2007R1528 — RO — 01.07.2013 — 002.001

Acest document reprezintă un instrument de documentare, iar instituţiile nu îşi asumă responsabilitatea pentru conţinutul său.

Astfel cum a fost modificat prin:









▼B

REGULAMENTUL CONSILIULUI (CE) NR. 1528/2007

din 20 decembrie 2007

privind aplicarea regimurilor aplicabile produselor originare din anumite state care fac parte din grupul statelor din Africa, zona Caraibelor și Pacific (ACP) prevăzute în acordurile de stabilire sau care duc la stabilirea Acordurilor de parteneriat economic







CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 133, având în vedere propunerea Comisiei, întrucât: (1) Acordul de parteneriat între membrii grupului statelor din Africa, zona Caraibelor și Pacific, pe de o parte, și Comunitatea Europeană (CE) și statele sale membre ale acesteia, pe de altă parte, semnat la Cotonou la 23 iunie 2000 ( 1 ) (denumit în continuare „Acordul de parteneriat ACP-CE”), prevede că Acordurile de parteneriat economic (APE) intră în vigoare cel târziu la data de 1 ianuarie 2008. (2) Acordul de parteneriat ACP-CE prevede menținerea regimurile comerciale prevăzute în anexa V la acel acord până la data de 31 decembrie 2007. (3) Începând cu anul 2002, Comunitatea a negociat Acorduri de parteneriat economic cu grupul statelor ACP sub forma a șase regiuni care cuprindeau statele din Caraibe, Africa Centrală, Africa de Est și Sud, statele insulare din Pacific, Comunitatea de Dezvoltare Sud-Africană și Africa de Vest. Aceste acorduri de parteneriat economic vor fi conforme cu obligațiile OMC, vor sprijini integrarea regională și vor promova integrarea progresivă a economiilor ACP în sistemul comercial internațional reglementat, încurajând astfel dezvoltarea durabilă a acestora și contribuind la efortul global de a eradica sărăcia și de a îmbunătăți condițiile de viață în țările ACP. Într-o primă etapă, pot fi încheiate negocierile cu privire la acordurile prin care se instituie parteneriate economice care reglementează cel puțin regimurile privind bunurile compatibile cu normele OMC, care sunt conforme cu procesele regionale de integrare economică și politică și care urmează să fie completate cât de curând posibil prin Acorduri de parteneriat economic complete. (4) Acele acorduri care stabilesc sau duc la stabilirea Acordurilor de parteneriat economic pentru care negocierile au fost încheiate prevăd că părțile pot întreprinde acțiuni în vederea aplicării acordului, anterior aplicării provizorii, pe bază reciprocă, într-o măsură fezabilă. Este necesară întreprinderea de acțiuni pentru aplicarea acordurilor pe baza acestor dispoziții. (5) Regimurile incluse în prezentul regulament urmează să fie modificate, după caz, în conformitate cu acordurile care stabilesc sau duc la stabilirea Acordurilor de parteneriat economic, în funcție de modul și data la care aceste acorduri vor fi semnate și încheiate în temeiul articolului 300 din tratat și vor fi fie aplicate cu titlu provizoriu, fie în vigoare. Regimurilor comerciale li se pune capăt, în totalitate sau în parte, în cazul în care acordurile respective nu intră în vigoare într-o perioadă de timp rezonabilă în conformitate cu Convenția de la Viena privind dreptul tratatelor. (6) Pentru importurile către Comunitate, regimurile cuprinse în acordurile care stabilesc sau duc la stabilirea Acordurilor de parteneriat economic ar trebui să prevadă accesul fără taxe și contingente tarifare pentru toate produsele cu excepția armelor. Aceste regimuri sunt supuse perioadelor de tranziție și dispozițiilor privind anumite produse sensibile, dispoziții specifice pentru departamentele franceze de peste mări. Având în vedere particularitățile situației din Africa de Sud, produsele provenite din Africa de Sud ar trebui să beneficieze în continuare de dispozițiile relevante ale Acordului privind comerțul, dezvoltarea și cooperarea între Comunitatea Europeană și statele sale membre, pe de o parte, și Republica Africa de Sud, pe de altă parte ( 2 ) (denumit în continuare „CDCA”), până în momentul în care un acord care stabilește sau duce la stabilirea Acordurilor de parteneriat economic dintre Comunitate și Africa de Sud intră în vigoare. (7) Este preferabil ca, în loc să se bazeze pe regimuri speciale pentru statele cel mai puțin dezvoltate, prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 980/2005 al Consiliului din 27 iunie 2005 de aplicare a unui sistem de preferințe tarifare generalizate ( 3 ), statele cel mai puțin dezvoltate care sunt, de asemenea, state ACP, să-și bazeze relația comercială viitoare cu Comunitatea pe Acordurile de parteneriat economic. Pentru a facilita o astfel de dezvoltare, este necesar să se asigure că statele care au încheiat negocieri privind acordurile care stabilesc sau duc la stabilirea Acordurilor de parteneriat economic și care beneficiază de dispozițiile prezentului regulament, pot beneficia în continuare, pentru o perioadă limitată, de regimurile speciale pentru statele cel mai puțin dezvoltate prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 980/2005, cu privire la acele produse pentru care regimurile tranzitorii stabilite în prezentul regulament sunt mai puțin favorabile. (8) Regulile de origine aplicabile importurilor efectuate în conformitate cu dispozițiile prezentului regulament ar trebui, pentru o perioadă tranzitorie, să fie cele stabilite în anexa II la prezentul regulament. Aceste reguli de origine ar trebui înlocuite cu cele care figurează în anexa la orice acord încheiat cu regiunile sau statele menționate în anexa I, fie din momentul aplicării acelui acord cu titlu provizoriu, fie din momentul intrării în vigoare a acelui acord, luându-se în considerare data cea mai apropiată. (9) Este necesar să se asigure posibilitatea de a suspenda temporar regimurile prevăzute de prezentul regulament, în eventualitatea nerespectării obligației de a asigura cooperare administrativă, în cazul unor nereguli sau al fraudei. Atunci când un stat membru furnizează informații Comisiei despre o posibilă fraudă sau lipsă a cooperării administrative, ar trebui să se aplice legislația comunitară relevantă, în special Regulamentul (CE) nr. 515/97 al Consiliului din 13 martie 1997 privind asistența reciprocă între autoritățile administrative ale statelor membre și cooperarea dintre acestea și Comisie în vederea asigurării aplicării corespunzătoare a legislației din domeniile vamal și agricol ( 4 ). (10) Este necesar ca prezentul regulament să cuprindă regimuri tranzitorii privind zahărul și orezul, precum și mecanisme tranzitorii speciale de salvgardare și supraveghere aplicabile după încheierea regimurilor tranzitorii. (11) În contextul regimurilor tranzitorii privind zahărul, în conformitate cu Decizia nr. 2007/627/CE ( 5 ) a Consiliului, Protocolul 3 privind zahărul ACP atașat la anexa V la Acordul de parteneriat ACP-CE încetează să se mai aplice de la data de 1 octombrie 2009. (12) Până la finalizarea Protocolului 3 privind zahărul ACP și având în vedere sensibilitatea specială a pieței zahărului, este necesară adoptarea de măsuri tranzitorii pentru produsul respectiv. În același timp, este necesară adoptarea unor măsuri tranzitorii specifice de supraveghere și salvgardare pentru anumite produse agricole transformate cu un conținut potențial ridicat de zahăr care ar putea fi comercializate în vederea eludării măsurilor tranzitorii specifice de salvgardare aplicate importurilor de zahăr pe teritoriul Comunității. (13) De asemenea, este necesară adoptarea de măsuri generale de salvgardare pentru produsele care fac obiectul prezentului regulament. (14) Având în vedere sensibilitatea specială a produselor agricole, este necesar ca măsurile bilaterale de salvgardare să poată fi adoptate în cazul în care importurile provoacă sau riscă să provoace disfuncționalități pe piețele unor astfel de produse sau disfuncționalități ale mecanismelor care reglementează acele piețe. (15) În conformitate cu articolul 299 alineatul (2) din tratat, în toate politicile comunitare ar trebui să se țină cont de situația structurală, socială și economică specială a regiunilor ultraperiferice ale Comunității, în special în ceea ce privește politicile în domeniile vamal și comercial. (16) Prin urmare, ar trebui avute în vedere atât sensibilitatea produselor agricole, în special a zahărului, cât și vulnerabilitatea și interesele regiunilor ultraperiferice ale Comunității, cu ocazia stabilirii normelor privind măsurile de salvgardare bilaterale într-o manieră eficientă. (17) Măsurile necesare pentru aplicarea prezentului regulament se adoptă în conformitate cu Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a procedurilor de exercitare a atribuțiilor de punere în aplicare conferite Comisiei ( 6 ). (18) Prezentul regulament face necesară abrogarea setului actual de regulamente adoptate în contextul anexei V la Acordul de parteneriat ACP-CE, și anume a Regulamentului (CE) nr. 2285/2002 din 10 decembrie 2002 privind măsurile de salvgardare prevăzute în Acordul de parteneriat ACP-CE ( 7 ), a Regulamentului (CE) nr. 2286/2002 al Consiliului din 10 decembrie 2002 de stabilire a regimului aplicabil produselor agricole și mărfurilor rezultate din transformarea acestora, originare din țările din Africa, zona Caraibelor și Pacific (statele ACP) ( 8 ) și a articolului 1 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1964/2005 al Consiliului din 29 noiembrie 2005 privind taxele vamale aplicabile bananelor ( 9 ). Prin urmare, toate măsurile de punere în aplicare care au la bază aceste dispoziții care sunt abrogate devin caduce. întrucât: ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:







CAPITOLUL 1

OBIECT, SFERĂ DE APLICARE ȘI ACCES PE PIAȚĂ

Articolul 1

Obiect

Prezentul regulament aplică regimurile aplicabile produselor originare din anumite state care fac parte din grupul statelor din Africa, zona Caraibelor și Pacific (ACP) prevăzute în acordurile care stabilesc sau duc la stabilirea Acordurilor de parteneriat economic.

Articolul 2

Sferă de aplicare

1. Prezentul regulament se aplică produselor originare din regiunile și statele menționate în anexa I.

2. Consiliul, hotărând cu majoritate calificată la propunerea Comisiei, modifică anexa I pentru a adăuga regiuni sau state din grupul statelor ACP cu care au fost finalizate negocierile privind încheierea unui acord între Comunitate și regiunea respectivă sau statul respectiv care îndeplinește cel puțin cerințele articolului XXIV GATT 1994.

3. Statul sau regiunea rămân pe lista cuprinsă în anexa I, cu excepția cazului în care Consiliul, hotărând cu majoritate calificată la propunerea Comisiei, modifică anexa I pentru a elimina o regiune sau stat din acea anexă, în special dacă:

(a) regiunea sau statul își manifestă intenția de a nu ratifica un acord care i-a permis să fie inclus(ă) în anexa I;

(b) ratificarea unui acord care i-a permis unei regiuni sau unui stat să fie inclus(ă) în anexa I nu a fost efectuată într-un termen rezonabil astfel încât intrarea în vigoare a acordului este întârziată în mod nejustificat; sau,

(c) acordul este denunțat sau drepturile și obligațiile regiunii respective sau ale statului respectiv care reies din acord încetează să mai producă efecte, acordul rămânând însă în vigoare în celelalte privințe.

Articolul 3

Accesul pe piață

1. Sub rezerva articolelor 6, 7 și 8, taxele la import se elimină pentru toate produsele prevăzute la capitolele 1-97, însă nu și la 93 din Sistemul armonizat, originare dintr-o regiune sau stat menționat(ă) în anexa I. O astfel de eliminare este supusă mecanismelor tranzitorii de salvgardare și supraveghere prevăzute la articolele 9 și 10 și mecanismului general de salvgardare prevăzut la articolele 11-22.

2. Pentru produsele prevăzute la capitolul 93 din Sistemul armonizat originare din regiuni sau state menționate în anexa I, taxele aplicate aferente națiunii celei mai favorizate se aplică în continuare.

3. Fără a aduce atingere dispozițiilor articolului 3 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 980/2005, produsele originare din statele cel mai puțin dezvoltate menționate în anexa I la respectivul regulament, care sunt incluse în anexa I la prezentul regulament, continuă să beneficieze de preferințele prevăzute în temeiul Regulamentului (CE) nr. 980/2005 cu privire la produsele:

(a) de la poziția tarifară 1006, cu excepția subpoziției 1006 10 10, până la 31 decembrie 2009; precum și

(b) de la poziția tarifară 1701, până la 30 septembrie 2009.

4. Alineatul (1) al acestui articol și articolele 6, 7 și 8 nu se aplică produselor originare din Africa de Sud. Astfel de produse sunt supuse dispozițiilor relevante din CDCA. În conformitate cu procedura prevăzută la articolul 24 alineatul (3), la prezentul regulament se adaugă o anexă care stabilește regimul aplicabil produselor originare din Africa de Sud odată ce dispozițiile comerciale relevante ale CDCA sunt înlocuite cu dispozițiile relevante ale unui acord care stabilește sau duce la stabilirea unui Acord de parteneriat economic.

5. Alineatul (1) nu se aplică până la 1 ianuarie 2018 produselor înscrise la poziția tarifară 0803 00 19 originare dintr-o regiune sau dintr-un stat menționată(menționat) la anexa I și puse în liberă circulație în regiunile ultraperiferice ale Comunității. Alineatul (1) al acestui articol și articolul 7 nu se aplică până la 1 ianuarie 2018 produselor înscrise la poziția tarifară 1701 originare dintr-o regiune sau stat menționată (menționat) în anexa I și puse în circulație în departamentele franceze de peste mări. Aceste perioade sunt extinse până la 1 ianuarie 2028, cu excepția cazurilor în care părțile la acordurile relevante convin altfel. Comisia publică un aviz în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, informând părțile cu privire la faptul că această dispoziție încetează să mai producă efecte.







CAPITOLUL II

REGULI DE ORIGINE ȘI COOPERAREA ADMINISTRATIVĂ

Articolul 4

Reguli de origine

1. Regulile de origine prevăzute în anexa II se aplică pentru a stabili dacă produsele sunt originare din regiuni sau state menționate în anexa I.

2. Regulile de origine prevăzute în anexa II se înlocuiesc cu cele anexate la orice acord cu regiunile sau statele menționate în anexa I atunci când acel acord este fie aplicat provizoriu, fie intră în vigoare, luându-se în considerare data care este mai apropiată. Comisia publică un aviz în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene pentru a informa operatorii. Avizul specifică data aplicării provizorii sau a intrării în vigoare, care este data de la care regulile de origine din acord se aplică produselor originare din regiunile și statele enumerate în anexa I.

3. Comisia, asistată de Comitetul Codului Vamal constituit prin Regulamentul (CEE) 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar ( 10 ) monitorizează punerea în aplicare a dispozițiilor anexei II. Modificările tehnice și deciziile privind gestionarea anexei II pot fi adoptate în conformitate cu procedura menționată la articolul 247 și 247a din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92.

Articolul 5

Cooperare administrativă

1. În cazul în care Comisia a constatat, pe baza unor informații obiective, lipsa cooperării administrative și/sau nereguli sau cazuri de fraudă, aceasta poate suspenda temporar eliminarea taxelor din articolele 3, 6 și 7 (denumit în continuare „tratamentul corespunzător”), în conformitate cu prezentul articol.

2. În sensul prezentului articol, prin lipsa cooperării administrative se înțelege, inter alia:

(a) nerespectarea repetată a obligațiilor relevante de a verifica originea produsului (produselor) în cauză;

(b) refuzul repetat sau întârzierea nejustificată în ceea ce privește efectuarea verificărilor ulterioare ale dovezii de origine și/sau comunicarea rezultatelor acestora;

(c) refuzul repetat sau întârzierea nejustificată în ceea ce privește obținerea autorizației de a realiza misiuni de cooperare administrativă pentru a verifica autenticitatea documentelor sau acuratețea informațiilor necesare pentru acordarea tratamentului corespunzător.

În sensul prezentului articol, pot fi constatate nereguli sau cazuri de fraudă, inter alia, atunci când are loc o creștere rapidă, fără o explicație satisfăcătoare, a importurilor de mărfuri care depășesc nivelul obișnuit al capacității de producție și export a regiunii sau statului în cauză.

3. În cazul în care Comisia, pe baza informațiilor furnizate de un stat membru sau din proprie inițiativă, constată că sunt îndeplinite condițiile prevăzute la alineatele (1) și (2), tratamentul corespunzător poate fi suspendat în conformitate cu procedura menționată la articolul 24 alineatul (2), cu condiția ca mai întâi Comisia:

(a) să fi informat comitetul prevăzut la articolul 24;

(b) să fi notificat regiunea sau statul în cauză în conformitate cu oricare dintre procedurile relevante aplicabile între Comunitate și statul sau regiunea respectiv(ă); precum și

(c) să fi publicat un aviz în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene care să indice faptul că s-a constatat lipsa cooperării administrative, a unor nereguli, sau a unor cazuri de fraudă.

4. Termenul de suspendare prevăzut în prezentul articol este limitat la perioada necesară protejării intereselor financiare ale Comunității. Acesta nu poate depăși șase luni, cu posibilitate de reînnoire. La încheierea respectivului termen, Comisia decide fie să pună capăt suspendării, după informarea comitetului prevăzut la articolul 24, fie să prelungească termenul de suspendare în conformitate cu procedura prevăzută la alineatul (3) din acest articol.

5. Procedurile de suspendare temporară prevăzute la alineatele (2)-(4) se înlocuiesc cu cele prevăzute în orice acord cu regiunile sau statele menționate în anexa I fie atunci când acel acord este aplicat provizoriu, fie atunci când intră în vigoare, luându-se în considerare data care este mai apropiată. Comisia publică un aviz în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene pentru a informa operatorii. Avizul specifică data aplicării provizorii sau a intrării în vigoare, care este data de la care procedurile de suspendare temporară din acord se aplică produselor acoperite de prezentul regulament.

6. Pentru a pune în aplicare suspendarea temporară prevăzută în orice acord cu regiunile sau statele menționate la anexa I, Comisia, fără întârziere:

(a) informează comitetul prevăzut la articolul 24 cu privire la constatarea lipsei cooperării administrative, a unor nereguli sau a unor cazuri de fraudă; și

(b) publică un aviz în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, care să indice faptul că s-a constatat lipsa cooperării administrative, a unor nereguli sau a unor cazuri de fraudă.

Decizia de suspendare a tratamentului corespunzător se adoptă în conformitate cu procedura menționată la articolul 24 alineatul (2).







CAPITOLUL III

REGIMURI TRANZITORII







SECȚIUNEA 1

Orez

Articolul 6

Contingent tarifar cu taxe vamale zero și eliminarea taxelor vamale

1. Taxele la import asupra produselor înscrise la poziția tarifară 1006 se elimină de la 1 ianuarie 2010, cu excepția taxelor la import asupra produselor înscrise la subpoziția tarifară 1006 10 10, care se elimină de la 1 ianuarie 2008.

2. Următorul contingent tarifar cu taxe vamale zero se deschide pentru produsele înscrise la poziția tarifară 1006, cu excepția celor înscrise la subpoziția 1006 10 10, originare din statele menționate la anexa I, care fac parte din regiunea CARIFORUM:

(a) 187 000 de tone, exprimate în echivalent orez decorticat, pentru perioada 1 ianuarie 2008-31 decembrie 2008;

(b) 250 000 de tone, exprimate în echivalent orez decorticat, pentru perioada 1 ianuarie 2009-31 decembrie 2009.

3. Normele detaliate pentru punerea în aplicare a contingentelor tarifare prevăzute la alineatul (2) sunt stabilite în conformitate cu procedurile prevăzute la articolele 13 și 26 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1785/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 privind organizarea comună a pieței orezului ( 11 ).







SECȚIUNEA 2

Zahăr

Articolul 7

Contingent tarifar cu taxe vamale zero și eliminarea taxelor vamale

1. Taxele la import asupra produselor înscrise la poziția tarifară 1701 se elimină de la 1 octombrie 2009.

2. Pe lângă contingentele tarifare deschise și administrate în temeiul articolului 28 din Regulamentul (CE) nr. 318/2006 al Consiliului din 20 februarie 2006 privind organizarea comună a piețelor în sectorul zahărului ( 12 ), se deschid următoarele contingente tarifare pentru produsele înscrise la poziția tarifară 1701 pentru perioada 1 octombrie 2008-30 septembrie 2009:

(a) 150 000 de tone, exprimate în echivalent de zahăr alb, cu taxe vamale zero pentru produsele originare din țările cel mai puțin dezvoltate, astfel cum sunt menționate în anexa I la Regulamentul (CE) nr. 980/2005 și în anexa I la prezentul regulament. Prezentul contingent tarifar este împărțit pe regiuni conform cantităților stabilite în conformitate cu acordurile care permit regiunilor sau statelor să fie incluse în anexa I; și

(b) 80 000 de tone, exprimate în echivalent de zahăr alb, cu taxe vamale zero pentru produsele originare din regiunile sau țările care nu sunt cel mai puțin dezvoltate și care sunt menționate în anexa I. Prezentul contingent tarifar este împărțit pe regiuni conform cantităților stabilite în conformitate cu acordurile care permit regiunilor sau statelor să fie incluse în anexa I.

3. Articolul 30 din Regulamentul (CE) nr. 318/2006 se aplică importurilor înscrise în contingentele tarifare menționate la alineatul anterior.

4. Normele detaliate pentru împărțirea pe regiuni și punerea în aplicare a contingentelor tarifare prevăzute în prezentul articol se adoptă în conformitate cu procedurile prevăzute la articolul 39 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 318/2006.

Articolul 8

Regimuri tranzitorii

Pentru perioada 1 octombrie 2009-30 septembrie 2012, articolul 7 alineatul (1) nu se aplică importurilor de produse înscrise la codul NC 1701, decât în cazul în care importatorul se angajează să cumpere astfel de produse la un preț reprezentând cel puțin 90 % din prețul de referință (pe bază c.i.f.) prevăzut la articolul 3 din Regulamentul (CE) nr. 318/2006 pentru anul de comercializare relevant.

Articolul 9

Mecanismul de salvgardare tranzitoriu aplicabil zahărului

1. Pentru perioada 1 octombrie 2009-30 septembrie 2015, tratamentul acordat la articolul 7 alineatul (1) pentru importurile de produse înscrise la poziția tarifară 1701 originare din regiunile sau statele menționate la anexa I și care nu sunt cele mai puțin dezvoltate țări menționate în anexa I la Regulamentul (CE) nr. 980/2005, poate fi suspendat în cazul în care:

(a) importurile originare din regiuni sau state care fac parte din statele ACP și care nu sunt statele cel mai puțin dezvoltate menționate în anexa I la Regulamentul (CE) nr. 980/2005, depășesc următoarele cantități: (i) 1,38 milioane de tone pentru anul de comercializare 2009-2010, (ii) 1,45 milioane de tone pentru anul de comercializare 2010-2011, (iii) 1,6 milioane de tone pentru anii de comercializare 2011/2012-2014/2015; și

(b) importurile originare din toate statele ACP depășesc 3,5 milioane de tone.

2. Cantitățile menționate la alineatul (1) litera (a) pot fi subdivizate pe regiune.

3. Pe perioada prevăzută la alineatul (1), pentru importurile de produse înscrise la poziția tarifară 1701 originare din regiuni sau state menționate în anexa I, este necesară o licență de import.

4. Suspendarea tratamentului acordat la articolul 7 alineatul (1) se încheie la sfârșitul anului de comercializare în care a fost introdusă.

5. Normele detaliate privind subdivizarea cantităților prevăzute la alineatul (1) și pentru gestionarea sistemului prevăzut la alineatele (1), (3) și (4) din acest articol și deciziile de suspendare se adoptă în conformitate cu procedura menționată la articolul 39 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 318/2006.

Articolul 10

Mecanismul de supraveghere tranzitoriu

1. Pentru perioada 1 ianuarie 2008-30 septembrie 2015, importurile de produse înscrise la pozițiile tarifare 1704 90 99, 1806 10 30, 1806 10 90, 2106 90 59, 2106 90 98, originare din regiuni sau state menționate în anexa I sunt supuse mecanismului de supraveghere prevăzut la articolul 308d din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului Vamal Comunitar ( 13 ).

2. Pe baza acelei supravegheri, Comisia verifică dacă există o creștere cumulativă a importurilor unuia sau a mai multor dintre aceste produse originare dintr-o anumită regiune cu un volum de peste 20 % într-o perioadă de douăsprezece luni consecutive, în comparație cu media importurilor anuale pentru cele trei perioade anterioare de câte douăsprezece luni.

3. În cazul în care este atins nivelul prevăzut la alineatul (2), Comisia analizează configurația schimburilor comerciale, justificarea economică și conținutul de zahăr al acestor importuri. În cazul în care Comisia ajunge la concluzia că astfel de importuri sunt utilizate pentru a eluda contingentele tarifare, regimurile tranzitorii și mecanismul de salvgardare special prevăzut la articolele 7, 8 și 9, aceasta poate suspenda aplicarea articolului 3 alineatul (1) pentru importurile de produse înscrise la pozițiile tarifare 1704 90 99, 1806 10 30, 1806 10 90, 2106 90 59, 2106 90 98, originare din regiuni sau state menționate la anexa I și care nu se regăsesc printre statele cel mai puțin dezvoltate menționate în anexa I la Regulamentul (CE) nr. 980/2005, până la sfârșitul anului de comercializare respectiv.

4. Normele detaliate pentru gestionarea acestui sistem și deciziile de suspendare se adoptă în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 16 din Regulamentul (CE) nr. 3448/93 al Consiliului din 6 decembrie 1993 de stabilire a regimului comercial aplicabil anumitor mărfuri rezultate din transformarea produselor agricole ( 14 ).







CAPITOLUL IV

DISPOZIȚII DE SALVGARDARE GENERALE

Articolul 11

Definiții

În sensul prezentului capitol:

(a) „industria comunitară” reprezintă totalitatea producătorilor comunitari de produse similare sau aflate în concurență directă, care își desfășoară activitatea pe teritoriul Comunității sau producătorii comunitari ale căror producții colective de produse similare sau aflate în concurență directă constituie o proporție majoră din producția comunitară totală de astfel de produse;

(b) „prejudiciu grav” reprezintă o deteriorare generală gravă a situației producătorilor comunitari;

(c) „riscul producerii unui prejudiciu grav” înseamnă un prejudiciu grav a cărui producere este în mod evident iminentă;

(d) „disfuncționalități” înseamnă dereglări într-un sector sau o industrie;

(e) „riscul producerii unor disfuncționalități” înseamnă disfuncționalități a căror producere este în mod evident iminentă.

Articolul 12

Principii

1. O măsură de salvgardare poate fi impusă în conformitate cu dispozițiile stabilite în prezentul capitol, atunci când produsele originare din regiunile sau statele menționate în anexa I sunt importate în Comunitate în cantități atât de mari și în astfel de condiții încât să provoace sau rișscă să provoace una din următoarele situații:

(a) un prejudiciu grav industriei comunitare

(b) disfuncționalități într-un sector al economiei, în special acolo unde aceste disfuncționalități produc probleme sau dificultăți sociale majore care ar putea cauza o gravă deteriorare a situației economice a Comunității sau

(c) disfuncționalități pe piețele produselor agricole la care face referire anexa I la Acordul OMC privind agricultura sau în cadrul mecanismelor de reglementare a acelor piețe.

2. O măsură de salvgardare poate fi impusă în conformitate cu dispozițiile stabilite în prezentul capitol, atunci când produsele originare din regiunile sau statele menționate în anexa I sunt importate în Comunitate în cantități atât de mari și în astfel de condiții încât să provoace sau riscă să provoace disfuncționalități ale situației economice dintr-una sau mai multe regiuni comunitare ultraperiferice.

Articolul 13

Stabilirea condițiilor pentru impunerea măsurilor de salvgardare

1. Stabilirea prejudiciului grav sau a riscului producerii unui prejudiciu grav cuprinde, printre altele, următorii factori:

(a) volumul importurilor, în special în cazul în care s-a înregistrat o creștere semnificativă a acestuia, fie în termeni absoluți, fie relativi, prin raportarea la producția sau consumul în Comunitate;

(b) prețul importurilor, în special în cazul în care s-a înregistrat o subcotare a prețurilor în comparație cu prețul unui produs similar în Comunitate;

(c) impactul ulterior asupra producătorilor comunitari, astfel cum este indicat de evoluțiile anumitor factori economici, precum producția, utilizarea capacității, stocurile, vânzările, cota de piață, scăderea prețurilor sau împiedicarea creșterii prețurilor care ar fi avut loc în mod normal, profitul, randamentul capitalului investit, fluxul de numerar și ocuparea forței de muncă;

(d) alți factori decât tendințele importurilor, care produc sau ar fi putut produce un prejudiciu producătorilor comunitari vizați.

2. Stabilirea disfuncționalităților sau a riscului producerii unor disfuncționalități se bazează pe factori obiectivi, cuprinzând următoarele elemente:

(a) creșterea volumului importurilor, în termeni absoluți sau relativi, prin raportarea la producția comunitară și la importurile din alte surse și

(b) efectul unor astfel de importuri asupra prețurilor sau

(c) efectul unor astfel de importuri asupra situației industriei comunitare sau sectorului economic vizat, inclusiv, printre altele, asupra nivelurilor vânzărilor, producției, situației financiare și ocupării forței de muncă.

3. Pentru a stabili dacă importurile sunt efectuate în condiții care provoacă sau riscă să provoace disfuncționalități pe piețele produselor agricole sau în cadrul mecanismelor de reglementare a acelor piețe, inclusiv regulamentele privind organizarea comună a piețelor, trebuie luați în considerare toți factorii obiectivi relevanți, inclusiv unul sau mai multe din următoarele elemente:

(a) volumul importurilor în comparație cu nivelurile din anii calendaristici sau de comercializare anteriori, după caz, ale producției și consumului intern și cu nivelurile viitoare planificate în conformitate cu reforma organizării comune a pieței;

(b) nivelul prețurilor interne în comparație cu prețurile de referință sau țintă după caz, iar în cazul în care nu sunt aplicabile, în comparație cu prețurile medii de pe piața internă din aceeași perioadă a anilor de comercializare anteriori;

(c) de la 1 octombrie 2015, pe piețele de produse înscrise la poziția tarifară 1701: situații în care prețul mediu pentru zahăr alb pe piața comunitară scade timp de două luni consecutive sub 80 % din prețul mediu pentru zahăr alb pe piața comunitară înregistrat în anul de comercializare anterior.

4. Pentru a stabili dacă condițiile prevăzute la alineatele (1), (2) și (3) sunt îndeplinite în cazul regiunilor ultraperiferice ale Comunității, analizele se limitează la teritoriul regiunii (regiunilor) ultraperiferice în cauză. O atenție deosebită se acordă dimensiunii industriei locale, situației sale financiare și situației ocupării forței de muncă.

Articolul 14

Inițierea procedurii

1. O anchetă se deschide la cererea unui stat membru sau la inițiativa Comisiei, în cazul în care Comisia consideră că există probe suficiente care să justifice inițierea unei anchete.

2. Statele membre informează Comisia în cazul în care din evoluțiile importurilor din oricare din regiunile sau statele menționate în anexa I reiese necesitatea impunerii unor măsuri de salvgardare. Această informare trebuie să cuprindă probele disponibile, stabilite pe baza criteriilor definite la articolul 13. Comisia transmite aceste informații tuturor statelor membre în termen de trei zile lucrătoare.

3. Consultările cu statele membre au loc în termen de opt zile lucrătoare de la data transmiterii de către Comisie a informațiilor către statele membre, astfel cum este prevăzut la alineatul (2). În cazul în care, în urma consultărilor, există suficiente dovezi pentru a justifica inițierea procedurii, Comisia publică un aviz în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene. Începerea procedurii se realizează în termen de o lună de la data primirii informațiilor din partea unui stat membru.

4. În cazul în care Comisia, în urma consultărilor cu statele membre, consideră că circumstanțele prevăzute la articolul 12 există, aceasta notifică de îndată regiunea sau statele prevăzute în anexa I vizată (vizate) de intenția sa de a iniția o anchetă. Notificarea poate fi însoțită de o invitație la consultări, în scopul clarificării situației și identificării unei soluții reciproc satisfăcătoare.

Articolul 15

Ancheta

1. După inițierea procedurii, Comisia deschide o anchetă.

2. Comisia poate cere statelor membre să îi furnizeze informații, caz în care statele membre iau toate măsurile necesare pentru a da curs oricăror astfel de cereri. În cazul în care aceste informații sunt de interes general sau în cazul în care transmiterea lor a fost solicitată de un stat membru, Comisia transmite informațiile tuturor statelor membre, cu condiția ca acestea să nu fie confidențiale; în cazul în care informațiile sunt confidențiale Comisia transmite un rezumat neconfidențial al acestora.

3. În cazul unei anchete care se limitează la o regiune ultraperiferică, Comisia poate solicita autorităților locale competente să furnizeze informațiile menționate la alineatul (2), prin intermediul statului membru vizat.

4. Ancheta, atunci când este posibil, se finalizează în termen de șase luni de la începere. În circumstanțe excepționale, acest termen poate fi prelungit cu trei luni.

Articolul 16

Instituirea de măsuri de salvgardare provizorii

1. Măsurile de salvgardare provizorii se aplică în circumstanțe critice, în cazul în care o întârziere ar provoca un prejudiciu dificil de reparat, în conformitate cu o determinare preliminară potrivit căreia circumstanțele prevăzute la articolul 12 există. Comisia adoptă aceste măsuri provizorii după consultarea statelor membre sau, în caz de extremă urgență, după informarea statelor membre. În acest din urmă caz, au loc consultări în cel mult zece zile de la notificarea statelor membre cu privire la măsura luată de Comisie.

2. Având în vedere situația specială a regiunilor ultraperiferice și vulnerabilitatea acestora în cazul unei creșteri bruște a importurilor, se aplică măsuri de salvgardare provizorii în cazul procedurilor care le privesc, atunci când o determinare preliminară a arătat că importurile au crescut. În acest caz, Comisia informează statele membre cu privire la luarea de măsuri, iar consultările se desfășoară în termen de zece zile de la notificarea statelor membre cu privire la măsura adoptată de Comisie.

3. În cazul în care un stat membru solicită intervenția imediată a Comisiei și în cazul în care sunt îndeplinite condițiile prevăzute la alineatul (1) sau (2), Comisia ia o decizie în termen de cel mult cinci zile lucrătoare de la primirea cererii.

4. Comisia informează de îndată Consiliul și statele membre cu privire la orice decizie luată în temeiul alineatelor (1), (2) și (3). Consiliul, hotărând cu majoritate calificată, poate lua o decizie diferită în termen de o lună de la data la care a fost informat de către Comisie în temeiul prezentului alineat.

5. Măsurile provizorii pot consta din creșterea taxei vamale asupra produsului vizat până la un nivel care nu depășește taxa vamală aplicată altor membri OMC sau contingentele tarifare.

6. Măsurile provizorii nu se aplică pe parcursul a cel mult 180 de zile. În cazurile în care măsurile provizorii se limitează la regiunile ultraperiferice, durata aplicării acestora nu poate depăși 200 de zile.

7. În cazul în care măsurile de salvgardare provizorii sunt abrogate ca urmare a faptului că nu au fost îndeplinite condițiile stabilite la articolele 12 și13, orice taxă percepută în temeiul măsurilor provizorii se rambursează automat.

Articolul 17

Finalizarea anchetei și procedura fără măsuri

În cazul în care măsurile de salvgardare bilaterale se consideră nenecesare și nu există nicio obiecție în cadrul Comitetului consultativ prevăzut la articolul 21, ancheta și procedura se încheie prin decizia Comisiei. În toate celelalte cazuri, Comisia prezintă de îndată Consiliului un raport cu privire la rezultatele consultărilor, însoțit de o propunere de regulament al Consiliului de încheiere a procedurii. Procedura este considerată încheiată în cazul în care Consiliul, hotărând cu majoritate calificată, nu adoptă o altă decizie în termen de o lună.

Articolul 18

Impunerea de măsuri definitive

1. În cazul în care elementele de fapt, astfel cum au fost stabilite în final, arată că circumstanțele stabilite la articolul 12, sunt îndeplinite, după caz, Comisia solicită consultări cu regiunea sau statul în cauză, în cadrul mecanismului instituțional corespunzător stabilit în acordurile relevante care permit unei regiuni sau unui stat să fie inclus(ă) în anexa I în vederea găsirii unei soluții reciproc acceptabile.

2. În cazul în care în termen de treizeci de zile de la data sesizării regiunii sau statului în cauză consultările prevăzute la alineatul (1) nu conduc la o soluție reciproc satisfăcătoare, Comisia, în consultare cu statele membre, ia decizia de impunere a măsurilor de salvgardare bilaterale definitive în termen de douăzeci de zile lucrătoare de la data finalizării perioadei de consultări.

3. Orice decizie luată de Comisie în temeiul prezentului articol este comunicată Consiliului și statelor membre. Orice stat membru poate, în termen de zece zile lucrătoare de la efectuarea comunicării, sesiza Consiliul cu privire la decizie.

4. În cazul în care un stat membru sesizează Consiliul cu privire la decizia Comisiei, acesta, hotărând cu majoritate calificată, poate confirma, modifica sau revoca decizia. În cazul în care Consiliul nu adoptă o decizie în termen de o lună de la sesizarea sa, decizia Comisiei se consideră confirmată.

5. Măsurile definitive pot avea una din următoarele forme:

— o suspendare a reducerii nivelului taxei la import pentru produsul vizat originar din regiunea sau statul în cauză,

— o creștere a taxei vamale asupra produsului vizat până la un nivel care nu depășește taxa vamală aplicată altor membri OMC,

— un contingent tarifar.

6. Nu se aplică măsuri de salvgardare bilaterale asupra aceluiași produs din aceeași regiune sau stat pentru o perioadă mai scurtă de un an, după ce astfel de măsuri au expirat sau au fost retrase.

Articolul 19

Durata și reexaminarea măsurilor de salvgardare

1. O măsură de salvgardare rămâne în vigoare numai în perioada necesară pentru a preveni sau remedia prejudiciul grav sau disfuncționalitățile. Această perioadă nu poate depăși doi ani, în afara cazului în care este prelungită, în conformitate cu alineatul (2). În cazul în care măsura se limitează la una sau mai multe regiuni ultraperiferice ale Comunității, perioada de aplicare nu poate depăși patru ani.

2. Durata inițială a măsurii de salvgardare poate fi prelungită, în mod excepțional, cu condiția stabilirii faptului că măsura de salvgardare este necesară în continuare pentru prevenirea sau remedierea prejudiciului grav sau a disfuncționalităților.

3. Prelungirile se decid în conformitate cu procedurile prevăzute în prezentul regulament aplicabile anchetelor și prin recurgerea la aceleași proceduri precum cele utilizate la instituirea măsurilor inițiale.

Durata totală de aplicare a unei măsuri de salvgardare nu poate depăși patru ani, inclusiv orice altă măsură provizorie. În cazul unei măsuri limitate la regiunile ultraperiferice, această durată limită se prelungește la opt ani.

4. În cazul în care durata măsurii de salvgardare depășește un an, aceasta este liberalizată treptat, la intervale periodice, pe perioada aplicării sale, incluzând orice prelungire.

Consultările cu regiunea sau statul în cauză au loc periodic în cadrul organismelor instituționale relevante prevăzute de acorduri în vederea stabilirii unui calendar privind eliminarea lor, de îndată ce circumstanțele permit acest lucru.

Articolul 20

Măsuri de supraveghere

1. Atunci când evoluția importurilor unui produs originar dintr-un stat ACP este de așa manieră încât acestea ar putea duce la una din situațiile menționate la articolul 12, importurile produsului respectiv pot fi supuse unei supravegheri comunitare prealabile.

2. Decizia de impunere a supravegherii este luată de Comisie.

Orice decizie luată de Comisie în temeiul prezentului articol este comunicată Consiliului și statelor membre. Orice stat membru poate, în termen de zece zile lucrătoare de la efectuarea comunicării, sesiza Consiliul cu privire la decizie.

În cazul în care un stat membru sesizează Consiliul cu privire la decizia Comisiei, acesta, hotărând cu majoritate calificată, poate confirma, modifica sau revoca decizia. În cazul în care Consiliul nu hotărăște în termen de o lună de la sesizarea sa, decizia Comisiei se consideră confirmată.

3. Măsurile de supraveghere au o perioadă limitată de valabilitate. În lipsa unor dispoziții contrare, acestea nu mai sunt valabile la sfârșitul celei de a doua perioade de șase luni care urmează primei perioade de șase luni de la introducerea măsurilor.

4. Măsurile de supraveghere pot fi limitate la teritoriul uneia sau mai multor regiuni ultraperiferice ale Comunității, după caz.

5. Decizia de impunere a măsurilor de supraveghere este comunicată de îndată, pentru informare, organismului instituțional corespunzător competent stabilit în acordurile relevante care permit unei regiuni sau unui stat să fie inclus(ă) în anexa I.

Articolul 21

Consultări

Comitetul consultativ competent, în sensul prezentului capitol, este Comitetul consultativ prevăzut la articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 3285/94 al Consiliului din 22 decembrie 1994 privind regimul comun aplicabil importurilor ( 15 ). În cazul produselor înscrise la codul NC 1701, comitetul competent este asistat de comitetul stabilit în temeiul articolului 39 din Regulamentul (CE) nr. 318/2006.

Articolul 22

Măsuri excepționale cu aplicare teritorială limitată

În cazul în care rezultă că condițiile prevăzute pentru adoptarea măsurilor de salvgardare bilaterale sunt îndeplinite într-unul sau mai multe state membre, Comisia, în urma examinării soluțiilor alternative, poate, în mod excepțional și în conformitate cu articolul 134 din tratat, autoriza aplicarea măsurilor de supraveghere sau salvgardare limitate la statul membru sau statele membre în cauză, în cazul în care consideră că măsurile aplicate la acel nivel sunt mai adecvate decât măsurile aplicate pe p întreg teritoriul Comunității. Aceste măsuri trebuie limitate strict în timp și trebuie să afecteze funcționarea pieței interne cât mai puțin posibil.







CAPITOLUL V

DISPOZIȚII PROCEDURALE

Articolul 23

Adaptarea la progresul tehnic

Prezentul regulament se modifică în conformitate cu procedura menționată la articolul 24 alineatul (3) în vederea introducerii oricăror modificări de ordin tehnic impuse de diferențele existente între prezentul regulament și acordurile semnate, care se aplică cu titlu provizoriu, sau încheiate, în conformitate cu articolul 300 din tratat, cu regiunile sau statele menționate în anexa I.

Articolul 24

Comitetul

1. Comisia este asistată de Comitetul APE de punere în aplicare.

2. În cazul în care se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolele 3 și 7 din Decizia 1999/468/CE.

3. În cazul în care se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolele 5 și 7 din Decizia 1999/468/CE.

4. Perioada prevăzută la articolul 5 alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE se stabilește la trei luni.







CAPITOLUL VI

DISPOZIȚII FINALE

Articolul 25

Modificări

Articolul 1 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1964/2005 se elimină.

Articolul 26

Abrogări

Regulamentul (CE) nr. 2285/2002 și Regulamentul (CE) nr. 2286/2002 se abrogă.

Articolul 27

Intrarea în vigoare

Prezentul regulament intră în vigoare la data publicării sale în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

Acesta se aplică de la1 ianuarie 2008.

Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.









ANEXA I

Lista regiunilor sau statelor care au finalizat negocierile în sensul articolului 2 alineatul (2)

ANTIGUA ȘI BARBUDA

COMUNITATEA BAHAMAS

BARBADOS

BELIZE

REPUBLICA BOTSWANA

REPUBLICA BURUNDI

REPUBLICA CAMERUN

UNIUNEA COMORELOR

REPUBLICA CÔTE D'IVOIRE

COMUNITATEA DOMINICA

REPUBLICA DOMINICANĂ

REPUBLICA INSULELOR FIJI

REPUBLICA GHANA

GRENADA

REPUBLICA COOPERATISTĂ GUYANA

REPUBLICA HAITI

JAMAICA

REPUBLICA KENYA

REGATUL LESOTHO

REPUBLICA MADAGASCAR

REPUBLICA MAURIȚIUS

REPUBLICA MOZAMBIC

REPUBLICA NAMIBIA

PAPUA NOUA GUINEE

REPUBLICA RWANDA

FEDERAȚIA SAINT KITTS ȘI NEVIS

SAINT LUCIA

SAINT VINCENT ȘI GRENADINE

REPUBLICA SEYCHELLES

REPUBLICA SURINAME

REGATUL SWAZILAND

REPUBLICA UNITĂ TANZANIA

REPUBLICA TRINIDAD-TOBAGO

REPUBLICA UGANDA

▼M1

REPUBLICA ZAMBIA

▼B

REPUBLICA ZIMBABWE









ANEXA II

Reguli de origine privind

DEFINIȚIA NOȚIUNII DE „PRODUSE ORIGINARE” ȘI METODELE DE COOPERARE ADMINISTRATIVĂ

TITLUL I: Dispoziții generale Articole 1. Definiții TITLUL II: Definiția noțiunii de „produse originare” Articole 2. Condiții generale 3. Produse obținute integral 4. Produse prelucrate sau transformate suficient 5. Operațiuni de prelucrare sau transformare insuficiente 6. Cumulul originii 7. Unitatea de luat în considerare 8. Accesorii, piese de schimb și utilaje 9. Seturi 10. Elemente neutre TITLUL III: Condiții teritoriale Articole 11. Principiul teritorialității 12. Transportul direct 13. Expoziții TITLUL IV: Dovada de origine Articole 14. Condiții generale 15. Procedura de eliberare a unui certificat de circulație a mărfurilor EUR 1 16. Certificate de circulație EUR 1 eliberate retroactiv 17. Eliberarea unui duplicat al certificatului de circulație a mărfurilor EUR 1 18. Eliberarea unor certificate de circulație a mărfurilor EUR 1 pe baza unei dovezi de origine eliberate sau întocmite anterior 19. Condiții pentru întocmirea unei declarații pe factură 20. Exportator autorizat 21. Valabilitatea dovezii de origine 22. Procedura de tranzit 23. Prezentarea dovezii de origine 24. Importul eșalonat 25. Scutiri de la prezentarea dovezii de origine 26. Procedura de informare în scopuri de cumul 27. Documente justificative 28. Păstrarea dovezii de origine și a documentelor justificative 29. Neconcordanțe și erori formale 30. Sumele exprimate în euro TITLUL V: Metode de cooperare administrativă Articole 31. Asistența reciprocă 32. Controlul dovezilor de origine 33. Controlul declarației furnizorului 34. Sancțiuni 35. Zone libere 36. Derogări TITLUL VI: Ceuta și Melilla Articole 37. Condiții speciale TITLUL VII: Dispoziții tranzitorii și finale Articole 38. Dispoziții tranzitorii pentru mărfurile aflate în tranzit sau în depozit 39. Apendici INDEX APENDICI APENDICELE1: Note introductive la lista din prezenta anexă APENDICELE 2: Lista prelucrărilor sau a transformărilor necesare asupra unor materiale neoriginare pentru ca produsul fabricat să poată obține caracter originar APENDICELE 2A: Derogările de la lista prelucrărilor sau a transformărilor necesare asupra unor materiale neoriginare pentru ca produsul fabricat să poată obține caracter originar în conformitate cu articolul 4 din prezenta anexă APENDICELE 3: Formular pentru certificatul de circulație a mărfurilor APENDICELE 4: Declarație pe factură APENDICELE 5A: Declarația furnizorului pentru produse cu caracter originar preferențial APENDICELE 5B: Declarația furnizorului pentru produse fără caracter originar preferențial APENDICELE 6: Fișa de informații APENDICELE 7: Produse cărora nu li se aplică articolul 6 alineatul (5) din prezenta anexă APENDICELE 8: Produse pescărești cărora nu li se aplică temporar articolul 6 alineatul (5) din prezenta anexă APENDICELE 9: Țări învecinate în curs de dezvoltare APENDICELE 10: Produse pentru care dispozițiile privind cumulul prevăzute la articolele 2 alineatul (2) și 6 alineatele (1) și (2) din prezenta anexă se aplică de la 1 octombrie 2015 și pentru care dispozițiile articolului 6 alineatele (5), (9) și (12) din prezenta anexă nu se aplică APENDICELE 11: Produse pentru care dispozițiile privind cumulul prevăzute la articolele 2 alineatul (2) și 6 alineatele (1) și (2) din prezenta anexă se aplică de la 1 ianuarie 2010 și pentru care dispozițiile articolului 6 alineatele (5), (9) și (12) din prezenta anexă nu se aplică APENDICELE 12: Țările și teritoriile de peste mări

TITLUL I

DISPOZIȚII GENERALE

Articolul 1

Definiții

În sensul prezentei anexe:

(a) „fabricare” reprezintă orice prelucrare sau transformare, inclusiv asamblarea sau operațiunile specifice;

(b) „material” reprezintă orice ingredient, orice materie primă, orice componentă sau parte etc., utilizat(ă) la fabricarea unui produs;

(c) „produs” reprezintă produsul obținut, chiar dacă se utilizează ulterior în cursul altei operațiuni de fabricare;

(d) „mărfuri” reprezintă materialele și produsele;

(e) „valoarea în vamă” reprezintă valoarea determinată în conformitate cu Acordul din 1994 privind aplicarea articolului VII din Acordul General pentru Tarife și Comerț (Acord pentru valoarea în vamă al OMC);

(f) „preț franco fabrică” reprezintă prețul plătit pentru produs producătorului în întreprinderea căruia s-a realizat ultima prelucrare sau transformare, inclusiv valoarea tuturor materialelor utilizate, cu deducerea tuturor taxelor interne care sunt sau pot fi restituite în cazul în care produsul obținut este exportat;

(g) „valoarea materialelor” reprezintă valoarea în vamă în momentul importului materialelor neoriginare utilizate sau, în cazul în care valoarea respectivă nu se cunoaște sau nu se poate determina, primul preț verificabil plătit pentru materiale în teritoriul în cauză;

(h) „valoarea materialelor originare” reprezintă valoarea acestor materiale definită la litera (g) aplicată mutatis mutandis;

(i) „valoarea adăugată” reprezintă prețul franco fabrică al produselor, diminuat cu valoarea în vamă a materialelor importate în Comunitate sau în statele ACP;

(j) „capitole” și „poziții” reprezintă capitolele și pozițiile (din patru cifre) utilizate în nomenclatură care constituie Sistemul Armonizat de Descriere și Codificare a mărfurilor, denumit în prezenta anexă „Sistemul armonizat” sau „SA”;

(k) „încadrat” reprezintă încadrarea unui produs sau material la o anumită poziție;

(l) „transport” reprezintă produsele expediate simultan de către un exportator către un destinatar sau înscrise într-un document de transport unic al exportatorului către destinatar sau, în absența unui astfel de document, înscrise pe o factură unică;

(m) „teritorii” reprezintă teritoriile, inclusiv apele teritoriale.

(n) „TTPM” reprezintă țările și teritoriile menționate în apendicele 12.







TITLUL II

DEFINIȚIA NOȚIUNII DE „PRODUSE ORIGINARE”

Articolul 2

Condiții generale

(1) În sensul aplicării dispozițiilor prezentului regulament, următoarele produse sunt considerate originare din statele ACP menționate la anexa I la prezentul regulament, în sensul prezentei anexe, denumite „statele ACP”:

(a) produse obținute integral în statele ACP în sensul articolului 3 la prezenta anexă;

(b) produse obținute în statele ACP și care încorporează materiale care nu au fost obținute integral în acestea, în cazul în care materialele respective au fost supuse unei prelucrări sau transformări suficiente în statele ACP, în sensul articolului 4 la prezenta anexă;

(2) În sensul punerii în aplicare a alineatului (1), teritoriile statelor ACP se consideră ca fiind un singur teritoriu.

Produsele originare realizate din materiale obținute integral ori prelucrate sau transformate suficient în două sau mai multe state ACP se consideră produse originare din statul ACP în care a avut loc ultima prelucrare sau transformare, în măsura în care prelucrarea sau transformarea efectuată depășește prelucrarea sau transformarea menționată la articolul 5 la prezenta anexă.

(3) Pentru produsele menționate în apendicele 10 și în apendicele 11, dispozițiile alineatului (2) se aplică numai de la 1 octombrie 2015 și respectiv, de la 1 ianuarie 2010.

Articolul 3

Produse obținute integral

1. următoarele produse sunt considerate ca fiind obținute integral în statele ACP sau în Comunitate:

(a) produsele minerale extrase din solul lor sau de pe fundul mărilor sau oceanelor;

(b) produsele din regnul vegetal care se recoltează pe teritoriul lor;

(c) animalele vii care se nasc și cresc pe teritoriul lor;

(d) produsele provenite de la animalele vii care sunt crescute pe teritoriul lor;

(i) produsele vânătorești sau produsele pescărești care se găsesc pe teritoriul lor; (ii) produsele de acvacultură, inclusiv de maricultură, pentru cazurile în care peștii se nasc și cresc pe teritoriul lor; (e)

(f) produsele de pescuit maritim și alte produse extrase din mare în afara apelor teritoriale cu ajutorul navelor lor;

(g) produsele fabricate la bordul navelor-fabrică, exclusiv din produsele prevăzute la litera (f);

(h) articolele uzate, care nu se mai pot folosi decât pentru recuperarea materiilor prime, inclusiv anvelope pneumatice uzate care nu se mai pot folosi decât pentru reșapări sau pentru a fi folosite ca deșeuri;

(i) deșeurile provenite din operațiunile de fabricare care se efectuează pe teritoriul lor;

(j) produsele extrase din solul sau subsolul marin aflat în afara apelor lor teritoriale, cu condiția ca acestea să aibă drepturi exclusive de exploatare a solului sau a subsolului respectiv;

k) mărfurile care se fabrică pe teritoriul lor, exclusiv din produsele prevăzute la literele (a)-(j).

2. Expresiile „navele acestora” și „navele fabrică ale acestora” din alineatul (1) literele (f) și (g) nu se aplică decât navelor și navelor fabrică:

(a) înmatriculate într-un stat membru sau într-un stat ACP;

(b) care arborează pavilionul unui stat membru sau al unui stat ACP;

(c) care îndeplinesc una din următoarele condiții: (i) cel puțin 50 % dintre acestea sunt în proprietatea cetățenilor unui stat ACP sau unui stat membru sau (ii) sunt în proprietatea unor societăți — care își au sediile sociale și sediile principale în statul ACP sau într-un stat membru; precum și — care sunt în proporție de cel puțin 50 % în proprietatea statului ACP, a instituțiilor publice ale acestuia, sau a cetățenilor statului respectiv sau ai unui stat membru.

3. Fără a aduce atingere dispozițiilor alineatului (2), Comunitatea recunoaște, la cererea unui stat ACP, navele navlosite sau luate în leasing de statul ACP pentru a întreprinde activități de pescuit în zona sa economică exclusivă ca fiind „navele lor” în următoarele condiții:

(a) statul ACP a oferit Comunității posibilitatea de a negocia un acord de pescuit, pe care Comunitatea nu a acceptat-o;

(b) contractele de navlosire sau de leasing sunt acceptate de Comisie ca asigurând posibilități adecvate de dezvoltare a capacității statului ACP de a pescui pentru sine și, în special, ca acordând statului ACP răspunderea pentru gestionarea nautică și comercială a navei puse la dispoziție pe o durată semnificativă.

Articolul 4

Produse prelucrate sau transformate suficient

1. În sensul aplicării prezentei anexe, produsele care nu sunt obținute integral se consideră prelucrate sau transformate suficient în statele ACP sau în Comunitate, în cazul în care se îndeplinesc condițiile stabilite în lista din apendicele 2 sau alternativ, din apendicele 2A. Condițiile menționate anterior indică, pentru toate produsele reglementate de prezentul regulament, prelucrarea sau transformarea la care trebuie supuse materialele neoriginare utilizate în fabricarea acestor produse și se aplică exclusiv acestor materiale. Prin urmare, în cazul în care un produs care a dobândit caracterul originar îndeplinind condițiile stabilite în lista pentru respectivul produs este utilizat în fabricarea altui produs, condițiile care se aplică pentru produsul în care este încorporat nu i se aplică și nu se ține seama de materialele neoriginare care au putut fi utilizate la fabricarea sa.

2. Fără a se aduce atingere alineatului (1), materialele neoriginare care, în conformitate cu condițiile stabilite în lista pentru un anumit produs, nu trebuie utilizate în fabricarea acestui produs, cu toate acestea, pot fi utilizate, cu condiția ca:

(a) valoarea lor totală să nu fie mai mare de 15 % din prețul franco fabrică al produsului;

(b) prin aplicarea prezentului alineat, să nu se depășească niciunul din procentele indicate în listă în ceea ce privește valoarea maximă a materialelor neoriginare;

Prezentul alineat nu se aplică produselor menționate la capitolele 50-63 din Sistemul armonizat.

3.

(a) Fără a aduce atingere alineatului (1) și în urma unei notificări prealabile a Comisiei Europene de către un stat ACP din Pacific, produsele pescărești prelucrate înscrise la pozițiile 1604 și 1605, prelucrate sau produse în locații terestre în statul respectiv din materiale neoriginare înscrise la pozițiile 0302 sau 0303 care au fost debarcate într-un port al statului respectiv, sunt considerate prelucrate sau transformate suficient în sensul articolului 2. Notificarea adresată Comisiei precizează avantajele dezvoltării sectorului pescuitului în statul respectiv și cuprinde informațiile necesare cu privire la speciile în cauză, produsele ce urmează a fi fabricate, precum și menționarea cantităților respective vizate.

(b) Statul ACP din Pacific elaborează un raport către Comunitate cu privire la punerea în aplicare a literei (a), în termen de cel mult trei ani de la notificare.

(c) litera (a) se aplică fără a aduce atingere măsurilor sanitare și fitosanitare în vigoare la nivelul UE, conservării eficiente și gestionării durabile a resurselor piscicole și sprijinului în combaterea activităților de pescuit ilegale, nedeclarate și nereglementate din regiune.

4. Alineatele (1)-(3) se aplică fără a aduce atingere articolului 5.

Articolul 5

Operațiuni de prelucrare sau transformare insuficiente

1. Fără a se aduce atingere alineatului (2), operațiunile următoare sunt considerate drept prelucrări sau transformări insuficiente pentru a le fi conferit caracterul originar, indiferent dacă sunt sau nu îndeplinite condițiile prevăzute la articolul 4:

(a) manipulările destinate să asigure conservarea în aceeași stare a produselor în timpul transportului și al stocării acestora (aerisire, întindere, uscare, refrigerare, introducere în saramură, apă sulfuroasă sau alte soluții apoase, extragerea părților deteriorate și operațiuni similare);

(b) operațiunile simple de îndepărtare a prafului, de cernere, de sortare, de clasificare, de asortare (inclusiv alcătuirea unor seturi de mărfuri), de spălare, de vopsire, de tăiere;

(i) schimbările ambalajului și segmentarea și asamblarea pachetelor; (ii) Simpla introducere în butelii, în flacoane, în pungi, în casete, în cutii, simpla fixare pe planșete etc., precum și toate celelalte operațiuni simple de ambalare; (c)

(d) aplicarea chiar pe produse sau pe ambalajele acestora a unor mărci, etichete sau alte semne distinctive similare;

(e) simpla amestecare a produselor, chiar din categorii diferite; amestecul zahărului cu orice alt material;

(f) simpla asamblare a părților pentru a constitui un produs complet;

(g) cumulul a două sau mai multe operațiuni prevăzute la literele (a)-(f);

(h) sacrificarea animalelor;

(i) decorticarea, înălbirea parțială sau completă, netezirea și glasarea cerealelor sau a orezului;

(j) operațiunile de colorare a zahărului sau de formare a bucăților de zahăr;

(k) decojirea, înlăturarea sâmburilor sau curățarea fructelor și legumelor.

2. Toate operațiunile efectuate într-un stat ACP sau în Comunitate asupra unui produs determinat se iau în considerare împreună pentru a determina dacă prelucrarea sau transformarea la care a fost supus acest produs trebuie considerată insuficientă în sensul alineatului (1).

Articolul 6

Cumulul originii

Cumulul cu TTPM și Comunitatea

1. Materialele originare din Comunitate sau din TTPM se consideră materiale originare din statele ACP atunci când sunt încorporate într-un produs obținut acolo. Nu este necesar ca materialele respective să fi fost supuse unei prelucrări sau unei transformări suficiente, cu condiția să facă obiectul unei prelucrări sau al unei transformări care depășește cele menționate la articolul 5.

2. Prelucrarea sau transformarea efectuată în Comunitate sau în TTPM se consideră efectuată în statele ACP, în cazul în care materialele sunt supuse unei prelucrări sau transformări ulterioare în statele ACP, care depășește cele menționate la articolul 5.

3. În scopul determinării originii produselor din TTPM, se aplică dispozițiile prezentei anexe mutatis mutandis.

4. Pentru produsele menționate în apendicele 10 și apendicele 11, dispozițiile prezentului articol se aplică numai de la 1 octombrie 2015 și respectiv, de la 1 ianuarie 2010.

Cumulul cu Africa de Sud

5. Sub rezerva dispozițiilor alineatelor (6), (7), (8) și (11), materialele originare din Africa de Sud se consideră originare din statele ACP atunci când sunt încorporate într-un produs obținut acolo, cu condiția ca acestea să fi făcut obiectul unor prelucrări sau transformări pe lângă cele prevăzute la articolul 5. Nu este necesar ca materialele respective să fi fost supuse unei prelucrări sau unei transformări suficiente.

6. Produsele care au obținut statutul de produse originare în temeiul alineatului (5) continuă să fie considerate produse originare în statele ACP numai în cazul în care valoarea adăugată depășește valoarea materialelor utilizate originare din Africa de Sud. În orice alt caz, produsele în cauză se consideră originare din Africa de Sud. La atribuirea originii, nu se ține seama de materialele originare din Africa de Sud care au fost supuse unei prelucrări sau unei transformări suficiente în statele ACP.

7. Cumulul prevăzut la alineatul (5) nu se aplică produselor menționate în apendicii 7, 10 și 11.

8. Cumulul prevăzut la alineatul (5) poate fi aplicat produselor cuprinse în lista din apendicele 8 numai în cazul în care taxele vamale pentru aceste produse în cadrul Acordului privind comerțul, dezvoltarea și cooperarea dintre Comunitatea Europeană și Republica Africa de Sud au fost eliminate. Comisia publică înJurnalul Oficial al Uniunii Europene (seria C) data la care s-au îndeplinit condițiile din prezentul alineat.

9. Fără a aduce atingere alineatelor (7) și (8), prelucrarea și transformarea efectuate în Africa de Sud se consideră efectuate într-un alt stat membru al SACU (South African Customs Union), în calitate de stat ACP, în cazul în care materialele au fost supuse unei prelucrări sau unei transformări ulterioare în acel stat membru al SACU.

10. Fără a aduce atingere alineatelor (7) și (8) și la cererea statelor ACP, prelucrarea și transformarea efectuate în Africa de Sud se consideră efectuate în statele ACP, în cazul în care materialele au fost supuse unei prelucrări sau unei transformări ulterioare într-un stat ACP în cadrul unui acord de integrare economică regională.

11. Asupra solicitărilor statelor ACP se decide în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 247 și 247a din Regulamentul (CEE) 2913/92.

12. Cumulul prevăzut la alineatul (5) poate fi aplicat numai în cazul în care materialele din Africa de Sud au dobândit statutul de produse originare prin aplicarea regulilor de origine identice cu cele din prezenta anexă. Cumulul prevăzut la alineatele (9) și (10) se poate aplica numai prin aplicarea regulilor de origine identice cu cele prevăzute de prezenta anexă.

Cumulul cu țările în curs de dezvoltare învecinate

13. La cererea statelor ACP, materialele originare dintr-un stat în curs de dezvoltare învecinat, altul decât un stat ACP, aparținând unei entități geografice coerente, se consideră materiale originare din statele ACP, în cazul în care sunt încorporate într-un produs obținut acolo. Nu este necesar ca materialele respective să fi fost supuse unei prelucrări sau transformări suficiente în cazul în care:

— prelucrarea sau transformarea efectuată într-un stat ACP depășește operațiunile cuprinse în lista din articolul 5.

— statele ACP, Comunitatea și celelalte țări în cauză au încheiat un acord privind procedurile administrative adecvate care asigură o aplicare corectă a prezentului alineat.

Prezentul alineat nu se aplică produselor din ton încadrate la capitolele 3 sau 16 din Sistemul armonizat și produselor din orez încadrate la codul 1006 în SA.

În scopul determinării dacă produsele sunt originare din țara în curs de dezvoltare învecinată, se aplică dispozițiile prezentei anexe.

Asupra solicitărilor statelor ACP se decide în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 247 și 247a din Regulamentul (CEE) 2913/92. Aceste decizii identifică, de asemenea, produsele pentru care cumulul prevăzut la prezentul alineat nu este permis.

Articolul 7

Unitatea de luat în considerare

1. Unitatea de luat în considerare în scopul aplicării dispozițiilor prezentei anexe este produsul considerat ca unitate de bază pentru determinarea clasificării pe baza nomenclaturii Sistemului armonizat;

2. În consecință:

(a) în cazul în care un produs compus dintr-un grup sau un ansamblu de articole este încadrat în Sistemul armonizat la o singură poziție, ansamblul constituie unitatea de luat în considerare;

(b) în cazul în care un transport constă într-un anumit număr de produse identice încadrate la aceeași poziție din Sistemul armonizat, dispozițiile prezentei anexe se aplică fiecăruia dintre aceste produse luat individual.

2. În cazul în care, prin aplicarea regulii generale nr. 5 din Sistemul armonizat, ambalajele sunt încadrate împreună cu produsul pe care îl conțin, ambalajele trebuie considerate ca formând împreună cu produsul un tot în sensul determinării originii.

Articolul 8

Accesorii, piese de schimb și utilaje

Accesoriile, piesele de schimb și utilajele livrate cu un material, o mașină, un aparat sau un vehicul, care fac parte din echipamentul normal și sunt cuprinse în preț sau nu sunt facturate separat, sunt considerate ca formând împreună cu materialul, mașina, aparatul sau vehiculul în cauză un tot.

Articolul 9

Seturi

Seturile, în sensul regulii generale nr. 3 din Sistemul armonizat, sunt considerate originare, cu condiția ca toate articolele care intră în compoziția lor să fie originare. Cu toate acestea, un set compus din articole originare și neoriginare este considerat originar în ansamblu, cu condiția ca valoarea articolelor neoriginare să nu depășească 15 % din prețul franco fabrică al setului.

Articolul 10

Elemente neutre

Pentru a determina dacă un produs este originar, nu este necesar să se determine originea elementelor următoare care ar putea fi utilizate în procesul de fabricare:

(a) energie și combustibili;

(b) instalații și echipamente;

(c) mașini și utilaje;

(d) mărfuri care nu intră și care nu sunt destinate să intre în alcătuirea finală a unui produs.







TITLUL III

CONDIȚII TERITORIALE

Articolul 11

Principiul teritorialității

1. Condițiile stabilite în titlul II din prezenta anexă privind dobândirea caracterului originar trebuie îndeplinite fără întrerupere în statele ACP, sub rezerva dispozițiilor articolului 6.

2. În cazul în care unele mărfuri originare, exportate din statele ACP, din Comunitate sau din TTPM spre o altă țară se returnează, acestea sunt, sub rezerva dispozițiilor articolului 6, considerate neoriginare, în afară de cazul în care se poate demonstra autorităților vamale:

(a) că mărfurile returnate sunt aceleași ca cele care au fost exportate; precum și

(b) că nu au suferit nicio operație peste cea necesară păstrării lor în aceeași stare în perioada cât au rămas în această țară sau au fost exportate.

Articolul 12

Transportul direct

1. Tratamentul preferențial prevăzut de prezentul regulament se aplică doar produselor care îndeplinesc condițiile prezentei anexe și care sunt transportate direct între teritoriul statelor ACP, Comunitate, TTPM și Africa de Sud în sensul articolului 6, fără a intra pe niciun alt teritoriu. Cu toate acestea, produsele constituind un singur transport pot fi transportate prin alte teritorii, după caz, cu transbordare și depozitare temporară pe aceste teritorii, în măsura în care produsele rămân sub supravegherea autorităților vamale din țara de tranzit sau de depozitare și nu sunt supuse altor operațiuni decât descărcarea ori reîncărcarea sau oricărei alte operațiuni destinate să asigure conservarea lor în aceeași stare.

Produsele originare pot fi transportate prin conducte de-a lungul altor teritorii decât cel al unui stat ACP sau al Comunității.

2. Dovada că sunt îndeplinite condițiile prevăzute la alineatul (1) se furnizează prin prezentarea către autoritățile vamale ale țării de import:

(a) a unui document de transport unic, pe baza căruia s-a efectuat trecerea din țara exportatoare în țara de tranzit; sau

(b) a unui certificat eliberat de autoritățile vamale din țara de tranzit ce cuprinde: (i) o descriere exactă a produselor; (ii) data descărcării și a reîncărcării produselor, cu indicarea navelor sau a altor mijloace de transport utilizate, după caz; precum și (iii) certificarea condițiilor în care produsele au rămas în țara de tranzit; sau

(c) în lipsa celor menționate anterior, a oricăror documente justificative.

Articolul 13

Expoziții

1. Produsele originare trimise dintr-un stat ACP pentru expoziție într-un alt stat decât cele menționate la articolul 6 și vândute după expoziție pentru a fi importate în Comunitate beneficiază la import de dispozițiile prezentului regulament, cu condiția de a demonstra autorităților vamale că:

(a) un exportator a expediat aceste produse dintr-un stat ACP în țara în care este organizată expoziția și că au fost expuse acolo;

(b) exportatorul a vândut produsele sau le-a cedat unui destinatar din Comunitate;

(c) produsele au fost expediate în timpul desfășurării expoziției sau imediat după aceea în statul în care au fost trimise pentru expoziție; precum și

(d) produsele nu au fost folosite, din momentul în care au fost expediate pentru expoziție, în alte scopuri decât cele legate de prezentarea lor la expoziția respectivă.

2. O dovadă de origine se eliberează sau se întocmește în conformitate cu dispozițiile titlului IV și prezentată în condițiile normale autorităților vamale ale țării de import. Denumirea și adresa expoziției trebuie se indică pe acesta. Atunci când este necesar, poate fi solicitată o dovadă documentară suplimentară privind condițiile în care au fost expuse.

3. Alineatul (1) se aplică tuturor expozițiilor, târgurilor sau manifestărilor publice similare, cu caracter comercial, industrial, agricol sau meșteșugăresc, altele decât cele organizate în interes privat în magazine sau localuri comerciale și care au ca obiect vânzarea produselor străine și în timpul cărora produsele rămân sub control vamal.







TITLUL IV

DOVADA DE ORIGINE

Articolul 14

Condiții generale

1. Produsele originare din statele ACP beneficiază la importul în Comunitate de dispozițiile prezentului regulament prin prezentarea:

(a) fie a unui certificat de circulație a mărfurilor EUR.1, al cărui model este prezentat în apendicele 3; sau

(b) fie, în cazurile specificate la articolul 19 alineatul (1), a unei declarații, al cărei text este prevăzut în apendicele 4, dată de exportator pe o factură, pe o notă de livrare sau pe orice alt document comercial care descrie produsele în cauză suficient de detaliat pentru a permite identificarea lor (denumită în continuare „declarație pe factură”).

2. Prin derogare de la dispozițiile alineatului (1), produsele originare în sensul prezentei anexe beneficiază, în cazurile prevăzute la articolul 25, de dispozițiile prezentului regulament fără să fie necesar să se prezinte niciunul dintre documentele menționate anterior.

Articolul 15

Procedura de eliberare a unui certificat de circulație a mărfurilor EUR.1

1. Un certificat de circulație a mărfurilor EUR.1 este eliberat de către autoritățile vamale ale țării exportatoare pe baza cererii scrise a exportatorului sau, sub răspunderea acestuia, de către reprezentantul său autorizat.

2. În acest sens, exportatorul sau reprezentantul său autorizat completează atât certificatul de circulație a mărfurilor EUR.1, cât și formularul de cerere, ale căror modele figurează în apendicele 3. Aceste formulare se completează în conformitate cu dispozițiile prezentei anexe. Formularele completate de mână trebuie scrise cu cerneală și cu majuscule. Descrierea produselor se face la rubrica destinată acestui scop, fără a se lăsa spații libere între rânduri. În cazul în care rubrica nu se completează integral, trebuie să se traseze o linie orizontală sub ultimul rând al descrierii, spațiul liber fiind barat.

3. Exportatorul care solicită eliberarea unui certificat de circulație a mărfurilor EUR.1 trebuie să poată prezenta în orice moment, la cererea autorităților vamale ale statului exportator ACP în care se eliberează certificatul de circulație a mărfurilor EUR.1, toate documentele necesare care dovedesc caracterul originar al produselor în cauză, precum și îndeplinirea celorlalte condiții prevăzute de prezenta anexă.

4. Un certificat de circulație a mărfurilor EUR.1 este eliberat de către autoritățile vamale ale unui stat ACP exportator în cazul în care produsele în cauză pot fi considerate produse originare din statele ACP sau din unul din celelalte state menționate la articolul 6 și îndeplinesc celelalte condiții prevăzute de prezenta anexă.

5. Autoritățile vamale emitente ale certificatului EUR.1 iau toate măsurile necesare pentru a verifica caracterul originar al produselor și îndeplinirea celorlalte condiții prevăzute de prezenta anexă. În acest sens, autoritățile menționate anterior au dreptul să ceară orice dovadă și să realizeze orice control al conturilor exportatorului sau orice alt control considerat necesar. Autoritățile vamale emitente ale certificatului EUR.1 se asigură, de asemenea, că formularele prevăzute la alineatul (2) sunt completate corespunzător. Acestea verifică, în special, dacă spațiul rezervat descrierii produselor a fost completat astfel încât să se excludă orice posibilitate de adăugare frauduloasă.

6. Data eliberării certificatului de circulație a mărfurilor EUR.1 trebuie indicată în rubrica 11 din certificat.

7. Un certificat de circulație a mărfurilor EUR.1 este eliberat de către autoritățile vamale și pus la dispoziția exportatorului de îndată ce prezentul export a fost efectuat sau asigurat.

Articolul 16

Certificate de circulație EUR.1 eliberate retroactiv

1. Prin derogare de la articolul 15 alineatul (7), se poate elibera un certificat de circulație a mărfurilor EUR.1, cu titlu excepțional, după exportul produselor la care se referă:

(a) în cazul în care nu a fost eliberat în momentul exportului din cauza unor erori, omisiuni involuntare sau circumstanțe speciale; sau

(b) în cazul în care se demonstrează autorităților vamale că un certificat de circulație a mărfurilor EUR.1 a fost eliberat, dar nu a fost acceptat la import din motive tehnice.

2. În scopul punerii în aplicare a alineatului (1), exportatorul indică în cererea sa locul și data exportului produselor la care se referă certificatul EUR.1, precum și motivele solicitării sale.

3. Autoritățile vamale nu pot elibera retroactiv un certificat de circulație a mărfurilor EUR.1 decât după verificarea concordanței dintre informațiile furnizate în cererea exportatorului și cele din dosarul corespondent.

4. Certificatelor de circulație a mărfurilor EUR.1 eliberate retroactiv li se aplică mențiunea următoare:

„ISSUED RETROSPECTIVELY”

5. Mențiunea la care se face referire la alineatul (4) se inserează în rubrica „Observații” a certificatului de circulație a mărfurilor EUR.1.

Articolul 17

Eliberarea unui duplicat al certificatului de circulație a mărfurilor EUR.1

1. În cazul furtului, al pierderii sau al distrugerii unui certificat de circulație a mărfurilor EUR.1, exportatorul poate solicita autorităților vamale emitente eliberarea unui duplicat pe baza documentelor de export pe care le posedă.

2. Duplicatului astfel eliberat i se aplică mențiunea următoare:

„DUPLICATE”

3. Mențiunea la care se face referire la alineatul (2) se inserează în rubrica „Observații” a duplicatului certificatului de circulație a mărfurilor EUR.1.

4. Duplicatul, care poartă data eliberării certificatului original EUR.1, produce efecte de la data respectivă.

Articolul 18

Eliberarea certificatului de circulație a mărfurilor EUR.1 pe baza dovezii de origine eliberat sau întocmit anterior

În cazul în care produsele originare se plasează sub controlul unui birou vamal dintr-un stat ACP sau din Comunitate, este posibil să se înlocuiască dovada de origine printr-unul sau mai multe certificate de circulație a mărfurilor EUR.1 în scopul trimiterii tuturor sau a unei părți din aceste produse oriunde în statele ACP sau în Comunitate. Certificatul (certificatele) de circulație a mărfurilor EUR.1 înlocuitoare este (sunt) eliberat(e) de către biroul vamal sub controlul căruia sunt plasate produsele.

Articolul 19

Condiții pentru întocmirea unei declarații pe factură

1. O declarație pe factură la care se face referire la articolul 14 alineatul (1) litera (b) poate fi întocmită:

(a) de către un exportator autorizat, în sensul articolului 20, sau

(b) de către un exportator pentru orice transport constând în unul sau mai multe colete ce conțin produse originare a căror valoare totală nu depășește 6 000 EUR.

2. O declarație pe factură se poate întocmi în cazul în care produsele în cauză pot fi considerate produse originare din statele ACP sau din orice alt stat la care se face referire la articolul 6 și în cazul în care îndeplinesc celelalte condiții prevăzute de prezenta anexă.

3. Exportatorul care întocmește o declarație pe factură trebuie să fie în măsură să prezinte, în orice moment, la cererea autorităților vamale ale statului exportator, toate documentele adecvate care dovedesc caracterul originar al produselor în cauză, precum și îndeplinirea celorlalte condiții prevăzute de prezenta anexă.

4. O declarație pe factură este făcută de către exportator prin dactilografiere, ștampilare sau tipărire pe factură, pe nota de livrare sau pe alt document comercial după modelul de text ce figurează în apendicele 4, folosind una dintre versiunile lingvistice stabilite în acea anexă, în conformitate cu dispozițiile de drept intern ale țării exportatoare. În cazul în care declarația este completată de mână, trebuie scrisă cu majuscule, cu cerneală.

5. Declarațiile pe factură trebuie să fie semnate de mână, în original, de către exportator. Cu toate acestea, un exportator autorizat în sensul articolului 20 nu este obligat să semneze astfel de declarații, cu condiția să prezinte autorităților vamale ale țării exportatoare un angajament scris prin care acceptă întreaga răspundere pentru orice declarație pe factură care îl identifică pe el ca și când ar fi fost semnată în original de el.

6. O declarație pe factură poate fi întocmită de către exportator atunci când produsele la care se referă sunt exportate sau după export, cu condiția ca aceasta să fie prezentată în țara importatoare nu mai târziu de doi ani după efectuarea importului produselor la care se referă.

Articolul 20

Exportator autorizat

1. Autoritățile vamale ale țării exportatoare pot autoriza orice exportator, care efectuează frecvent transporturi de produse în temeiul dispozițiilor prezentului regulament, să întocmească declarații pe factură, indiferent de valoarea produselor în cauză. Un exportator care solicită o astfel de autorizație trebuie să ofere autorităților vamale toate garanțiile necesare pentru a verifica caracterul originar al produselor, precum și îndeplinirea celorlalte condiții ale prezentei anexe.

2. Autoritățile vamale acordă statutul de exportator autorizat după îndeplinirea condițiilor pe care le consideră necesare.

3. Autoritățile vamale acordă exportatorului autorizat un număr de autorizație vamală, care trebuie să fie prevăzut pe declarația pe factură.

4. Autoritățile vamale controlează utilizarea autorizației de către exportatorul autorizat.

5. Autoritățile vamale pot retrage autorizația în orice moment. Acestea procedează în acest mod atunci când exportatorul autorizat nu mai oferă garanțiile prevăzute la alineatul (1), nu mai îndeplinește condițiile la care se face referire la alineatul (2) sau se folosește într-un mod incorect de autorizație.

Articolul 21

Valabilitatea dovezii de origine

1. O dovadă de origine este valabilă timp de zece luni de la data eliberării în țara exportatoare și trebuie prezentată în termenul menționat autorităților vamale ale țării importatoare.

2. Dovezile de origine care sunt prezentate autorităților vamale ale țării importatoare după expirarea termenului de prezentare prevăzut la alineatul (1) pot fi acceptate în scopul aplicării tratamentului preferențial, atunci când nerespectarea termenului se datorează unor împrejurări excepționale.

3. În celelalte cazuri de prezentare tardivă, autoritățile vamale ale țării importatoare pot accepta dovezile de origine atunci când produsele au fost prezentate înainte de împlinirea termenului respectiv.

Articolul 22

Procedura de tranzit

Atunci când produsele intră într-un stat ACP, altul decât țara de origine, o perioadă suplimentară de valabilitate de 4 luni începe la data la care autoritățile vamale din țara de tranzit introduc în rubrica 7 din certificatul EUR.1:

— mențiunea „tranzit”;

— numele țării de tranzit;

— ștampila oficială, din care un specimen a fost pus la dispoziția Comisiei, în conformitate cu articolul 31; și

— data atestărilor respective.

Articolul 23

Prezentarea dovezii de origine

Dovezile de origine sunt prezentate autorităților vamale ale țării importatoare în conformitate cu procedurile aplicabile în această țară. Autoritățile respective pot solicita o traducere a unei dovezi de origine și pot, de asemenea, să solicite ca declarația de import să fie însoțită de o declarație a importatorului prin care să ateste că produsele îndeplinesc condițiile necesare pentru aplicarea dispozițiilor prezentului regulament.

Articolul 24

Importul eșalonat

În cazul în care, la cererea importatorului și în condițiile stabilite de către autoritățile vamale ale țării importatoare, produsele demontate sau neasamblate în sensul Regulii generale nr. 2 litera (a) din Sistemul Armonizat, încadrate în secțiunile XVI și XVII sau la pozițiile 7308 și 9406 ale Sistemului Armonizat, sunt importate eșalonat, o singură dovadă de origine pentru aceste produse este depusă la autoritățile vamale în momentul importului primei tranșe.

Articolul 25

Scutiri de la prezentarea dovezii de origine

1. Produsele trimise, sub formă de pachete mici, de către persoane particulare către persoane particulare sau care fac parte din bagajul personal al călătorilor, sunt considerate produse originare, fără a se cere prezentarea unei dovezi de origine, cu condiția ca aceste produse să reprezinte importuri lipsite de orice caracter comercial și să fie declarate de îndată ca îndeplinind condițiile necesare pentru aplicarea prezentei anexe și atunci când nu există nicio îndoiala în ceea ce privește veridicitatea unei astfel de declarații. În cazul produselor expediate prin poștă, această declarație se poate face pe declarația vamală CN22/CN23 sau pe o foaie de hârtie anexată acelui document.

2. Importurile cu caracter ocazional sau care constau numai în produse pentru uzul personal al destinatarilor, al călătorilor sau al familiilor lor sunt considerate importuri lipsite de orice caracter comercial, dacă, prin natura și cantitatea lor, este evident că nu sunt destinate comercializării.

3. În plus, valoarea totală a acestor produse nu poate depăși 500 EUR pentru pachetele mici sau 1 200 EUR pentru conținutul bagajelor personale ale călătorilor.

Articolul 26

Procedura de informare în scopuri de cumul

1. În cazul în care se aplică articolul 2 alineatul (2) și articolul 6 alineatul (1), dovada caracterului originar în sensul prezentei anexe a materialelor care provin din alte state ACP, Comunitate sau TTPM este dată de certificatul de circulație EUR.1 sau de declarația furnizorului, al cărei model figurează în apendicele 5A, furnizată de exportator în statul sau în TTPM de proveniență.

2. În cazul în care se aplică articolul 2 alineatul (2), articolul 6 alineatul (2) și articolul 6 alineatul (9), dovada prelucrării sau a transformării efectuate în celelalte state ACP, în Comunitate, în TTPM sau în Africa de Sud este dată de declarația furnizorului, al cărei model figurează în apendicele 5B, furnizată de exportator în statul sau în TTPM de proveniență.

3. O declarație separată a furnizorului trebuie furnizată pentru fiecare transport de materiale fie pe factura comercială a acestui transport, fie într-o anexă la această factură sau pe o notă de livrare, sau pe orice alt document comercial legat de acest transport care descrie materialele în cauză cu suficiente detalii pentru a permite identificarea acestora.

4. Declarația furnizorului poate fi întocmită pe un formular tipizat.

5. Declarațiile furnizorilor se semnează de mână. Cu toate acestea, în cazul în care factura și declarația furnizorului sunt pe suport electronic, declarația furnizorului nu trebuie semnată de mână, cu condiția ca oficialul responsabil al societății furnizoare să poată fi identificat în conformitate cu cerințele autorităților vamale din statul în care sunt întocmite declarațiile furnizorului. Autoritățile vamale respective pot stabili condițiile de aplicare a prezentului alineat.

6. Declarațiile furnizorului sunt prezentate biroului vamal competent din statul ACP exportator căruia i s-a solicitat eliberarea certificatului de circulație EUR.1.

7. Declarațiile furnizorilor și fișele cu informații eliberate înainte de data intrării în vigoare a prezentului regulament în conformitate cu articolul 26 din Protocolul nr. 1 la anexa V la Acordul de parteneriat ACP-CE rămân valabile.

Articolul 27

Documente justificative

Documentele la care se face referire la articolul 15 alineatul (3) și la articolul 19 alineatul (3), folosite în scopul de a dovedi că produsele acoperite de un certificat de circulație EUR.1 sau de o declarație pe factură pot fi considerate produse originare dintr-un stat ACP sau dintr-unul dintre celelalte state menționate la articolul 6 și îndeplinesc celelalte condiții din prezenta anexă, se pot prezenta, în special, în formele următoare:

(a) dovada directă a operațiunilor efectuate de către exportator sau furnizor în scopul obținerii mărfurilor în cauză, cuprinsă, de exemplu, în conturile sale sau contabilitatea sa internă;

(b) documentele care dovedesc caracterul originar al materialelor folosite, eliberate sau întocmite într-un stat ACP sau într-unul dintre celelalte state menționate la articolul 6, când aceste documente se utilizează în conformitate cu dreptul intern;

(c) documentele care dovedesc prelucrarea sau transformarea materialelor efectuată în statele ACP, în Comunitate sau în TTPM, eliberate sau întocmite într-un stat ACP, în Comunitate sau în TTPM, când aceste documente se utilizează în conformitate cu dreptul intern;

(d) certificatele de circulație EUR.1 sau declarațiile pe factură care dovedesc caracterul originar al materialelor folosite, eliberate sau întocmite într-un stat ACP sau într-unul dintre celelalte state menționate la articolul 6 în conformitate cu prezenta anexă.

Articolul 28

Păstrarea dovezii de origine și a documentelor justificative

1. Exportatorul care solicită eliberarea unui certificat de circulație EUR.1 trebuie să păstreze cel puțin trei ani documentele prevăzute la articolul 15 alineatul (3).

2. Exportatorul care întocmește o declarație pe factură trebuie să păstreze cel puțin trei ani copia respectivei declarații pe factură, precum și documentele la care se face referire la articolul 19 alineatul (3).

3. Autoritățile vamale ale țării exportatoare care eliberează un certificat de circulație EUR.1 trebuie să păstreze cel puțin trei ani formularul de cerere prevăzut la articolul 15 alineatul (2).

4. Autoritățile vamale ale țării importatoare trebuie să păstreze cel puțin trei ani certificatele de circulație EUR.1 și declarațiile pe factură care le-au fost prezentate.

Articolul 29

Neconcordanțe și erori formale

1. Constatarea unor mici neconcordanțe între mențiunile făcute pe dovada de origine și cele făcute pe documentele prezentate biroului vamal în vederea îndeplinirii formalităților pentru importul produselor nu anulează, ipso facto, valabilitatea dovezii de origine în cazul în care se stabilește în mod evident că acest document corespunde produsului prezentat.

2. Erorile formale evidente, precum greșelile de dactilografiere pe dovada de origine, nu trebuie să determine respingerea acestui document în cazul în care aceste erori nu sunt de natură să pună la îndoială corectitudinea declarațiilor făcute în respectivul document.

Articolul 30

Sumele exprimate în euro

1. În scopul aplicării articolului 19 alineatul (1) litera (b) și a articolului 25 alineatul (3) în cazurile în care produsele sunt facturate într-o monedă alta decât euro, sumele în monedele naționale ale unui stat ACP, ale statelor membre și ale celorlalte state sau teritorii menționate la articolul 6, echivalente cu sumele exprimate în euro se stabilesc anual de către fiecare stat vizat.

2. Un transport beneficiază de prevederile articolului 19 alineatul (1) litera (b) sau ale articolului 25 alineatul (3) prin referința la moneda în care este emisă factura, în conformitate cu suma stabilită de către statul vizat.

3. Sumele exprimate în orice monedă națională sunt echivalente în acea monedă națională cu sumele exprimate în euro din prima zi de lucru a lunii octombrie. Sumele sunt comunicate Comisiei până la 15 octombrie și se aplică de la 1 ianuarie anul următor. Comisia notifică toate statele vizate cu privire la sumele relevante.

4. Un stat poate rotunji în plus sau în minus suma rezultată în urma conversiei în moneda sa națională a unei sume exprimate în euro. Suma rotunjită nu poate diferi față de suma rezultată din conversie cu mai mult de 5 %. Un stat își poate menține neschimbată contravaloarea monedei naționale cu o sumă exprimată în euro în cazul în care la momentul ajustării anuale prevăzută la alineatul (3), conversia acelei sume, anterior oricărei rotunjiri, înregistrează o creștere mai mică de 15 % în contravaloarea monedei naționale. Contravaloarea în moneda națională poate fi menținută neschimbată dacă conversia ar rezulta într-o scădere a acelei valori echivalente.

5. Sumele exprimate în euro sunt examinate de Comisie. Pe parcursul acestei examinări, Comisia ia în considerare dacă este de dorit să se păstreze efectele limitelor respective în termeni reali. În acest scop, acesta poate decide să modifice valorile exprimate în euro.







TITLUL V

METODE DE COOPERARE ADMINISTRATIVĂ

Articolul 31

Asistența reciprocă

1. Statele ACP trimit Comisiei specimene ale ștampilelor folosite, împreună cu adresele autorităților vamale competente să elibereze certificate de circulație EUR.1 și să procedeze la controlul a posteriori al certificatelor de circulație EUR.1 și al declarațiilor pe factură.

Certificatele de circulație EUR.1 și declarațiile pe factură sunt acceptate în scopul aplicării tratamentului preferențial de la data primirii informațiilor de către Comisie.

Comisia trimite aceste informații autorităților vamale ale statelor membre.

2. Pentru a garanta o aplicare corectă a prezentei anexe, Comunitatea, TTPM și statele ACP își acordă asistență reciprocă, prin intermediul administrațiilor lor vamale competente, pentru controlul autenticității certificatelor de circulație EUR.1, a declarațiilor pe factură sau a declarației furnizorului și verificarea exactității informațiilor furnizate în documentele respective.

Autoritățile consultate furnizează informațiile relevante cu privire la condițiile în care a fost obținut produsul, în special condițiile în care s-au respectat regulile de origine în diferitele state ACP, în statele membre și TTPM în cauză.

Articolul 32

Controlul dovezilor de origine

1. Controlul a posteriori al dovezilor de origine se efectuează prin sondaj sau de fiecare dată când autoritățile vamale ale țării importatoare au îndoieli fondate în ceea ce privește autenticitatea acestor documente, caracterul originar al produselor în cauză sau îndeplinirea celorlalte condiții prevăzute de prezenta anexă.

2. În scopul aplicării alineatului (1), autoritățile vamale ale țării importatoare returnează certificatul de circulație EUR.1 și factura, în cazul în care a fost prezentată, declarația pe factură sau o copie a acestor documente autorităților vamale ale țării exportatoare, indicând, după caz, temeiurile de fond sau de formă care justifică o anchetă. Orice documente sau informații obținute care sugerează că informațiile furnizate referitoare la dovada de origine sunt incorecte sunt transmise în sprijinul cererii de control a posteriori.

3. Controlul este efectuat de către autoritățile vamale ale țării exportatoare. În acest sens, autoritățile menționate anterior au dreptul să ceară orice dovadă și să realizeze orice control al conturilor exportatorului sau orice alt control considerat necesar.

4. În cazul în care autoritățile vamale ale țării importatoare decid să suspende acordarea tratamentului preferențial pentru produsele în cauză în așteptarea rezultatelor controlului, acestea acordă liberul de vamă importatorului pentru aceste produse, sub rezerva măsurilor conservatorii considerate necesare.

5. Autoritățile vamale care solicită controlul sunt informate asupra rezultatelor acestuia cât mai curând posibil. Aceste rezultate indică cu claritate dacă documentele sunt autentice și dacă produsele în cauză pot fi considerate produse originare dintr-un stat ACP sau dintr-unul dintre celelalte state menționate la articolul 6 și dacă îndeplinesc celelalte condiții prevăzute de prezenta anexă.

6. În cazul unor îndoieli fondate, dacă în termen de 10 luni de la data cererii de control nu se primește un răspuns sau dacă răspunsul nu conține suficiente informații pentru a determina autenticitatea documentului în cauză sau a originii reale a produselor, autoritățile vamale care solicită controlul refuză acordarea preferințelor, cu excepția unor circumstanțe excepționale.

7. În cazul în care procedura de control sau orice altă informație disponibilă pare să indice că dispozițiile prezentei anexe sunt încălcate, se efectuează cu celeritate investigațiile necesare pentru a identifica și preveni astfel de încălcări.

Articolul 33

Controlul declarațiilor furnizorului

1. Controlul declarațiilor furnizorului se poate efectua aleatoriu sau ori de câte ori autoritățile vamale ale țării importatoare au îndoieli fondate privind autenticitatea documentului sau corectitudinea sau caracterul exhaustiv al informațiilor privind originea reală a materialelor în cauză.

2. Autoritățile vamale cărora li se prezintă o declarație a furnizorului pot solicita autorităților vamale ale statului în care s-a făcut declarația să emită un certificat informativ, al cărui model figurează în apendicele 6. Alternativ, autoritățile vamale cărora li se prezintă o declarație a furnizorului pot solicita exportatorului să prezinte un certificat informativ emis de autoritățile vamale ale statului în care s-a făcut declarația.

O copie a certificatului informativ se păstrează cel puțin trei ani de către biroul care l-a emis.

3. Autoritățile vamale solicitante sunt informate asupra rezultatelor controlului cât mai repede posibil. Aceste rezultate indică clar dacă declarația privind statutul materialelor este corectă.

4. În scopul controlului, furnizorii păstrează cel puțin trei ani un exemplar al documentului care conține declarația împreună cu toate dovezile care arată statutul real al materialelor.

5. Autoritățile vamale din statul în care declarația furnizorului a fost întocmită pot să solicite orice dovezi și să efectueze orice control necesar verificării corectitudinii declarației furnizorului.

6. Orice certificat de circulație EUR.1 sau declarație pe factură emisă sau întocmită pe baza unei declarații incorecte a furnizorului este considerată nulă de drept.

Articolul 34

Sancțiuni

Se aplică sancțiuni oricărei persoane care întocmește sau permite întocmirea unui document care conține date inexacte în scopul obținerii unui tratament preferențial pentru produse.

Articolul 35

Zone libere

1. Trebuie luate toate măsurile necesare pentru a se asigura că produsele comercializate sub acoperirea unei dovezi de origine și care în cursul transportului rămân într-o zonă liberă situată pe teritoriul lor, nu se înlocuiesc cu alte produse și nu fac obiectul unor manipulări, în afară de cele obișnuite, menite să prevină deteriorarea lor.

2. Prin derogare de la dispozițiile alineatului (1), atunci când unele produse originare sunt importate într-o zonă liberă, sub acoperirea unei dovezi de origine, și sunt supuse unei prelucrări sau transformări, autoritățile vamale competente eliberează un nou certificat EUR.1 la cererea exportatorului, cu condiția ca prelucrarea sau transformarea suferită să fie conformă cu dispozițiile prezentei anexe.

Articolul 36

Derogări

1. Comisia, din proprie inițiativă sau ca răspuns la solicitarea unei țări beneficiare, poate acorda unei țări beneficiare o derogare temporară de la dispozițiile prezentei anexe, în cazul în care:

a) factori interni sau externi o privează, temporar, de capacitatea de a se conforma regulilor privind obținerea originii prevăzute în prezenta anexă, atunci când ar fi putut să o facă anterior sau

b) necesită timp pentru a se putea pregăti în vederea conformării cu regulile de obținere a originii prevăzute în prezenta anexă.

2. Această derogare temporară se limitează la durata efectului factorilor interni sau externi, care o generează sau la perioada necesară țării beneficiare pentru a se conforma regulilor.

3. Solicitarea pentru derogare este adresată în scris Comisiei. Solicitarea cuprinde motivele, astfel cum sunt indicate la alineatul (1), privind solicitarea derogării, precum și documente justificative corespunzătoare.

4. Măsurile luate în temeiul prezentului articol se adoptă în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 247 și 247a din Regulamentul (CEE) 2913/92.

5. Comunitatea acceptă toate cererile statelor ACP care sunt justificate corespunzător în conformitate cu prezentul articol și care nu pot produce un prejudiciu grav unei industriidin Comunitate.







TITLUL VI

CEUTA ȘI MELILLA

Articolul 37

Condiții speciale

1. Termenul „Comunitate” folosit în prezenta anexă nu acoperă Ceuta și Melilla. Termenul „produse originare din Comunitate” nu acoperă produsele originare din Ceuta și Melilla.

2. Dispozițiile prezentei anexe se aplică, mutatis mutandis, pentru a decide dacă produsele pot fi considerate originare din statele ACP atunci când sunt importate în Ceuta și Melilla.

3. Atunci când produsele obținute integral în Ceuta, Melilla sau în Comunitate sunt supuse unei prelucrări sau unei transformări în statele ACP, acestea se consideră obținute integral în statele ACP.

4. Prelucrările sau transformările efectuate în Ceuta, Melilla sau în Comunitate se consideră a fi efectuate în statele ACP, atunci când materialele sunt supuse unei prelucrări sau transformări ulterioare în statele ACP.

5. În scopul pu