2010R0185 — RO — 11.07.2013 — 011.001

Acest document reprezintă un instrument de documentare, iar instituţiile nu îşi asumă responsabilitatea pentru conţinutul său.

►B REGULAMENTUL (UE) NR. 185/2010 AL COMISIEI din 4 martie 2010 de stabilire a măsurilor detaliate de implementare a standardelor de bază comune în domeniul securității aviației (Text cu relevanță pentru SEE) (JO L 055, 5.3.2010, p.1)

Astfel cum a fost modificat prin:









▼B

REGULAMENTUL (UE) NR. 185/2010 AL COMISIEI

din 4 martie 2010

de stabilire a măsurilor detaliate de implementare a standardelor de bază comune în domeniul securității aviației

(Text cu relevanță pentru SEE)







COMISIA EUROPEANĂ, având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, având în vedere Regulamentul (CE) nr. 300/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 martie 2008 privind norme comune în domeniul securității aviației civile și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 2320/2002 ( 1 ), în special articolul 4 alineatul (3), întrucât: (1) În conformitate cu articolul 4 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 300/2008, Comisia trebuie să adopte măsuri detaliate de implementare a standardelor de bază comune menționate la articolul 4 alineatul (1) și măsuri generale care completează standardele de bază comune menționate la articolul 4 alineatul (2) din regulamentul respectiv. (2) În cazul în care conțin măsuri de securitate sensibile, aceste măsuri trebuie considerate „informații clasificate UE” în sensul Deciziei 2001/844/CE, CECO, Euratom a Comisiei din 29 noiembrie 2001 de modificare a regulamentului său de procedură ( 2 ), în conformitate cu dispozițiile articolului 18 litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 300/2008, publicarea lor fiind, prin urmare, interzisă. Este necesar ca aceste măsuri să fie adoptate separat, printr-o decizie adresată statelor membre. (3) Regulamentul (CE) nr. 300/2008 se aplică în întregime de la data indicată în normele de aplicare adoptate în conformitate cu procedurile menționate la articolul 4 alineatele (2) și (3) din respectivul regulament, însă cel târziu de la 29 aprilie 2010. Prin urmare, prezentul regulament trebuie să se aplice de la 29 aprilie 2010 pentru a armoniza aplicarea Regulamentului (CE) nr. 300/2008 și a actelor de punere în aplicare a acestuia. (4) În timp se vor dezvolta metode, inclusiv tehnologii, de detectare a explozibililor lichizi. În conformitate cu progresele tehnologice și cu experiențele practice atât la nivel comunitar, cât și la nivel mondial, Comisia va formula, ori de câte ori va fi necesar, propuneri de revizuire a dispozițiilor referitoare la tehnologii și operare în ceea ce privește controlul de securitate al lichidelor, aerosolilor și gelurilor. (5) Trebuie așadar abrogate Regulamentul (CE) nr. 1217/2003 al Comisiei din 4 iulie 2003 de stabilire a specificațiilor comune pentru programele naționale de control al calității în domeniul siguranței aviației civileå ( 3 ), Regulamentul (CE) nr. 1486/2003 al Comisiei din 22 august 2003 de stabilire a procedurilor de efectuare a inspecțiilor Comisiei în domeniul siguranței aviației civile ( 4 ), Regulamentul (CE) nr. 1138/2004 al Comisiei din21 iunie 2004å de stabilire a unei definiții comune a părților critice ale zonelor de securitate cu acces reglementat din aeroporturi ( 5 ) și Regulamentul (CE) nr. 820/2008 al Comisiei din 8 august 2008 de stabilire a măsurilor de implementare a standardelor de bază comune privind securitatea aviației ( 6 ), toate acestea punând în aplicare Regulamentul (CE) nr. 2320/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 decembrie 2002 de instituire a unor norme comune în domeniul siguranței aviației civile ( 7 ). (6) Măsurile prevăzute în prezentul regulament sunt conforme cu avizul Comitetului pentru securitatea aviației civile instituit prin articolul 19 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 300/2008, întrucât: ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:







Articolul 1

Obiectiv

Prezentul regulament stabilește măsuri detaliate de punere în aplicare a standardelor de bază comune menite să protejeze aviația civilă împotriva actelor de intervenție ilicită care pun în pericol securitatea acesteia și măsuri generale care completează standardele de bază comune.

Articolul 2

Norme de aplicare

(1) Măsurile menționate la articolul 1 sunt prevăzute în anexă.

(2) În conformitate cu articolul 10 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 300/2008, programele naționale de securitate a aviației civile țin seama în mod corespunzător de prezentul regulament.

Articolul 3

Abrogare

Regulamentul (CE) nr. 1217/2003, Regulamentul (CE) nr. 1486/2003, Regulamentul (CE) nr. 1138/2004 și Regulamentul (CE) nr. 820/2008 se abrogă cu începere de la 29 aprilie 2010.

Articolul 4

Intrare în vigoare

Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

Se aplică de la 29 aprilie 2010.

Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.









ANEXĂ

1. SECURITATEA AEROPORTUARĂ

1.0. DISPOZIȚII GENERALE

1.0.1. În lipsa unor dispoziții contrare, aplicarea măsurilor prevăzute în prezentul capitol este asigurată de autoritatea, operatorul aeroportuar, transportatorul aerian sau entitatea responsabilă în conformitate cu programul național de securitate a aviației civile menționat la articolul 10 din Regulamentul (CE) nr. 300/2008.

1.0.2 În sensul prezentului capitol, o aeronavă, un autobuz, un cărucior de bagaje sau orice alt mijloc de transport, precum și un pasaj sau o pasarelă telescopică se consideră ca fiind o parte a unui aeroport. În sensul prezentului capitol, „bagaj securizat” înseamnă un bagaj de cală care urmează să fie îmbarcat, a fost supus controlului de securitate și este protejat fizic astfel încât să se prevină introducerea oricărui obiect.

1.0.3. Fără a aduce atingere criteriilor de derogare prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 272/2009, autoritatea competentă poate permite aplicarea unor proceduri speciale de securitate ori a unor exceptări legate de protecția și securitatea zonelor de operațiuni aeriene din aeroporturi în zilele în care nu sunt programate mai mult de opt zboruri de plecare, cu condiția ca, în orice moment, să existe numai o singură aeronavă pentru care se efectuează încărcarea, descărcarea, îmbarcarea sau debarcarea în partea critică a zonei de securitate cu acces restricționat sau într-un aeroport care nu face obiectul punctului 1.1.3.

1.1. CERINȚE PRIVIND PLANIFICAREA AEROPORTUARĂ

1.1.1. Demarcații

1.1.1.1. Demarcațiile dintre zona publică, zona de operațiuni aeriene, zonele de securitate cu acces restricționat, părțile critice și, după caz, zonele demarcate trebuie să fie clar identificabile în fiecare aeroport pentru a permite luarea măsurilor de securitate corespunzătoare în fiecare dintre aceste zone.

1.1.1.2. Demarcația dintre zona publică și zona de operațiuni aeriene trebuie să fie sub forma unei obstrucții fizice, clar vizibilă publicului larg, care împiedică accesul neautorizat al persoanelor.

1.1.2. Zonele de securitate cu acces restricționat

1.1.2.1. Zonele de securitate cu acces restricționat includ cel puțin următoarele: (a) o parte a unui aeroport la care au acces pasagerii care pleacă și care au fost supuși controlului de securitate; și (b) o parte a unui aeroport prin care pot să treacă sau în care pot fi păstrate bagajele de cală care urmează să plece și care au fost supuse controlului de securitate, cu excepția cazului în care este vorba despre bagaje securizate; și (c) o parte a unui aeroport destinată pentru parcarea unei aeronave în vederea îmbarcării sau încărcării acesteia.

1.1.2.2. O parte a unui aeroport este considerată ca fiind o zonă de securitate cu acces restricționat cel puțin pe parcursul perioadei în care au loc activitățile menționate la punctul 1.1.2.1. Atunci când se stabilește o zonă de securitate cu acces restricționat, o examinare de securitate a părților care ar fi putut fi contaminate trebuie efectuată imediat înainte de stabilirea unei astfel de zone în scopul de a se asigura în mod rezonabil că aceasta nu conține articole interzise. Această dispoziție se consideră îndeplinită în cazul aeronavelor supuse unei examinări de securitate.

1.1.2.3. Oricând persoane neautorizate ar fi putut avea acces în zone de securitate cu acces restricționat, o examinare de securitate a părților care ar fi putut fi contaminate trebuie efectuată cât mai repede posibil în scopul de a se asigura în mod rezonabil că acestea nu conțin articole interzise. Această dispoziție se consideră îndeplinită în cazul aeronavelor supuse unei examinări de securitate.

1.1.3. Părțile critice ale zonelor de securitate cu acces restricționat

1.1.3.1. Se stabilesc părți critice în aeroporturile în care peste 40 de persoane dețin legitimații de aeroport care permit accesul în zonele de securitate cu acces restricționat.

1.1.3.2. Părțile critice includ cel puțin următoarele: (a) toate părțile unui aeroport la care au acces pasagerii care pleacă și care au fost supuși controlului de securitate; și (b) toate părțile unui aeroport prin care pot să treacă sau în care pot fi păstrate bagajele de cală care urmează să fie plece și care au fost supuse controlului de securitate, cu excepția cazului în care este vorba despre bagaje securizate. O parte a unui aeroport este considerată ca fiind o parte critică cel puțin pe perioada în care au loc activitățile menționate la litera (a) sau (b).

1.1.3.3. Atunci când se stabilește o parte critică, o examinare de securitate a părților care ar fi putut fi contaminate trebuie efectuată imediat înainte de stabilirea unei astfel de părți în scopul de a se asigura în mod rezonabil că aceasta nu conține articole interzise. Această dispoziție se consideră îndeplinită în cazul aeronavelor supuse unei examinări de securitate.

▼M9

1.1.3.4. Ori de câte ori persoane sau pasageri și membri ai echipajului care nu au fost supuși controlului de securitate și care sosesc din țări terțe care nu figurează în apendicele 4-B ar fi putut să aibă acces în părți critice, trebuie efectuată cât mai repede posibil o examinare de securitate a părților care ar fi putut fi contaminate, în scopul de a se asigura în mod rezonabil că acestea nu conțin articole interzise. Se consideră că dispozițiile de la alineatul (1) sunt respectate în cazul aeronavelor supuse unei examinări de securitate. Dispozițiile de la alineatul (1) nu se aplică în cazul în care persoanele care fac obiectul punctului 1.3.2 și punctului 4.1.1.7 au avut acces la părți critice. În ceea ce privește pasagerii și membrii echipajului care sosesc din țări terțe care nu figurează în apendicele 4-B, alineatul (1) se aplică doar părților critice care sunt utilizate de bagajele de cală deja supuse controlului de securitate și/sau de pasagerii care pleacă și au fost deja supuși controlului de securitate și care nu pleacă cu aceeași aeronavă ca respectivii pasageri și membri ai echipajului.

▼B

1.2. CONTROLUL ACCESULUI

1.2.1. Accesul în zona de operațiuni aeriene

1.2.1.1. Accesul în zona de operațiuni aeriene poate fi autorizat numai dacă persoanele sau vehiculele au un motiv întemeiat să se afle în această zonă.

1.2.1.2. Pentru ca unei persoane să i se permită accesul în zona de operațiuni aeriene, aceasta trebuie să dețină o autorizație.

1.2.1.3. Pentru ca unui vehicul să i se permită accesul în zona de operațiuni aeriene, acesta trebuie să aibă afișat un permis de acces pentru vehicule.

1.2.1.4. Persoanele aflate în zona de operațiuni aeriene trebuie să prezinte, la cerere, autorizația pentru control.

1.2.2. Accesul în zonele de securitate cu acces restricționat

1.2.2.1. Accesul în zonele de securitate cu acces restricționat poate fi permis numai dacă persoanele sau vehiculele au un motiv întemeiat să se afle în aceste zone.

1.2.2.2. Pentru ca unei persoane să i se permită accesul în zonele de securitate cu acces restricționat, aceasta trebuie să prezinte una dintre următoarele autorizații: (a) o carte de îmbarcare valabilă sau un document echivalent; sau (b) o legitimație de membru de echipaj valabilă; sau (c) o legitimație de aeroport valabilă; sau (d) o legitimație valabilă emisă de autoritatea națională competentă; sau (e) o legitimație valabilă emisă de o autoritate de control al conformității, recunoscută de autoritatea națională competentă. În mod alternativ, se poate acorda accesul după identificarea pozitivă prin intermediul verificării datelor biometrice.

1.2.2.3. Pentru ca unui vehicul să i se permită accesul în zonele de securitate cu acces restricționat, acesta trebuie să aibă afișat un permis de acces pentru vehicule valabil.

1.2.2.4. Cartea de îmbarcare sau documentul echivalent menționat la punctul 1.2.2.2 litera (a) trebuie verificată înainte ca unei persoane să i se permită accesul în zonele de securitate cu acces restricționat în scopul de a se asigura în mod rezonabil că respectivul document este valabil. Legitimațiile menționate la punctul 1.2.2.2 literele (b)-(e) trebuie verificate înainte ca unei persoane să i se permită accesul în zonele de securitate cu acces restricționat, în scopul de a se asigura în mod rezonabil că respectiva legitimație este valabilă și că persoana care o prezintă este titularul. În cazul utilizării identificării biometrice, verificarea trebuie să asigure că persoana care intenționează să dobândească accesul în zonele de securitate cu acces restricționat deține una dintre autorizațiile enumerate la punctul 1.2.2.2 și că această autorizație este valabilă și nu a fost invalidată.

1.2.2.5. Pentru a preveni accesul neautorizat în zonele de securitate cu acces restricționat, punctele de acces trebuie să fie controlate: (a) cu un sistem electronic care limitează accesul la câte o persoană pe rând; sau (b) de către persoane autorizate care efectuează controlul accesului.

1.2.2.6. Permisul de acces pentru vehicule trebuie verificat înainte ca unui vehicul să i se permită accesul în zonele de securitate cu acces restricționat, în scopul de a se asigura că documentul este valabil și că acesta corespunde vehiculului respectiv.

1.2.2.7. Accesul în zonele de securitate cu acces restricționat face de asemenea obiectul dispozițiilor suplimentare prevăzute într-o decizie separată a Comisiei.

1.2.3. Cerințe privind legitimațiile comunitare de membru de echipaj și legitimațiile de aeroport

1.2.3.1. Legitimația de membru de echipaj a unui membru de echipaj angajat de un transportator aerian comunitar și legitimația de aeroport pot fi emise numai pentru o persoană care are o necesitate operațională și care a trecut cu succes printr-o verificare a antecedentelor în conformitate cu punctul 11.1.3.

1.2.3.2. Legitimația de membru de echipaj și legitimația de aeroport se emit pentru o perioadă de maximum cinci ani.

1.2.3.3. Persoanelor care nu trec cu succes de verificarea antecedentelor li se retrag imediat legitimațiile.

1.2.3.4. Legitimația se poartă la vedere cel puțin atunci când titularul se află într-o zonă de securitate cu acces restricționat. O persoană care nu își poartă legitimația la vedere în zonele de securitate cu acces restricționat altele decât cele în care sunt prezenți pasageri trebuie somată de către persoanele responsabile de aplicarea punctului 1.5.1 litera (c) și, după caz, aceasta trebuie raportată.

1.2.3.5. Legitimația se returnează imediat entității emitente: (a) la cererea entității emitente; sau (b) la încetarea contractului de muncă; sau (c) la schimbarea angajatorului; sau (d) la schimbarea necesității de a avea acces în zonele pentru care s-a acordat autorizație; sau (e) la expirarea legitimației; sau (f) la retragerea legitimației.

1.2.3.6. Entitatea emitentă trebuie notificată imediat în cazul pierderii, furtului sau nereturnării unei legitimații.

1.2.3.7. O legitimație electronică trebuie dezactivată imediat în urma returnării, expirării, retragerii sau notificării pierderii, furtului sau nereturnării acesteia.

1.2.3.8. Legitimațiile comunitare de membru de echipaj și legitimațiile de aeroport fac de asemenea obiectul dispozițiilor suplimentare prevăzute într-o decizie separată a Comisiei.

1.2.4. Cerințe suplimentare privind legitimațiile de membru de echipaj comunitar

1.2.4.1. O legitimație de membru de echipaj a unui membru de echipaj angajat de un transportator aerian comunitar trebuie să prezinte: (a) numele și fotografia titularului; și (b) numele transportatorului aerian; și (c) cuvântul „crew” în limba engleză, care să fie înscris cel târziu la cinci ani de la intrarea în vigoare a prezentului regulament; și (d) data expirării, care să fie înscrisă cel târziu la cinci ani de la intrarea în vigoare a prezentului regulament.

1.2.5. Cerințe suplimentare privind legitimațiile de aeroport

1.2.5.1. O legitimație de aeroport trebuie să prezinte: (a) numele și fotografia titularului; și (b) numele angajatorului titularului, cu excepția cazurilor în care este programat electronic; și (c) numele entității emitente sau numele aeroportului; și (d) zonele pentru care titularul este autorizat să aibă acces; și (e) data expirării, cu excepția cazurilor în care este programată electronic. Numele și zonele de acces pot fi înlocuite de o identificare echivalentă.

1.2.5.2. Pentru a împiedica utilizarea frauduloasă a legitimațiilor de aeroport, trebuie să existe un sistem care să ofere o asigurare rezonabilă că tentativele de utilizare a legitimațiilor pierdute, furate sau nereturnate sunt detectate. La detectarea unor astfel de tentative trebuie să se ia măsuri corespunzătoare.

1.2.6. Cerințe privind permisele de acces pentru vehicule

1.2.6.1. Un permis de acces pentru vehicule poate fi emis numai în cazul în care s-a constatat o necesitate operațională.

1.2.6.2. Un permis de acces pentru vehicule trebuie să fie propriu vehiculului în cauză și trebuie să prezinte: (a) zonele pentru care vehiculul este autorizat să aibă acces; și (b) data expirării. Nu este necesar ca permisele electronice de acces pentru vehicule să indice zonele pentru care vehiculul este autorizat să aibă acces sau data expirării, cu condiția ca aceste informații să poată fi citite electronic și verificate înainte de acordarea accesului în zonele de securitate cu acces restricționat.

1.2.6.3. Un permis electronic de acces pentru vehicule trebuie fixat pe vehicul într-un mod care să garanteze că nu poate fi transferat.

1.2.6.4. Permisul de acces pentru vehicule trebuie afișat într-un loc vizibil ori de câte ori vehiculul se află în zona de operațiuni aeriene.

1.2.6.5. Permisul de acces pentru vehicule se returnează imediat entității emitente: (a) la cererea entității emitente; sau (b) atunci când vehiculul urmează să nu mai fie utilizat pentru acces în zona de operațiuni aeriene; sau (c) la expirarea permisului de acces, cu excepția cazului în care acesta este invalidat în mod automat.

1.2.6.6. Entitatea emitentă trebuie notificată imediat în cazul pierderii, furtului sau nereturnării unui permis de acces pentru vehicule.

1.2.6.7. Un permis electronic de acces pentru vehicule trebuie dezactivat imediat în urma returnării, expirării sau notificării pierderii, furtului sau nereturnării.

1.2.6.8. Pentru a împiedica utilizarea frauduloasă a permiselor de acces pentru vehicule, trebuie să existe un sistem care să ofere o asigurare rezonabilă că tentativele de utilizare a permiselor de acces pentru vehicule pierdute, furate sau nereturnate sunt detectate. La detectarea unor astfel de tentative trebuie să se ia măsuri corespunzătoare.

▼M9

1.2.6.9. Vehiculele care sunt utilizate numai în zona de operațiuni aeriene și care nu au permisiunea de a circula pe drumurile publice pot fi exceptate de la aplicarea punctelor 1.2.6.2-1.2.6.8, cu condiția să aibă un marcaj exterior clar care să indice faptul că sunt vehicule operaționale folosite în aeroportul respectiv.

▼B

1.2.7. Accesul cu însoțire

1.2.7.1. Membrii de echipaj, alții decât cei care dețin o legitimație de aeroport valabilă, trebuie să fie însoțiți în permanență atunci când se află în zone de securitate cu acces restricționat altele decât: (a) zonele în care pot fi prezenți pasageri; și (b) zonele aflate în imediata apropiere a aeronavei cu care au sosit sau cu care urmează să plece; și (c) zonele destinate pentru echipaje . ►M9 ; precum și ◄ ▼M9 (d) distanțele dintre terminal sau punctul de acces și aeronava cu care au sosit sau vor pleca membrii echipajului. ▼B

1.2.7.2. În mod excepțional, o persoană poate fi exceptată de la respectarea cerințelor de la punctul 1.2.5.1 și a obligațiilor privind verificarea antecedentelor, cu condiția ca aceasta să fie însoțită în permanență atunci când se află în zone de securitate cu acces restricționat.

1.2.7.3. Însoțitorul trebuie: (a) să dețină o legitimație valabilă, conform dispozițiilor de la punctul 1.2.2.2 litera (c), (d) sau (e); și (b) să fie autorizat să însoțească persoane în zonele de securitate cu acces restricționat; și (c) să aibă în permanență persoana (persoanele) însoțită (însoțite) în raza sa vizuală directă; și (d) să se asigure în mod rezonabil că persoana (persoanele) însoțită (însoțite) nu încalcă normele de securitate.

1.2.7.4. Un vehicul poate fi exceptat de la respectarea cerințelor de la punctul 1.2.6, cu condiția ca acesta să fie însoțit în permanență atunci când se află în zona de operațiuni aeriene.

1.2.8. Alte exceptări

Alte exceptări fac obiectul dispozițiilor prevăzute într-o decizie separată a Comisiei.

1.3. CONTROLUL DE SECURITATE AL PERSOANELOR, ALTELE DECÂT PASAGERII, ȘI AL ARTICOLELOR TRANSPORTATE

▼M10

1.3.1. Controlul de securitate al persoanelor, altele decât pasagerii și al articolelor transportate

1.3.1.1. Persoanele, altele decât pasagerii sunt supuse controlului de securitate prin unul dintre următoarele mijloace: (a) control manual; (b) poartă detectoare de metale (WTMD); (c) câini dresați pentru detectarea de explozibili; (d) echipamente de detectare a urmelor de explozibili; (e) scanere de securitate care nu utilizează radiații ionizante; ▼M12 (f) echipamente de detectare a urmelor de explozibili (ETD) în combinație cu detectoare portabile de metale (HHMD).

▼M12

1.3.1.2. În ceea ce privește controlul de securitate al persoanelor, altele decât pasagerii, se aplică punctele 4.1.1.3-4.1.1.6 și 4.1.1.10-4.1.1.11.

▼M10

1.3.1.3. Câinii dresați pentru detectarea de explozibili și echipamentele de detectare a urmelor de explozibili se pot utiliza numai ca mijloace suplimentare de control de securitate sau într-o alternanță imprevizibilă cu controalele manuale, poarta detectoare de metale sau scanerele de securitate.

1.3.1.4. articolele transportate de persoane, altele decât pasagerii sunt supuse controlului de securitate prin unul dintre următoarele mijloace: (a) control manual; (b) echipamente cu raze X; (c) sisteme de detectare a explozibililor; (d) câini dresați pentru detectarea de explozibili; (e) echipamente de detectare a urmelor de explozibili.

1.3.1.5. În ceea ce privește controlul de securitate al articolelor transportate, se aplică punctele 4.1.2.1-4.1.2.9 și 4.1.2.12.

1.3.1.6. Câinii dresați pentru detectarea de explozibili și echipamentele de detectare a urmelor de explozibili se pot utiliza numai ca mijloace suplimentare de control de securitate sau într-o alternanță imprevizibilă cu controalele manuale, echipamentele cu raze X sau sistemele de detectare a explozibililor.

1.3.1.7. articolele enumerate în apendicele 4-C pot fi transportate numai dacă persoana este autorizată în acest sens în vederea îndeplinirii unor sarcini esențiale pentru exploatarea facilităților aeroportuare sau a aeronavelor ori pentru îndeplinirea atribuțiilor în timpul zborului.

1.3.1.8. Atunci când persoanele, altele decât pasagerii și articolele transportate trebuie supuse controlului de securitate în mod continuu și aleatoriu, frecvența trebuie stabilită de autoritatea competentă pe baza unei evaluări a riscurilor.

1.3.1.9. Controlul de securitate al persoanelor, altele decât pasagerii și al articolelor transportate face de asemenea obiectul dispozițiilor suplimentare prevăzute într-o decizie separată a Comisiei.

▼B

1.3.2. Exceptări și proceduri speciale de control de securitate

1.3.2.1. Autoritatea competentă poate, din motive obiective, permite ca persoanele, altele decât pasagerii, să fie exceptate de la controlul de securitate sau să fie supuse unor proceduri speciale de control de securitate, cu condiția ca acestea să fie însoțite de o persoană autorizată în acest sens în conformitate cu punctul 1.2.7.3.

1.3.2.2. Persoanele care au fost supuse controlului de securitate, altele decât pasagerii, care părăsesc temporar părțile critice pot fi exceptate de la controlul de securitate la reîntoarcere, cu condiția să fi fost ținute sub observație constantă de către persoane autorizate, suficientă pentru a se asigura în mod rezonabil că acestea nu introduc articole interzise în respectivele părți critice.

1.3.2.3. Exceptările și procedurile speciale de control de securitate fac de asemenea obiectul dispozițiilor suplimentare prevăzute într-o decizie separată a Comisiei.

1.4. EXAMINAREA VEHICULELOR

1.4.1. Vehicule care intră în părți critice

1.4.1.1. Toate vehiculele trebuie examinate înainte de a intra în părți critice. După examinare și până la intrarea în părțile critice, acestea trebuie să fie protejate de orice intervenție ilicită.

1.4.1.2. Șoferul și orice alți ocupanți ai vehiculului nu trebuie să se afle în vehicul pe timpul efectuării examinării. Acestora trebuie să li se ceară să își scoată efectele personale din vehicul și să le ia cu ei pentru controlul de securitate.

1.4.1.3. Trebuie să existe metodologii clare care să asigure caracterul aleatoriu al selectării zonelor care urmează să fie examinate.

1.4.1.4. Vehiculele care intră în părți critice fac de asemenea obiectul dispozițiilor suplimentare prevăzute într-o decizie separată a Comisiei.

1.4.2. Vehicule care intră în zone de securitate cu acces restricționat altele decât părți critice

1.4.2.1. Șoferul și orice alți ocupanți ai vehiculului nu trebuie să se afle în vehicul pe timpul efectuării examinării. Acestora trebuie să li se ceară să își scoată efectele personale din vehicul și să le ia cu ei pentru controlul de securitate.

1.4.2.2. Trebuie să existe metodologii clare care să asigure caracterul aleatoriu al selectării vehiculelor și zonelor care urmează să fie examinate.

1.4.2.3. Vehiculele care intră în zone de securitate cu acces restricționat altele decât părți critice fac de asemenea obiectul dispozițiilor suplimentare prevăzute într-o decizie separată a Comisiei.

1.4.3. Metode de examinare

1.4.3.1. Un control manual constă în verificarea manuală completă a zonelor selectate, inclusiv a conținutului acestora, pentru a se asigura în mod rezonabil că acestea nu conțin articole interzise.

1.4.3.2. Următoarele metode pot fi utilizate numai ca mijloace suplimentare de examinare: (a) câini dresați pentru detectarea de explozibili; și (b) echipamente de detectare a urmelor de explozibili.

1.4.3.3. Metodele de examinare fac de asemenea obiectul dispozițiilor suplimentare prevăzute într-o decizie separată a Comisiei.

1.4.4. Exceptări și proceduri speciale de examinare

1.4.4.1. Autoritatea competentă poate, din motive obiective, permite ca vehiculele să fie exceptate de la examinare sau să fie supuse unor proceduri speciale de examinare, cu condiția ca respectivele vehicule să fie însoțite de o persoană autorizată în acest sens în conformitate cu punctul 1.2.7.3.

1.4.4.2. Exceptările și procedurile speciale de examinare fac de asemenea obiectul dispozițiilor suplimentare prevăzute într-o decizie separată a Comisiei.

1.5. SUPRAVEGHEREA, PATRULAREA ȘI ALTE CONTROALE FIZICE

1.5.1. Trebuie efectuate activități de supraveghere sau de patrulare pentru a monitoriza: (a) demarcațiile dintre zona publică, zona de operațiuni aeriene, zonele de securitate cu acces restricționat, părțile critice și, după caz, zonele demarcate; și (b) zonele din aerogară și zonele din vecinătatea acesteia care sunt accesibile publicului, inclusiv parcările și drumurile; și (c) purtarea la vedere a legitimațiilor de către persoanele aflate în zonele de securitate cu acces restricționat altele decât cele în care sunt prezenți pasageri, precum și valabilitatea acestor legitimații; și (d) afișarea și valabilitatea permiselor de acces pentru vehiculele aflate în zona de operațiuni aeriene; și (e) bagajele de cală, mărfurile și poșta, proviziile de bord, precum și poșta și mărfurile transportatorilor aerieni aflate în părți critice, care așteaptă să fie încărcate.

▼M9

1.5.2. Frecvența și mijloacele cu care se efectuează activitățile de supraveghere și de patrulare trebuie să se bazeze pe o evaluare a riscurilor și trebuie aprobate de autoritatea competentă. Acestea trebuie să ia în considerare următoarele: (a) mărimea aeroportului, inclusiv numărul și natura operațiunilor; precum și (b) configurația aeroportului, în special interconexiunile dintre zonele stabilite în aeroport; precum și (c) posibilitățile și limitările pe care le prezintă mijloacele utilizate în activitățile de supraveghere și de patrulare. La cerere, părțile din evaluarea riscurilor care se referă la frecvența și mijloacele de supraveghere și de patrulare trebuie puse la dispoziție în scris în scopul monitorizării conformității.

▼B

1.5.3. Activitățile de supraveghere și de patrulare trebuie să fie impredictibile. Valabilitatea legitimațiilor trebuie să fie verificată în mod aleatoriu.

1.5.4. Trebuie să existe măsuri menite atât să descurajeze trecerea ilicită a persoanelor prin punctele de control de securitate, cât și, dacă o astfel de încălcare s-a produs, să asigure că încălcarea și repercusiunile acesteia sunt soluționate și rectificate prompt.

2. ZONELE DEMARCATE ALE AEROPORTURILOR

Nu există dispoziții în prezentul regulament.

3. SECURITATEA AERONAVELOR

3.0. DISPOZIȚII GENERALE

3.0.1. În lipsa unor dispoziții contrare, un transportator aerian trebuie să asigure aplicarea măsurilor prevăzute în prezentul capitol în ceea ce privește aeronavele sale.

3.0.2. Țările terțe în care standardele de securitate aplicate sunt recunoscute ca fiind echivalente standardelor de bază comune în ceea ce privește securitatea aeronavelor sunt enumerate în apendicele 3-B.

3.0.3. Nu este necesar ca o aeronavă să fie supusă unui control de securitate. Aceasta trebuie să fie supusă unei examinări de securitate în conformitate cu punctul 3.1.

3.0.4. Un transportator aerian trebuie, la cerere, să fie notificat de operatorul aeroportului dacă o aeronavă care îi aparține se află sau nu într-o parte critică. Atunci când acest lucru nu este clar, se va presupune că aeronava se află într-o parte, alta decât una critică.

3.0.5. Atunci când o zonă nu mai este considerată parte critică din cauza unei modificări a statutului de securitate, aeroportul trebuie să informeze în acest sens transportatorii care sunt afectați.

3.1. EXAMINAREA DE SECURITATE A AERONAVELOR

3.1.1. Cazurile în care se efectuează o examinare de securitate a unei aeronave

3.1.1.1. O aeronavă trebuie supusă unei examinări de securitate ori de câte ori există motive să se creadă că ar fi putut avea acces la ea persoane neautorizate.

3.1.1.2. O examinare de securitate a unei aeronave constă în examinarea zonelor definite ale unei aeronave care sunt prevăzute într-o decizie separată a Comisiei.

3.1.1.3. O aeronavă care sosește într-o parte critică dinspre o țară terță neinclusă în lista din apendicele 3-B trebuie supusă unei examinări de securitate în orice moment după debarcarea pasagerilor și/sau descărcarea calei.

3.1.1.4. O aeronavă care sosește dintr-un stat membru în care a fost în tranzit după ce a venit dintr-o țară terță neinclusă în lista din apendicele 3-B se consideră a fi o aeronavă care sosește dintr-o țară terță.

3.1.1.5. Cazurile în care se realizează o examinare de securitate a unei aeronave fac de asemenea obiectul dispozițiilor suplimentare prevăzute într-o decizie separată a Comisiei.

3.1.2. Modalități de efectuare a examinării de securitate a unei aeronave

Modalitățile de efectuare a examinării de securitate a aeronavelor fac obiectul dispozițiilor suplimentare prevăzute într-o decizie separată a Comisiei.

3.1.3. Informații privind examinarea de securitate a unei aeronave

Următoarele informații privind examinarea de securitate a unei aeronave alocate unui zbor de plecare trebuie înregistrate și păstrate într-un loc aflat în afara aeronavei, timp de 24 de ore sau pe durata zborului, dacă aceasta este mai lungă:

— numărul zborului; și

— destinația; și

— originea zborului precedent; și

— o mențiune cu privire la efectuarea sau nu a unei examinări de securitate a aeronavei.

În cazul în care a fost efectuată o examinare de securitate a aeronavei, informațiile trebuie să cuprindă și:

— data și ora la care a fost efectuată examinarea de securitate a aeronavei; și

— numele și semnătura persoanei responsabile de efectuarea examinării de securitate a aeronavei.

3.2. PROTECȚIA AERONAVELOR

3.2.1. Protecția aeronavelor – dispoziții generale

3.2.1.1. Indiferent de locul în care o aeronavă este parcată pe un aeroport, aceasta trebuie protejată împotriva accesului neautorizat prin: (a) asigurarea că persoanele care caută să obțină acces neautorizat sunt somate prompt; sau (b) păstrarea ușilor externe închise. În cazul în care aeronava se află într-o parte critică, ușile externe care nu sunt accesibile de la sol se consideră a fi închise dacă mijloacele de acces au fost îndepărtate și plasate suficient de departe de aeronavă, astfel încât să se împiedice în mod rezonabil accesul; sau (c) deținerea unor mijloace electronice care pot detecta imediat accesul neautorizat.

3.2.1.2. Punctul 3.2.1.1 nu se aplică în cazul unei aeronave care este parcată într-un hangar încuiat sau protejat în orice alt mod împotriva accesului neautorizat.

3.2.2. Protecția suplimentară a aeronavelor care au ușile externe închise și se află într-o parte, alta decât o parte critică

3.2.2.1. În cazul în care ușile externe sunt închise, iar aeronava se află într-o parte alta decât o parte critică, fiecare ușă externă trebuie, de asemenea: (a) să aibă mijloacele de acces îndepărtate; sau (b) să fie sigilată; sau (c) să fie încuiată; sau (d) să fie monitorizată. Litera (a) nu se aplică în cazul unei uși accesibile de la sol.

3.2.2.2. În cazul în care mijloacele de acces se îndepărtează de la ușile care nu sunt accesibile de la sol, acestea trebuie plasate suficient de departe de aeronavă, astfel încât să se prevină în mod rezonabil accesul.

3.2.2.3. În cazul în care ușile externe sunt încuiate, numai persoanele care au o necesitate operațională trebuie să fie îndreptățite să descuie aceste uși.

3.2.2.4. În cazul în care ușile externe sunt monitorizate, monitorizarea trebuie să asigure că accesul neautorizat la aeronavă este imediat detectat.

3.2.2.5. Protecția aeronavelor care au ușile externe închise și se află într-o parte alta decât una critică face de asemenea obiectul dispozițiilor suplimentare prevăzute într-o decizie separată a Comisiei.

APENDICELE 3-A

EXAMINAREA DE SECURITATE A AERONAVELOR

O decizie separată a Comisiei prevede dispoziții detaliate privind examinarea de securitate a aeronavelor.

APENDICELE 3-B

SECURITATEA AERONAVELOR

ȚĂRI TERȚE RECUNOSCUTE CĂ APLICĂ STANDARDE DE SECURITATE ECHIVALENTE CU STANDARDELE DE BAZĂ COMUNE

În ceea ce privește securitatea aeronavelor, următoarele țări terțe sunt recunoscute că aplică standarde de securitate echivalente cu standardele de bază comune:

▼M4

Statele Unite ale Americii

Comisia informează fără întârziere autoritățile competente din statele membre în cazul în care deține informații conform cărora standardele de securitate aplicate de țara terță, cu impact semnificativ asupra nivelurilor generale de securitate a aviației în Uniune, nu mai sunt echivalente cu standardele de bază comune ale Uniunii.

Autoritățile competente ale statelor membre trebuie notificate fără întârziere atunci când Comisia deține informații cu privire la acțiuni, inclusiv măsuri compensatorii, care confirmă restabilirea echivalenței standardelor de securitate relevante aplicate de țara terță.

▼B

4. PASAGERII ȘI BAGAJELE DE MÂNĂ

4.0. DISPOZIȚII GENERALE

4.0.1. În lipsa unor dispoziții contrare, autoritatea, operatorul aeroportuar, transportatorul aerian sau entitatea responsabilă în conformitate cu programul național de securitate a aviației civile menționat la articolul 10 din Regulamentul (CE) nr. 300/2008 trebuie să asigure implementarea măsurilor prevăzute în prezentul capitol.

4.0.2. Țările terțe în care standardele de securitate aplicate sunt recunoscute ca fiind echivalente standardelor de bază comune în ceea ce privește pasagerii și bagajele de mână sunt enumerate în apendicele 4-B.

4.0.3. Pasagerii și bagajele lor de mână care sosesc dintr-un stat membru în care aeronava a fost în tranzit după ce a venit dintr-o țară terță neinclusă în lista din apendicele 4-B se consideră a fi pasageri și bagaje de mână care sosesc dintr-o țară terță, cu excepția cazului în care există confirmarea că acești pasageri și bagajele lor de mână au fost supuse controlului de securitate în respectivul stat membru.

▼M2

4.0.4. În sensul prezentei anexe: (a) „lichide, aerosoli și geluri” (liquids, aerosols and gels - LAGs) includ pastele, loțiunile, amestecurile de lichide/solide și conținutul recipientelor sub presiune, precum pasta de dinți, gelul de păr, băuturile, supele, siropurile, parfumurile, spuma de ras și alte articole cu consistență similară. (b) „pungă prevăzută cu elemente de probare a integrității” (security tamper-evident bag - STEB) este o pungă conformă cu liniile directoare privind controlul de securitate, recomandate de Organizația Aviației Civile Internaționale. ▼M14 (c) „echipamentele tip sistem de detectare a explozibililor lichizi” (liquid explosive detection systems, LEDS) sunt echipamente capabile să detecteze materialele periculoase definite la punctul 12.7 din anexa la Decizia Comisiei C (2010)774.

▼B

4.1. CONTROLUL DE SECURITATE AL PASAGERILOR ȘI BAGAJELOR DE MÂNĂ

4.1.1. Controlul de securitate al pasagerilor

▼M8

4.1.1.1. Înainte de efectuarea controlului de securitate, paltoanele și jachetele trebuie scoase, acestea fiind supuse controlului de securitate ca bagaje de mână. Operatorul care efectuează controlul îi poate solicita pasagerului să înlăture și alte elemente de îmbrăcăminte și/sau alte obiecte, după caz.

4.1.1.2. Pasagerii sunt supuși controlului de securitate prin utilizarea următoarelor metode: (a) control manual; sau (b) poartă detectoare de metale; sau (c) câini dresați pentru detectarea explozivilor în combinație cu litera (a); sau (d) scanere de securitate care nu utilizează radiații ionizante; sau ▼M12 (e) echipamente de detectare a urmelor de explozibili (ETD) în combinație cu detectoare portabile de metale (HHMD). ▼M8 În cazul în care operatorul care efectuează controlul de securitate nu poate determina dacă pasagerul are asupra sa articole interzise, se interzice pasagerului în cauză accesul în zonele de securitate cu acces restricționat sau acesta este supus din nou controlului de securitate până când operatorul respectiv consideră că rezultatul este satisfăcător.

▼B

4.1.1.3. Atunci când se efectuează un control manual, acesta se face astfel încât să se asigure în mod rezonabil că persoana nu are asupra sa articole interzise.

4.1.1.4. Atunci când alarma porții detectoare de metale se declanșează, trebuie stabilită cauza care a produs alarma.

4.1.1.5. Detectoarele portabile de metale pot fi utilizate numai ca mijloc suplimentar de control de securitate. Acestea nu trebuie să înlocuiască necesitatea efectuării unui control manual.

4.1.1.6. În cazul în care se permite transportarea unui animal viu în cabina unei aeronave, acesta trebuie supus controlului de securitate fie ca pasager, fie ca bagaj de mână.

4.1.1.7. Autoritatea competentă poate defini categorii de pasageri care, din motive obiective, trebuie să fie supuse unor proceduri speciale de control de securitate sau pot fi exceptate de la acest control. Comisia trebuie informată cu privire la categoriile definite.

4.1.1.8. Controlul de securitate al pasagerilor face de asemenea obiectul dispozițiilor suplimentare prevăzute într-o decizie separată a Comisiei.

▼M3

4.1.1.9. Câinii pentru detectarea explozivilor pot fi utilizați numai ca metodă suplimentară de control de securitate.

▼M8

4.1.1.10. În cazul în care pentru controlul de securitate al pasagerilor se folosește un scaner de securitate cu examinator uman, așa cum este acesta definit la punctul 12.11.1 paragraful al doilea, trebuie respectate următoarele condiții minime: (a) Nu este permisă stocarea, reținerea, copierea, imprimarea sau extragerea de imagini cu ajutorul scanerelor de securitate. Cu toate acestea, orice imagine generată pe parcursul controlului de securitate poate fi păstrată pe durata necesară pentru ca examinatorul uman să o analizeze, fiind ștearsă de îndată ce se stabilește că pasagerul nu are asupra sa articole interzise. Accesul neautorizat și utilizarea imaginii sunt interzise și trebuie împiedicate. (b) Examinatorul uman care analizează imaginea se află într-un alt loc, astfel încât acesta să nu poată vedea pasagerul supus controlului de securitate. (c) În locul separat unde este analizată imaginea nu sunt acceptate niciun fel de dispozitive tehnice cu capacitatea de a stoca, copia, fotografia sau înregistra imagini în orice alt mod. (d) Imaginea nu poate fi legată de niciun fel de date referitoare la persoana supusă controlului de securitate, iar identitatea acestei persoane trebuie să rămână anonimă. (e) Pasagerii pot opta pentru analizarea imaginii corpului lor de către un examinator uman de sex masculin sau feminin. (f) Imaginea trebuie estompată sau acoperită pentru a împiedica identificarea feței pasagerului. Literele (a) și (d) se aplică și în cazul scanerelor de securitate cu detectare automată a amenințărilor. Pasagerii au dreptul de a refuza să se supună controlului efectuat cu un scaner de securitate. În acest caz, pasagerul este supus controlului de securitate printr-o metodă alternativă care include cel puțin un control manual, în conformitate cu apendicele 4-A la Decizia Comisiei (2010)774. Atunci când alarma scanerului de securitate se declanșează, trebuie stabilită cauza care a produs alarma. Înainte de a fi supus controlului cu scanerul de securitate, pasagerul este informat în legătură cu tehnologia utilizată, condițiile de utilizare a acesteia și posibilitatea de a refuza controlul efectuat cu un scaner de securitate.

▼M12

4.1.1.11. Pot fi utilizate echipamente de detectare a urmelor de explozibili (ETD) în combinație cu detectoare portabile de metale (HHMD) numai în cazurile în care operatorul care efectuează controlul de securitate consideră că un control manual al unei anumite părți a persoanei este ineficient și/sau nedorit.

▼B

4.1.2. Controlul de securitate al bagajelor de mână

4.1.2.1. Înainte de efectuarea controlului de securitate, computerele portabile și alte aparate electrice de mari dimensiuni trebuie să fie scoase din bagajele de mână și supuse controlului de securitate separat.

4.1.2.2. Înainte de efectuarea controlului de securitate, lichidele, aerosolii și gelurile trebuie să fie scoase din bagajele de mână și supuse controlului de securitate separat, cu excepția cazului în care echipamentul utilizat la efectuarea controlului de securitate al bagajelor de mână are, de asemenea, capabilitatea care să-i permită a fi utilizat pentru controlul de securitate al recipientelor multiple, închise, cu lichide, aerosoli și geluri, aflate în bagaje. Atunci când lichidele, aerosolii și gelurile au fost scoase din bagajul de mână, pasagerul trebuie să prezinte: (a) toate lichidele, aerosolii și gelurile în recipiente individuale cu o capacitate de maximum 100 de mililitri sau echivalent puse într-o singură pungă de plastic transparentă resigilabilă, cu o capacitate de maximum 1 litru, în care articolele conținute încap confortabil și care este complet închisă; și (b) alte lichide, aerosoli și geluri, separat.

4.1.2.3. Bagajele de mână sunt supuse controlului de securitate prin utilizarea următoarelor metode: (a) control manual; sau (b) echipamente cu raze X; sau (c) sisteme de detectare a explozibililor (EDS) ▼M3 (d) câini pentru detectarea explozivilor, în combinație cu litera (a). ▼B În cazul în care operatorul care efectuează controlul de securitate nu poate determina dacă bagajul de mână conține sau nu articole interzise, bagajul de mână trebuie să fie respins sau supus din nou controlului de securitate până când respectivul operator consideră că rezultatul este satisfăcător.

4.1.2.4. Un control manual al bagajului de mână constă în verificarea manuală a bagajului, inclusiv a conținutului acestuia, astfel încât să se asigure în mod rezonabil că acesta nu conține articole interzise.

4.1.2.5. Atunci când se utilizează echipamente cu raze X sau echipamente EDS, fiecare imagine trebuie să fie văzută de operatorul care efectuează controlul de securitate.

4.1.2.6. Atunci când se utilizează echipamente cu raze X sau echipamente EDS, trebuie stabilită cauza tuturor semnalelor de alarmă într-un mod satisfăcător pentru operatorul care efectuează controlul de securitate, astfel încât să se asigure în mod rezonabil că nu se introduc articole interzise în zonele de securitate cu acces restricționat sau la bordul aeronavelor.

4.1.2.7. Atunci când se utilizează echipamente cu raze X sau echipamente EDS, trebuie să se scoată din bagaj orice articol a cărui densitate împiedică operatorul care efectuează controlul de securitate să analizeze conținutul bagajului de mână. Bagajul trebuie supus din nou controlului de securitate, iar articolul în cauză trebuie supus controlului de securitate separat ca bagaj de mână.

4.1.2.8. Orice bagaj în care se constată prezența unui aparat electric de mari dimensiuni trebuie supus din nou controlului de securitate după îndepărtarea respectivului aparat, iar aparatul electric trebuie supus controlului de securitate separat.

4.1.2.9. Câinii dresați pentru detectarea de explozibili și echipamentele de detectare a urmelor de explozibili se pot utiliza numai ca mijloace suplimentare de control de securitate.

4.1.2.10. Autoritatea competentă poate defini categorii de bagaje de mână care, din motive obiective, pot fi supuse unor proceduri speciale de control de securitate sau pot fi exceptate de la acest control. Comisia trebuie informată cu privire la categoriile definite.

4.1.2.11. Autoritatea competentă poate permite ca o valiză diplomatică să fie exceptată de la controlul de securitate sau să fie supusă unor proceduri speciale de securitate, cu condiția îndeplinirii cerințelor Convenției de la Viena privind relațiile diplomatice.

4.1.2.12. Controlul de securitate al bagajelor de mână face de asemenea obiectul dispozițiilor suplimentare prevăzute într-o decizie separată a Comisiei.

4.1.3. Controlul de securitate al lichidelor, aerosolilor și gelurilor

▼M14 —————

▼B

4.1.3.3. Controlul de securitate al lichidelor, aerosolilor și gelurilor face de asemenea obiectul dispozițiilor suplimentare prevăzute într-o decizie separată a Comisiei.

▼M2

4.1.3.4. Lichidele, aerosolii și gelurile transportate de pasageri pot fi exceptate de la controlul de securitate în următoarele cazuri: (a) dacă se află în recipiente individuale cu o capacitate de maximum 100 de mililitri sau echivalent, într-o singură pungă de plastic transparentă resigilabilă, cu o capacitate de maximum 1 litru, în care articolele conținute încap cu ușurință și care este complet închisă; sau (b) dacă urmează să fie folosite pe durata călătoriei și sunt necesare în scop medical sau răspund unei necesități dietetice speciale, inclusiv alimentele pentru bebeluși. La cerere, pasagerii trebuie să prezinte dovada autenticității lichidului, aerosolului și a gelului exceptat; sau ▼M9 (c) au fost obținute în zona de operațiuni aeriene, după punctul de control al cărților de îmbarcare, din puncte de vânzare care fac obiectul unor proceduri de securitate aprobate ca parte programului de securitate al aeroportului, cu condiția ca LAG să fie ambalate într-o pungă care are elemente de probare a integrității (STEB) și în interiorul căreia să se găsească o dovadă satisfăcătoare care să ateste achiziționarea din zona de operațiuni aeriene a respectivului aeroport în ultimele 24 de ore; sau ▼M2 (d) dacă au fost obținute în zona de securitate cu acces restricționat din puncte de vânzare care fac obiectul unor proceduri de securitate aprobate ca parte a programului de securitate al aeroportului; sau ▼M9 (e) au fost obținute într-un alt aeroport din UE, cu condiția ca LAG să fie ambalate într-o pungă care are elemente de probare a integrității, în interiorul căreia să se găsească o dovadă satisfăcătoare care să ateste achiziționarea din zona de operațiuni aeriene a respectivului aeroport în ultimele 24 de ore; sau (f) au fost obținute la bordul unei aeronave aparținând unui transportator aerian din UE, cu condiția ca LAG să fie ambalate într-o pungă care are elemente de probare a integrității, în interiorul căreia să se găsească o dovadă satisfăcătoare care să ateste achiziționarea la bordul respectivei aeronave în ultimele 24 de ore; sau ▼M14 (g) dacă au fost obținute pe un aeroport situat într-o țară terță menționată în apendicele 4-D, cu condiția ca lichidul, aerosolul sau gelul să fie sigilat într-o pungă prevăzută cu elemente de probare a integrității (STEB), în interiorul căreia să existe o dovadă satisfăcătoare a achiziționării în zona de operațiuni aeriene a respectivului aeroport cu cel mult 36 de ore înainte. Exceptările prevăzute la prezentul punct pot fi aplicate cel mai târziu până la 30 ianuarie 2014.

▼B

4.2. PROTECȚIA PASAGERILOR ȘI A BAGAJELOR DE MÂNĂ

Protecția pasagerilor și a bagajelor de mână face obiectul dispozițiilor suplimentare prevăzute într-o decizie separată a Comisiei.

4.3. PASAGERII POTENȚIAL PERTURBATORI

4.3.1. Un transportator aerian trebuie să fie notificat în prealabil în scris de către autoritatea competentă cu privire la intenția de a îmbarca un pasager potențial perturbator la bordul unei aeronave care aparține respectivului transportator.

4.3.2. Notificarea trebuie să conțină următoarele informații: (a) identitatea și sexul persoanei; și (b) motivul transportării; și (c) numele și funcția persoanelor de escortă, dacă este cazul; și (d) evaluarea riscurilor efectuată de autoritatea competentă, inclusiv motivele prezenței sau absenței escortei; și (e) locul sau locurile din aeronavă alocate în avans, dacă este necesar; și (f) natura documentelor de călătorie disponibile. Transportatorul aerian trebuie să pună aceste informații la dispoziția pilotului comandant înainte de îmbarcarea pasagerilor în aeronavă.

4.3.3. Autoritatea competentă trebuie să se asigure că persoanele aflate în detenție sau sub efectul unei hotărâri judecătorești sunt întotdeauna escortate.

4.4. ARTICOLE INTERZISE

4.4.1. Pasagerilor li se interzice introducerea în zonele de securitate cu acces restricționat sau la bordul unei aeronave a articolelor enumerate în apendicele 4-C.

4.4.2. O exceptare de la punctul 4.4.1 poate fi acordată în următoarele condiții: (a) autoritatea competentă și-a dat acordul pentru transportul articolului respectiv; și (b) transportatorul aerian a fost informat în legătură cu pasagerul și articolul pe care acesta îl transportă înainte de îmbarcarea pasagerilor în aeronavă; și (c) regulile de siguranță aplicabile sunt respectate. Aceste articole trebuie apoi plasate în condiții de securitate la bordul aeronavei.

4.4.3. Transportatorul aerian trebuie să se asigură că pasagerii sunt informați cu privire la articolele interzise enumerate în apendicele 4-C înainte de încheierea procedurii de înregistrare.

APENDICELE 4-A

CERINȚE PRIVIND CONTROLUL MANUAL

O decizie separată a Comisiei prevede dispoziții detaliate privind controlul manual.

APENDICELE 4-B

PASAGERII ȘI BAGAJELE DE MÂNĂ

ȚĂRI TERȚE RECUNOSCUTE A APLICA STANDARDE DE SECURITATE ECHIVALENTE CU STANDARDELE DE BAZĂ COMUNE

În ceea ce privește pasagerii și bagajele de mână, următoarele țări terțe sunt recunoscute a aplica standarde de securitate echivalente cu standardele de bază comune:

▼M4

Statele Unite ale Americii

Comisia informează fără întârziere autoritățile competente din statele membre în cazul în care deține informații conform cărora standardele de securitate aplicate de țara terță, cu impact semnificativ asupra nivelurilor generale de securitate a aviației în Uniune, nu mai sunt echivalente cu standardele de bază comune ale Uniunii.

Autoritățile competente ale statelor membre trebuie notificate fără întârziere atunci când Comisia deține informații cu privire la acțiuni, inclusiv măsuri compensatorii, care confirmă restabilirea echivalenței standardelor de securitate relevante aplicate de țara terță.

▼B

APENDICELE 4-C

PASAGERII ȘI BAGAJELE DE MÂNĂ

LISTA ARTICOLELOR INTERZISE

Fără a aduce atingere normelor de siguranță aplicabile, pasagerilor le este interzis să introducă următoarele articole în zona de securitate cu acces restricționat și la bordul unei aeronave:

(a) pistoale, arme de foc sau alte dispozitive care lansează proiectile — dispozitive care pot fi utilizate sau par că pot fi utilizate pentru a cauza vătămări grave prin lansarea de proiectile, inclusiv: — toate tipurile de arme de foc, cum ar fi pistoale, revolvere, carabine, puști; — arme de jucărie, copii și imitații ale armelor de foc care pot fi confundate cu arme adevărate; — părți componente ale armelor de foc, cu excepția lunetelor telescopice; — arme cu aer comprimat și cu CO2, cum ar fi pistoale, puști cu alice, carabine și puști și pistoale cu bile; — pistoale lansatoare de rachete de semnalizare și pistoale de start; — arcuri, arbalete și săgeți; — harpoane și lansatoare de harpoane; — praștii și catapulte;

(b) dispozitive cu efect paralizant — dispozitive concepute special pentru a paraliza sau a imobiliza, inclusiv: — dispozitive cu electroșocuri, cum ar fi pistoale cu electroșocuri, pistoale paralizante (taser) și bastoane cu electroșocuri; — dispozitive de asomare și dispozitive de ucidere a animalelor; — substanțe chimice, gaze și sprayuri neutralizante și incapacitante, cum ar fi sprayurile cu substanțe iritant-lacrimogene, sprayurile cu piper, sprayurile cu ardei iute, gazele lacrimogene, sprayurile cu acid și sprayurile cu substanțe repulsive pentru animale;

(c) obiecte cu vârf ascuțit sau cu muchie ascuțită — obiecte cu vârful ascuțit sau cu muchia ascuțită care pot fi utilizate pentru a cauza vătămări grave, inclusiv: — obiecte concepute pentru a toca, cum ar fi topoare, securi și satâre; — topoare și dălți de spart gheața; — lame de ras; — cuttere; — cuțite cu lame cu lungimea mai mare de 6 cm; — foarfece cu lame cu lungimea mai mare de 6 cm, măsurată de la ax; — echipamente de arte marțiale, cu vârf ascuțit sau cu lamă ascuțită; — săbii și spade;

(d) unelte de lucru — unelte care pot fi utilizate atât pentru a cauza vătămări grave, cât și pentru a pune în pericol siguranța aeronavei, inclusiv: — răngi; — burghie și vârfuri de burghie, inclusiv mașini de găurit electrice portabile fără fir; — unelte cu lamă sau tijă cu o lungime mai mare de 6 cm, care pot fi utilizate ca arme, cum ar fi șurubelnițe și dălți; — fierăstraie, inclusiv fierăstraie electrice portabile fără fir; — arzătoare de sudură; — pistoale de împușcat bolțuri și pistoale de bătut cuie;

(e) instrumente contondente — obiecte care pot fi utilizate pentru a cauza vătămări grave atunci când sunt folosite pentru a lovi, inclusiv: — bâte de baseball și softball; — ciomege și bastoane, cum ar fi măciuci, bâte și bastoane; — echipamente specifice artelor marțiale;

(f) substanțe și dispozitive explozive și incendiare — substanțe și dispozitive explozive și incendiare care pot fi utilizate sau care par că pot fi utilizate pentru a cauza vătămări grave sau care pot pune în pericol siguranța aeronavei, inclusiv: — muniție; — capse detonante; — detonatoare și fitiluri; — copii sau imitații ale dispozitivelor explozibile; — mine, grenade și alte dispozitive explozibile militare; — artificii și alte articole pirotehnice; — bombe fumigene și cartușe fumigene; — dinamită, praf de pușcă și explozibili plastici.

▼M2

APENDICELE 4-D

Aeroport(uri) de pe care pleacă zboruri având ca destinație aeroporturi din UE:

— Canada: — Toate aeroporturile internaționale

— Republica Croația: — Aeroportul din Dubrovnik (DBV) Aeroportul din Pula (PUY) Aeroportul din Rijeka (RJK) Aeroportul din Split (SPU) Aeroportul din Zadar (ZAD) Aeroportul din Zagreb (ZAG)

— Malaysia: — Aeroportul Internațional Kuala Lumpur (KUL)

— Republica Singapore: — Aeroportul din Changi (SIN)

— Statele Unite ale Americii: — Toate aeroporturile internaționale

▼B

5. BAGAJELE DE CALĂ

5.0. DISPOZIȚII GENERALE

5.0.1. În lipsa unor dispoziții contrare, autoritatea, operatorul aeroportuar, transportatorul aerian sau entitatea responsabilă în conformitate cu programul național de securitate a aviației civile menționat la articolul 10 din Regulamentul (CE) nr. 300/2008 trebuie să asigure implementarea măsurilor prevăzute în prezentul capitol.

5.0.2. Țările terțe în care standardele de securitate aplicate sunt recunoscute ca fiind echivalente standardelor de bază comune în ceea ce privește bagajele de cală sunt enumerate în apendicele 5-A.

5.0.3. Bagajele de cală care sosesc dintr-un stat membru în care aeronava a fost în tranzit după ce a venit dintr-o țară terță neinclusă în lista din apendicele 5-A se consideră a fi bagaje de cală care sosesc dintr-o țară terță, cu excepția cazului în care există confirmarea că aceste bagaje de cală au fost supuse controlului de securitate în respectivul stat membru.

5.0.4. În sensul prezentului capitol, „bagaj securizat” înseamnă un bagaj de cală care urmează să plece, a fost supus controlului de securitate și este protejat fizic astfel încât să se prevină introducerea oricărui obiect.

5.1. CONTROLUL DE SECURITATE AL BAGAJELOR DE CALĂ

5.1.1. Pentru controlul de securitate al bagajelor se cală se utilizează, separat sau combinate, următoarele metode: (a) controlul manual; sau (b) echipamente cu raze X; sau (c) sisteme de detectare a explozibililor (EDS); sau (d) echipamente de detectare a urmelor de explozibili (EDT) ▼M3 (e) câini pentru detectarea explozivilor. ▼B În cazul în care operatorul care efectuează controlul de securitate nu poate determina dacă bagajul de cală conține sau nu articole interzise, bagajul de cală trebuie să fie respins sau supus din nou controlului de securitate până când respectivul operator consideră că rezultatul este satisfăcător.

5.1.2. Un control manual constă în verificarea manuală completă a bagajului, inclusiv a conținutului acestuia, astfel încât să se asigure în mod rezonabil că acesta nu conține articole interzise.

5.1.3. Atunci când se utilizează echipamente cu raze X sau echipamente EDS, existența oricărui obiect a cărui densitate slăbește capacitatea operatorului echipamentului de a analiza conținutul bagajului va avea drept rezultat supunerea acestuia unei alte metode de control de securitate.

5.1.4. Controlul de securitate cu ajutorul unui echipament de detectare a urmelor de explozibili (ETD) constă în analiza unor eșantioane prelevate din interiorul și exteriorul bagajului, precum și din conținutul acestuia. Conținutul bagajului poate fi, de asemenea, supus unui control manual.

5.1.5. Autoritatea competentă poate defini categorii de bagaje de cală care, din motive obiective, trebuie să fie supuse unor proceduri speciale de control de securitate sau pot fi exceptate de la acest control. Comisia trebuie informată cu privire la categoriile definite.

5.1.6. Controlul de securitate al bagajelor de cală face de asemenea obiectul dispozițiilor suplimentare prevăzute într-o decizie separată a Comisiei.

5.2. PROTECȚIA BAGAJELOR DE CALĂ

5.2.1. Pasagerilor nu li se poate permite accesul la bagajele de cală care au fost supuse controlului de securitate decât dacă respectivele bagaje de cală le aparțin și dacă sunt supravegheați astfel încât să se asigure că: (a) niciunele dintre articolele interzise incluse în lista din apendicele 5-B nu sunt introduse în bagajele de cală; sau (b) niciunele dintre articole interzise incluse în lista din apendicele 4-C nu sunt scoase din bagajele de cală și introduse în zonele de securitate cu acces restricționat sau la bordul aeronavei.

5.2.2. Bagajele de cală care nu au fost protejate împotriva intervențiilor neautorizate trebuie supuse din nou controlului de securitate.

5.2.3. Protecția bagajelor de cală face de asemenea obiectul dispozițiilor suplimentare prevăzute într-o decizie separată a Comisiei.

5.3. CONCORDANȚA DINTRE BAGAJELE DE CALĂ ȘI PASAGERI

5.3.1. Identificarea bagajelor de cală

5.3.1.1. În timpul procesului de îmbarcare, transportatorii aerieni trebuie să se asigure că fiecare pasager prezintă o carte de îmbarcare valabilă sau un document echivalent care corespunde bagajului de cală care a fost înregistrat.

5.3.1.2. Transportatorii aerieni trebuie să asigure existența unei proceduri de identificare a bagajelor de cală ale pasagerilor care nu s-au îmbarcat sau care au părăsit aeronava înainte de plecare.

5.3.1.3. În cazul în care un pasager nu este prezent la bordul aeronavei, bagajul de cală corespunzător cărții sale de îmbarcare sau documentului echivalent se consideră a fi neînsoțit.

5.3.1.4. Transportatorii aerieni trebuie să se asigure că fiecare bagaj de cală neînsoțit este clar identificabil ca fiind autorizat pentru transportul aerian.

5.3.2. Factori independenți de voința pasagerilor

5.3.2.1. Motivul pentru care un bagaj a devenit neînsoțit trebuie înregistrat înainte de încărcarea acestuia în aeronavă, cu excepția cazului în care se aplică măsurile de securitate menționate la punctul 5.3.3.

5.3.2.2. O decizie separată a Comisiei prevede dispoziții detaliate suplimentare cu privire la factorii independenți de voința pasagerilor.

5.3.3. Măsuri de securitate adecvate pentru bagajele de cală neînsoțite

5.3.3.1. Bagajele de cală neînsoțite care nu fac obiectul punctului 5.3.2 trebuie să fie supuse controlului de securitate efectuat prin utilizarea uneia dintre metodele indicate la punctul 5.1.1 și, după caz, se aplică cerințele suplimentare prevăzute într-o decizie separată a Comisiei.

▼M9

5.3.3.2. Bagajele de cală care devin bagaje neînsoțite din cauza unor factori diferiți de cei menționați la punctul 5.3.2 trebuie scoase din aeronavă și supuse din nou controlului de securitate, înainte de a fi reîncărcate.

▼B

5.3.3.3. O decizie separată a Comisiei prevede dispoziții detaliate suplimentare cu privire la măsurile de securitate adecvate pentru bagajele de cală neînsoțite.

5.4. ARTICOLE INTERZISE

5.4.1. Pasagerilor trebuie să li se interzică să transporte în bagajele de cală articolele enumerate în apendicele 5-B.

5.4.2. O exceptare de la punctul 5.4.1 poate fi acordată în următoarele condiții: (a) autoritatea competentă dispune de norme naționale care permit transportul articolului respectiv; și (b) regulile de siguranță aplicabile sunt respectate.

5.4.3. Pasagerii trebuie informați cu privire la articolele interzise enumerate în apendicele 5-B înainte de încheierea procedurii de înregistrare.

APENDICELE 5-A

BAGAJELE DE CALĂ

ȚĂRI TERȚE RECUNOSCUTE A APLICA STANDARDE DE SECURITATE ECHIVALENTE CU STANDARDELE DE BAZĂ COMUNE

În ceea ce privește bagajele de cală, următoarele țări terțe sunt recunoscute a aplica standarde de securitate echivalente cu standardele de bază comune:

▼M4

Statele Unite ale Americii

Comisia informează fără întârziere autoritățile competente din statele membre în cazul în care deține informații conform cărora standardele de securitate aplicate de țara terță, cu impact semnificativ asupra nivelurilor generale de securitate a aviației în Uniune, nu mai sunt echivalente cu standardele de bază comune ale Uniunii.

Autoritățile competente ale statelor membre trebuie notificate fără întârziere atunci când Comisia deține informații cu privire la acțiuni, inclusiv măsuri compensatorii, care confirmă restabilirea echivalenței standardelor de securitate relevante aplicate de țara terță.

▼B

APENDICELE 5-B

BAGAJELE DE CALĂ

LISTA ARTICOLELOR INTERZISE

Pasagerilor le este interzis să transporte în bagajele de cală următoarele articole:

substanțe și dispozitive explozive și incendiare —

substanțe și dispozitive explozive și incendiare care pot fi utilizate pentru a cauza vătămări grave sau care pot pune în pericol siguranța aeronavei, inclusiv:

— muniție;

— capse detonante;

— detonatoare și fitiluri;

— mine, grenade și alte dispozitive explozibile militare;

— artificii și alte articole pirotehnice;

— bombe fumigene și cartușe fumigene;

— dinamită, praf de pușcă și explozibili plastici.

6. MĂRFURILE ȘI POȘTA

6.0. DISPOZIȚII GENERALE

6.0.1. Autoritatea, operatorul aeroportuar, transportatorul aerian sau entitatea definită în prezentul capitol trebuie să asigure implementarea măsurilor prevăzute în prezentul capitol.

▼M9

6.0.2. Se consideră articole interzise în expedierile de mărfuri și poștă: — dispozitivele explozive și incendiare asamblate care nu sunt transportate în conformitate cu normele de siguranță aplicabile.

▼M9 —————

▼B

6.1. MĂSURI DE SECURITATE – DISPOZIȚII GENERALE

6.1.1. Toate mărfurile și poșta trebuie supuse controlului de securitate de către un agent abilitat înainte de a fi încărcate la bordul unei aeronave, cu excepția cazului în care: (a) expedierea a fost supusă, de către un agent abilitat, măsurilor de securitate necesare și expedierea a fost protejată împotriva oricărei intervenții neautorizate din momentul aplicării respectivelor măsuri de securitate și până la încărcare; sau (b) expedierea a fost supusă, de către un expeditor cunoscut, măsurilor de securitate necesare și expedierea a fost protejată împotriva oricărei intervenții neautorizate din momentul aplicării respectivelor măsuri de securitate și până la încărcare; sau (c) expedierea a fost supusă, de către un expeditor cu cont, măsurilor de securitate necesare, expedierea a fost protejată împotriva oricărei intervenții neautorizate din momentul aplicării respectivelor măsuri de securitate și până la încărcare și nu este transportată pe o aeronavă destinată transportului de pasageri; sau (d) expedierea este exceptată de la controlul de securitate și a fost protejată împotriva oricărei intervenții neautorizate din momentul în care a devenit marfă destinată transportului aerian identificabilă sau poștă destinată transportului aerian identificabilă și până la încărcare.

▼M6

6.1.2. Atunci când există orice motiv să se creadă că o expediere căreia i s-au aplicat măsuri de securitate a fost violată sau nu a fost protejată împotriva intervențiilor neautorizate după momentul aplicării măsurilor de securitate respective, aceasta trebuie supusă controlului de securitate de către un agent abilitat înainte de încărcarea la bordul unei aeronave. Expedierile care par să fi fost violate sau care sunt în alt mod suspecte trebuie tratate ca mărfuri sau poștă cu risc ridicat (high risk cargo or mail – HRCM) în conformitate cu punctul 6.7.

▼B

6.1.3. O persoană cu drept de acces neînsoțit la mărfurile destinate transportului aerian identificabile sau la poșta destinată transportului aerian identificabilă cărora li s-au aplicat măsurile de securitate necesare trebuie să fi trecut cu succes printr-o verificare a antecedentelor sau printr-o verificare înainte de angajare în conformitate cu punctul 11.1.

6.2. CONTROLUL DE SECURITATE

6.2.1. Controlul de securitate

6.2.1.1. La efectuarea controlului de securitate al mărfurilor sau al poștei: (a) trebuie utilizate mijloacele și metodele cele mai adecvate pentru a detecta articole interzise, ținând cont de natura expedierii; și (b) mijloacele sau metoda utilizată trebuie să corespundă unui standard suficient de înalt pentru a asigura, în mod rezonabil, că niciun articol interzis nu este disimulat în interiorul expedierii.

6.2.1.2. Atunci când operatorul care efectuează controlul de securitate nu poate fi sigur, în mod rezonabil, că expedierea nu conține articole interzise, expedierea în cauză este respinsă sau este supusă din nou controlului de securitate până când respectivul operator consideră că rezultatul este satisfăcător.

6.2.1.3. Controlul de securitate al mărfurilor și al poștei face de asemenea obiectul dispozițiilor suplimentare prevăzute într-o decizie separată a Comisiei.

6.2.2. Exceptări de la controlul de securitate

O decizie separată a Comisiei prevede dispoziții privind exceptările de la controlul de securitate.

6.3. AGENȚII ABILITAȚI

6.3.1. Aprobarea agenților abilitați

6.3.1.1. Agenții abilitați trebuie să fie aprobați de autoritatea competentă. Aprobarea ca agent abilitat se acordă pentru un anumit punct de lucru. Orice entitate care aplică măsurile de securitate menționate la punctul 6.3.2 trebuie să fie aprobată ca agent abilitat. Sunt incluși furnizorii terți de logistică responsabili de servicii integrate de antrepozitare și transport, transportatorii aerieni și agenții de handling. Un agent abilitat poate subcontracta: (a) oricare dintre măsurile de securitate menționate la punctul 6.3.2 altui agent abilitat; (b) oricare dintre măsurile de securitate menționate la punctul 6.3.2 altei entități, dacă măsurile respective sunt aplicate la punctul de lucru al agentului abilitat sau la un aeroport și sunt incluse în programul de securitate al agentului abilitat sau al aeroportului; (c) oricare dintre măsurile de securitate menționate la punctul 6.3.2 altei entități, dacă măsurile respective sunt aplicate în alt loc decât la punctul de lucru al agentului abilitat sau la un aeroport și dacă entitatea a fost certificată sau aprobată și inclusă pe o listă de către autoritatea competentă, pentru furnizarea acestor servicii; și (d) protecția și transportul expedierilor unui transportator rutier de mărfuri care îndeplinește cerințele de la punctul 6.6.

6.3.1.2. Autoritatea competentă a fiecărui stat membru trebuie să definească în programul său național de securitate a aviației civile menționat la articolul 10 din Regulamentul (CE) nr. 300/2008 responsabilitățile privind aplicarea următoarei proceduri pentru aprobarea agenților abilitați: (a) Solicitantul trebuie să ceară aprobarea autorității competente a statului membru în care sunt amplasate punctele de lucru indicate în cerere. Solicitantul trebuie să prezinte respectivei autorități competente un program de securitate. Programul trebuie să descrie metodele și procedurile de urmat de către agent pentru a se conforma cerințelor din Regulamentul (CE) nr. 300/2008 și din actele de punere în aplicare a acestuia. Programul trebuie să descrie și modul în care agentul urmează să monitorizeze respectarea acestor metode și proceduri. Programul de securitate al unui transportator aerian care descrie metodele și procedurile de urmat de către respectivul transportator aerian pentru a se conforma cerințelor din Regulamentul (CE) nr. 300/2008 și din actele de punere în aplicare a acestuia se consideră a îndeplini cerința privind programul de securitate al unui agent abilitat. Solicitantul trebuie, de asemenea, să prezinte „Declarația-angajament – agent abilitat” care este prezentată în apendicele 6-A. Această declarație trebuie semnată de reprezentantul legal al solicitantului sau de către persoana responsabilă cu securitatea. Declarația semnată rămâne în păstrarea autorității competente respective. (b) Autoritatea competentă sau un ►M11 validator UE de securitate a aviației ◄ care acționează în numele acesteia trebuie să examineze programul de securitate și apoi să efectueze o verificare la fața locului a punctelor de lucru indicate, pentru a evalua dacă solicitantul respectă cerințele din Regulamentul (CE) nr. 300/2008 și din actele de punere în aplicare a acestuia. Autoritatea competentă sau ►M11 validatorul UE de securitate a aviației ◄ care acționează în numele acesteia trebuie să țină cont de faptul că solicitantul este sau nu titularul unui certificat AEO menționat la articolul 14a alineatul (1) litera (b) sau (c) din Regulamentul (CE) nr. 1875/2006 al Comisiei ( 8 ) de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 2454/93 ( 9 ). (c) Dacă autoritatea competentă consideră că informațiile furnizate în temeiul literelor (a) și (b) sunt satisfăcătoare, aceasta se asigură că detaliile necesare cu privire la agent se introduc în „Baza de date comunitară a agenților abilitați și a expeditorilor cunoscuți” cel târziu în următoarea zi lucrătoare. La înregistrarea în baza de date, autoritatea competentă atribuie fiecărui punct de lucru aprobat un cod alfanumeric unic de identificare, în formatul standard. Dacă autoritatea competentă consideră că informațiile furnizate în temeiul literelor (a) și (b) nu sunt satisfăcătoare, motivele sale trebuie notificate prompt entității care solicită aprobarea ca agent abilitat. Dacă programul de securitate al unui transportator aerian descrie metodele și procedurile de urmat de către respectivul transportator aerian pentru a se conforma cerințelor Regulamentului (CE) nr. 300/2008 și ale actelor de punere în aplicare a acestuia, se poate considera că respectivul transportator aerian îndeplinește cerințele de la literele (a) și (b) pentru toate punctele de lucru indicate în program. Trebuie să se efectueze o verificare la fața locului a punctelor de lucru indicate în programul de securitate al transportatorului aerian în termen de cel mult doi ani de la intrarea în vigoare a prezentului regulament. Dacă un agent abilitat a fost aprobat fie în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 2320/2002 al Comisiei, fie în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 820/2008 al Comisiei și cu Decizia C(2008) 4333 a Comisiei, acesta poate fi considerat agent abilitat în sensul Regulamentului (CE) nr. 300/2008 și al actelor de punere în aplicare a acestuia pentru toate punctele de lucru în care s-a efectuat o verificare la fața locului. (d) Un agent abilitat nu trebuie să fie considerat ca fiind aprobat până când detaliile sale nu sunt incluse în „Baza de date CE a agenților abilitați și a expeditorilor cunoscuți”.

6.3.1.3. Un agent abilitat trebuie să desemneze cel puțin o persoană la fiecare punct de lucru care să fie responsabilă de aplicarea programului de securitate transmis. Această persoană trebuie să fi trecut cu succes printr-o verificare a antecedentelor în conformitate cu punctul 11.1.

6.3.1.4. Un agent abilitat trebuie să fie revalidat la intervale regulate care nu pot depăși cinci ani. Revalidarea trebuie să includă efectuarea unei verificări la fața locului pentru a se evalua dacă agentul abilitat respectă în continuare cerințele din Regulamentul (CE) nr. 300/2008 și din actele de punere în aplicare a acestuia. O inspecție efectuată în spațiile de lucru ale agentului abilitat de către autoritatea competentă în conformitate cu programul său național de control al calității poate fi considerată drept verificare la fața locului, cu condiția ca aceasta să acopere toate cerințele necesare pentru aprobare.

6.3.1.5. În cazul în care consideră că agentul abilitat nu mai respectă cerințele din Regulamentul (CE) nr. 300/2008 și din actele de punere în aplicare a acestuia, autoritatea competentă trebuie să-i retragă statutul de agent abilitat pentru punctul (punctele) de lucru indicat(e). Imediat după retragere și, în orice caz, în termen de 24 de ore, autoritatea competentă trebuie să se asigure că modificarea statutului de agent abilitat este înregistrată în „Baza de date CE a agenților abilitați și a expeditorilor cunoscuți”.

6.3.1.6. Fără a aduce atingere dreptului statelor membre de a aplica măsuri mai stricte în temeiul articolului 6 din Regulamentul (CE) nr. 300/2008, un agent abilitat aprobat în conformitate cu punctul 6.3 trebuie să fie recunoscut în toate statele membre.

6.3.1.7. Cerințele de la punctul 6.3.1, cu excepția celor de la punctul 6.3.1.2 litera (d), nu se aplică în cazul în care autoritatea competentă însăși urmează să fie aprobată ca agent abilitat.

6.3.2. Măsuri de securitate care trebuie aplicate de un agent abilitat

6.3.2.1. Atunci când acceptă expedieri, un agent abilitat trebuie să stabilească dacă entitatea de la care primește expedierile este un agent abilitat, un expeditor cunoscut, un expeditor cu cont sau niciuna dintre acestea.

6.3.2.2. Persoana care efectuează livrarea expedierilor la agentul abilitat sau la transportatorul aerian trebuie să prezinte cartea de identitate, pașaportul, permisul de conducere sau un alt document cu fotografia sa, care a fost eliberat sau este recunoscut de autoritatea națională. Documentul respectiv trebuie să fie utilizat pentru a stabili identitatea persoanei care efectuează livrarea expedierilor.

6.3.2.3. Atunci când acceptă expedieri cărora nu li s-au aplicat în prealabil toate măsurile de securitate necesare, agentul abilitat se asigură că acestea sunt supuse controlului de securitate în conformitate cu punctul 6.2.

6.3.2.4. După aplicarea măsurilor de securitate menționate la punctele 6.3.2.1-6.3.2.3 din prezentul regulament și la punctul 6.3 dintr-o decizie separată a Comisiei, agentul abilitat se asigură că: (a) accesul la aceste expedieri este controlat; și (b) aceste expedieri sunt protejate împotriva intervențiilor neautorizate până în momentul predării către un alt agent abilitat sau transportator aerian.

6.3.2.5. După aplicarea măsurilor de securitate menționate la punctele 6.3.2.1-6.3.2.4 din prezentul regulament, agentul abilitat se asigură că orice expediere încredințată unui transportator aerian sau unui alt agent abilitat este însoțită de documentația corespunzătoare, fie sub forma unei scrisori de transport aerian, fie a unei declarații separate, în format electronic sau pe suport de hârtie.

▼M9

6.3.2.6. Documentația trebuie să fie disponibilă pentru inspecția de către autoritatea competentă în orice moment înainte de încărcarea expedierii în aeronavă și pe toată durata zborului sau timp de 24 de ore, dacă această durată este mai mare, și trebuie să conțină următoarele informații: (a) codul unic alfanumeric de identificare a agentului abilitat, astfel cum a fost primit de la autoritatea competentă; (b) un cod unic de identificare a expedierii, precum numărul scrisorii de transport aerian – air waybill (exemplar de casă sau original); (c) conținutul expedierii, cu excepția expedierilor enumerate la punctul 6.2.3 literele (d) și (e) din Decizia Comisiei C(2010) 774 final din 13 aprilie 2010 ( 10 ); (d) statutul de securitate al expedierii, care să menționeze: — «SPX», însemnând că expedierea poate fi transportată în siguranță pe aeronave de pasageri, de marfă și de poștă; sau — «SCO», însemnând că expedierea poate fi transportată în siguranță numai pe aeronave de marfă și de poștă; sau — «SHR», însemnând că expedierea poate fi transportată în siguranță pe aeronave de pasageri, de marfă și de poștă, în conformitate cu cerințele pentru nivel ridicat de risc; (e) motivul emiterii statutului de securitate, care să menționeze: — «KC», însemnând că a fost primită de la un expeditor cunoscut; sau — „AC”, însemnând că a fost primită de la un expeditor cu cont; sau — mijloacele sau metoda de control de securitate utilizate; sau — motivele pentru care expedierea a fost exceptată de la controlul de securitate; (f) numele persoanei care a emis statutul de securitate sau o modalitate de identificare echivalentă, precum și data și ora emiterii; (g) codul unic de identificare, obținut de la autoritatea competentă, al oricărui agent abilitat care a acceptat statutul de securitate acordat unei expedieri de către un alt agent abilitat.

6.3.2.7. În cazul expedierilor consolidate, cerințele de la punctele 6.3.2.5 și 6.3.2.6 vor fi considerate îndeplinite dacă: (a) agentul abilitat care efectuează consolidarea reține informațiile necesare în temeiul punctului 6.3.2.6 literele (a)-(g), pentru fiecare expediere individuală, pe durata zborului sau zborurilor ori timp de 24 de ore, dacă această perioadă este mai mare; precum și (b) documentația care însoțește expedierea consolidată include codul de identificare alfanumeric al agentului abilitat care a efectuat consolidarea, un cod unic de identificare al expedierii consolidate și statutul de securitate al acesteia. Litera (a) nu se aplică expedierilor consolidate care sunt întotdeauna supuse controlului de securitate sau exceptate de la acesta în conformitate cu punctul 6.2.3 literele (d) și (e) din Decizia C(2010) 774 dacă agentul abilitat atribuie expedierii consolidate un cod cod unic de identificare și indică statutul de securitate și un singur motiv pentru care a fost emis acest statut de securitate.

▼B

6.3.2.8. Atunci când acceptă expedieri cărora nu li s-au aplicat în prealabil toate măsurile de securitate necesare, agentul abilitat poate alege, de asemenea, să nu aplice măsurile de securitate menționate la punctul 6.3.2, ci să predea expedierile unui alt agent abilitat care să asigure aplicarea acestor măsuri de securitate. Măsurile de securitate care trebuie aplicate de un agent abilitat fac de asemenea obiectul dispozițiilor suplimentare prevăzute într-o decizie separată a Comisiei.

6.4. EXPEDITORII CUNOSCUȚI

6.4.1. Aprobarea expeditorilor cunoscuți

6.4.1.1. Expeditorii cunoscuți trebuie să fie aprobați de autoritatea competentă. Aprobarea ca expeditor cunoscut se acordă pentru un anumit punct de lucru.

6.4.1.2. Autoritatea competentă a fiecărui stat membru trebuie să definească în programul său național de securitate a aviației civile menționat la articolul 10 din Regulamentul (CE) nr. 300/2008 responsabilitățile privind aplicarea următoarei proceduri pentru aprobarea expeditorilor cunoscuți: (a) Solicitantul trebuie să ceară aprobarea autorității competente a statului membru în care este amplasat punctul său de lucru. Solicitantului i se va furniza „Ghidul pentru expeditorii cunoscuți” în conformitate cu apendicele 6-B. (b) Autoritatea competentă sau un ►M11 validator UE de securitate a aviației ◄ care acționează în numele acesteia trebuie să efectueze o verificare la fața locului a punctelor de lucru indicate, pentru a evalua dacă solicitantul respectă cerințele din Regulamentul (CE) nr. 300/2008 și din actele de punere în aplicare a acestuia. Pentru a evalua dacă solicitantul respectă aceste cerințe, autoritatea competentă sau ►M11 validatorul UE de securitate a aviației ◄ care acționează în numele acesteia trebuie să utilizeze „Lista de verificare pentru validarea expeditorilor cunoscuți” în conformitate cu apendicele 6-C. Această listă de verificare include o declarație-angajament care trebuie semnată de reprezentantul legal al solicitantului sau de către persoana responsabilă cu securitatea la punctul de lucru. Autoritatea competentă sau ►M11 validatorul UE de securitate a aviației ◄ care acționează în numele acesteia trebuie să țină cont de faptul că solicitantul este sau nu titularul unui certificat AEO menționat la articolul 14a alineatul (1) litera (b) sau (c) din Regulamentul (CE) nr. 1875/2006 al Comisiei de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 2454/93. Odată completată lista de verificare pentru validare, informațiile conținute în aceasta trebuie tratate ca informații clasificate. Declarația semnată rămâne în păstrarea autorității competente respective sau a ►M11 validatorului UE de securitate a aviației ◄ care, la cererea autorității competente respective, pune declarația la dispoziția acesteia. (c) Dacă autoritatea competentă consideră că informațiile furnizate în temeiul literelor (a) și (b) sunt satisfăcătoare, aceasta se asigură că detaliile necesare cu privire la expeditor se introduc în „Baza de date CE a agenților abilitați și a expeditorilor cunoscuți” cel târziu în următoarea zi lucrătoare. La înregistrarea în baza de date, autoritatea competentă trebuie să atribuie fiecărui punct de lucru aprobat un cod alfanumeric unic de identificare, în formatul standard. Dacă autoritatea competentă consideră că informațiile furnizate în temeiul literelor (a) și (b) nu sunt satisfăcătoare, motivele sale trebuie notificate prompt entității care solicită aprobarea ca expeditor cunoscut. ▼M13 (d) În cazul în care un expeditor cunoscut a fost aprobat înainte de 29 aprilie 2010, pentru a se asigura că cerințele acoperite de punctul 6.4.2 au fost îndeplinite, acesta poate fi considerat expeditor cunoscut în sensul Regulamentului (CE) nr. 300/2008 și al actelor de implementare a acestuia până la 28 aprilie 2013. ▼B (e) Un expeditor cunoscut nu trebuie să fie considerat ca fiind aprobat până când detaliile sale figurează în „Baza de date CE a agenților abilitați și a expeditorilor cunoscuți”.

6.4.1.3. Un expeditor cunoscut trebuie să desemneze cel puțin o persoană la fiecare punct de lucru responsabilă de aplicarea și supravegherea aplicării măsurilor de securitate în respectivul punct de lucru. Această persoană trebuie să fi trecut cu succes printr-o verificare a antecedentelor.

6.4.1.4. Un expeditor cunoscut trebuie să fie revalidat la intervale regulate care nu pot depăși cinci ani. Revalidarea trebuie să includă efectuarea unei verificări la fața locului pentru a se evalua dacă expeditorul cunoscut respectă în continuare cerințele din Regulamentul (CE) nr. 300/2008 și din actele de punere în aplicare a acestuia. O inspecție efectuată în spațiile de lucru ale expeditorului cunoscut de către autoritatea competentă în conformitate cu programul său național de control al calității poate fi considerată drept verificare la fața locului, cu condiția ca aceasta să acopere toate zonele indicate în lista de verificare din apendicele 6-C.

6.4.1.5. În cazul în care consideră că expeditorul cunoscut nu mai respectă cerințele din Regulamentul (CE) nr. 300/2008 și din actele de punere în aplicare a acestuia, autoritatea competentă trebuie să-i retragă statutul de expeditor cunoscut pentru punctul (punctele) de lucru indicat(e). Imediat după retragere și, în orice caz, în termen de 24 de ore, autoritatea competentă trebuie să se asigure că modificarea statutului de expeditor cunoscut este înregistrată în „Baza de date CE a agenților abilitați și a expeditorilor cunoscuți”.

6.4.1.6. Fără a aduce atingere dreptului statelor membre de a aplica măsuri mai stricte în temeiul articolului 6 din Regulamentul (CE) nr. 300/2008, un expeditor cunoscut aprobat în conformitate cu punctul 6.4 trebuie să fie recunoscut în toate statele membre. Expeditorii cunoscuți aprobați în conformitate cu punctul 6.4.1.2 litera (d) fac de asemenea obiectul dispozițiilor suplimentare prevăzute la punctul 6.4 dintr-o decizie separată a Comisiei.

6.4.2. Măsuri de securitate care trebuie aplicate de un expeditor cunoscut

6.4.2.1. Un expeditor cunoscut trebuie să se asigure că: (a) la punctul de lucru sau în spațiile de lucru există un nivel de securitate suficient pentru a proteja mărfurile destinate transportului aerian identificabile și poșta destinată transportului aerian identificabilă împotriva intervențiilor neautorizate; și (e) toți membrii personalului care au acces la mărfurile destinate transportului aerian identificabile sau la poșta destinată transportului aerian identificabilă cărora le-au fost aplicate măsurile de securitate necesare au fost recrutați și pregătiți profesional în conformitate cu cerințele capitolului 11; și (f) în timpul producției, ambalării, depozitării, expedierii și/sau transportării, după caz, mărfurile destinate transportului aerian identificabile și poșta destinată transportului aerian identificabilă sunt protejate împotriva intervențiilor neautorizate sau a violării. În cazul în care, dintr-un motiv oarecare, aceste măsuri de securitate nu au fost aplicate unei expedieri sau în cazul în care expedierea nu a fost realizată de expeditorul cunoscut pentru propriul său cont, expeditorul cunoscut trebuie să indice clar acest lucru agentului abilitat, astfel încât punctul 6.3.2.3 să poată fi aplicat.

6.4.2.2. Expeditorul cunoscut trebuie să accepte că expedierile cărora nu le-au fost aplicate măsurile de securitate adecvate sunt supuse controlului de securitate în conformitate cu punctul 6.2.1.

6.5. EXPEDITORII CU CONT

6.5.1. Expeditorii cu cont trebuie să fie desemnați de un agent abilitat.

6.5.2. Pentru a fi desemnat ca expeditor cu cont, trebuie aplicată următoarea procedură: (a) Agentul abilitat furnizează entității „Instrucțiunile de securitate a aviației pentru expeditorii cu cont” și „Declarația-angajament – expeditor cu cont” care figurează în apendicele 6-D. Aceste instrucțiuni și modelul acestei declarații sunt puse la dispoziția agentului abilitat de către autoritatea competentă a statului membru în care este amplasat punctul de lucru. (b) Entitatea prezintă agentului abilitat „Declarația-angajament – expeditor cu cont” care figurează în apendicele 6-D semnată, cu excepția cazului în care aceasta este titulara unui certificat AEO menționat la articolul 14a alineatul (1) litera (b) sau (c) din Regulamentul (CE) nr. 1875/2006 al Comisiei de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 2454/93. Entitatea desemnează cel puțin o persoană responsabilă cu securitatea în spațiile sale de lucru și comunică agentului abilitat numele persoanei și datele de contact ale acesteia. După caz, declarația semnată trebuie să rămână în păstrarea agentului abilitat și, la cerere, este pusă la dispoziția autorității competente respective. În cazul în care este scutit de obligația de a completa o declarație de angajament pe baza unui certificat AEO, expeditorul cu cont trebuie să informeze agentul abilitat imediat ce nu mai este deținătorul unui astfel de certificat. (c) Agentul abilitat trebuie să efectueze o validare prin care să stabilească următoarele detalii ale expeditorului cu cont solicitant: — datele societății, inclusiv adresa autentică a sediului social; și — natura activităților comerciale; și — datele de contact, inclusiv cele ale persoanei sau persoanelor responsabile cu securitatea; și — codul unic de identificare (CUI) sau numărul de înregistrare al societății; și — în cazul în care se aplică exceptarea prevăzută la punctul 6.5.2 litera (b), numărul certificatului AEO. (d) Dacă agentul abilitat consideră că informațiile furnizate în temeiul literelor (b) și (c) sunt satisfăcătoare, acesta poate desemna entitatea respectivă ca expeditor cu cont.

6.5.3. Agentul abilitat trebuie să păstreze o bază de date cu informațiile menționate la punctul 6.5.2 litera (c). Baza de date trebuie să fie disponibilă pentru inspecția autorității competente.

6.5.4. Dacă nu există nicio activitate legată de mișcări de mărfuri sau poștă pe calea aerului în contul unui expeditor cu cont într-o perioadă de doi ani, statutul de expeditor cu cont al acestuia expiră.

6.5.5. În cazul în care autoritatea competentă sau agentul abilitat nu mai are convingerea că expeditorul cu cont respectă instrucțiunile din apendicele 6-D, agentul abilitat trebuie să retragă imediat statutul de expeditor cu cont.

6.5.6. În cazul în care, dintr-un motiv oarecare, măsurile de securitate indicate în „Instrucțiunile de securitate a aviației pentru expeditorii cu cont” nu au fost aplicate unei expedieri sau în cazul în care expedierea nu a fost realizată de expeditorul cu cont pentru propriul său cont, expeditorul cu cont trebuie să indice clar acest lucru agentului abilitat, astfel încât punctul 6.3.2.3 să poată fi aplicat.

6.6. PROTECȚIA MĂRFURILOR ȘI A POȘTEI

6.6.1. Protecția mărfurilor și a poștei în timpul transportului

6.6.1.1. Pentru a se asigura că expedierile cărora le-au fost aplicate măsurile de securitate necesare sunt protejate împotriva intervențiilor neautorizate în timpul transportului: ▼M9 (a) expedierile trebuie ambalate sau sigilate de către agentul abilitat, expeditorul cunoscut sau expeditorul cu cont astfel încât să se asigure că violarea acestora ar fi vizibilă; dacă acest lucru nu este posibil, trebuie luate măsuri alternative de protecție care să asigure integritatea expedierii; și ▼B (b) compartimentul de mărfuri al vehiculului în care urmează să fie transportate expedierile trebuie să fie încuiat sau sigilat, iar vehiculele cu prelată trebuie să fie securizate cu corzi TIR astfel încât să se asigure că orice violare a acestora ar fi vizibilă, iar suprafața de încărcare a vehiculelor cu platformă plată trebuie să fie ținută sub observație; și fie (c) declarația transportatorului rutier de mărfuri prezentată în apendicele 6-E, trebuie să fie agreată de transportatorul rutier de mărfuri care efectuează transportul în numele agentului abilitat, expeditorului cunoscut sau expeditorului cu cont, cu excepția cazului în care însuși transportatorul rutier de mărfuri este aprobat ca agent abilitat. Declarația semnată trebuie să rămână în păstrarea agentului abilitat, a expeditorului cunoscut sau a expeditorului cu cont pentru care transportatorul rutier de mărfuri furnizează serviciul de transport. La cerere, o copie a declarației semnate trebuie să fie pusă, de asemenea, la dispoziția agentului abilitat sau a transportatorului aerian care primește expedierea ori la dispoziția autorității competente respective; fie (d) transportatorul rutier de mărfuri trebuie să prezinte agentului abilitat, expeditorului cunoscut sau expeditorului cu cont pentru care acesta îi furnizează serviciul de transport dovada faptului că a fost certificat sau aprobat de o autoritate competentă. Această dovadă trebuie să satisfacă cerințele din apendicele 6-E, iar copii ale acesteia trebuie să fie păstrate de respectivul agent abilitat, expeditor cunoscut sau expeditor cu cont. La cerere, o copie trebuie, de asemenea, să fie pusă la dispoziția agentului abilitat sau a transportatorului aerian care primește expedierea ori la dispoziția altei autorități competente.

6.6.1.2. Punctul 6.6.1.1 literele (b), (c) și (d) nu se aplică în timpul transportului în zona de operațiuni aeriene.

6.6.2. Protecția mărfurilor și a poștei în aeroporturi

6.6.2.1. Expedierile de mărfuri și poștă care se află într-o parte critică trebuie să fie considerate ca fiind protejate împotriva intervențiilor neautorizate.

6.6.2.2. Expedierile de mărfuri și poștă care se află într-o parte, alta decât o parte critică, trebuie să fie considerate ca fiind protejate împotriva intervențiilor neautorizate dacă: (a) sunt protejate fizic astfel încât să se prevină introducerea oricărui articol care ar putea fi utilizat într-un act de intervenție neautorizată; sau (b) nu sunt lăsate nesupravegheate, iar accesul este limitat la persoanele implicate în protecția și încărcarea mărfurilor și a poștei pe aeronavă.

▼M6

6.7. MĂRFURILE ȘI POȘTA CU RISC RIDICAT (HIGH RISK CARGO AND MAIL – HRCM)

Dispozițiile privind mărfurile și poșta cu risc ridicat sunt stabilite într-o decizie separată a Comisiei.

▼M11

6.8. PROTECȚIA MĂRFURILOR ȘI A POȘTEI INTRODUSE ÎN UNIUNE DIN ȚĂRI TERȚE

6.8.1. Desemnarea transportatorilor aerieni

6.8.1.1. Orice transportator aerian care transportă mărfuri sau poștă dintr-un aeroport al unei țări terțe neincluse în apendicele 6-F pentru transfer, tranzit sau descărcare în orice aeroport care intră sub incidența Regulamentului (CE) nr. 300/2008 este desemnat ca „transportator aerian de marfă sau poștă dintr-o țară terță” (ACC3): (a) de către autoritatea competentă a statului membru care a eliberat certificatul de operator aerian al transportatorului aerian; (b) de către autoritatea competentă a statului membru inclus în anexa la Regulamentul (CE) nr. 748/2009 al Comisiei ( 11 ), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) nr. 394/2011 ( 12 ) privind lista operatorilor de aeronave care au desfășurat o activitate de aviație menționată în anexa I la Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului ( 13 ) la 1 ianuarie 2006 sau ulterior, pentru transportatorii aerieni care nu dețin un certificat de operator aerian eliberat de un stat membru; (c) de către autoritatea competentă a statului membru în care transportatorul aerian își are principala bază de operațiuni din Uniune sau de către orice altă autoritate competentă din Uniune în acord cu prima autoritate competentă, pentru transportatorii aerieni care nu dețin un certificat de operator aerian eliberat de un stat membru și nu sunt incluși în anexa la Regulamentul (CE) nr. 748/2009.

6.8.1.2. Desemnarea unui transportator aerian ca ACC3 în ceea ce privește operațiunile sale cu mărfuri și poștă de la un aeroport pentru care este necesară desemnarea ACC3 (denumite în continuare „operațiuni relevante cu mărfuri”) se face pe baza: (a) numirii unei persoane cu responsabilitate generală în numele transportatorului aerian pentru implementarea dispozițiilor privind securitatea mărfurilor și a poștei în ceea ce privește operațiunea cu mărfuri relevantă; și (b) până la 30 iunie 2014, a unei „Declarații-angajament – ACC3”, prevăzută în apendicele 6-H, care confirmă implementarea programului de securitate ce acoperă punctele specificate în apendicele 6-G. Declarația trebuie să fie semnată în numele transportatorului aerian de către reprezentantul său legal sau de către persoana responsabilă cu securitatea. O copie sau originalul se păstrează de către autoritatea competentă până la data la care expiră desemnarea ACC3; (c) de la 1 iulie 2014, a unui raport de validare UE de securitate a aviației care să confirme punerea în aplicare a măsurilor de securitate.

6.8.1.3. Autoritatea competentă atribuie transportatorului desemnat ca ACC3 un cod alfanumeric unic de identificare în formatul standard, care identifică transportatorul aerian și aeroportul din țara terță pentru care transportatorul aerian a fost desemnat să transporte mărfuri sau poștă înspre Uniune.

6.8.1.4. Desemnarea este valabilă de la data la care autoritatea competentă a introdus detaliile transportatorului ACC3 în baza de date a Uniunii privind agenții abilitați și expeditorii cunoscuți pentru o perioadă maximă de cinci ani.

6.8.1.5. Un transportator ACC3 care figurează în baza de date a Uniunii privind agenții abilitați și expeditorii cunoscuți este recunoscut în toate statele membre pentru toate operațiunile cu originea în aeroportul din țara terță și destinația în Uniune.

6.8.2. Validarea UE de securitate a aviației pentru transportatorii ACC3

6.8.2.1. Validarea UE de securitate a aviației în ceea ce privește operațiunile cu mărfuri relevante ale unui transportator aerian constă: (a) într-o examinare a programului de securitate al transportatorului aerian care să asigure caracterul adecvat și complet al acestuia în raport cu toate punctele prevăzute în apendicele 6-G; și (b) o verificare a implementării măsurilor de securitate a aviației în ceea ce privește operațiunile cu mărfuri relevante utilizând lista de verificare din apendicele 6-C3.

6.8.2.2. Această verificare a implementării din cadrul validării UE de securitate a aviației se face la fața locului, la unul dintre următoarele niveluri: 1. La aeroportul din care transportatorul aerian desfășoară operațiuni relevante cu mărfuri înainte ca desemnarea ACC3 să poată fi acordată pentru aeroportul respectiv. În cazul în care respectiva validare UE de securitate a aviației stabilește neimplementarea unuia sau mai multora dintre obiectivele din lista de verificare prevăzută în apendicele 6-C3, autoritatea competentă trebuie să nu desemneze transportatorul aerian ca ACC3 pentru operațiunile cu mărfuri relevante fără dovada aplicării de către transportatorul aerian a unor măsuri de remediere a deficienței identificate. 2. La un număr reprezentativ de aeroporturi din care transportatorul aerian desfășoară operațiuni relevante cu mărfuri înainte de acordarea desemn