2014R0908 — RO — 15.10.2016 — 004.001

Acest document are doar scop informativ și nu produce efecte juridice. Instituțiile Uniunii nu își asumă răspunderea pentru conținutul său. Versiunile autentice ale actelor relevante, inclusiv preambulul acestora, sunt cele publicate în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și disponibile pe site-ul EUR-Lex. Aceste texte oficiale pot fi consultate accesând linkurile integrate în prezentul document.

Astfel cum a fost modificat prin:





rectificat prin









▼B

REGULAMENTUL DE PUNERE ÎN APLICARE (UE) NR. 908/2014 AL COMISIEI

din 6 august 2014

de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (UE) nr. 1306/2013 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește agențiile de plăți și alte organisme, gestiunea financiară, verificarea conturilor, normele referitoare la controale, valorile mobiliare și transparența







CAPITOLUL I

AGENȚII DE PLĂȚI ȘI ALTE ORGANISME

Articolul 1

Procedura de acreditare a agențiilor de plăți

(1) Statele membre desemnează o autoritate la nivel ministerial, responsabilă cu:

(a) acordarea, revizuirea și retragerea acreditării agențiilor de plăți;

(b) îndeplinirea sarcinilor atribuite autorității competente în temeiul prezentului capitol.

(2) Printr-un document oficial, autoritatea competentă decide cu privire la acordarea sau, după revizuire, retragerea acreditării agenției de plăți pe baza unei examinării a criteriilor de acreditare menționate la articolul 1 alineatul (2) din Regulamentul delegat (UE) nr. 907/2014 („criteriile de acreditare”). Autoritatea competentă informează fără întârziere Comisia cu privire la acreditări și la retragerile acreditărilor.

(3) Autoritatea competentă desemnează un organism de audit care să efectueze o examinare înaintea acordării oricărei acreditări (analiză de preacreditare). Organismul de audit este o autoritate de audit sau o altă organizație publică sau privată sau o unitate organizațională a unei autorități care deține competența, abilitățile și capacitatea necesare pentru a efectua audituri. Organismul de audit trebuie să fie independent de agenția de plăți care ar urma să fie acreditată.

Examinarea (analiza de preacreditare) care trebuie efectuată de organismul de audit cuprinde, în special:

(a) procedurile și sistemele stabilite pentru autorizarea și executarea plăților;

(b) repartizarea sarcinilor și caracterul adecvat al controlului intern și extern în ceea ce privește tranzacțiile finanțate din Fondul european de garantare agricolă (FEGA) și din Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR), denumite în continuare împreună „fondurile”;

(c) măsura în care procedurile și sistemele stabilite pot să protejeze bugetul Uniunii, inclusiv măsurile antifraudă în funcție de risc;

(d) securitatea sistemelor de informații;

(e) ținerea evidenței contabile.

Organismul de audit pregătește un raport care detaliază activitățile de audit desfășurate, rezultatele respectivelor activități și propria evaluare privind îndeplinirea de către agenția de plăți a criteriilor de acreditare. Raportul este prezentat autorității competente, care emite apoi actul de acreditare în cazul în care s-a asigurat că agenția de plăți îndeplinește criteriile de acreditare.

(4) În cazul în care consideră că agenția de plăți nu îndeplinește criteriile de acreditare, autoritatea competentă informează agenția de plăți în privința condițiilor specifice pe care trebuie să le îndeplinească înainte de a putea fi acreditată.

În așteptarea punerii în aplicare a eventualelor schimbări necesare pentru îndeplinirea respectivelor condiții specifice, acreditarea poate fi acordată provizoriu pentru o perioadă care urmează a fi stabilită în funcție de gravitatea problemelor identificate și care nu depășește 12 luni. În anumite cazuri justificate corespunzător, la cererea statului membru în cauză, Comisia poate să autorizeze prelungirea perioadei respective.

(5) Informațiile prevăzute la articolul 102 alineatul (1) primul paragraf litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 sunt comunicate imediat după prima acreditare a agenției de plăți și, în orice caz, înainte ca orice cheltuială efectuată de agenția respectivă să fie imputată fondurilor. Aceste informații sunt însoțite de declarații și de documente referitoare la:

(a) responsabilitățile încredințate agenției de plăți;

(b) repartizarea responsabilităților între departamentele agenției de plăți;

(c) relația agenției de plăți cu alte organisme, publice sau private, responsabile cu implementarea oricăror măsuri prin care agenția de plăți impută cheltuieli fondurilor;

(d) procedurile prin care sunt primite, verificate și validate cererile de plată ale beneficiarilor și sunt autorizate, plătite și contabilizate cheltuielile;

(e) dispozițiile referitoare la securitatea sistemelor de informații;

(f) raportul aferent analizei de preacreditare efectuate de organismul de audit menționat la alineatul (3).

(6) Comisia informează Comitetul pentru fondurile agricole în privința agențiilor de plăți acreditate în fiecare stat membru.

Articolul 2

Revizuirea acreditării

(1) Autoritatea competentă supraveghează constant agențiile de plăți de care răspunde, bazându-se în special pe certificatele și rapoartele întocmite de organismul de certificare menționat la articolul 9 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 și monitorizează eventualele deficiențe identificate.

Din trei în trei ani, autoritatea competentă prezintă Comisiei un raport scris privind activitatea sa de supraveghere a agențiilor de plăți și privind monitorizarea activităților acestora. Raportul include o analiză privind îndeplinirea continuă de către agențiile de plăți a criteriilor de acreditare, împreună cu un rezumat al acțiunilor întreprinse pentru remedierea deficiențelor. Autoritatea competentă confirmă dacă o agenție de plăți de care răspunde continuă să îndeplinească criteriile de acreditare.

(2) Statele membre creează un sistem prin care asigură comunicarea fără întârziere către autoritatea competentă a oricărei informații care sugerează că o agenție de plăți nu îndeplinește criteriile de acreditare.

(3) Dacă autoritatea competentă a constatat că o agenție de plăți acreditată nu mai respectă unul sau mai multe dintre criteriile de acreditare într-un mod susceptibil să îngreuneze îndeplinirea sarcinilor prevăzute la articolul 1 alineatul (1) din Regulamentul delegat (UE) nr. 907/2014, autoritatea competentă supune fără întârziere acreditarea agenției de plăți unei perioade de probă. Autoritatea competentă elaborează un plan care include acțiuni și termene pentru remedierea deficiențelor constatate, într-o perioadă care urmează a fi determinată în funcție de gravitatea problemei și care nu depășește 12 luni de la data de la care acreditarea este supusă perioadei de probă. În anumite cazuri justificate corespunzător, la cererea statului membru în cauză, Comisia poate să autorizeze prelungirea perioadei respective.

(4) Autoritatea competentă informează Comisia în privința deciziei sale de a supune acreditarea unei agenții de plăți unei perioade de probă, în privința planului elaborat în conformitate cu alineatul (3), și, ulterior, în privința progreselor realizate în implementarea planului respectiv.

(5) Dacă acreditarea este retrasă, autoritatea competentă acreditează fără întârziere o altă agenție de plăți care îndeplinește condițiile prevăzute la articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, pentru a se asigura că plățile către beneficiari nu sunt întrerupte.

(6) În cazul în care constată că autoritatea competentă nu și-a îndeplinit obligația de a elabora un plan de remediere în conformitate cu alineatul (3) sau că agenția de plăți continuă să fie acreditată fără a fi implementat pe deplin un astfel de plan în perioada stabilită, Comisia cere autorității competente să retragă acreditarea agenției de plăți în cauză, cu excepția cazului în care se efectuează schimbările necesare într-o perioadă de timp care urmează a fi stabilită de Comisie în funcție de gravitatea problemei. Într-o astfel de situație, Comisia poate decide urmărirea deficiențelor prin intermediul procedurii de verificare a conformității, în conformitate cu articolul 52 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013.

Articolul 3

Declarația de gestiune

(1) Declarația de gestiune menționată la articolul 7 alineatul (3) primul paragraf litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 se elaborează în timp util pentru ca organismul de certificare să poată emite avizul menționat la articolul 9 alineatul (1) din respectivul regulament.

Declarația de gestiune se întocmește în forma prezentată în anexa I la prezentul regulament și poate fi însoțită de rezerve care cuantifică potențialul impact financiar. În cazul în care sunt exprimate rezerve, declarația include un plan de măsuri de remediere și un calendar precis pentru implementarea acestuia.

(2) Declarația de gestiune se bazează pe o supraveghere eficace a sistemului de gestionare și control utilizat de-a lungul anului.

Articolul 4

Organismul de coordonare

(1) Organismul de coordonare menționat la articolul 7 alineatul (4) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 funcționează ca interlocutor unic al Comisiei pentru statul membru în cauză, pentru toate problemele legate de fonduri, în ceea ce privește:

(a) diseminarea de informații și orientări referitoare la funcțiile și operațiunile agențiilor de plăți către respectivele agenții de plăți și către organismele responsabile cu implementarea acestor orientări, precum și promovarea aplicării lor armonizate;

(b) comunicarea către Comisie a informațiilor menționate la articolele 7 și 102 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013;

(c) punerea la dispoziția Comisiei a întregii evidențe a tuturor informațiilor contabile necesare în scopuri statistice și de control.

(2) O agenție de plăți poate îndeplini rolul de organism de coordonare, cu condiția ca cele două funcții să fie menținute separate.

(3) În conformitate cu procedurile naționale, în îndeplinirea sarcinilor sale, agenția de plăți poate să facă apel la alte organisme sau departamente administrative, în special la cele cu competență contabilă sau tehnică.

(4) Confidențialitatea, integritatea și disponibilitatea tuturor datelor informatice deținute de organismul de coordonare sunt asigurate prin măsuri adaptate structurii administrative, personalului și mediului tehnologic ale fiecărui organism de coordonare. Efortul financiar și tehnologic trebuie să fie proporțional cu riscurile reale asumate.

(5) Comunicările prevăzute la articolul 102 alineatul (1) primul paragraf litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 se efectuează imediat după prima acreditare a organismului de coordonare și, în orice caz, înainte să fie imputată fondurilor orice cheltuială de care răspunde organismul respectiv. Comunicările sunt însoțite de documentul de acreditare a organismului, precum și de informații privind condițiile administrative, de contabilitate și de control intern referitoare la funcționarea organismului.

Articolul 5

Certificare

(1) Autoritatea competentă desemnează organismul de certificare prevăzut la articolul 9 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013.

(2) Organismul de certificare își organizează activitatea în mod eficace și eficient și își efectuează controalele respectând un calendar adecvat, ținând seama de natura și de calendarul tranzacțiilor pentru exercițiul financiar în cauză.

(3) Avizul care trebuie furnizat de organismul de certificare în conformitate cu articolul 9 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 se redactează anual.

Avizul se bazează pe activitatea de audit care trebuie desfășurată în conformitate cu articolele 6 și 7 din prezentul regulament.

(4) Organismul de certificare întocmește un raport bazat pe constatările sale. Raportul include funcțiile delegate. Raportul trebuie să precizeze dacă, în perioada care face obiectul raportului:

(a) agenția de plăți a îndeplinit criteriile de acreditare;

(b) procedurile agenției de plăți au fost de așa natură încât să ofere o asigurare rezonabilă că cheltuielile imputate fondurilor au fost efectuate în conformitate cu normele Uniunii, asigurându-se astfel faptul că operațiunile subiacente au fost legale și regulamentare și că recomandările de îmbunătățire, dacă au existat, au fost puse în aplicare;

(c) conturile anuale menționate la articolul 29 din prezentul regulament au fost ținute în conformitate cu registrele și evidențele agenției de plăți;

(d) situațiile cheltuielilor și ale operațiunilor de intervenție au fost o evidență material adevărată, completă și exactă a operațiunilor imputate fondurilor;

(e) interesele financiare ale Uniunii au fost protejate în mod corespunzător în ceea ce privește avansurile plătite, garanțiile obținute, stocurile de intervenție, precum și sumele de încasat.

Raportul include informații privind numărul și calificările membrilor personalului care au efectuat auditul, activitatea desfășurată, numărul tranzacțiilor examinate, nivelul de semnificație și de încredere obținut, eventualele puncte slabe constatate și recomandări emise în scopul îmbunătățirii, precum și operațiunile, atât cele ale organismului de certificare, cât și cele ale altor organisme de audit, interne sau externe față de agenția de plăți, de la care s-au obținut toate sau o parte dintre asigurările organismului de certificare privind aspectele incluse în raport.

Articolul 6

Principii de audit

(1) Auditul de certificare se efectuează în conformitate cu standarde de audit acceptate la nivel internațional.

(2) Organismul de certificare elaborează o strategie de audit care stabilește domeniul de aplicare, calendarul și direcția auditului de certificare, metodele de audit și metodologia de eșantionare. Pe baza riscului de audit estimat, se elaborează un plan de audit pentru fiecare exercițiu financiar auditat. La cerere, organismul de certificare furnizează Comisiei strategia de audit și planul de audit.

(3) Nivelul rezonabil de asigurare de audit care trebuie obținut în urma testelor de audit se obține prin evaluarea sistemului de control, inclusiv prin testarea de conformitate și testarea de fond a cheltuielilor, sistemul fiind alcătuit din testarea detaliilor și din proceduri analitice.

(4) Comisia stabilește orientări care cuprind, în special:

(a) precizări și orientări suplimentare cu privire la auditul de certificare care trebuie efectuat;

(b) stabilirea nivelului rezonabil al asigurării de audit care trebuie obținut în urma testelor de audit.

Articolul 7

Metodele de audit

(1) Metodele de audit relevante pentru auditul de certificare sunt definite în strategia de audit prevăzută la articolul 6 alineatul (2).

(2) Pentru îndeplinirea obiectivelor auditului și pentru emiterea avizului în conformitate cu articolul 9 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, etapele auditului trebuie să includă audituri ale sistemelor, teste de fond și verificarea reconcilierilor referitoare la declarațiile financiare și de gestiune.

(3) Testarea de fond a cheltuielilor cuprinde verificarea legalității și a regularității operațiunilor subiacente la nivelul beneficiarilor finali. În aceste scopuri, organismul de certificare poate însoți agenția de plăți atunci când aceasta efectuează nivelul secundar de controale la fața locului. Organismul de certificare nu poate însoți agenția de plăți atunci când aceasta efectuează controalele inițiale la fața locului, cu excepția situațiilor în care ar fi fizic imposibil să se reverifice controlul inițial efectuat de agenția de plăți. În ceea ce privește testele de fond, organismele de certificare pot utiliza o metodă de eșantionare integrată.

(4) Comisia furnizează condiții și orientări suplimentare cu privire la elaborarea procedurilor de audit, la integrarea eșantionării, la planificarea și la efectuarea reverificării la fața locului a tranzacțiilor, prin intermediul orientărilor menționate la articolul 6 alineatul (4).







CAPITOLUL II

GESTIONAREA FINANCIARĂ A FONDURILOR







SECȚIUNEA 1

Dispoziții generale

Articolul 8

Conturile agențiilor de plăți

(1) Fiecare agenție de plăți ține un set de conturi dedicate exclusiv evidenței contabile a cheltuielilor și veniturilor menționate la articolul 4 alineatul (1) și la articolele 5 și 43 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 și utilizării fondurilor puse la dispoziția sa pentru acoperirea cheltuielilor corespunzătoare. Respectivele evidențe contabile trebuie să permită distingerea și furnizarea separată a datelor financiare pentru FEGA și FEADR.

(2) Agențiile de plăți ale statelor membre care nu au adoptat moneda euro țin evidențe contabile cu sume exprimate în moneda în care au fost efectuate cheltuielile și au fost încasate veniturile. Cu toate acestea, pentru a permite consolidarea tuturor cheltuielilor și veniturilor lor, agențiile de plăți în cauză trebuie să poată furniza datele corespunzătoare în moneda națională și în euro.

(3) În ceea ce privește FEADR, fiecare agenție de plăți desemnată pentru un program de dezvoltare rurală ține o evidență contabilă care permite identificarea tuturor operațiunilor pentru fiecare program și pentru fiecare măsură. Aceste evidențe contabile includ, în special:

(a) cuantumul cheltuielilor publice și cuantumul contribuției din partea Uniunii plătite pentru fiecare operațiune;

(b) cuantumurile care trebuie recuperate de la beneficiari pentru neregularitățile sau neglijențele constatate;

(c) sumele recuperate, cu indicarea operațiunii inițiale.







SECȚIUNEA 2

Conturile FEGA

Articolul 9

Furnizarea de informații de către statele membre

Statele membre strâng și păstrează la dispoziția Comisiei informații privind totalul cheltuielilor efectuate și al veniturilor alocate și încasate în fiecare săptămână, după cum urmează:

(a) până cel târziu în a treia zi lucrătoare a fiecărei săptămâni, informații privind totalul cheltuielilor efectuate și al veniturilor alocate încasate de la începutul lunii până la sfârșitul săptămânii precedente;

(b) până cel târziu în a treia zi lucrătoare a lunii, atunci când săptămâna se întinde pe două luni, informații privind totalul cheltuielilor efectuate și al veniturilor alocate încasate în cursul lunii precedente.

Articolul 10

Comunicarea de informații de către statele membre

(1) În conformitate cu articolul 102 alineatul (1) primul paragraf litera (c) punctele (i) și (ii) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, statele membre trimit Comisiei, prin mijloace electronice, următoarele informații și documente, care fac obiectul articolelor 11 și 12 din prezentul regulament:

(a) până cel târziu în a treia zi lucrătoare a fiecărei luni, informații privind totalul cheltuielilor efectuate și al veniturilor alocate încasate în cursul lunii precedente, pe baza modelului pus la dispoziția statelor membre de către Comisie prin intermediul sistemelor de informații, precum și orice informații care explică eventualele diferențe substanțiale dintre estimările elaborate în conformitate cu alineatul (2) litera (a) punctul (iii) din prezentul articol și cheltuielile efectuate și veniturile alocate încasate;

(b) până cel târziu în a douăsprezecea zi a fiecărei luni, declarația de cheltuieli menționată la articolul 18 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013. Cu toate acestea, comunicarea privind cheltuielile efectuate și veniturile alocate încasate între 1 și 15 octombrie se transmite până la 27 octombrie.

(2) Declarația de cheltuieli menționată la alineatul (1) litera (b) constă în:

(a) o declarație, întocmită de fiecare agenție de plăți pe baza modelului pus la dispoziția statelor membre de către Comisie prin intermediul sistemelor de informații, defalcată în conformitate cu nomenclatura bugetului Uniunii și în funcție de tipul de cheltuială și de venit, pe baza unei nomenclaturi detaliate puse la dispoziția statelor membre și care cuprinde: (i) cheltuielile efectuate și veniturile alocate încasate în cursul lunii precedente; (ii) totalul cheltuielilor efectuate și al veniturilor alocate încasate de la începutul exercițiului financiar și până la sfârșitul lunii precedente; (iii) estimările cheltuielilor efectuate și ale veniturilor alocate, cuprinzând, după caz: — numai luna curentă și următoarele două luni; — luna curentă, următoarele două luni și perioada până la sfârșitul exercițiului financiar; (iv) date suplimentare, dacă sunt necesare;

(b) un rezumat al datelor menționate la litera (a), pentru toate agențiile de plăți ale statului membru în cauză, elaborat de acesta pe baza modelului pus la dispoziția statelor membre de către Comisie prin intermediul sistemelor de informații;

(c) evidențele contabile care dovedesc cheltuielile și veniturile legate de intervenția publică menționate la articolul 19 alineatul (2).

(3) Toate informațiile financiare necesare în temeiul prezentului articol se comunică în euro.

Articolul 11

Norme generale privind declarația de cheltuieli și veniturile alocate

(1) Fără a se aduce atingere dispozițiilor speciale referitoare la declarațiile de cheltuieli și venituri legate de depozitarea publică menționate la articolul 12, cheltuielile și veniturile alocate declarate de agențiile de plăți pentru o anumită lună trebuie să corespundă plăților și încasărilor efectuate în mod real în acea lună.

Respectivele cheltuieli și venituri trebuie înscrise în evidența contabilă a bugetului FEGA pentru exercițiul financiar N.

Totuși:

(a) cheltuielile care pot fi plătite înainte de implementarea dispoziției care permite suportarea lor totală sau parțială din FEGA pot fi declarate numai: — pentru luna în care a fost implementată dispoziția în cauză; — sau — pentru luna care urmează implementării dispoziției respective;

(b) veniturile alocate pe care statul membru le datorează Comisiei trebuie declarate pentru luna în care expiră termenul pentru plata sumelor corespunzătoare, prevăzut în legislația Uniunii;

(c) corecțiile decise de Comisie în cadrul verificării conturilor și al verificării conformității se deduc din plățile lunare menționate sau se adaugă la acestea direct de către Comisie, după caz, menționate la articolul 33 alineatul (2) sau la articolul 34 alineatul (8). Totuși, statele membre includ sumele corespunzătoare acestor corecții în declarația întocmită pentru luna pentru care s-au efectuat corecțiile.

(2) Cheltuielile și veniturile alocate sunt luate în considerare la data la care a fost debitat sau creditat contul agenției de plăți. Totuși, pentru plăți, data care trebuie luată în considerare poate fi cea la care agenția în cauză a emis documentul de plată și l-a trimis unei instituții financiare sau beneficiarului. Fiecare agenție de plăți utilizează aceeași metodă pe durata întregului exercițiu financiar.

(3) Cheltuielile și veniturile alocate declarate în conformitate cu alineatul (1) pot să cuprindă corecții ale sumelor declarate pentru lunile precedente din același exercițiu financiar.

Atunci când, la nivelul unei agenții de plăți, corecțiile aduse veniturilor alocate determină declararea unor venituri negative alocate pentru o linie bugetară, corecțiile excedentare se reportează în luna următoare. După caz, acestea se regularizează la momentul verificării conturilor pentru anul în cauză.

(4) Ordinele de plată neexecutate, precum și plățile debitate în cont și apoi recreditate apar în evidența contabilă ca deduceri din cheltuielile pentru luna în care este raportată agenției de plăți neexecutarea sau anularea.

(5) Se consideră că, dacă sunt grevate de creanțe, plățile datorate din FEGA au fost efectuate în întregime în sensul aplicării alineatului (1):

(a) la data plății sumei datorate beneficiarului, dacă creanța este mai mică decât cheltuielile regularizate;

(b) la data compensării, dacă cheltuielile sunt mai mici decât creanța sau egale cu aceasta.

(6) Datele cumulative referitoare la cheltuielile și la veniturile alocate care pot fi imputate unui anumit exercițiu financiar, care trebuie transmise Comisiei până cel târziu la 27 octombrie, pot fi corectate numai în conturile anuale care trebuie trimise Comisiei în conformitate cu articolul 102 alineatul (1) primul paragraf litera (c) punctul (iii) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013.

Articolul 12

Norme speciale privind declarațiile de cheltuieli referitoare la depozitarea publică

(1) Operațiunile care trebuie luate în considerare pentru întocmirea declarațiilor de cheltuieli referitoare la depozitarea publică sunt cele înregistrate la sfârșitul unei anumite luni în conturile agenției de plăți, efectuate de la începutul anului fiscal în sensul articolului 3 alineatul (3) primul paragraf litera (a) din Regulamentul delegat (UE) nr. 907/2014, până la sfârșitul respectivei luni.

(2) Respectivele declarații de cheltuieli cuprind valorile și sumele stabilite în conformitate cu articolele 17 și 18 din prezentul regulament și cu articolul 4 din Regulamentul delegat (UE) nr. 906/2014 al Comisiei ( 1 ), înregistrate în evidența contabilă de agențiile de plăți în luna care urmează celei la care se referă operațiunile.

Totuși:

(a) în cazul operațiunilor efectuate în cursul lunii septembrie, valorile și sumele se înregistrează în evidența contabilă de către agențiile de plăți până cel târziu la 15 octombrie;

(b) în cazul sumelor globale de depreciere menționate la articolul 3 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul delegat (UE) nr. 906/2014, sumele se înregistrează în evidența contabilă la data stabilită în decizia care le prevede.

Articolul 13

Decizia de plată a Comisiei

(1) Pe baza datelor trimise în conformitate cu articolul 10 alineatul (1) litera (b) din prezentul regulament, Comisia decide să efectueze plățile lunare în temeiul articolului 18 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, fără a aduce atingere corecțiilor care pot fi efectuate prin intermediul unor decizii ulterioare în conformitate cu articolele 51 și 52 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 și luând în considerare reducerile și suspendările decise în conformitate cu articolul 41 din regulamentul respectiv.

(2) Dacă cheltuielile totale declarate de statele membre pentru exercițiul financiar următor depășesc trei sferturi din totalul creditelor pentru exercițiul financiar în curs, angajamentele anticipate menționate la articolul 170 alineatul (3) din Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 și plățile lunare corespunzătoare se acordă proporțional cu declarațiile de cheltuieli, până la o limită maximă de 75 % din creditele pentru exercițiul financiar în curs. În deciziile referitoare la rambursările ulterioare, Comisia ia în considerare soldul sumelor nerambursate statelor membre.

Articolul 14

Punerea resurselor la dispoziția statelor membre

(1) Prin decizia de efectuare a plăților lunare, Comisia pune la dispoziția statelor membre, în cadrul creditelor bugetare, resursele necesare acoperirii cheltuielilor care trebuie finanțate din FEGA, mai puțin suma corespunzătoare veniturilor alocate, în contul deschis de fiecare stat membru.

Atunci când plățile care trebuie efectuate de către Comisie, minus veniturile alocate, generează un cuantum negativ pentru un stat membru, deducerile excedentare se reportează în lunile următoare.

(2) Fiecare state membru notifică Comisiei denumirea și numărul contului menționat la alineatul (1), conform formatului pus de Comisie la dispoziția statului membru respectiv.

Articolul 15

Comunicarea în cadrul intervenției publice

(1) Agențiile de plăți transmit Comisiei:

(a) la solicitarea Comisiei, documentele și informațiile menționate la articolul 3 alineatul (7) din Regulamentul delegat (UE) nr. 907/2014 și dispozițiile administrative naționale suplimentare adoptate pentru aplicarea și gestionarea măsurilor de intervenție;

(b) până la ziua prevăzută la articolul 10 alineatul (1) litera (b) din prezentul regulament, informațiile privind depozitarea publică, pe baza modelelor pe care Comisia le-a pus la dispoziția statelor membre prin intermediul sistemelor de informații.

(2) Sistemele relevante de informații menționate la articolul 24 se utilizează pentru efectuarea notificărilor și a schimburilor de informații și pentru întocmirea documentelor referitoare la cheltuielile aferente intervenției publice.

Articolul 16

Conținutul evidențelor de depozitare publică ce trebuie ținute de agențiile de plăți

(1) Evidența stocurilor prevăzută la articolul 3 alineatul (3) primul paragraf litera (a) din Regulamentul delegat (UE) nr. 907/2014 conține următoarele categorii de elemente, prezentate separat:

(a) cantitățile de produse înregistrate la intrarea și la scoaterea din depozitare, cu sau fără mutare fizică;

(b) cantitățile utilizate pentru distribuirea gratuită către persoanele cele mai defavorizate în cadrul Fondului de ajutor european pentru cele mai defavorizate persoane și contabilizate în conformitate cu articolul 4 alineatul (3) din Regulamentul delegat (UE) nr. 906/2014, cu diferențierea celor care fac obiectul unui transfer spre un alt stat membru;

(c) cantitățile prelevate ca eșantioane, cu diferențierea eșantioanelor prelevate de cumpărători;

(d) cantitățile care, după verificarea prin control vizual în contextul inventarului anual sau în timpul inspecției după recepția în stocul de intervenție, nu mai pot fi reambalate și fac obiectul vânzărilor directe;

(e) cantitățile lipsă, din motive identificabile sau neidentificabile, inclusiv cele care corespund limitelor de toleranță legale;

(f) cantitățile deteriorate;

(g) cantitățile excedentare;

(h) cantitățile lipsă care depășesc limitele de toleranță;

(i) cantitățile care au intrat în depozitare și despre care s-a constatat că nu îndeplinesc cerințele și a căror preluare a fost refuzată din această cauză;

(j) cantitățile nete aflate în depozitare la sfârșitul fiecărei luni sau al fiecărui an fiscal care sunt reportate pentru luna următoare sau pentru anul fiscal următor.

(2) Contabilitatea financiară prevăzută la articolul 3 alineatul (3) primul paragraf litera (a) din Regulamentul delegat (UE) nr. 907/2014 conține:

(a) valoarea cantităților menționate la alineatul (1) litera (a) din prezentul articol, indicând separat valoarea cantităților achiziționate și valoarea cantităților vândute;

(b) valoarea contabilă a cantităților utilizate sau contabilizate în cadrul regimului de distribuire gratuită menționat la alineatul (1) litera (b) din prezentul articol;

(c) costurile de finanțare menționate la articolul 3 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul delegat (UE) nr. 906/2014;

(d) cheltuielile cu operațiunile fizice menționate la articolul 3 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul delegat (UE) nr. 906/2014;

(e) cuantumurile rezultate din deprecierea menționată la articolul 3 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul delegat (UE) nr. 906/2014;

(f) cuantumurile percepute sau recuperate de la vânzători, cumpărători și depozitari, altele decât cele menționate la articolul 20 alineatul (2) din prezentul regulament;

(g) cuantumul rezultat din vânzările directe realizate după inventarul anual sau în urma controalelor efectuate după recepția produselor în depozitarea de intervenție;

(h) pierderile și câștigurile ce rezultă din scoaterile de produse, ținând cont de deprecierea menționată la litera (e) din prezentul alineat;

(i) alte debite și credite, în special cele corespunzătoare cantităților menționate la alineatul (1) literele (c)-(g) din prezentul articol;

(j) valoarea contabilă medie, exprimată în tone sau în hectolitri, după caz.

Articolul 17

Contabilitatea legată de intervenția publică

(1) Elementele menționate la articolul 16 sunt contabilizate cu cantitățile, valorile, sumele și mediile efectiv înregistrate de către agențiile de plăți sau pentru valorile și sumele calculate pe baza sumelor standard stabilite de Comisie.

(2) Înregistrările și calculele menționate la alineatul (1) se efectuează cu condiția aplicării următoarelor norme:

(a) costurile aferente scoaterii cantităților în cazul cărora s-au înregistrat pierderi cantitative sau deteriorări, în conformitate cu normele prevăzute în anexele VI și VII din Regulamentul delegat (UE) nr. 906/2014, sunt înscrise în contabilitate numai în cazul cantităților efectiv vândute și scoase din depozitare;

(b) cantitățile înregistrate ca lipsă în urma unui transfer între state membre nu sunt considerate intrate în depozitare în statul membru de destinație și nu sunt acoperite de costurile standard aferente intrării;

(c) costurile standard aferente intrării și scoaterii fixate pentru transport și transfer se introduc în conturi dacă respectivele costuri nu sunt considerate, în conformitate cu normele Uniunii, ca făcând parte integrantă din costurile de transport;

(d) cu excepția cazului în care normele specifice ale Uniunii conțin dispoziții contrare, sumele provenite din vânzarea produselor deteriorate, precum și orice alte sume primite în acest context nu se înscriu în evidențele contabile ale FEGA;

(e) eventualele cantități excedentare înregistrate se contabilizează ca sumă negativă, în situația și în mutările stocurilor, la cantitățile lipsă. Cantitățile respective sunt incluse atunci când se stabilesc cantitățile care depășesc limita de toleranță;

(f) alte eșantioane decât cele prelevate de cumpărători se contabilizează în conformitate cu punctul 2 litera (a) din anexa VII la Regulamentul delegat (UE) nr. 906/2014.

(3) Corecțiile efectuate de Comisie în ceea ce privește elementele menționate la articolul 16 pentru anul fiscal în curs trebuie notificate Comitetului pentru fondurile agricole. Aceste corecții pot fi notificate statelor membre cu ocazia unei decizii de plată lunare sau, dacă nu, la momentul deciziei privind verificarea conturilor. Corecțiile sunt contabilizate de agențiile de plăți în condițiile prevăzute în respectiva decizie.

Articolul 18

Datele pentru înscrierea cheltuielilor și a veniturilor și a mutărilor produselor în evidența contabilă a intervenției publice

(1) Diversele elemente de cheltuieli și venituri se înscriu în evidența contabilă la data la care are loc operațiunea fizică în temeiul măsurii de intervenție publică, cu utilizarea ratei de schimb menționate la articolul 3 alineatul (2) din Regulamentul delegat (UE) 906/2014.

Totuși, datele următoare se aplică în cazurile enumerate mai jos:

(a) data primirii, în cazul sumelor primite sau recuperate menționate la articolul 16 alineatul (2) literele (f) și (g) din prezentul regulament;

(b) data plății efective a costurilor legate de operațiunile fizice, atunci când aceste costuri nu sunt acoperite de sume standard.

(2) Diversele elemente legate de mutarea fizică a produselor și de gestionarea stocurilor se introduc în evidențele contabile la data la care are loc operațiunea fizică în temeiul măsurii de intervenție.

Totuși, datele următoare se aplică în cazurile enumerate mai jos:

(a) data preluării produselor de către agenția de plăți, în conformitate cu articolul 31 alineatul (2) și cu articolul 33 din Regulamentul (UE) nr. 1272/2009 al Comisiei ( 2 ), pentru cantitățile care intră în depozitare publică fără schimbarea locului de depozitare;

(b) în ceea ce privește cantitățile lipsă sau deteriorate și excedentare, data constatării faptelor în cazul cantităților lipsă sau deteriorate și al cantităților excedentare;

(c) data scoaterii efective a produselor din depozitare, în cazul vânzărilor directe ale produselor rămase în depozitare care nu mai pot fi reambalate după examinarea vizuală în contextul inventarului anual sau în timpul inspecției după recepția în stocul de intervenție;

(d) ultima zi a anului fiscal, în cazul eventualelor pierderi care depășesc limita de toleranță menționată la articolul 4 alineatul (2) din Regulamentul delegat (UE) nr. 907/2014.

Articolul 19

Suma finanțată în cadrul intervenției publice

(1) Suma care urmează a fi finanțată în temeiul măsurilor de intervenție menționate la articolul 2 din Regulamentul delegat (UE) nr. 906/2014 se stabilește pe baza evidențelor contabile întocmite și ținute de agențiile de plăți în conformitate cu articolul 3 alineatul (3) primul paragraf litera (a) din Regulamentul delegat (UE) nr. 907/2014 și în care sunt debitate și creditate diferitele elemente de cheltuieli și, respectiv, venituri menționate la articolul 16 din prezentul regulament, ținând cont, atunci când este necesar, de sumele cheltuielilor stabilite în cadrul legislației agricole sectoriale.

(2) Agențiile de plăți sau organismele de coordonare, după caz, transmit Comisiei, în fiecare lună și în fiecare an, prin mijloace electronice, pe baza modelelor puse de Comisie la dispoziția statelor membre prin intermediul sistemelor de informații, informațiile necesare pentru finanțarea cheltuielilor aferente depozitării publice și evidențele contabile care dovedesc cheltuielile și veniturile legate de depozitarea publică, sub formă de tabele (tabele P-STO), până la data prevăzută la articolul 10 alineatul (1) litera (b) și până la data prevăzută la articolul 30 alineatul (2).

Articolul 20

Declarații de cheltuieli și venituri aferente intervenției publice

(1) Finanțarea din FEGA în temeiul măsurilor de intervenție menționate la articolul 2 din Regulamentul delegat (UE) nr. 906/2014 este egală cu cheltuielile, calculate pe baza informațiilor notificate de agenția de plăți, după deducerea eventualelor venituri rezultate din măsurile de intervenție, validate prin sistemul de informații creat de Comisie și incluse de agenția de plăți în declarația sa de cheltuieli întocmită în conformitate cu articolul 12 din prezentul regulament.

(2) Sumele recuperate în conformitate cu articolul 54 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 și sumele primite sau recuperate de la vânzători, cumpărători și depozitari care îndeplinesc criteriile prevăzute la articolul 43 din regulamentul menționat sunt declarate la bugetul FEGA în condițiile prevăzute la articolul 10 alineatul (2) litera (a) din prezentul regulament.







SECȚIUNEA 3

Conturile FEADR

Articolul 21

Previzionarea cererilor de finanțare

Pentru fiecare program de dezvoltare rurală menționat la articolul 6 din Regulamentul (UE) nr. 1305/2013 al Parlamentului European și al Consiliului ( 3 ) și în conformitate cu articolul 102 alineatul (1) primul paragraf litera (c) punctul (ii) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, statele membre trimit Comisiei, de două ori pe an, până la 31 ianuarie și până la 31 august cel târziu, previziunile lor privind sumele care trebuie finanțate din FEADR pentru exercițiul financiar respectiv. În plus, statele membre trimit o estimare actualizată a cererilor lor de finanțare pentru următorul exercițiu financiar.

Respectivele previziuni și respectiva estimare actualizată se trimit prin intermediul unor date structurate care utilizează sistemul de informații SFC2014, prevăzut în capitolul I din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 184/2014 al Comisiei ( 4 ).

Articolul 22

Declarații de cheltuieli

(1) Agențiile de plăți trebuie să declare cheltuielile pentru fiecare program de dezvoltare rurală menționat la articolul 6 din Regulamentul (UE) nr. 1305/2013.

Pentru fiecare măsură de dezvoltare rurală, agențiile de plăți trebuie să precizeze într-o declarație de cheltuieli:

(a) suma cheltuielilor publice eligibile pentru care agenția de plăți a plătit efectiv contribuția corespunzătoare din FEADR în timpul fiecăreia dintre perioadele de referință specificate la alineatul (2) din prezentul articol;

(b) informațiile suplimentare privind instrumentele financiare menționate în partea a doua titlul IV din Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului ( 5 );

(c) informațiile suplimentare privind avansurile plătite beneficiarilor menționate la articolul 75 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013;

(d) suma recuperată în timpul perioadei curente menționate la alineatul (2) din prezentul articol.

(2) De îndată ce Comisia aprobă un program de dezvoltare rurală, statele membre trimit Comisiei, în conformitate cu articolul 102 alineatul (1) primul paragraf litera (c) punctul (i) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, declarațiile de cheltuieli până la termenele următoare:

(a) până cel târziu la 30 aprilie, în cazul cheltuielilor din perioada 1 ianuarie-31 martie;

(b) până cel târziu la 31 iulie, în cazul cheltuielilor din perioada 1 aprilie-30 iunie;

(c) până cel târziu la 10 noiembrie, în cazul cheltuielilor din perioada 1 iulie-15 octombrie;

(d) până cel târziu la 31 ianuarie, în cazul cheltuielilor din perioada 16 octombrie-31 decembrie.

▼M1

Cu toate acestea, toate cheltuielile efectuate de agențiile de plăți către beneficiari, în conformitate cu articolul 65 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 până la sfârșitul ultimei perioade, astfel cum se specifică la primul paragraf din prezentul alineat, înaintea aprobării unui program de dezvoltare rurală menționat la articolul 6 din Regulamentul (UE) nr. 1305/2013, se efectuează sub responsabilitatea statelor membre și sunt declarate Comisiei în prima declarație de cheltuieli care urmează după aprobarea programului respectiv. Aceeași regulă se aplică, mutatis mutandis, în cazul modificării unui program de dezvoltare rurală, astfel cum se menționează la articolul 11 din Regulamentul (UE) nr. 1305/2013, cu excepția ajustărilor pentru planul de finanțare, astfel cum se menționează la articolul 23 alineatul (2) din prezentul regulament.

▼B

(3) Agențiile de plăți pentru programele de dezvoltare rurală prezintă declarațiile de cheltuieli sub formă de date structurate în cadrul sistemului de informații SFC2014, prevăzut în capitolul I din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 184/2014.

(4) ►M4 Fără a aduce atingere articolului 83 din Regulamentul (UE) nr. 1303/2013, atunci când ordonatorul de credite subdelegat necesită verificări suplimentare, din cauza furnizării unor informații incomplete sau neclare sau din cauza unor dezacorduri, a unor diferențe de interpretare sau a oricăror altor inconsecvențe legate de o declarație de cheltuieli pentru o perioadă de referință, rezultate în special din necomunicarea informațiilor solicitate în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 1305/2013 și cu actele Comisiei adoptate în temeiul regulamentului menționat, statul membru în cauză furnizează informații suplimentare, la cererea ordonatorului de credite subdelegat, într-un termen stabilit în respectiva cerere în funcție de gravitatea problemei. ◄

Termenul limită prevăzut pentru plățile intermediare prevăzut la articolul 36 alineatul (5) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 poate fi întrerupt pentru toată suma care face obiectul cererii de plată sau pentru o parte a acestei sume, de la data transmiterii solicitării de informații și până la data primirii informațiilor solicitate, dar fără depășirea perioadei maxime prevăzute la articolul 83 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1303/2013.

Dacă statul membru în cauză nu răspunde solicitării de informații suplimentare în termenul stabilit în cererea respectivă sau dacă răspunsul este considerat nesatisfăcător ori arată că normele aplicabile nu au fost respectate sau că fondurile Uniunii au fost utilizate în mod necorespunzător, Comisia poate suspenda sau reduce plățile în conformitate cu articolul 41 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013.

(5) Cheltuielile declarate pentru o anumită perioadă pot conține corecții ale datelor declarate pentru perioadele anterioare de declarare ale aceluiași exercițiu financiar.

Corecțiile aplicabile cheltuielilor și veniturilor alocate care urmează a fi imputate exercițiului financiar neintroduse în declarațiile menționate la alineatul (2) literele (a), (b) și (c) pot fi efectuate numai în conturile anuale care trebuie trimise Comisiei în conformitate cu articolul 102 alineatul (1) primul paragraf litera (c) punctul (iii) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013.

Articolul 23

Calculul sumei de plătit

▼M3

(1) Contribuția Uniunii care urmează să fie plătită pentru cheltuielile publice eligibile se calculează după cum urmează:

(a) în ceea ce privește programele de dezvoltare rurală menționate la articolul 15 din Regulamentul (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului: pentru fiecare perioadă de referință menționată la articolul 22 alineatul (2) din prezentul regulament, pe baza ratei contribuției FEADR pentru fiecare prioritate menționată în planul de finanțare în vigoare în prima zi a perioadei respective;

(b) în ceea ce privește programele de dezvoltare rurală menționate la articolul 6 din Regulamentul (UE) nr. 1305/2013: pentru fiecare perioadă de referință menționată la articolul 22 alineatul (2) din prezentul regulament, pe baza ratei contribuției FEADR pentru fiecare măsură, pentru fiecare tip de operațiune care beneficiază de o anumită rată a contribuției FEADR și pentru asistența tehnică menționate în planul de finanțare în vigoare în prima zi a perioadei respective.

Calculul trebuie să țină seama de corecțiile aduse contribuției Uniunii, astfel cum au fost prezentate în declarația de cheltuieli pentru perioada respectivă.

Prin derogare de la primul paragraf, pentru programele de dezvoltare rurală modificate în conformitate cu articolul 70 alineatul (4c) din Regulamentul (CE) nr. 1698/2005, contribuția Uniunii se calculează pe baza ratei contribuției FEADR pentru fiecare prioritate menționată în planul de finanțare în vigoare în ultima zi a perioadei de referință.

(2) Fără a aduce atingere plafonului prevăzut la articolul 34 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, atunci când totalul combinat al contribuției Uniunii plătite în temeiul programului de dezvoltare rurală depășește totalul programat pentru o măsură, în ceea ce privește programele de dezvoltare rurală menționate la articolul 6 din Regulamentul (UE) nr. 1305/2013, sau pentru o prioritate, în ceea ce privește programele de dezvoltare rurală menționate la articolul 15 din Regulamentul (CE) nr. 1698/2005, suma care trebuie plătită se reduce la suma programată pentru respectiva măsură sau prioritate. Orice contribuție a Uniunii astfel exclusă poate fi plătită ulterior, cu condiția ca statul membru să fi prezentat un plan de finanțare adaptat, iar acesta să fi fost acceptat de către Comisie.

▼B

(3) Comisia plătește contribuția Uniunii, sub rezerva disponibilității resurselor, în contul (conturile) deschis(e) de fiecare stat membru.

Fiecare stat membru notifică Comisiei denumirea contului sau numerele de cont, în conformitate cu formatul pus de Comisie la dispoziția statului membru respectiv.







SECȚIUNEA 4

Dispoziții comune pentru FEGA și FEADR

Articolul 24

Schimbul electronic de informații și documente

(1) Comisia definește sistemele de informații care să permită schimburi electronice de documente și informații între Comisie și statele membre pentru comunicările și consultările de informații prevăzute la articolul 102 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 și măsurile necesare pentru aplicarea acestor sisteme. Comisia informează statele membre în privința condițiilor generale pentru implementarea sistemelor respective prin intermediul Comitetului pentru fondurile agricole.

(2) Sistemele de informații menționate la alineatul (1) trebuie să poată prelucra în special:

(a) datele necesare pentru tranzacțiile financiare, în special cele privind conturile lunare și anuale ale agențiilor de plăți, declarațiile de cheltuieli și venituri și transmiterea informațiilor și a documentelor menționate la articolul 3 din Regulamentul delegat (UE) nr. 907/2014 și la articolele 10, 11, 14, 15, 19, 20, 23 și 29 din prezentul regulament;

(b) documentele de interes comun care permit monitorizarea conturilor lunare și anuale și consultarea informațiilor și documentelor pe care agențiile de plăți trebuie să le pună la dispoziția Comisiei;

(c) textele Uniunii și orientările Comisiei privind finanțarea politicii agricole comune de către autoritățile acreditate și desemnate în temeiul Regulamentului (UE) nr. 1306/2013, precum și orientările privind aplicarea armonizată a legislației relevante.

(3) Forma și conținutul documentelor menționate la articolele 10, 19, 20, 23 și la articolul 30 alineatul (1) literele (a), (b) și (d) trebuie să fie puse de Comisie la dispoziția statelor membre sub forma unor modele prin intermediul sistemelor de informații.

Modelele respective se adaptează și se actualizează de către Comisie, după informarea Comitetului pentru fondurile agricole.

(4) Sistemele de informații menționate la alineatul (1) pot conține instrumentele necesare pentru stocarea datelor și pentru gestionarea conturilor fondurilor de către Comisie, precum și instrumentele necesare pentru calcularea cheltuielilor forfetare sau a cheltuielilor care necesită utilizarea unor metode uniforme, în special în ceea ce privește costurile financiare și deprecierea.

(5) Datele referitoare la tranzacțiile financiare se comunică, se introduc și se actualizează în sistemele de informații menționate la alineatul (1) sub responsabilitatea agențiilor de plăți de către agențiile de plăți înseși sau de către organismele cărora li s-a delegat această funcție, după caz, prin intermediul organismelor de coordonare acreditate în conformitate cu articolul 7 alineatul (4) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013.

(6) Atunci când un document sau o procedură prevăzut(ă) de Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 sau de acte ale Comisiei adoptate în temeiul regulamentului menționat necesită semnătura unei persoane autorizate sau aprobarea unei persoane în una sau mai multe dintre etapele procedurii respective, sistemele de informații create pentru comunicarea acestor documente trebuie să permită identificarea fără echivoc a fiecărei persoane și să ofere o asigurare rezonabilă privind imposibilitatea modificării conținutului documentelor, inclusiv în ceea ce privește etapele procedurii, în conformitate cu legislația Uniunii. În ceea ce privește declarațiile de cheltuieli și declarația de gestiune anexate conturilor anuale, menționate la articolul 102 alineatul (1) primul paragraf litera (c) punctele (i) și (iii) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, documentele comunicate prin mijloace electronice se păstrează, de asemenea, în forma lor originală de către agențiile de plăți sau, după caz, de organismele de coordonare acreditate în conformitate cu articolul 7 alineatele (2) și (4) din regulamentul menționat.

(7) Documentele electronice și digitalizate se păstrează pe parcursul întregii perioade prevăzute la articolul 32.

(8) În cazul unei defecțiuni a unui sistem de informații sau în absența unei conexiuni stabile, statul membru poate, cu acordul prealabil al Comisiei, să trimită documentele în altă formă, în condițiile stabilite de Comisie.

Articolul 25

Suspendarea plăților în cazul transmiterii întârziate

Actele de punere în aplicare ce stabilesc plățile lunare menționate la articolul 18 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 sau plățile intermediare menționate la articolul 36 din respectivul regulament țin seama de suspendarea plăților decisă în conformitate cu articolul 42 din respectivul regulament.

Articolul 26

Achiziționarea imaginilor satelitare

(1) În sensul articolului 21 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, fiecare stat membru informează Comisia, până cel târziu la data de 1 noiembrie a fiecărui an, în următoarele privințe:

(a) dacă dorește achiziționarea de către Comisie a imaginilor satelitare necesare pentru programul său de controale și/sau pentru evaluarea calității sistemului său de identificare a parcelelor agricole;

(b) zona care urmează a fi verificată și numărul zonelor de control planificate.

(2) Statele membre care solicită Comisiei să obțină imaginile satelitare finalizează, în cooperare cu Comisia și înainte de data de 15 ianuarie care urmează după comunicarea informațiilor menționate la alineatul (1), zonele care trebuie acoperite și calendarul pentru obținerea imaginilor respective.

(3) Comisia furnizează gratuit agenților autorizați ai statelor membre imaginile satelitare pe care le-a achiziționat. Agenții respectivi trebuie să respecte dispozițiile privind drepturile de autor stabilite în contractele cu furnizorii și returnarea imaginilor după încheierea activității.

(4) Dacă totalul solicitărilor primite de statele membre depășește bugetul disponibil pentru aplicarea articolului 21 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, Comisia decide cu privire la o limitare a imaginilor satelitare care să fie furnizate, urmărind cea mai eficientă utilizare a resurselor disponibile.







CAPITOLUL III

VERIFICAREA CONTURILOR







SECȚIUNEA 1

Recuperarea creanțelor

Articolul 27

Dobânda aplicabilă în cazul recuperării plăților necuvenite

(1) Cu excepția cazului în care legislația sectorială agricolă conține dispoziții contrare, dobânzile aferente plăților necuvenite care trebuie recuperate în urma unei neregularități sau a unei neglijențe se calculează pentru perioada scursă între expirarea termenului de plată pentru beneficiar indicat în ordinul de recuperare și data rambursării sau a deducerii. Termenul de plată nu se stabilește la mai mult de 60 de zile după ordinul de recuperare.

(2) Rata dobânzii care trebuie aplicată nu este în niciun caz inferioară ratei dobânzii prevăzute de dreptul național pentru recuperarea unor cheltuieli nejustificate comparabile sau pentru colectarea creanțelor datorate.

Articolul 28

Recuperarea prin compensare

Fără a se aduce atingere niciunei alte măsuri de aplicare a legii prevăzute de dreptul național, statele membre compensează orice creanță restantă a unui beneficiar stabilită în conformitate cu dreptul național, din orice plăți viitoare care urmează a fi efectuate de agenția de plăți responsabilă cu recuperarea creanței de la respectivul beneficiar.







SECȚIUNEA 2

Verificare

Articolul 29

Conținutul conturilor anuale

Conturile anuale menționate la articolul 102 alineatul (1) primul paragraf litera (c) punctul (iii) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 includ:

(a) veniturile alocate menționate la articolul 43 din respectivul regulament;

(b) cheltuielile FEGA după deducerea oricăror plăți necuvenite care nu au fost recuperate până la sfârșitul exercițiului financiar, altele decât cele menționate la litera (f) a prezentului articol, inclusiv eventualele dobânzi aferente, sintetizate per post și subpost din bugetul Uniunii;

(c) cheltuielile FEADR, per program, per măsură și per rată specifică a contribuției. Declarația de cheltuieli anuală include, de asemenea, informații privind sumele recuperate. După încheierea unui program, eventualele plăți necuvenite care nu au fost recuperate, altele decât cele menționate la litera (f) a prezentului articol, inclusiv eventualele dobânzi aferente, se deduc din cheltuielile exercițiului financiar în cauză;

(d) un tabel cu diferențele per post și per subpost sau, în cazul FEADR, per program, per măsură, per rată specifică a contribuției și per arie de intervenție, între cheltuielile și veniturile alocate declarate în conturile anuale și cele declarate pentru aceeași perioadă în documentele menționate la articolul 10 alineatul (1) litera (b) din prezentul regulament, în ceea ce privește FEGA, și la articolul 22 alineatul (2) din prezentul regulament, în ceea ce privește FEADR, însoțite de o explicație pentru fiecare diferență;

(e) separat, sumele care urmează să fie suportate de statul membru în cauză, respectiv de Uniune, în conformitate cu articolul 54 alineatul (2) primul paragraf și cu articolul 54 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013;

(f) tabelul plăților necuvenite care încă mai trebuie recuperate la sfârșitul exercițiului financiar ca urmare a unor abateri în sensul articolului 1 alineatul (2) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 al Consiliului ( 6 ), inclusiv eventualele penalități prevăzute de normele sectoriale aplicabile ale Uniunii și dobânzile aferente, în conformitate cu modelul prezentat în anexa II la prezentul regulament;

(g) un extras din registrul debitorilor privind sumele care trebuie recuperate și creditate fie către FEGA, fie către FEADR, altele decât cele menționate la literele (b), (c) și (f) ale prezentului articol, inclusiv eventualele penalități și dobânzile aferente, în conformitate cu modelul prezentat în anexa III la prezentul regulament;

(h) un rezumat al operațiunilor de intervenție și o declarație privind cantitatea și localizarea stocurilor la sfârșitul exercițiului financiar;

(i) confirmarea faptului că cheltuielile, veniturile alocate și detaliile referitoare la fiecare mutare din cadrul depozitării de intervenție se păstrează în fișierele și în evidențele contabile ale agenției de plăți;

(j) bilanțul de închidere de la sfârșitul exercițiului financiar al avansurilor neutilizate/nelichidate cumulate, plătite de statele membre beneficiarilor, detaliat per măsură în cazul FEGA și per program în cazul FEADR, în acest al doilea caz incluzând instrumentele financiare. În ceea ce privește instrumentele financiare, bilanțul de închidere se referă la sumele plătite de Comisie care nici nu au fost utilizate de statele membre pentru plățile către beneficiarii finali, nici nu au fost angajate pentru contracte de garantare în conformitate cu articolul 42 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1303/2013.

Articolul 30

Transmiterea informațiilor

(1) În scopul verificării conturilor în temeiul articolului 51 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, fiecare stat membru trimite Comisiei:

(a) elementele incluse în conturile anuale menționate la articolul 29 din prezentul regulament;

(b) avizul și rapoartele întocmite de organismul sau organismele de certificare, menționate la articolul 5 alineatele (3) și (4) din prezentul regulament;

(c) o evidență completă a tuturor informațiilor contabile necesare în scopuri statistice și de control;

(d) declarația de gestiune menționată la articolul 3 din prezentul regulament.

(2) Documentele și informațiile contabile menționate la alineatul (1) trebuie trimise Comisiei până cel târziu la data de 15 februarie a anului care urmează încheierii exercițiului financiar la care se referă. Documentele menționate la literele (a), (b) și (d) din alineatul menționat se trimit într-un exemplar, împreună cu o copie electronică, în conformitate cu formatul și în condițiile definit(e) de Comisie în temeiul articolului 24.

(3) La cererea Comisiei sau la inițiativa unui stat membru, pot fi trimise Comisiei informații suplimentare privind verificarea conturilor, în termenul stabilit de Comisie luând în considerare sarcina de lucru necesară pentru a furniza respectivele informații. În lipsa unor astfel de informații, Comisia poate verifica conturile pe baza informațiilor de care dispune.

(4) În cazuri justificate în mod corespunzător, Comisia poate accepta o solicitare de transmitere cu întârziere a informațiilor, dacă cererea îi este adresată înaintea termenului de transmitere.

Articolul 31

Forma și conținutul informațiilor contabile

(1) Forma și conținutul informațiilor contabile menționate la articolul 30 alineatul (1) litera (c) și modul în care trebuie transmise Comisiei informațiile respective sunt cele prevăzute în conformitate cu Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 991/2013 al Comisiei ( 7 ).

(2) Informațiile contabile sunt utilizate de Comisie numai în scopul:

(a) îndeplinirii sarcinilor sale în contextul verificării conturilor în temeiul Regulamentului (UE) nr. 1306/2013;

(b) monitorizării evoluțiilor și realizării de previziuni în sectorul agricol.

Curtea de Conturi Europeană și Oficiul European de Luptă Antifraudă (OLAF) au acces la informațiile respective în scopul exercitării propriilor funcții.

(3) Eventualele date cu caracter personal incluse în informațiile contabile colectate sunt prelucrate doar în scopurile specificate la alineatul (2). În special, în cazul în care informațiile contabile sunt utilizate de Comisie în scopul menționat la alineatul (2) primul paragraf litera (b), Comisia le face anonime și le prelucrează numai în formă agregată.

(4) Eventualele întrebări referitoare la prelucrarea datelor personale se adresează Comisiei de către persoanele interesate în modul prevăzut în anexa IV.

(5) Comisia se asigură că informațiile contabile sunt păstrate în condiții de confidențialitate și securitate.

Articolul 32

Păstrarea informațiilor contabile

(1) Documentele justificative referitoare la cheltuielile finanțate și la veniturile alocate care trebuie colectate de FEGA sunt ținute la dispoziția Comisiei timp de cel puțin trei ani după anul în care Comisia verifică conturile exercițiului financiar în cauză în temeiul articolului 51 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013.

(2) Documentele justificative referitoare la cheltuielile finanțate și la veniturile alocate care trebuie colectate de FEADR sunt ținute la dispoziția Comisiei timp de cel puțin trei ani după anul în care a fost efectuată plata finală de către agenția de plăți.

(3) În cazul unor neregularități sau neglijențe, documentele justificative menționate la alineatele (1) și (2) sunt ținute la dispoziția Comisiei timp de cel puțin trei ani după anul în care sumele sunt recuperate integral de la beneficiar și sunt creditate către fonduri sau în care consecințele financiare ale nerecuperării sunt stabilite în conformitate cu articolul 54 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013.

(4) În cazul procedurii de verificare a conformității prevăzute la articolul 52 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, documentele justificative menționate la alineatele (1) și (2) din prezentul articol sunt ținute la dispoziția Comisiei timp de cel puțin un an după anul în care s-a încheiat procedura sau, dacă o decizie de conformitate face obiectul unei proceduri judiciare la Curtea de Justiție a Uniunii Europene, timp de cel puțin un an după anul în care se încheie respectiva procedură.

(5) Documentele justificative menționate la alineatele (1)-(4) sunt ținute la dispoziția Comisiei fie pe suport de hârtie, fie în format electronic și/sau în ambele formate.

Documentele pot fi păstrate doar în format electronic numai dacă dreptul național al statului membru în cauză permite utilizarea documentelor electronice ca dovadă a operațiunilor subiacente în procedurile judiciare naționale.

Dacă documentele sunt păstrate doar în format electronic, sistemul utilizat în acest scop trebuie să fie conform cu secțiunea 3 punctul B din anexa I la Regulamentul delegat (UE) nr. 907/2014.

Articolul 33

Verificarea financiară

(1) Decizia Comisiei privind verificarea conturilor menționată la articolul 51 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 stabilește suma cheltuielilor efectuate în fiecare stat membru în cursul exercițiului financiar în cauză, care sunt recunoscute ca imputabile fondurilor pe baza conturilor menționate la articolul 29 din prezentul regulament și a eventualelor reduceri și suspendări în temeiul articolului 41 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013.

Această decizie stabilește, de asemenea, sumele care trebuie imputate Uniunii și statului membru în cauză în temeiul articolului 54 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013.

În cazul FEADR, suma stabilită prin decizia privind verificarea conturilor include fondurile care pot fi reutilizate prin realocare de statul membru în cauză în temeiul articolului 56 al doilea paragraf din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013.

(2) În ceea ce privește FEGA, suma care, ca urmare a deciziei privind verificarea conturilor, poate fi recuperată de la fiecare stat membru sau poate fi plătită acestuia se stabilește prin deducerea plăților lunare pentru exercițiul financiar în cauză din cheltuielile recunoscute pentru același exercițiu financiar în conformitate cu alineatul (1). Comisia deduce suma respectivă din plata lunară legată de cheltuielile efectuate în a doua lună de după decizia privind verificarea conturilor sau adaugă suma respectivă la plata menționată.

În ceea ce privește FEADR, suma care, ca urmare a deciziei privind verificarea conturilor, poate fi recuperată de la fiecare stat membru sau poate fi plătită acestuia se stabilește prin deducerea plăților intermediare pentru exercițiul financiar în cauză din cheltuielile recunoscute pentru același exercițiu financiar în conformitate cu alineatul (1).

Comisia deduce suma respectivă din prima plată pentru care statul membru prezintă declarația de cheltuieli după adoptarea deciziei în temeiul articolului 51 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 sau adaugă suma respectivă la plata menționată.

(3) Până cel târziu la data de 30 aprilie care urmează sfârșitului exercițiului financiar, Comisia comunică statului membru în cauză rezultatele verificării informațiilor furnizate, împreună cu eventualele modificări pe care le propune.

(4) Dacă, din motive care pot fi atribuite statului membru în cauză, nu poate să verifice conturile unui stat membru înaintea datei de 31 mai a anului următor, Comisia notifică statului membru în cauză anchetele suplimentare pe care își propune să le desfășoare în temeiul articolului 47 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013.

(5) Alineatele (1)-(4) se aplică, mutatis mutandis, veniturilor alocate în sensul articolului 43 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013.

Articolul 34

Verificarea conformității

(1) Pentru a stabili sumele care trebuie excluse de la finanțarea din partea Uniunii, atunci când constată că cheltuielile nu au fost efectuate în conformitate cu normele Uniunii, Comisia utilizează propriile constatări și ia în considerare informațiile puse la dispoziție de statele membre, cu condiția ca aceste din urmă informații să fie furnizate în termenele prevăzute de Comisie în cadrul procedurii de verificare a conformității desfășurate în conformitate cu articolul 52 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 și în conformitate cu prezentul articol.

(2) Atunci când consideră, în urma oricărei anchete, că cheltuielile nu au fost efectuate în conformitate cu normele Uniunii, Comisia comunică propriile constatări statului membru în cauză, specificând acțiunile corective necesare pentru a se asigura respectarea în viitor a normelor respective și indicând nivelul provizoriu al corecției financiare despre care consideră, în acea etapă a procedurii, că ar corespunde constatărilor sale. De asemenea, comunicarea respectivă trebuie să programeze o reuniune bilaterală în termen de patru luni de la expirarea termenului acordat pentru un răspuns din partea statului membru. Comunicarea face trimitere la prezentul articol.

Statul membru trebuie să răspundă în termen de două luni de la primirea comunicării. În răspunsul său, statul membru are, în special, posibilitatea:

(a) de a demonstra Comisiei că amploarea reală a neconformității sau riscul pentru fonduri este mai redus(ă) decât indicase Comisia;

(b) de a informa Comisia despre acțiunile corective pe care le-a întreprins pentru a asigura respectarea normelor Uniunii, precizând data efectivă a implementării lor.

În cazuri justificate și la cererea motivată a statului membru, Comisia poate acorda o prelungire cu maximum două luni a perioadei de două luni. Cererea trebuie adresată Comisiei înainte de expirarea perioadei respective.

În cazul în care consideră că nu este necesară o reuniune bilaterală, statul membru informează Comisia cu privire la acest lucru în răspunsul la comunicarea menționată.

(3) În cadrul reuniunii bilaterale, ambele părți se străduiesc să ajungă la un acord privind măsurile care trebuie luate, precum și privind evaluarea gravității încălcării și a prejudiciului financiar cauzat bugetului Uniunii.

În termen de 30 zile lucrătoare de la data reuniunii bilaterale, Comisia întocmește procesul-verbal și îl trimite statului membru. Statul membru poate trimite observațiile sale Comisiei în termen de 15 zile lucrătoare de la primirea procesului-verbal.

În termen de șase luni de la trimiterea procesului-verbal al reuniunii bilaterale, Comisia comunică oficial statului membru concluziile la care a ajuns pe baza informațiilor primite în cadrul procedurii de verificare a conformității. Comunicarea respectivă prezintă evaluarea cheltuielilor care trebuie excluse de la finanțarea din partea Uniunii în conformitate cu articolul 52 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 și cu articolul 12 din Regulamentul delegat (UE) nr. 907/2014. Comunicarea face trimitere la articolul 40 alineatul (1) din prezentul regulament.

(4) Dacă statul membru a făcut uz de procedura de conciliere menționată la articolul 40, Comisia comunică statului membru concluziile sale în termen de cel mult șase luni de la:

(a) primirea raportului organismului de conciliere; sau

(b) primirea de informații suplimentare din partea statului membru în termenul menționat la articolul 40 alineatul (3) al doilea paragraf, sub rezerva îndeplinirii condițiilor stabilite la alineatul (6) din prezentul articol.

(5) Pentru a aplica alineatele (3) și (4) în perioadele de timp respective, Comisia trebuie să aibă la dispoziție toate informațiile relevante pentru acea etapă anume a procedurii. În cazul în care consideră că nu dispune de suficiente informații, în orice moment de pe parcursul perioadelor stabilite la alineatele (3) și (4), Comisia:

(a) poate solicita informații suplimentare din partea statului membru, la care statul membru răspunde în termen de două luni de la primirea comunicării; și/sau

(b) poate informa statul membru cu privire la intenția sa de a efectua o misiune de audit suplimentară pentru a efectua verificările necesare.

În acest caz, perioadele menționate la alineatele (3) și (4) se calculează din nou fie de la primirea de către Comisie a informațiilor suplimentare solicitate, fie de la ultima zi a misiunii de audit suplimentare.

(6) La momentul evaluării cheltuielilor care trebuie excluse de la finanțarea din partea Uniunii, informațiile comunicate de statul membru după comunicarea oficială a Comisiei menționată la ►C1 alineatul (3) al treilea paragraf ◄ pot fi luate în considerare doar:

(a) dacă este necesar pentru a se evita supraestimarea brută a prejudiciului financiar cauzat bugetului Uniunii; și

(b) dacă transmiterea cu întârziere a informațiilor este justificată în mod corespunzător de factori externi și nu periclitează adoptarea la timp de către Comisie a deciziei în temeiul articolului 52 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013.

(7) După ce a comunicat concluziile sale statelor membre în conformitate cu articolului 34 alineatul (3) sau (4) din prezentul regulament, Comisia adoptă, după caz, una sau mai multe decizii în temeiul articolului 52 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, pentru a exclude de la finanțare din partea Uniunii cheltuielile afectate de nerespectarea normelor Uniunii. Comisia poate parcurge proceduri consecutive de verificare a conformității, până când statul membru implementează efectiv acțiunile corective.

(8) În ceea ce privește FEGA, sumele de dedus din finanțarea din partea Uniunii sunt scăzute de Comisie din plățile lunare legate de cheltuielile efectuate în cursul celei de-a doua luni care urmează deciziei în temeiul articolului 52 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013.

În ceea ce privește FEADR, sumele de dedus din finanțarea din partea Uniunii sunt scăzute de Comisie din plata pentru care statul membru prezintă declarația de cheltuieli după adoptarea deciziei în temeiul articolului 52 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013.

Totuși, la solicitarea statului membru și după consultarea Comitetului pentru fondurile agricole, Comisia poate adopta o decizie de stabilire a unei date diferite pentru deduceri sau de autorizare a rambursării în tranșe, dacă acest lucru este justificat de importanța semnificativă a deducerilor incluse într-un act de punere în aplicare adoptat pe baza articolului 52 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013.

▼M2

(8a) În cazul statelor membre care fac obiectul asistenței financiare în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 332/2002 al Consiliului ( 8 ), cu Regulamentul (UE) nr. 407/2010 al Consiliului ( 9 ) și cu Tratatul de instituire a Mecanismului european de stabilitate, Comisia poate, la solicitarea statului membru în cauză și după consultarea Comitetului pentru fonduri agricole, să adopte o decizie de punere în aplicare de amânare, pentru o perioadă care să nu depășească 24 de luni de la data adoptării sale, a executării deciziilor adoptate după 1 mai 2015, în conformitate cu articolul 52 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 (denumită în continuare „decizie de amânare”).

Decizia de amânare autorizează deducerile care trebuie efectuate după sfârșitul perioadei de amânare în trei tranșe anuale. În cazul în care suma totală care face obiectul deciziei de amânare reprezintă mai mult de 0,02 % din produsul intern brut al statului membru, Comisia poate autoriza rambursarea în maximum cinci tranșe anuale.

Comisia poate decide, la solicitarea statului membru în cauză și după consultarea Comitetului pentru fondurile agricole, să prelungească o singură dată, pentru o perioadă care nu depășește 12 luni, perioada de amânare menționată la primul paragraf.

Statul membru care beneficiază de o decizie de amânare se asigură că deficiențele care au constituit motivele pentru deduceri și care persistă la momentul adoptării deciziei sunt remediate în baza unui plan de acțiune, realizat în consultare cu Comisia, care conține termene și indicatori de progres clari. Comisia modifică sau abrogă decizia de amânare, luând în considerare principiul proporționalității, în unul din următoarele cazuri:

(a) statul membru nu ia măsurile necesare pentru a remedia deficiențele, astfel cum este prevăzut în planul de acțiune;

(b) progresul acțiunilor de remediere nu este suficient în conformitate cu indicatorii de progres, sau

(c) rezultatul acțiunilor nu este satisfăcător.

(8b) Deciziile de punere în aplicare prevăzute la alineatele (8) și (8a) se adoptă în conformitate cu procedura de consultare prevăzută la articolul 116 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013.

▼M3

(9) În cazuri justificate în mod corespunzător, care trebuie notificate statului membru în cauză, Comisia poate prelungi perioadele de timp prevăzute la alineatele (3), (4) și (5).

▼B

(10) Alineatele (1)-(9) se aplică, mutatis mutandis, veniturilor alocate în sensul articolului 43 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013.

▼M3

(11) În cazul în care perioadele de timp menționate la alineatele (2), (3), (4) și (5) includ luna august, în întregime sau parțial, perioadele de timp respective vor fi suspendate pe parcursul lunii în cauză.

▼B

Articolul 35

Decizia de a nu iniția sau de a nu continua o anchetă de verificare a conformității

(1) Comisia poate decide să nu inițieze sau să nu continue o anchetă de verificare a conformității în conformitate cu articolul 52 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, dacă preconizează că eventuala corecție financiară pentru neconformitatea identificată în urma unei anchete menționate la articolul 34 alineatul (2) nu ar depăși 50 000 EUR și 2 % din cheltuielile relevante sau din sumele care trebuie recuperate.

(2) Dacă reduce plățile lunare în conformitate cu articolul 41 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, Comisia poate decide să nu înceapă sau să nu continue o anchetă de verificare a conformității în conformitate cu articolul 52 din regulamentul menționat, cu condiția ca statul membru în cauză să nu își fi exprimat obiecția față de aplicarea prezentului alineat în cadrul procedurii prevăzute la articolul 41 alineatul (1) din regulamentul menționat.

Articolul 36

Organismul de conciliere

În scopul procedurii de verificare a conformității prevăzute la articolul 52 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, se instituie un organism de conciliere. Acesta îndeplinește următoarele sarcini:

(a) examinarea oricărei probleme care îi este prezentată de un stat membru care a primit o comunicare oficială de la Comisie în temeiul articolului 34 alineatul (3) al doilea paragraf din prezentul regulament, incluzând o evaluare a cheltuielilor pe care Comisia intenționează să le excludă de la finanțarea din partea Uniunii;

(b) încercarea de a concilia pozițiile divergente ale Comisiei și ale statului membru în cauză;

(c) întocmirea, la sfârșitul examinării sale, a unui raport privind rezultatele eforturilor sale de reconciliere, însoțit de orice observații pe care le consideră necesare în cazul în care diferendul ar continua în întregime sau în parte.

Articolul 37

Componența organismului de conciliere

(1) Organismul de conciliere este compus din cel puțin cinci membri selectați din rândul unor persoane eminente care prezintă toate garanțiile de independență și care au o înaltă calificare în ceea ce privește finanțarea politicii agricole comune, inclusiv în materie de dezvoltare rurală, sau în practica auditului financiar.

Aceste persoane trebuie să fie resortisanți ai unor state membre diferite.

(2) Președintele, membrii și membrii supleanți sunt desemnați de Comisie pentru un mandat inițial de trei ani, după consultarea Comitetului pentru fondurile agricole.

Mandatele pot fi reînnoite numai pe perioade de câte un an, după informarea Comitetului pentru fondurile agricole. Totuși, dacă se ia hotărârea numirii ca președinte a unei persoane care este deja membră a organismului de conciliere, durata mandatului său inițial ca președinte este de trei ani.

Numele președintelui, ale membrilor și ale membrilor supleanți sunt publicate în seria „C” a Jurnalului Oficial al Uniunii Europene.

(3) Membrii organismului de conciliere sunt remunerați în funcție de timpul pe care trebuie să îl consacre sarcinii. Costurile sunt compensate în conformitate cu normele în vigoare pentru personalul Comisiei.

(4) După expirarea mandatului, președintele și membrii rămân în funcție până când sunt înlocuiți sau până când mandatul lor este reînnoit.

(5) După consultarea Comitetului pentru fondurile agricole, Comisia poate pune capăt mandatelor membrilor care nu mai îndeplinesc condițiile necesare pentru exercitarea funcțiilor lor în cadrul organismului de conciliere sau care, indiferent de motiv, sunt indisponibili pentru o perioadă de timp nedeterminată.

În acest caz, membrul respectiv este înlocuit pentru restul perioadei pentru care a fost desemnat de un membru supleant, după informarea Comitetului pentru fondurile agricole.

Dacă se pune capăt mandatului președintelui, membrul chemat să exercite sarcinile președinției pentru restul perioadei pentru care a fost desemnat președintele este desemnat de Comisie după consultarea Comitetului pentru fondurile agricole.

Articolul 38

Independența organismului de conciliere

(1) Membrii organismului de conciliere își îndeplinesc sarcinile independent, fără a solicita sau a accepta instrucțiuni din partea Comisiei sau a vreunui guvern sau organism.

Membrii organismului de conciliere nu iau parte la lucrările organismului de conciliere și nici nu semnează un raport dacă, în funcțiile anterioare, au fost implicați personal în dosarul în cauză.

(2) Fără a se aduce atingere articolului 287 din tratat, membrii organismului de conciliere nu divulgă nicio informație obținută în cursul activităților desfășurate în cadrul organismului de conciliere. Aceste informații sunt confidențiale și fac obiectul obligației de păstrare a secretului profesional.

Articolul 39

Modalități de lucru

(1) Reuniunile organismului de conciliere au loc la sediul Comisiei. Președintele pregătește și organizează lucrările. În absența sa și fără a se aduce atingere articolului 37 alineatul (5) primul paragraf, funcțiile președintelui sunt exercitate de către decanul membrilor.

Secretariatul organismului de conciliere este asigurat de Comisie.

(2) Fără a se aduce atingere articolului 38 alineatul (1) al doilea paragraf, rapoartele se adoptă de către majoritatea absolută a membrilor prezenți, cvorumul pentru deliberări fiind de trei.

Rapoartele sunt semnate de președinte și de membrii care au luat parte la deliberări. Rapoartele sunt cosemnate de secretariat.

Articolul 40

Procedura de conciliere

(1) Un stat membru poate înainta o chestiune organismului de conciliere în termen de 30 de zile lucrătoare de la data primirii comunicării oficiale din partea Comisiei, menționată la ►C1 articolul 34 alineatul (3) al treilea paragraf ◄ , adresând o cerere de conciliere motivată către secretariatul organismului de conciliere.

Procedura care trebuie urmată și adresa secretariatului sunt notificate statelor membre prin intermediul Comitetului pentru fondurile agricole.

(2) O cerere de conciliere este admisibilă numai dacă suma preconizată a fi exclusă de la finanțarea din partea Uniunii, conform comunicării Comisiei:

(a) depășește 1 milion EUR; sau

(b) reprezintă cel puțin 25 % din totalul cheltuielilor anuale ale statului membru în cadrul posturilor bugetare în cauză.

În plus, dacă, în timpul discuțiilor precedente, statul membru a susținut și a demonstrat că este vorba despre o problemă de principiu referitoare la aplicarea normelor Uniunii, președintele organismului de conciliere poate declara admisibilă cererea de conciliere. Totuși, o asemenea cerere nu este admisibilă dacă se referă doar la o chestiune de interpretare juridică.

(3) Organismul de conciliere își desfășoară investigațiile într-un mod cât mai informal și mai rapid posibil, bazându-se doar pe probele de care dispunea Comisia la momentul comunicării concluziilor oficiale în conformitate cu articolul 34 alineatul (3) și oferind Comisiei și autorităților naționale în cauză un proces echitabil.

Totuși, dacă statul membru consideră că este necesar să prezinte, în cererea sa de conciliere, informații care încă nu au fost comunicate Comisiei, organismul de conciliere poate invita Comisia să evalueze respectivele noi informații doar dacă sunt îndeplinite condițiile prevăzute la articolul 34 alineatul (6). Informațiile sunt comunicate Comisiei în termen de cel mult două luni după trimiterea raportului menționat la articolul 36 litera (c).

(4) Dacă, în termen de patru luni de la sesizarea sa, organismul de conciliere nu reușește să concilieze pozițiile Comisiei și ale statului membru, procedura de conciliere este declarată nereușită.

Raportul menționat la articolul 36 litera (c) indică motivele pentru care pozițiile nu au putut fi conciliate. Raportul indică dacă s-a ajuns la un acord parțial în cursul procedurii și dacă organismul de conciliere invită Comisia să evalueze noi informații în conformitate cu alineatul (3) al doilea paragraf.

Raportul este trimis:

(a) statului membru în cauză;

(b) Comisiei, pentru examinare înaintea comunicării concluziilor acesteia către statul membru;

(c) celorlalte state membre în cadrul Comitetului pentru fondurile agricole.

▼M3

(5) În cazul în care perioadele de timp menționate la alineatele (1), (3) și (4) includ luna august, în întregime sau parțial, perioadele de timp respective vor fi suspendate pe parcursul lunii respective.

▼B







CAPITOLUL IV

NORME PRIVIND CONTROALELE







SECȚIUNEA 1

Norme generale

Articolul 41

Reducerea controalelor la fața locului

(1) Statele membre pot decide să reducă nivelul minim al controalelor la fața locului, în conformitate cu articolul 59 alineatul (5) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, dacă sunt îndeplinite toate condițiile următoare:

(a) în conformitate cu articolul 9 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, organismul de certificare a emis un aviz prin care confirmă atât că sistemul de control intern funcționează în mod adecvat, cât și că rata de eroare pentru populația în cauză a fost sub pragul de semnificație de 2,0 % pe parcursul a cel puțin două exerciții financiare consecutive care precedă anul pentru care se dorește aplicarea ratei de control reduse;

(b) Comisia nu a informat statul membru în cauză că nu poate accepta avizul menționat la litera (a) a prezentului alineat, furnizat de organismul de certificare în contextul articolului 9 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013; și

(c) Comisia: (i) nu a informat statul membru în cauză, în conformitate cu articolul 52 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, în privința unor deficiențe în cadrul sistemului de control al schemei sau al măsurii de sprijin individual în cauză; sau (ii) este mulțumită, atunci când aplică articolul 34 din prezentul regulament, de acțiunile corective întreprinse de statul membru în cauză în cazul în care acesta a fost informat, în conformitate cu articolul 52 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, în privința unor deficiențe în cadrul sistemului de control al schemei sau al măsurii de sprijin individual în cauză și a informat statul membru în acest sens.

(2) Statele membre pot decide să reducă nivelul minim al controalelor la fața locului în conformitate cu nivelurile și, după caz, cu condițiile suplimentare prevăzute în legislația specifică acestui sector.

Statele membre informează Comisia cu privire la decizia lor de a reduce nivelul minim al controalelor la fața locului, imediat după adoptarea acesteia. Această informare indică:

(a) schema sau măsura de sprijin în cauză;

(b) perioada de aplicare a unui nivel minim redus al controalelor la fața locului;

(c) nivelul minim redus al controalelor la fața locului care urmează a fi aplicat.

(3) Dacă nu mai este îndeplinită vreuna dintre condițiile cumulative prevăzute la alineatul (1) sau oricare dintre condițiile suplimentare prevăzute în legislația specifică sectorului, statele membre își revocă imediat decizia de a reduce nivelul minim al controalelor la fața locului și aplică, începând cu următorul an de cerere, nivelul minim al controalelor la fața locului stabilit de legislația agricolă sectorială.







SECȚIUNEA 2

Controlul tranzacțiilor

Articolul 42

Controale efectuate de statele membre

(1) Controlul sistematic al documentelor comerciale ale întreprinderilor menționat la articolul 80 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 se aplică, pentru fiecare perioadă de control menționată la alineatul (4) din prezentul articol, unui număr de întreprinderi care nu poate fi mai mic de jumătate din numărul întreprinderilor ale căror încasări sau plăți, sau suma acestora, în cadrul sistemului de finanțare din FEGA, au depășit 150 000 EUR pentru exercițiul financiar FEGA care precedă începutul perioadei de control în cauză.

(2) În ceea ce privește fiecare perioadă de control, fără a aduce atingere propriilor obligații prevăzute la articolul 80 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, statele membre selectează întreprinderile care urmează să fie controlate, pe baza unei analize a riscurilor pentru toate măsurile în cazul cărora este posibil acest lucru. Statele membre prezintă Comisiei propunerile lor referitoare la utilizarea analizei riscurilor cu cel puțin 6 luni înainte de începutul perioadei de control. Propunerile includ toate informațiile relevante referitoare la abordarea, la tehnicile și la datele utilizate pentru analiză, precum și la criteriile și la metoda preconizată pentru punerea în aplicare a controalelor care urmează a fi efectuate. Propunerea se întocmește în conformitate cu anexa V la prezentul regulament. Fiecare stat membru ține seama de observațiile Comisiei privind propunerea de analiză a riscurilor, care sunt comunicate în termen de opt săptămâni de la primirea propunerii.

(3) În ceea ce privește măsurile în cazul cărora un stat membru consideră că utilizarea unei analize a riscurilor nu este posibilă, este obligatorie controlarea întreprinderilor în cazul cărora suma încasărilor sau suma plăților sau totalul celor două sume în cadrul sistemului de finanțare din FEGA a depășit 350 000 EUR și care nu au fost controlate în conformitate cu prezentul regulament și cu titlul V capitolul III din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 în cursul oricăreia dintre cele două perioade de control precedente.

(4) Perioada de control este între data de 1 iulie și data de 30 iunie a anului următor. Controlul se referă la o perioadă de cel puțin 12 luni care se încheie în cursul perioadei de control precedente; controlul poate fi extins pentru perioade care urmează a fi stabilite de statul membru și care preced perioada de 12 luni sau urmează acestei perioade.

Articolul 43

Accesul la documente comerciale

Întreprinderile păstrează documentele comerciale timp de cel puțin trei ani, începând de la sfârșitul anului în care au fost întocmite. Statele membre pot să prevadă o perioadă mai lungă pentru păstrarea acestor documente.

Articolul 44

Acțiuni comune

Din proprie inițiativă sau pe baza unei propuneri a unui stat membru și cu acordul statelor membre vizate, Comisia poate decide să coordoneze acțiuni comune care implică asistență reciprocă între două sau mai multe state membre, în conformitate cu articolul 83 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013.

Articolul 45

Asistență reciprocă

(1) În cursul primelor trei luni după exercițiul financiar al FEGA în care s-au efectuat plățile, statele membre trimit o listă a întreprinderilor menționate la articolul 83 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 fiecărui stat membru în care este stabilită o astfel de întreprindere. Lista cuprinde toate detaliile necesare pentru a permite statului membru destinatar să identifice întreprinderile și să-și îndeplinească obligațiile de control. Statul membru destinatar este responsabil cu controlarea acestor întreprinderi în conformitate cu articolul 80 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013. O copie a fiecărei liste trebuie trimisă Comisiei.

Statul membru care a primit sau care a efectuat plata poate solicita statului membru în care este stabilită întreprinderea să controleze unele dintre întreprinderile cuprinse în această listă în conformitate cu articolul 80 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, motivându-și solicitarea și, în special, indicând riscurile asociate acesteia.

Statul membru care primește solicitarea ia în considerare în mod corespunzător riscurile legate de întreprindere, care sunt comunicate de statul membru solicitant.

Statul membru solicitat informează statul membru solicitant cu privire la modul în care a dat curs solicitării. În cazul efectuării unui control în privința unei întreprinderi de pe listă, statul membru solicitat, care a efectuat controlul, informează statul membru solicitant cu privire la rezultatele respectivului control în termen de cel mult trei luni de la data încheierii perioadei de control.

O prezentare generală a acestor solicitări trebuie transmisă Comisiei trimestrial, în termen de o lună de la încheierea fiecărui trimestru. Comisia poate solicita furnizarea unui exemplar al fiecărei solicitări în parte.

Lista întreprinderilor menționate la primul paragraf se întocmește în conformitate cu modelul prezentat în anexa VI.

(2) Lista de întreprinderi menționate la articolul 83 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 se întocmește în conformitate cu modelul prezentat în anexa VII la prezentul regulament.

(3) Solicitarea unui stat membru pentru un control în privința unei întreprinderi dintr-un alt stat membru, menționată la alineatul (1) al doilea paragraf și la articolul 83 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, se întocmește conform modelului prezentat în anexa VIII la prezentul regulament.

(4) Informarea în privința rezultatelor controalelor menționate la alineatul (1) al doilea paragraf și la articolul 83 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 se întocmește conform modelului prezentat în anexa IX la prezentul regulament.

(5) Prezentarea generală a solicitărilor menționată la alineatul (1) al cincilea paragraf și la articolul 83 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, cuprinzând rezultatele controalelor, se întocmește conform modelului prezentat în anexa X la prezentul regulament.

(6) Informațiile care trebuie furnizate în temeiul alineatului (1) se comunică prin mijloace electronice, în formatul prevăzut în secțiunea 2 din anexa II la Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 991/2013.

Articolul 46

Programele și rapoartele anuale

(1) Programul anual de controale menționat la articolul 84 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 se întocmește conform modelului prezentat în anexa XI la prezentul regulament.

(2) Raportul anual menționat la articolul 86 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 prezintă eventualele dificultăți întâmpinate și măsurile luate pentru a le depăși, precum și, după caz, sugestii de îmbunătățiri.

Raportul conține informații detaliate privind fiecare dintre aspectele legate de punerea în aplicare a titlului V capitolul III din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 enumerate în anexa XII la prezentul regulament, informații prezentate în secțiuni clar identificate la titlurile menționate în anexa respectivă.

(3) Informațiile care trebuie transmise în temeiul prezentului articol și al articolului 45 pot fi comunicate pe suport de hârtie sau în format electronic, după cum convin expeditorul și destinatarul.

(4) În raportul său financiar anual privind administrarea fondurilor menționat la articolul 109 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, Comisia evaluează anual progresul realizat.

Articolul 47

Departamente speciale

(1) Departamentele speciale menționate la articolul 85 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 sunt responsabile, în plus față de sarcinile menționate la articolul respectiv, cu:

(a) formarea profesională a funcționarilor naționali însărcinați cu efectuarea controalelor menționate în prezenta secțiune, pentru a le permite să dobândească suficiente cunoștințe pentru a-și îndeplini sarcinile;

(b) administrarea rapoartelor de control și a oricăror alte documente legate de controalele efectuate și prevăzute în titlul V capitolul III din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013;

(c) pregătirea și comunicarea programelor menționate la articolul 84 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 și a rapoartelor menționate la articolul 86 alineatul (1) din respectivul regulament.

(2) Statele membre acordă departamentelor speciale toate competențele necesare pentru îndeplinirea sarcinilor menționate la alineatul (1).

Aceste departamente constau într-un număr suficient de funcționari formați în mod corespunzător pentru îndeplinirea sarcinilor respective.

(3) Statele membre în cazul cărora numărul minim al întreprinderilor care trebuie controlate este mai mic de 10 nu sunt obligate să instituie un departament special.







CAPITOLUL V

GARANȚII







SECȚIUNEA 1

Domeniu de aplicare, tehnologia informației, forță majoră

Articolul 48

Domeniu de aplicare

Prezentul capitol se aplică în toate cazurile în care legislația sectorială agricolă prevede constituirea unei garanții, indiferent dacă se utilizează sau nu termenul precis de „garanție”.

Prezentul capitol nu se aplică garanțiilor constituite pentru asigurarea plății taxelor la import și la export menționate în Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului ( 10 ).

Articolul 49

e-Guvernare

Comunicările, documentele și garanțiile pot fi produse, prelucrate și gestionate cu ajutorul tehnologiei informației (TI), cu condiția ca sistemele aplicabile să fie gestionate în conformitate cu protocoalele de calitate și de securitate aprobate oficial, adecvate pentru sistemele respective.

Dacă autoritățile competente nu pot accesa documentele necesare pentru verificare din cauza diferențelor dintre sistemele TI, documentele respective trebuie imprimate și certificate ca autentice de autoritatea competentă pentru gestionarea sistemelor TI respective („autoritatea emitentă”) sau de o autoritate competentă pentru certificarea documentelor drept copii legalizate.

Astfel de documente imprimate pot fi înlocuite de un mesaj electronic între autoritatea emitentă și beneficiar sau autoritatea competentă, cu condiția ca autoritatea emitentă să transmită mesajul într-un protocol de certificare autorizat în mod oficial, asigurând autenticitatea mesajului.

Articolul 50

Termene limită în situații de forță majoră

(1) Prezentul articol se aplică atunci când un regulament specific face referire la acesta.

(2) O cerere pentru recunoașterea unui caz de forță majoră nu este admisibilă dacă este primită de autoritatea competentă cu mai mult de 30 zile calendaristice după:

(a) data la care operatorul a fost informat de autoritatea competentă că s-a constatat neîndeplinirea obligației relevante în sensul articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul delegat (UE) nr. 907/2014, expirarea termenului pentru îndeplinirea obligației relevante menționate la articolul 23 alineatul (3) din respectivul regulament sau expirarea termenului pentru prezentarea dovezii privind îndeplinirea obligației relevante menționate la articolul 23 alineatul (4) din regulamentul respectiv;

(b) data limită pentru depunerea ofertelor într-o țară terță, în cazul în care oferta este legată de un certificat de fixare în avans a restituirilor la export.

(3) Operatorii furnizează dovezi pe care autoritatea competentă să le considere satisfăcătoare, referitoare la circumstanțele pe care operatorii le consideră forță majoră, în termen de 181 de zile calendaristice de la expirarea perioadei în care obligația ar fi trebuit să fie îndeplinită în totalitate. Operatorilor li se poate acorda mai mult timp dacă nu pot prezenta dovada în termenul stabilit, în pofida faptului că au acționat cu toată diligența corespunzătoare pentru a o obține și a o transmite.

(4) Statele membre notifică Comisiei cazurile de forță majoră pe care le-au recunoscut, furnizând informațiile relevante în fiecare caz.







SECȚIUNEA 2

Forme de garanție

Articolul 51

Formă

(1) O garanție poate fi constituită:

(a) ca depozit în numerar, astfel cum se menționează la articolul 19 alineatele (2) și (3) din Regulamentul delegat (UE) nr. 907/2014; și/sau

(b) furnizând un garant în conformitate cu articolul 21 din Regulamentul delegat (UE) nr. 907/2014.

(2) Autoritatea competentă poate autoriza constituirea unei garanții:

(a) sub formă de depozite în numerar blocate într-o bancă;

(b) sub formă de creanțe recunoscute, de recuperat de la un organism public sau de la fonduri publice, datorate și imputabile, față de care nu există nicio creanță prioritară; și/sau

(c) sub formă de garanții negociabile în statul membru în cauză, cu condiția ca acestea să fie emise sau garantate de statul membru respectiv.

(3) Autoritatea competentă poate impune condiții suplimentare pentru acceptarea garanțiilor de tipurile menționate la alineatul (2).

Articolul 52

Garanții negociabile

(1) La data constituirii, garanțiile constituite în conformitate cu articolul 51 alineatul (2) litera (c) trebuie să aibă o valoare realizabilă de cel puțin 115 % din valoarea garanției solicitate.

(2) O autoritate competentă poate accepta o garanție de tipul celor menționate la articolul 51 alineatul (2) litera (c) doar dacă partea care oferă această garanție se angajează în scris fie să ofere o garanție suplimentară, fie să înlocuiască garanția inițială dacă valoarea realizabilă a garanției în cauză coboară, pentru o perioadă de trei luni, sub 105 % din valoarea garanției solicitate. Respectivul angajament scris nu este necesar dacă legislația națională conține deja o dispoziție în acest sens. Autoritatea competentă verifică periodic valoarea unei astfel de garanții.

(3) Autoritatea competentă evaluează valoarea realizabilă a unei garanții de tipul celei menționate la articolul 51 alineatul (2) litera (c) luând în considerare eventualele costuri asociate cedării.

(4) Valoarea realizabilă a garanțiilor se evaluează pe baza ultimei cotații disponibile.

(5) La cererea autorității competente, partea care constituie garanția prezintă dovada valorii sale realizabile.

Articolul 53

Înlocuire și alocare

(1) Orice formă de garanție poate fi înlocuită cu alta.

Totuși, acordul autorității competente este necesar în următoarele cazuri:

(a) atunci când garanția inițială a fost reținută, dar încă nu a fost încasată; sau

(b) atunci când garanția de înlocuire aparține unuia dintre tipurile enumerate la articolul 51 alineatul (2).

(2) O garanție globală poate fi înlocuită cu altă garanție globală, cu condiția ca noua garanție globa