1980L0777 — RO — 20.11.2003 — 002.001

Acest document reprezintă un instrument de documentare, iar instituţiile nu îşi asumă responsabilitatea pentru conţinutul său.

►B DIRECTIVA CONSILIULUI din 15 iulie 1980 de apropiere a legislațiilor statelor membre privind exploatarea și comercializarea apelor minerale naturale (80/777/CEE) (JO L 229, 30.8.1980, p.1)

Astfel cum a fost modificat prin:





Astfel cum a fost modificat prin:

A1 L 302 23 15.11.1985







(*) Acest act nu a fost publicat niciodată în limba română.









▼B

DIRECTIVA CONSILIULUI

din 15 iulie 1980

de apropiere a legislațiilor statelor membre privind exploatarea și comercializarea apelor minerale naturale

(80/777/CEE)







CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE, având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolul 100, având în vedere propunerea Comisiei ( 1 ), având în vedere avizul Adunării ( 2 ), având în vedere avizul Comitetului Economic și Social ( 3 ), întrucât legislațiile statelor membre definesc apele minerale naturale; întrucât, referitor la acest subiect, sunt adoptate definiții care diferă în cadrul Comunității; întrucât aceste legislații stabilesc condițiile în care apele minerale naturale sunt recunoscute ca atare și determină condițiile de exploatare a izvoarelor; întrucât acestea prevăd norme speciale suplimentare pentru comercializarea apelor respective; întrucât diferențele dintre aceste legislații împiedică libera circulație a apelor minerale naturale, creând situații de concurență neloială și afectând, prin urmare, în mod direct, realizarea și funcționarea pieței comune; întrucât, în acest caz special, eliminarea acestor bariere poate genera, pentru fiecare stat membru, obligația de a permite comercializarea pe teritoriul său a apelor minerale naturale recunoscute ca atare de către fiecare dintre celelalte state membre, precum și stabilirea de norme comune cu privire, în special, la cerințele microbiologice care trebuie îndeplinite și la condițiile în care denumirile specifice trebuie utilizate pentru anumite ape minerale; întrucât, până la încheierea acordurilor privind recunoașterea de comun acord a apelor minerale naturale între Comunitate și țările terțe, trebuie stabilite condițiile în care, până la punerea în aplicare a acordurilor amintite, poate fi permisă intrarea în Comunitate a produselor similare importate din țările terțe ca ape minerale naturale; întrucât trebuie să se asigure că apele minerale naturale păstrează în stadiul de comercializare acele caracteristici care le-au permis să fie recunoscute ca atare; întrucât recipientele utilizate la ambalarea acestora ar trebui să aibă, prin urmare, sisteme de închidere corespunzătoare; întrucât, cu privire la etichetare, apele minerale naturale sunt supuse normelor generale stabilite prin Directiva 79/112/CEE a Consiliului din 18 decembrie 1978 de apropiere a legislațiilor statelor membre privind etichetarea, prezentarea și publicitatea alimentelor destinate vânzării către consumatorul final ( 4 ); întru cât prezenta directivă poate fi, prin urmare, limitată la stabilirea de completări și derogări necesare la respectivele norme generale; întrucât, cu scopul de a simplifica și urgenta procedura, ar trebui să se încredințeze Comisiei sarcina de a adopta măsuri de punere în aplicare tehnică, în special definirea procedurii de prelevare a probelor și a metodelor de analiză necesare pentru verificarea compoziției apelor minerale naturale; întrucât, în toate cazurile în care Consiliul încredințează Comisiei responsabilitatea de punere în aplicare a normelor stabilite privind alimentele destinate consumului uman, ar trebui prevăzută o procedură care să instituie o cooperare strânsă între statele membre și Comisie în cadrul Comitetului permanent pentru produsele alimentare, instituit prin Decizia 69/414/CEE ( 5 ), ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:







Articolul 1

(1) Prezenta directivă se referă la apele extrase de pe teritoriul unui stat membru și recunoscute de către autoritatea competentă a statului membru respectiv ca ape minerale naturale care îndeplinesc prevederile din partea I din anexa I.

(2) Prezenta directivă se referă, de asemenea, la apele extrase de pe teritoriul unei țări terțe, importate în Comunitate și recunoscute ca ape minerale naturale de către autoritatea competentă a unui stat membru.

Apele menționate la alineatul (1) pot fi recunoscute ca atare numai în cazul în care autoritatea competentă din țara de extracție a atestat faptul că ele îndeplinesc cerințele din partea I din anexa I și că se efectuează controale regulate privind aplicarea prevederilor punctului 2 din anexa II.

▼M3

Valabilitatea certificării prevăzute la al doilea paragraf nu poate depăși o perioadă de cinci ani. Nu este necesară repetarea procedurii de recunoaștere prevăzute la primul paragraf, în cazul în care certificarea este reînnoită înainte de sfârșitul perioadei amintite.

▼B

(3) Prezenta directivă nu se aplică:

— apelor care sunt produse medicinale în sensul Directivei 65/65/CEE ( 6 );

— apelor minerale naturale utilizate ca sursă în scopuri curative în stațiunile termale sau hidrominerale.

(4) Motivele pentru acordarea recunoașterii menționate la alineatele (1) și (2) se declară în formă corespunzătoare de către autoritatea competentă din statul membru și fac obiectul unei publicații oficiale.

(5) Fiecare stat membru informează Comisia asupra cazurilor în care recunoașterea menționată la alineatele (1) și (2) a fost acordată sau retrasă. Lista apelor minerale recunoscute ca atare se publică în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.

Articolul 2

Statele membre adoptă măsurile necesare pentru a se asigura că numai apele menționate la articolul 1 care respectă prevederile prezentei directive pot fi comercializate ca ape minerale naturale.

Articolul 3

Izvoarele de ape minerale naturale pot fi exploatate, iar apele acestora pot fi îmbuteliate numai în conformitate cu anexa II.

▼M3

Articolul 4

(1) Apa minerală naturală de la sursă nu poate fi supusă nici unui alt tratament în afară de:

(a) separarea elementelor instabile, cum ar fi componentele de fier și sulf, prin filtrare sau decantare, precedată eventual de oxigenare, în măsura în care acest tratament nu alterează compoziția apei în ceea ce privește constituenții esențiali care îi conferă proprietățile;

(b) separarea componentelor de fier, magneziu, sulf și a arsenicului din anumite ape minerale naturale prin tratamentul cu aer îmbogățit cu ozon în măsura în care acest tratament nu afectează compoziția apei în ceea ce privește constituenții esențiali care îi conferă proprietățile și cu mențiunea că: — tratamentul respectă condițiile de utilizare care urmează să fie stabilite în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 12 și după consultarea Comitetului științific pentru alimentație instituit prin Decizia 95/273/CE a Comisiei ( 7 ); — tratamentul este notificat și, în special, controlat de către autoritățile competente;

(c) separarea constituenților nedoriți, alții decât cei menționați la litera (a) sau (b), în măsura în care acest tratament nu alterează compoziția apei în ceea ce privește constituenții esențiali care îi conferă proprietățile, cu mențiunea că: — tratamentul respectă condițiile de utilizare care urmează să fie stabilite conform procedurii prevăzute în articolul 12 și după consultarea Comitetului științific pentru alimentație; — tratamentul este adus la cunoștința și mai ales controlat de către autoritățile competente;

(d) eliminarea totală sau parțială a bioxidului de carbon liber prin metode exclusiv fizice.

(2) Apa minerală naturală de la sursă nu poate fi supusă nici unui adaos în afară de introducerea sau reintroducerea dioxidului de carbon în condițiile prevăzute la anexa I punctul III.

(3) Se interzice, în special, orice tratament de dezinfecție prin indiferent ce mijloace și, sub rezerva alineatului (2), adaosul de elemente bacteriostatice sau oricare alt tratament ar putea schimba numărul de colonii viabile ale apei minerale naturale.

(4) Alineatul (1) nu reprezintă un obstacol pentru utilizarea apelor minerale naturale și a apelor de izvor în fabricarea băuturilor răcoritoare.

▼B

Articolul 5

(1) Numărul total de microorganisme reactivate dintr-o apă minerală naturală la sursă corespunde numărului normal de microorganisme viabile și se furnizează dovezi suficiente privind protecția sursei împotriva contaminărilor de orice fel. Acest număr total de microorganisme se determină în conformitate cu condițiile stabilite la punctul 1.3.3 din partea II din anexa I.

După îmbuteliere, numărul total de microorganisme la sursă nu poate depăși 100 pe mililitru la o temperatură de 20 - 22 °C în 72 de ore pe agar-agar sau pe un amestec agar-gelatină și 20 pe mililitru la 37 °C în 24 de ore pe agar-agar. Numărul total de microorganisme se măsoară într-un interval de 12 ore de la îmbuteliere, apa fiind păstrată la 4 °C ± 1 °C pe durata celor 12 ore.

La sursă, aceste valori nu ar trebui, în mod normal, să depășească 20 pe mililitru la o temperatură de 20 - 22 °C în 72 de ore și, respectiv, 5 pe mililitru la 37 °C în 24 de ore, cu mențiunea că acestea trebuie considerate cifre de referință și nu concentrații maxime permise.

(2) La sursă și în timpul comercializării sale, o apă minerală naturală nu conține următoarele:

(a) paraziți și microorganisme patogene;

(b) Escherichia coli și alte bacterii coliforme și streptococi fecali în orice probă de 250 ml examinată;

(c) bacterii anaerobe sporulate sulfito-reducătoare în orice probă de 50 ml examinată;

(d) Pseudomonas aeruginosa în orice probă de 250 ml examinată.

(3) Fără a aduce atingere alineatelor (1) și (2) și condițiilor de exploatare stabilite la anexa II, în stadiul de comercializare:

— numărul total de microorganisme reactivate dintr-o apă minerală naturală poate fi doar acela care rezultă din creșterea normală a conținutului de bacterii pe care l-a avut la sursă;

— apa minerală naturală nu poate conține nici un fel de defecte organoleptice.

Articolul 6

Toate recipientele utilizate la ambalarea apelor minerale naturale trebuie prevăzute cu sisteme de închidere proiectate pentru a evita orice posibilitate de alterare sau contaminare.

Articolul 7

(1) Denumirea comercială a apelor minerale naturale este „apă minerală naturală” sau, în cazul unei ape minerale naturale carbogazoase în conformitate cu definiția din partea III din anexa I, după caz, „apă minerală naturală, natural carbogazoasă”, „apă minerală naturală îmbogățită cu dioxid de carbon de la sursă” sau „apă minerală naturală carbogazificată”.

Denumirea comercială a apelor minerale naturale care au fost supuse oricăror metode de tratare menționate la articolul 4 alineatul (1) litera (b) se completează, după caz, cu indicațiile „decarbogazificată integral” sau „decarbogazificată parțial”.

▼M3

(2) Etichetele apelor minerale naturale furnizează, de asemenea, următoarele informații obligatorii:

(a) o declarare a compoziției analitice furnizând constituenții caracteristici;

(b) locul în care este exploatat izvorul și denumirea acestuia;

(c) informații privind orice tratamente prevăzute la articolul 4 alineatul (1) literele (b) și (c).

(2a) În absența prevederilor comunitare privind informarea asupra oricăror tratamente de genul celor prevăzute la alineatul (2) litera (c), statele membre pot menține dispozițiile de drept intern.

▼M3 —————

▼B

Articolul 8

(1) Denumirea localității, cătunului sau a locului pot apărea în formularea din denumirea comercială, cu mențiunea că se referă la o apă minerală naturală al cărei izvor este exploatat la locul indicat de acea descriere și cu mențiunea că aceasta nu induce în eroare privind locul de exploatare a izvorului.

(2) Se interzice comercializarea apelor minerale naturale de la unul și același izvor sub mai multe descrieri comerciale.

(3) În cazul în care etichetele sau inscripționările de pe recipientele în care sunt oferite spre vânzare apele minerale naturale includ o descriere comercială diferită de denumirea izvorului sau a locului său de exploatare, acest loc sau denumirea izvorului vor fi indicate în caractere de cel puțin o dată și jumătate înălțimea și lățimea celui mai mare dintre caracterele utilizate în respectiva denumire comercială.

Alineatul (1) se aplică mutatis mutandisși în același spirit în ceea ce privește importanța atribuită denumirii izvorului sau locului de exploatare a acestuia, privind denumirea comercială utilizată în publicitate, indiferent sub ce formă, la apele minerale naturale.

Articolul 9

(1) Se interzice, atât pe ambalaje și etichete, cât și în publicitatea de orice fel, utilizarea de mențiuni, denumiri, mărci comerciale, ilustrații sau alte indicații simbolice sau nu, care:

(a) în cazul unei ape minerale naturale, sugerează o caracteristică pe care apa nu o posedă, în special privind originea sa, data autorizării de exploatare a acesteia, rezultatele analizelor sau orice trimiteri similare la garanțiile de autenticitate;

(b) în cazul apei potabile ambalate în recipiente care nu îndeplinesc prevederile din partea I din anexa I, pot duce la confundarea cu o apă minerală naturală, în special mențiunea „apă minerală”.

(2)

(a) Se interzic toate indicațiile care atribuie unei ape minerale naturale proprietăți referitoare la prevenirea, tratarea sau vindecarea unei boli umane.

(b) Cu toate acestea, indicațiile menționate în anexa III la prezenta directivă sunt autorizate în cazul în care întrunesc criteriile relevante stabilite în anexa menționată sau, în absența acesteia, criteriile stabilite în prevederile de drept intern și cu mențiunea că au fost elaborate în baza analizelor fizico-chimice și, după caz, farmacologice, fiziologice și clinice realizate în conformitate cu metodele științifice recunoscute în conformitate cu punctul 2 din partea I din anexa I.

(c) Statele membre pot autoriza indicațiile „stimulează digestia”, „poate facilita funcțiile hepato-biliare” sau indicații similare. Acestea pot autoriza, de asemenea, includerea altor indicații, cu mențiunea că acestea nu contravin principiilor prevăzute la litera (a) și sunt compatibile cu cele prevăzute la litera (b).

(3) Statele membre pot adopta prevederi privind informațiile atât de pe ambalaje sau etichete, cât și din publicitate, referitoare la posibilitatea utilizării apelor minerale naturale la alimentarea sugarilor. Prevederile de acest tip pot viza, de asemenea, proprietățile apei care determină utilizarea informației amintite.

Statele membre care intenționează să adopte astfel de măsuri informează din timp celelalte state membre și Comisia cu privire la acestea.

(4) În termen de trei ani cel târziu de la notificarea prezentei directive, Comisia prezintă Consiliului un raport și, după caz, propuneri corespunzătoare privind aplicarea prevederilor menționate la punctul 1.2.12 din partea II din anexa I.

▼M3

(4a) Termenul „apă de izvor” este rezervat pentru apa destinată consumului uman în starea sa naturală și îmbuteliată la sursă, care:

— respectă condițiile de exploatare prevăzute la anexa II punctele 2 și 3, care se aplică în totalitate apelor de izvor;

— respectă cerințele microbiologice prevăzute la articolul 5;

— respectă cerințele privind etichetarea prevăzute la articolul 7 alineatul (2) literele (b) și (c) și la articolul 8;

— nu a suferit nici un alt tratament în afară de cele menționate la articolul 4. Alte tratamente pot fi autorizate în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 12.

În plus, apele de izvor trebuie să respecte dispozițiile Directivei 80/778/CEE a Consiliului din 15 iulie 1980 privind calitatea apei destinate consumului uman ( 8 ).

(4b) În absența unei dispoziții comunitare privind tratamentul apelor de izvor prevăzute la alineatul (4a) a patra liniuță, statele membre pot menține dispozițiile de drept intern privind tratamentele.

▼B

Articolul 10

(1) Statele membre adoptă măsurile necesare pentru a se asigura că nu este împiedicată comercializarea apelor minerale naturale care respectă definițiile și normele stabilite de prezenta directivă prin aplicarea dispozițiilor de drept intern nearmonizate privind proprietățile, compoziția, condițiile de exploatare, ambalarea sau etichetarea apelor minerale naturale sau a alimentelor, în general.

▼M3 —————

▼M3

Articolul 10a

(1) În cazul în care un stat membru prezintă motive întemeiate pentru a considera că apa minerală naturală nu respectă dispozițiile prevăzute de prezenta directivă sau că pune în pericol sănătatea publică, deși circulă liber în unul sau mai multe state membre, statul membru în cauză poate suspenda sau restricționa temporar comercializarea acelui produs pe teritoriul său. Acesta informează imediat Comisia și celelalte state membre cu privire la motivele care l-au determinat să ia o astfel de decizie.

(2) La cererea oricărui stat membre sau a Comisiei, statul membru care a recunoscut un tip de apă furnizează toate informațiile importante cu privire la recunoașterea apei, o dată cu rezultatele controalelor periodice.

(3) Comisia examinează cât de curând posibil în cadrul Comitetului permanent pentru produsele alimentare justificările prezentate de statul membru menționate la alineatul (1) și apoi își dă avizul asupra acestora și ia măsurile corespunzătoare.

(4) În cazul în care Comisia consideră că sunt necesare modificări la prezenta directivă în scopul asigurării protecției sănătății publice, inițiază procedura prevăzută la articolul 12 în vederea adoptării acestor modificări. Statul membru care adoptă măsuri de protecție le poate menține, în această situație, până la adoptarea modificărilor.

▼M3

Articolul 11

(1) În conformitate cu procedura prevăzută la articolul 12, se adoptă următoarele:

— limitele pentru nivelurile constituenților apelor minerale naturale;

— orice prevederi necesare pentru indicarea pe etichete a nivelurilor ridicate ale anumitor constituenți;

— condițiile de utilizare a aerului îmbogățit cu ozon prevăzute la articolul 4 alineatul (1) litera (b);

— informații privind tratamentele prevăzute la articolul 7 alineatul (2) litera (c).

(2) În conformitate cu procedura prevăzută la articolul 12, se adoptă următoarele:

— metodele de analiză, inclusiv limitele de detecție, pentru determinarea absenței contaminării apelor minerale naturale;

— procedurile de prelevare a probelor și metodele de analiză necesare pentru verificarea caracteristicilor microbiologice ale apelor minerale naturale.

▼M3

Articolul 11a

Orice decizie care ar putea avea vreun efect asupra sănătății publice se adoptă de Comisie după consultarea Comitetului științific pentru alimentație.

▼M4

Articolul 12

(1) Comisia este asistată de Comitetul permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală, înființat în temeiul articolului 58 din Regulamentul (CE) nr. 178/2002 ( 9 ), denumit în continuare „comitetul”.

(2) Atunci când se face trimitere la prezentul articol, se aplică articolele 5 și 7 din Decizia 1999/468/CE ( 10 ), cu respectarea dispozițiilor articolului 8.

Perioada prevăzută la articolul 5 alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE se stabilește la trei luni.

(3) Comitetul își stabilește regulamentul de procedură.

▼B

Articolul 13

Articolul 12 se aplică ►M2 for a period of two years from the date on which the matter was first referred to the Committee after 1 January 1985 ◄ în conformitate cu articolul 12 alineatul (1).

Articolul 14

Prezenta directivă nu se aplică apelor minerale naturale destinate exportului către țări terțe.

Articolul 15

Statele membre își modifică legislația, după caz, pentru a se conforma prezentei directive și informează de îndată Comisia cu privire la aceasta. Legislația astfel modificată se aplică astfel încât:

— să permită comercializarea produselor în conformitate cu prezenta directivă în termen de cel mult doi ani de la notificarea sa;

— să interzică comercializarea produselor neconforme cu prezenta directivă în termen de patru ani de la notificarea sa.

Articolul 16

Prezenta directivă se aplică și departamentelor franceze de peste mări.

Articolul 17

Prezenta directivă se adresează statelor membre.









ANEXA I

I. DEFINIȚIE

1. „Apa minerală naturală” este apa pură din punct de vedere microbiologic, în sensul articolului 5, care își are originea într-o pânză freatică sau într-un zăcământ acvifer subteran și care provine de la un izvor prevăzut cu robinete la una sau mai multe ieșiri naturale sau forate. Apa minerală naturală poate fi distinsă clar de apa de băut obișnuită: (a) prin natura sa, care se caracterizează prin componenți minerali, oligoelemente sau alți constituenți și, după caz, prin anumite efecte; (b) prin starea sa primară, ambele caracteristici fiind menținute intacte datorită originii subterane a apei de acest tip, care a fost protejată de toate riscurile poluării.

2. Aceste caracteristici, care pot conferi apei minerale naturale proprietăți favorabile pentru sănătate, ar fi trebuit evaluate: (a) din următoarele puncte de vedere: 1. din punct de vedere geologic și hidrologic; 2. fizic, chimic și fizico-chimic; 3. microbiologic; 4. după caz, farmacologic, fiziologic și clinic; (b) conform criteriilor enumerate în partea II; (c) conform metodelor științifice aprobate de autoritatea competentă. Analizele menționate la litera (a) punctul 4 pot fi facultative atunci când apa prezintă caracteristici ale compoziției în virtutea cărora a fost considerată apă minerală naturală în statul membru de origine înainte de intrarea în vigoare a prezentei directive. Această situație se referă, în special, la cazul în care apa respectivă conține per kg, atât la sursă, cât și după îmbuteliere, un minimum de 1 000 mg din solidele totale în soluție sau un minimum de 250 mg de dioxid de carbon liber.

3. Compoziția, temperatura și alte caracteristici importante ale apei minerale naturale trebuie să rămână stabile în limitele fluctuațiilor naturale; ele nu trebuie să fie afectate, în special, de posibilele variații ale debitului. În sensul articolului 5 alineatul (1), conținutul microbiologic normal al apei minerale naturale este numărul populației bacteriene total acceptabil, constatat la sursă înainte de orice tratare, a cărei compoziție calitativă și cantitativă luată în considerare la recunoașterea apei respective se verifică prin analize periodice.

II. CERINȚE ȘI CRITERII DE APLICARE A DEFINIȚIEI

1.1. Cerințe pentru studiile geologice și hidrologice

Trebuie să existe o cerință pentru prezentarea următoarelor mențiuni:

1.1.1. amplasarea exactă a bazinului de captare cu indicarea altitudinii sale pe o hartă la o scală nu mai mare de 1:1 000;

1.1.2. un raport geologic detaliat asupra originii și naturii terenului;

1.1.3. stratigrafia stratului hidrogeologic;

1.1.4. descrierea operațiunilor de captare;

1.1.5. demarcația suprafeței sau detalii privind alte măsuri de protejare a izvoarelor împotriva poluării.

1.2. Cerințe privind studiile fizice, chimice și fizico-chimice

Aceste studii vor stabili:

1.2.1. debitul izvorului;

1.2.2. temperatura apei la sursă și temperatura înconjurătoare;

1.2.3. relația dintre natura terenului și natura și tipul mineralelor din apă;

1.2.4. reziduurile uscate la 180 °C și 260 °C;

1.2.5. conductivitatea sau rezistivitatea electrică, cu precizarea temperaturii de măsurare;

1.2.6. concentrația ionului de hidrogen (pH);

1.2.7. anionii și cationii;

1.2.8. elementele neionizate;

1.2.9. oligoelementele;

1.2.10. radioactivitatea apei la sursă;

1.2.11. după caz, proporțiile relative de izotopi în elementele constituente ale apei, oxigen (16O-18O) și hidrogen (protiu, deuteriu, tritiu);

1.2.12. toxicitatea anumitor elemente constituente ale apei, luând în considerare limitele stabilite pentru fiecare dintre acestea.

1.3. Criteriile pentru analizele microbiologice la sursă

Aceste analize trebuie să includă:

1.3.1. demonstrarea absenței paraziților și a microorganismelor patogene;

1.3.2. determinarea cantitativă a numărului de microorganisme reactivate indicând contaminarea cu fecale: (a) absența colilor Escherichia coliși a altor corpuri coliforme în 250 ml la 37 °C și 44,5 °C; (b) absența streptococilor fecali în 250 ml; (c) absența bacteriilor anaerobe sporulate sulfito-reducătoare în 50 ml; (d) absența Pseudomonas aeruginosa în 250 ml;

1.3.3. determinarea numărului total de microorganisme reactivate per ml de apă: (a) la 20 - 22 °C în 72 de ore pe agar-agar sau pe un amestec agar-gelatină; (b) la 37 °C în 24 ore pe agar-agar.

1.4. Cerințele privind analizele clinice și farmacologice

1.4.1. Analizele, care trebuie efectuate în conformitate cu metodele recunoscute științific, ar trebui adaptate caracteristicilor speciale ale apei minerale naturale și efectelor sale asupra organismului uman, cum ar fi diureza, funcțiile gastrice și intestinale, compensarea deficitelor minerale.

1.4.2. Stabilirea consistenței și concordanței unui număr considerabil de observații clinice poate, după caz, să înlocuiască analizele menționate la punctul 1.4.1. Analizele clinice pot înlocui în anumite cazuri analizele menționate la punctul 1.4.1, cu mențiunea că obținerea acelorași rezultate poate fi înlesnită prin consistența și concordanța unui număr considerabil de observații.

III. LIMITĂRI SUPLIMENTARE PRIVIND APELE MINERALE CARBOGAZOASE

La sursă sau după îmbuteliere, apele minerale naturale carbogazoase emană spontan dioxid de carbon și într-un mod vizibil în condiții normale de temperatură și presiune. Acestea se împart în trei categorii, la care se aplică următoarele descrieri:

(a) „apă minerală naturală, natural carbogazoasă”, prin care se înțelege apă al cărei conținut de dioxid de carbon de la izvor după decantare, după caz, și după îmbuteliere, este același ca la sursă, luând în considerare, după caz, reintroducerea unei cantități de dioxid de carbon de la aceeași pânză freatică subterană sau de la același zăcământ acvifer, care să compenseze pierderile echivalente înregistrate în timpul operațiunilor menționate și sub rezerva tehnicilor de toleranță obișnuite;

(b) „apă minerală naturală îmbogățită cu dioxid de carbon de la sursă”, prin care se înțelege apa al cărei conținut de dioxid de carbon provenind de la același zăcământ acvifer sau strat de pânză freatică, după decantare, după caz, și după îmbuteliere, este mai mare decât cel stabilit la sursă;

(c) „apă minerală naturală carbogazificată”, prin care se înțelege apă la care a fost adăugat dioxid de carbon având o altă origine decât zăcământul acvifer sau stratul de pânză freatică de la care provine apa.









ANEXA II

CONDIȚII DE EXPLOATARE ȘI COMERCIALIZARE A APELOR MINERALE NATURALE

1. Exploatarea unui izvor de apă minerală naturală se supune unei aprobări din partea autorității țării din care a fost extrasă apa, după ce s-a stabilit că apa respectivă respectă prevederile stabilite în partea I din anexa I.

2. Echipamentele de exploatare a apei trebuie să fie instalate astfel încât să se evite orice posibilitate de contaminare și să se păstreze proprietățile, corespunzătoare celor atribuite acesteia, pe care apa le are la sursă. În acest sens, în special: (a) izvorul sau orificiul de evacuare trebuie protejat împotriva riscului poluării; (b) bazinul de captare, conductele și rezervoarele trebuie să fie din materiale corespunzătoare pentru apă și construite în așa fel încât să prevină orice modificare chimică, fizico-chimică sau microbiologică a apei; (c) condițiile de exploatare, mai ales centralele de spălare și îmbuteliere, trebuie să întrunească cerințele de igienă. În mod special, recipientele trebuie tratate sau fabricate în așa fel încât să se evite efectele adverse asupra caracteristicilor microbiologice și chimice ale apei minerale naturale; (d) este interzis transportul apelor minerale naturale în alte recipiente decât cele autorizate pentru distribuirea către consumatorul final. Cu toate acestea, nu este nevoie să se aplice litera (d) la apele minerale exploatate și comercializate pe teritoriul unui stat membru în cazul în care, în statul membru respectiv, în momentul notificării prezentei directive, a fost autorizat transportul apelor minerale naturale în cisterne de la izvor la fabrica de îmbuteliere.

3. Atunci când, în timpul exploatării, se descoperă că apa minerală naturală este poluată și nu mai prezintă caracteristicile microbiologice prevăzute la articolul 5, persoana care exploatează izvorul trebuie să suspende de îndată toate operațiile, în special procesul de îmbuteliere, până la eradicarea cauzei poluării și până când apa va respecta prevederile articolului 5.

4. Autoritatea competentă din țara de proveniență efectuează controale periodice pentru a verifica dacă: (a) apa minerală naturală cu privire la care a fost autorizată exploatarea izvorului respectă prevederile din partea I din anexa I; (b) se aplică prevederile alineatelor (2) și (3) de către exploatant.









ANEXA III

MENȚIUNI ȘI CRITERII PREVĂZUTE LA ARTICOLUL 9 ALINEATUL (2)







Mențiuni Criterii Oligominerală sau slab mineralizată Conținutul de săruri minerale, calculat ca reziduu fix, nu este mai mare de 500 mg/l Foarte slab mineralizată Conținutul de săruri minerale, calculat ca reziduu fix, nu este mai mare de 50 mg/l Puternic mineralizată Conținutul de săruri minerale, calculat ca reziduu fix, mai mare de 1 500 mg/l Bicarbonatată Conținutul de bicarbonat este mai mare de 600 mg/l Sulfatată Conținutul de sulfați este mai mare de 200 mg/l Clorurată Conținutul de clorură este mai mare de 200 mg/l Calcică Conținutul de calciu este mai mare de 150 mg/l Magneziană Conținutul de magneziu este mai mare de 50 mg/l Fluorurată Conținutul de fluorură este mai mare de 1 mg/l Feruginoasă Conținutul de fier bivalent este mai mare de 1 mg/l Acidulată Conținutul de dioxid de carbon liber este mai mare de 250 mg/l Sodică Conținutul de sodiu este mai mare de 200 mg/l Corespunde pentru prepararea alimentelor destinate sugarilor - Corespunde pentru regim sărac în sodiu Conținutul de sodiu este mai mic de 20 mg/l Poate avea efect laxativ - Poate avea efect diuretic -