Articolul 37

Analiza continuă a autorizării utilizării modelelor interne

(1) Statele membre se asigură că autoritățile competente analizează în mod regulat și cel puțin o dată la trei ani respectarea de către firmele de investiții a cerințelor privind autorizarea utilizării modelelor interne, astfel cum se menționează la articolul 22 din Regulamentul (UE) 2019/2033. Autoritățile competente au în vedere, în special, modificările activității firmelor de investiții și punerea în aplicare a modelelor interne respective în cazul produselor noi și analizează și evaluează dacă firma de investiții utilizează tehnici și practici corect elaborate și actualizate în ceea ce privește modelele interne respective. Autoritățile competente se asigură că deficiențele semnificative identificate de modelele interne ale firmelor de investiții în ceea ce privește acoperirea riscurilor sunt corectate sau iau măsuri pentru atenuarea consecințelor acestor deficiențe, inclusiv prin impunerea unor majorări de capital sau a unor factori de multiplicare mai ridicați.

(2) În cazul în care, pentru modelele interne de calculare a riscului pentru piață, depășiri numeroase, astfel cum sunt menționate la articolul 366 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, indică faptul că modelele interne nu sunt sau nu mai sunt suficient de precise, autoritățile competente revocă autorizarea utilizării modelelor interne sau impun măsuri adecvate pentru a se asigura că modelele interne sunt îmbunătățite cu promptitudine într-un interval de timp fix.

(3) În cazul în care o firmă de investiții căreia i s-a acordat autorizarea de a utiliza modele interne nu mai îndeplinește cerințele pentru aplicarea modelelor interne respective, autoritățile competente solicită firmei de investiții fie să demonstreze că efectul neîndeplinirii cerințelor în cauză este nesemnificativ, fie să prezinte un plan și un termen pentru asigurarea conformării cu aceste cerințe. Autoritățile competente solicită îmbunătățirea planului prezentat atunci când este puțin probabil ca acesta să aibă drept rezultat conformarea deplină sau când termenul este inadecvat.

În cazul în care este puțin probabil ca firma de investiții să se conformeze până la termenul prevăzut sau nu a demonstrat în mod satisfăcător că efectul neconformării este nesemnificativ, statele membre se asigură că autoritățile competente revocă autorizarea utilizării modelelor interne sau limitează această autorizare la domeniile de activitate conforme sau la domeniile de activitate în care conformarea poate fi asigurată într-un termen corespunzător.

(4) ABE analizează modelele interne ale firmelor de investiții și modul în care firmele de investiții care utilizează modele interne abordează riscuri sau expuneri similare. Aceasta informează ESMA în acest sens.

Pentru a promova coerența, eficiența și eficacitatea practicilor în materie de supraveghere, ABE elaborează, pe baza analizei respective și în conformitate cu articolul 16 din Regulamentul (UE) nr. 1093/2010, ghiduri care să conțină criterii de referință privind modul în care firmele de investiții trebuie să utilizeze modelele interne, precum și modul în care respectivele modele interne trebuie să se aplice în cazul unor riscuri sau expuneri similare.

Statele membre încurajează autoritățile competente să țină seama de respectivele analize și ghiduri în scopul analizei menționate la alineatul (1).







Secțiunea 4

Măsuri și competențe de supraveghere

Articolul 38

Măsuri de supraveghere

Autoritățile competente impun firmelor de investiții să întreprindă, într-un stadiu incipient, măsurile necesare în vederea abordării următoarelor probleme:

(a) o firmă de investiții nu îndeplinește cerințele prezentei directive sau ale Regulamentului (UE) 2019/2033;

(b) autoritățile competente dețin dovezi conform cărora este probabil ca o firmă de investiții să încalce dispozițiile naționale de transpunere a prezentei directive sau dispozițiile Regulamentului (UE) 2019/2033 în următoarele 12 luni.

Articolul 39

Competențe de supraveghere

(1) Statele membre se asigură că autoritățile competente dispun de competențele de supraveghere necesare pentru a interveni în exercitarea funcțiilor lor în activitatea firmelor de investiții într-un mod eficace și proporțional.

(2) În sensul articolului 36, al articolului 37 alineatul (3) și al articolului 38 și în vederea aplicării Regulamentului (UE) 2019/2033, autoritățile competente dispun de următoarele competențe: (a) de a impune firmelor de investiții să dețină fonduri proprii, în plus față de cerințele stabilite la articolul 11 din Regulamentul (UE) 2019/2033, în condițiile enunțate la articolul 40 din prezenta directivă, sau să ajusteze fondurile proprii și activele lichide necesare în cazul unei modificări semnificative a activității economice a firmelor de investiții respective; (b) de a impune consolidarea dispozițiilor, a proceselor, a mecanismelor și a strategiilor puse în aplicare în conformitate cu articolele 24 și 26; (c) de a impune firmelor de investiții să prezinte, în termen de un an, un plan pentru revenirea la conformarea cu cerințele de supraveghere prevăzute în prezenta directivă și în Regulamentul (UE) 2019/2033 , de a stabili un termen-limită pentru punerea în aplicare a planului respectiv și de a solicita îmbunătățirea planului respectiv în ceea ce privește domeniul de aplicare și termenul-limită; (d) de a impune firmelor de investiții să aplice o anumită politică de constituire de provizioane sau un anumit tratament al activelor în ceea ce privește cerințele de fonduri proprii; (e) de a restrânge sau a limita activitățile, operațiunile sau rețeaua firmelor de investiții ori de a solicita cesiunea activităților care prezintă riscuri excesive pentru soliditatea financiară a unei firme de investiții; (f) de a impune reducerea riscului inerent activităților, produselor și sistemelor firmelor de investiții, inclusiv a celui inerent activităților externalizate; (g) de a impune firmelor de investiții limitarea remunerației variabile la un anumit procent din veniturile nete atunci când remunerația respectivă nu este în concordanță cu menținerea unei baze de capital solide; (h) de a impune firmelor de investiții utilizarea profiturilor lor nete pentru a-și consolida fondurile proprii; (i) de a restricționa sau a interzice distribuirile sau plățile sub formă de dobânzi ale unei firme de investiții către acționari, asociați sau deținători de instrumente de fonduri proprii de nivel 1 suplimentar, atunci când restricția sau interdicția respectivă nu constituie un eveniment de nerambursare pentru firma de investiții; (j) de a impune cerințe de raportare suplimentare sau cerințe de raportare mai frecventă, în plus față de cele enunțate în prezenta directivă și în Regulamentul (UE) 2019/2033, inclusiv raportarea privind situația capitalurilor și a pozițiilor de lichiditate; (k) de a impune cerințe de lichiditate specifice în conformitate cu articolul 42; (l) de a solicita publicarea de informații suplimentare; (m) de a solicita firmelor de investiții să reducă riscurile pentru securitatea rețelelor și a sistemelor informatice ale firmelor de investiții, pentru a asigura confidențialitatea, integritatea și disponibilitatea proceselor, a datelor și a activelor acestora.

(3) În sensul alineatului (2) litera (j), autoritățile competente pot impune firmelor de investiții cerințe de raportare suplimentare sau cerințe de raportare mai frecventă numai dacă informațiile care trebuie raportate nu sunt duplicate și dacă se îndeplinește una dintre condițiile următoare: (a) se aplică unul dintre cazurile menționate la articolul 38 literele (a) și (b); (b) autoritatea competentă consideră că este necesar să strângă dovezile menționate la articolul 38 litera (b); (c) informațiile suplimentare sunt necesare în scopul procesului de analiză de supraveghere și evaluare menționat la articolul 36.

Informațiile sunt considerate duplicate atunci când autoritatea competentă dispune deja de informații identice sau de informații care sunt în mare măsură identice sau când aceste informații pot fi produse de către autoritatea competentă ori pot fi obținute de către aceeași autoritate competentă prin alte mijloace decât printr-o cerință de raportare a informațiilor respective de către firma de investiții. O autoritate competentă nu solicită informații suplimentare în cazul în care informațiile respective se află la dispoziția autorității competente într-un format sau la un nivel de granularitate diferit față de informațiile suplimentare care trebuie raportate, iar formatul sau nivelul de granularitate diferit nu împiedică autoritatea competentă să producă informații care sunt în mare măsură similare.

Articolul 40

Cerința de fonduri proprii suplimentare

(1) Autoritățile competente impun cerința de fonduri proprii suplimentare menționată la articolul 39 alineatul (2) litera (a) numai în cazul în care, pe baza analizelor efectuate în conformitate cu articolele 36 și 37, constată că o firmă de investiții se află în una dintre următoarele situații: (a) firma de investiții este expusă la riscuri sau la elemente de risc sau prezintă riscuri pentru alții, care sunt semnificative și nu sunt acoperite sau nu sunt acoperite în mod suficient de cerința de fonduri proprii, în special de cerințele calculate pe baza factorilor K, prevăzute în partea a treia sau a patra din Regulamentul (UE) 2019/2033; (b) firma de investiții nu îndeplinește cerințele enunțate la articolele 24 și 26 și este puțin probabil ca alte măsuri de supraveghere să îmbunătățească suficient dispozițiile, procesele, mecanismele și strategiile într-un termen adecvat; (c) ajustările referitoare la evaluarea prudentă a portofoliului de tranzacționare sunt insuficiente pentru a permite firmei de investiții să își vândă sau să își acopere pozițiile într-un termen scurt fără a suporta pierderi semnificative în condiții normale de piață; (d) analiza efectuată în conformitate cu articolul 37 arată că nerespectarea cerințelor pentru aplicarea modelelor interne autorizate va avea probabil ca rezultat niveluri necorespunzătoare de capital; (e) firma de investiții nu reușește în mod repetat să stabilească sau să mențină un nivel adecvat de fonduri proprii suplimentare, astfel cum se prevede la articolul 41.

(2) În sensul alineatului (1) litera (a) din prezentul articol, se consideră că riscurile sau elementele de risc nu sunt acoperite sau nu sunt acoperite în mod suficient de cerințele de fonduri proprii prevăzute în părțile a treia și a patra din Regulamentul (UE) 2019/2033 numai atunci când cuantumurile, tipurile și repartizarea capitalului considerate adecvate de către autoritatea competentă în urma analizei de supraveghere a evaluării desfășurate de firmele de investiții în conformitate cu articolul 24 alineatul (1) din prezenta directivă sunt mai mari decât cerința de fonduri proprii pentru firma de investiții prevăzută în partea a treia sau a patra din Regulamentul (UE) 2019/2033.

În sensul primului paragraf, capitalul considerat a fi adecvat poate include riscuri sau elemente de risc care sunt excluse în mod explicit de la cerința de fonduri proprii prevăzută în partea a treia sau a patra din Regulamentul (UE) 2019/2033.

(3) Autoritățile competente stabilesc nivelul fondurilor proprii suplimentare impus în temeiul articolului 39 alineatul (2) litera (a) ca fiind diferența dintre capitalul considerat adecvat în temeiul prezentului articol alineatul (2) și cerința de fonduri proprii prevăzută în partea a treia sau a patra din Regulamentul (UE) 2019/2033.

(4) Autoritățile competente impun firmelor de investiții să îndeplinească cerința de fonduri proprii suplimentare menționată la articolul 39 alineatul (2) litera (a) cu fonduri proprii, sub rezerva următoarelor condiții: (a) cel puțin trei sferturi din cerința de fonduri proprii suplimentare trebuie îndeplinită cu fonduri proprii de nivel 1; (b) cel puțin trei sferturi din fondurile proprii de nivel 1 trebuie să fie constituite din fonduri proprii de nivel 1 de bază; (c) aceste fonduri proprii nu se utilizează pentru a îndeplini vreuna dintre cerințele de fonduri proprii stabilite la articolul 11 alineatul (1) literele (a), (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2019/2033.

(5) Autoritățile competente motivează în scris decizia de a impune o cerință de fonduri proprii suplimentare, astfel cum este menționată la articolul 39 alineatul (2) litera (a), prin descrierea clară a evaluării complete a elementelor menționate la prezentul articol alineatele (1)-(4). Aceasta include, în cazul enunțat la prezentul articol alineatul (1) litera (d), o expunere explicită a motivelor pentru care nivelul de capital stabilit în conformitate cu articolul 41 alineatul (1) nu mai este considerat suficient.

(6) ABE, în consultare cu ESMA, elaborează proiecte de standarde tehnice de reglementare care să precizeze modul în care se măsoară riscurile și elementele de risc menționate la alineatul (2), inclusiv riscurile sau elementele de risc care sunt excluse în mod explicit din cerințele de fonduri proprii prevăzute în partea a treia sau a patra din Regulamentul (UE) 2019/2033.

ABE se asigură că proiectele de standarde tehnice de reglementare includ indicatori calitativi de orientare pentru cuantumurile fondurilor proprii suplimentare menționate la articolul 39 alineatul (2) litera (a), ținând seama de gama de modele de afaceri și forme juridice diferite pe care le pot asuma firmele de investiții, și sunt proporționale având în vedere:

(a) sarcinile de punere în aplicare ce revin firmelor de investiții și autorităților competente;

(b) posibilitatea ca nivelul mai ridicat al cerințelor de fonduri proprii care se aplică atunci când firmele de investiții nu folosesc modele interne să justifice impunerea de cerințe de fonduri proprii mai reduse atunci când se evaluează riscurile și elementele de risc în conformitate cu alineatul (2).

ABE prezintă Comisiei aceste proiecte de standarde tehnice de reglementare până la 26 iunie 2021.

Se deleagă Comisiei competența de a completa prezenta directivă prin adoptarea standardelor tehnice de reglementare menționate în primul paragraf în conformitate cu articolele 10-14 din Regulamentul (UE) nr. 1093/2010.

(7) Autoritățile competente pot impune firmelor de investiții care îndeplinesc condițiile pentru a se califica drept firme de investiții mici și neinterconectate prevăzute la articolul 12 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2019/2033 o cerință de fonduri proprii suplimentare, în conformitate cu alineatele (1)-(6), pe baza unei evaluări de la caz la caz și în cazul în care autoritatea competentă consideră că acest lucru este justificat.

Articolul 41

Orientări privind fondurile proprii suplimentare

(1) Ținând seama de principiul proporționalității și proporțional cu dimensiunea, importanța sistemică, natura, amploarea și complexitatea activităților firmelor de investiții care nu îndeplinesc condițiile pentru a se califica drept firme de investiții mici și neinterconectate prevăzute la articolul 12 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2019/2033, autoritățile competente pot solicita acestor firme de investiții să dispună de niveluri de fonduri proprii care, în temeiul articolului 24, sunt în suficientă măsură mai ridicate decât cerințele stabilite în partea a treia din Regulamentul (UE) 2019/2033 și în prezenta directivă, inclusiv cerințele de fonduri proprii suplimentare menționate la articolul 39 alineatul (2) litera (a), pentru a se asigura că fluctuațiile economice ciclice nu conduc la o încălcare a acestor