2008R0273 — RO — 01.07.2013 — 001.001

Acest document reprezintă un instrument de documentare, iar instituţiile nu îşi asumă responsabilitatea pentru conţinutul său.

Astfel cum a fost modificat prin:









▼B

REGULAMENTUL (CE) NR. 273/2008 AL COMISIEI

din 5 martie 2008

de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1255/1999 al Consiliului privind metodele de analiză și evaluare calitativă a laptelui și a produselor lactate







COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE, având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1255/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind organizarea comună a pieței în sectorul laptelui și al produselor lactate ( 1 ), în special articolele 10 și 15 și articolul 26 alineatul (3), articolul 29 alineatul (1) și articolul 31 alineatul (4), întrucât: (1) Regulamentul (CE) nr. 213/2001 al Comisiei ( 2 ) stabilește normele de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1255/1999 al Consiliului privind metodele de analiză și evaluare calitativă a laptelui și a produselor lactate. Având în vedere progresele tehnologice în domeniul metodologiei analitice, sunt necesare noi modificări substanțiale. În interesul clarității și eficienței și dat fiind numărul și caracterul tehnic al modificărilor, Regulamentul (CE) nr. 213/2001 ar trebui abrogat și înlocuit cu un nou regulament. (2) Cerințele privind compoziția și calitatea laptelui și a produselor lactate prevăzute de măsurile menționate în Regulamentul (CE) nr. 1255/1999 trebuie verificate pentru a se asigura stricta lor respectare. (3) Metodele de referință pentru asemenea verificări sunt adesea metodele publicate de organizații internaționale cum ar fi Comitetul European pentru Standardizare (CEN), Federația Internațională a Producătorilor de Lapte (FIL), Organizația Internațională pentru Standardizare (ISO), Asociația științifică dedicată excelenței analitice (AOAC International) și sunt actualizate cu regularitate de organizațiile menționate anterior. În anumite cazuri se stabilește o metodă de referință comunitară, în timp ce în alte cazuri nu se specifică nicio metodă de referință în normele comunitare. Pentru a se asigura aplicarea uniformă a metodelor de referință, trebuie să se redacteze o listă de metode de referință și să i se acorde Comisiei posibilitatea de a adapta lista în caz de necesitate. (4) Posibilitatea aplicării metodelor de rutină nu trebuie eliminată. În acest scop, ar trebui precizate condițiile minime de aplicare a acestora. (5) Ar trebui, de asemenea, stabilite metode comune pentru a se asigura o practică uniformă pentru evaluarea rezultatelor analizelor, pentru evaluarea senzorială a produselor în cauză și pentru reexaminarea rezultatelor contestate. (6) Pentru anumite analize nu există în prezent metode de referință acceptate la nivel internațional care să fie validate, neexistând astfel informații privind variațiile rezultatelor analitice între laboratoare. În consecință, ar trebui să se stabilească metode comunitare, care au fost validate conform normelor instituite la nivel internațional și care ar trebui aplicate ca metode de referință. (7) Regulamentul (CE) nr. 1898/2005 al Comisiei ( 3 ) stabilește normele de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1255/1999 al Consiliului în ceea ce privește măsurile de comercializare a smântânii, a untului și a untului concentrat pe piața comunitară și prevede adăugarea de marcatori smântânii, untului și untului concentrat în anumite situații pentru a se asigura o utilizare finală corectă a acestor produse. Adăugarea de marcatori este importantă pentru buna funcționare a programului. Pentru a se asigura aplicarea unui tratament egal operatorilor din cadrul acestui program, ar trebui instituite metode comune pentru determinarea unora dintre acești marcatori. (8) În temeiul articolului 9 din Regulamentul (CE) nr. 1255/1999, se poate acorda un ajutor pentru depozitarea privată a brânzeturilor fabricate din lapte de oaie. Pentru aceleași produse se poate acorda o rambursare în temeiul articolului 31 din regulamentul menționat anterior. Brânzeturile obținute din lapte de oaie, lapte de capră, lapte de bivoliță și din amestecuri de lapte de oaie, capră și bivoliță pot fi importate din anumite țări terțe în Comunitate în cadrul unor acorduri preferențiale. În temeiul dispozițiilor menționate anterior, este necesară efectuarea de controale corespunzătoare pentru a se asigura faptul că în produsele în cauză nu a fost încorporat lapte de vacă. Prin urmare, ar trebui prevăzută o metodă comunitară de referință pentru detectarea laptelui de vacă, fără a se aduce atingere folosirii metodelor de rutină, cu condiția ca acestea să respecte anumite criterii. (9) În temeiul Regulamentului (CEE) nr. 2921/90 al Comisiei din 10 octombrie 1990 de acordare de ajutoare pentru laptele degresat în vederea fabricării cazeinei și a cazeinaților ( 4 ), trebuie detectată absența bacteriilor coliforme. Metoda de referință acceptată la nivel internațional pentru detectarea bacteriilor coliforme în lapte și produse lactate este ISO 4831. Pe baza standardului menționat anterior, a fost prevăzută o metodă de referință comunitară pentru detectarea bacteriilor coliforme. (10) Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful Vamal Comun ( 5 ) prevede rate diferite ale taxelor vamale pentru furajele combinate care intră sub incidența poziției tarifare nr. 2309, în funcție de conținutul lor de produse lactate. Pentru a asigura aplicarea uniformă a normelor în cauză, trebuie prevăzută o metodă general recunoscută de analizare a conținutului de lactoză care să fie folosită în mod obligatoriu în toate statele membre. (11) În temeiul Regulamentului (CE) nr. 1255/1999, untul și laptele praf degresat destinate intervenției sau, în cazul laptelui praf degresat, utilizării ca furaj pentru animale trebuie să îndeplinească anumite cerințe calitative. Pentru verificarea îndeplinirii acestor cerințe ar trebui prevăzute metode de referință. (12) Unele metode sunt introduse pentru prima dată prin prezentul regulament. Ar trebui prevăzută o perioadă suficientă de timp de la data intrării în vigoare a prezentului regulament pentru a permite laboratoarelor să introducă și să folosească în mod corect aceste noi metode. Ori de câte ori o metodă de referință menționată în anexa I este modificată și publicată de către Organizația de dezvoltare a standardelor, laboratoarele ar trebui să aibă la dispoziție o perioadă de șase luni pentru a-și actualiza metodele analitice în conformitate cu noul standard. (13) Măsurile prevăzute în prezentul regulament sunt conforme cu avizul Comitetului de gestionare a laptelui și a produselor lactate, întrucât: ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:







CAPITOLUL I

DISPOZIȚII GENERALE

Articolul 1

Obiectul și domeniul de aplicare

(1) Prezentul regulament stabilește anumite metode de referință pentru analiza chimică, fizică și microbiologică și pentru evaluarea senzorială a laptelui și a produselor lactate care urmează să fie folosite în cadrul măsurilor prevăzute în organizarea comună a pieței în sectorul laptelui și al produselor lactate instituită prin Regulamentul (CE) nr. 1255/1999, precum și normele de aplicare a metodelor respective.

(2) Lista metodelor de referință aplicabile analizelor menționate la alineatul (1) figurează în anexa I la prezentul regulament.

(3) Comisia actualizează lista în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 42 din Regulamentul (CE) nr. 1255/1999.

Articolul 2

Metodele de rutină

Metodele de rutină pot fi folosite pentru analizele necesare în conformitate cu normele comunitare, cu condiția să fie calibrate în mod adecvat și verificate cu regularitate pe baza metodei de referință. Rezultatele sunt comparate ținând cont de inegalitățile constante, de repetabilitate și de reproductibilitate.

În cazul unor contestații, rezultatul obținut prin metoda de referință este hotărâtor.

Statele membre informează Comisia cu privire la folosirea metodelor de rutină în cadrul analizei menționate la articolul 1.







CAPITOLUL II

METODE DE ANALIZĂ

Articolul 3

Evaluarea conformității unui lot cu limita legală

Cu excepția analizei marcatorilor, anexa II la prezentul regulament se aplică în scopul definirii conformității cu cerințele legale în ceea ce privește compoziția.

Articolul 4

Evaluarea senzorială

(1) Pentru lapte și produse lactate altele decât untul destinat depozitării publice, metoda de referință care trebuie folosită de către statele membre pentru evaluarea senzorială este fie standardul FIL 99C:1997, fie alte metode comparabile pe care acestea le notifică Comisiei.

Procedurile descrise în anexa III se aplică în vederea verificării performanței evaluatorilor și a preciziei rezultatelor în analizele senzoriale.

(2) Pentru untul destinat depozitării publice, procedurile descrise în anexa III se aplică în vederea verificării performanței evaluatorilor și a acurateții rezultatelor în analizele senzoriale.

Procedura prevăzută în anexa IV se aplică ca metodă de referință pentru evaluarea senzorială.

Articolul 5

Marcatori

(1) Metoda de analiză prevăzută în anexa V se folosește ca metodă de referință pentru determinarea conținutului de trigliceride ale acidului enantic în unt, ulei de unt și smântână.

(2) Metoda de analiză prevăzută în anexa VI se folosește ca metodă de referință pentru determinarea vanilinei în untul concentrat, unt și smântână.

(3) Metoda de analiză prevăzută în anexa VII se folosește ca metodă de referință pentru determinarea conținutului de etil ester al acidului beta-apo-8' carotenic în untul concentrat și în unt.

(4) Metoda de analiză prevăzută în anexa VIII se folosește ca metodă de referință pentru determinarea conținutului de β-sitosterol și stigmasterol în unt și în untul concentrat.

(5) Untul concentrat, untul și smântâna se consideră a fi marcate în conformitate cu normele comunitare relevante, în cazul în care rezultatele obținute sunt conforme cu specificațiile prevăzute la punctele 10 și 11 din anexa V și punctul 8 din anexele VI, VII și VIII.

Articolul 6

Detectarea cazeinei din laptele de vacă

(1) Metoda de referință pentru analiza prevăzută în anexa IX se folosește pentru a se asigura faptul că brânza produsă numai din lapte de oaie, din lapte de capră sau din lapte de bivoliță sau dintr-un amestec de lapte de oaie, capră și bivoliță nu conține cazeină din lapte de vacă.

Se consideră că este prezentă cazeina din lapte de vacă în cazurile în care conținutul de cazeină din lapte de vacă al probei analizate este egal cu sau mai mare decât conținutul probei de referință conținând 1 % lapte de vacă în conformitate cu anexa IX.

(2) Metodele de rutină pentru detectarea cazeinei din laptele de vacă în brânzeturi prevăzute la alineatul (1) pot fi folosite cu condiția ca:

(a) limita de detecție să fie de maximum 0,5 %; și

(b) să nu existe rezultate fals pozitive; și

(c) cazeina din lapte de vacă să poată fi detectată cu sensibilitatea necesară chiar și după perioade lungi de maturare, cum este cazul în condiții obișnuite de comercializare.

În cazul în care niciuna dintre cerințele menționate mai sus nu este îndeplinită, se folosesc metodele de referință prevăzute în anexa IX.

Articolul 7

Detectarea bacteriilor coliforme

Bacteriile coliforme în unt, lapte praf degresat, cazeină și cazeinați se detectează în conformitate cu metoda de referință prevăzută la anexa X.

Articolul 8

Determinarea conținutului de lactoză

Conținutul de lactoză al produselor care intră sub incidența codului NC 2309 se determină în conformitate cu metoda de referință prevăzută în anexa XI.

Articolul 9

Detectarea zerului închegat

(1) Zerul închegat în laptele praf degresat destinat depozitării publice se detectează în conformitate cu metoda de referință prevăzută în anexa XII.

(2) Zerul închegat în laptele praf degresat și în amestecurile destinate utilizării ca furaje pentru animale se detectează în conformitate cu metoda de referință prevăzută în anexa XII. În cazul detectării zerului închegat se aplică anexa XIII.

Articolul 10

Detectarea zarei

Zara în laptele praf degresat se detectează în conformitate cu metoda de referință prevăzută în anexa XIV.

Articolul 11

Detectarea reziduurilor antimicrobiotice

Reziduurile antimicrobiotice în laptele praf degresat se detectează în conformitate cu metoda de referință prevăzută în anexa XV.

Articolul 12

Determinarea conținutului de lapte praf degresat

Conținutul de lapte praf degresat în furajele combinate se detectează în conformitate cu metoda de referință prevăzută în anexa XVI.

Articolul 13

Detectarea amidonului

Amidonul în laptele praf degresat, în laptele praf denaturat și în furajele combinate se detectează în conformitate cu metoda de referință prevăzută în anexa XVII.

Articolul 14

Determinarea conținutului umed în smântâna deshidratată

Conținutul umed în smântâna deshidratată se determină în conformitate cu metoda de referință prevăzută în anexa XVIII.

Articolul 15

Determinarea conținutului umed al zarei praf acide

Conținutul umed în zara praf acidă destinată utilizării în furaje se determină în conformitate cu metoda de referință prevăzută în anexa XIX.

Articolul 16

Determinarea purității grăsimilor din lapte

Puritatea grăsimilor din lapte se determină în conformitate cu metoda de referință prevăzută în anexa XX.







CAPITOLUL III

DISPOZIȚII GENERALE ȘI FINALE

Articolul 17

Asigurarea calității

Analizele se realizează în laboratoare în care există un sistem analitic de asigurare a calității, inclusiv proceduri interne de control al calității. Laboratoarele neacreditate participă la programe de testare a competenței cel puțin o dată pe an și rezultatele acestora nu trebuie să aibă o deviație mai mare de 2σ R (deviația standard a reproductibilității aferente metodei de referință) de la valoarea agreată. O descriere detaliată a sistemelor utilizate trebuie să fie disponibilă pentru consultare în laborator.

Laboratoarele acreditate în conformitate cu standardele prevăzute la articolul 12 din Regulamentul (CE) nr. 882/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind controalele oficiale efectuate pentru a asigura verificarea conformității cu legislația privind hrana pentru animale și produsele alimentare și cu normele de sănătate animală și de bunăstare a animalelor ( 6 ) sunt scutite de obligația de a susține teste de competență.

Articolul 18

Prelevarea de probe și contestarea rezultatelor analizei

(1) Prelevarea de probe se realizează în conformitate cu regulamentul relevant pentru produsul în cauză. În cazul în care nu există dispoziții privind prelevarea de probe, se folosește dispoziția menționată în ISO 707FIL 50, Lapte și produse lactate – Orientări privind prelevarea de probe.

(2) Rapoartele de laborator privind rezultatele analizei trebuie să conțină suficiente informații pentru a se putea realiza o evaluare a rezultatelor în conformitate cu anexa II și anexa XXI.

(3) Pentru analizele obligatorii conform regulilor comunitare se prelevează probe martor.

(4) Procedura descrisă în anexa XXI se folosește în cazurile în care rezultatele unei analize nu sunt acceptate de către operator.

(5) În cazul în care producătorul poate dovedi, în termen de cinci zile lucrătoare de la prelevarea probelor, că procedura de prelevare a probelor nu a fost realizată corect, aceasta trebuie repetată, în măsura în care acest lucru este posibil. În cazul în care prelevarea probelor nu poate fi repetată, lotul trebuie acceptat.

▼M1 —————

▼M1

Articolul 19a

Notificări

Notificările prevăzute la articolul 2, articolul 4 alineatul (1) și în anexa III punctul C se efectuează în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 792/2009 al Comisiei ( 7 ).

▼B

Articolul 20

Abrogări

Regulamentul (CE) nr. 213/2001 se abrogă.

Trimiterile la regulamentul abrogat se interpretează ca trimiteri la prezentul regulament și se citesc în conformitate cu tabelul de corespondență din anexa XXII.

Articolul 21

Intrarea în vigoare

Prezentul regulament intră în vigoare în a treia zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

Se aplică de la 31 martie 2008.

Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.









ANEXA I

(Articolul 1)

LISTA METODELOR DE REFERINȚĂ

Index: Min. = minimum, Max. = maximum, Anexă = anexa la regulamentul menționat anterior, SNF = substanțe solide negrase, PV = valoarea peroxidului, A = aspect, F = miros, C = consistență, TBC = număr total de bacterii, Therm = număr de bacterii termofile, MS = stat membru, FIL = Federația Internațională a Laptelui, ISO = Organizația Internațională de Standardizare, IUPAC = Uniunea Internațională de Chimie Pură și Aplicată, ADPI = Institutul American pentru Produse Lactate, SCM = lapte condensat îndulcit, EMC = lapte sau smântână evaporate.







PARTEA A Regulamentul Comisiei Produsul Parametrul Limita (1) Metoda de referință Notă Regulamentul (CE) nr. 2771/1999 – Depozitare publică Unt fără sare Grăsime Min. 82 % m/m ISO 17189:2003FIL 194:2003 Apă Până la 16 % m/m ISO 3727-1:2001FIL 80-1:2001 SNF Până la 2 % m/m ISO 3727-2:2001FIL 80-2:2001 Acizi grași liberi 1,2 mmol/100 g grăsime ISO 1740:2004FIL 6:2004 PV (max.) 0,3 mechiv. oxigen/1 000 g grăsime ISO 3976:2006FIL 74:2006 Nota 1 Bacterii coliforme Nedetectabile în 1 g Anexa X Nota 3 Grăsime care nu provine din lapte Nedetectabilă prin analiza trigliceridelor Anexa XX Marcatori de steroli Nedetectabili, β-sitosterol ≤ 40 mg/kg Anexa VIII Alți marcatori: — vanilină Nedetectabilă Anexa VI — etil esterul acidului carotenic ≤ 6 mg/kg Anexa VII — trigliceride ale acidului enantic Nedetectabile Anexa V Caracteristici de sensibilitate Cel puțin 4 din 5 puncte pentru A, F și C Anexa IV Dispersia apei Cel puțin 4 puncte ISO 7586:1985FIL 112A:1989 Regulamentul (CE) nr. 2771/1999 – Depozitare privată Unt fără sare Grăsime Min. 82 % m/m ISO 17189:2003FIL 194:2003 Apă Până la 16 % m/m ISO 3727-1:2001FIL 80-1:2001 SNF Până la 2 % m/m ISO 3727-2:2001FIL 80-2:2001 Regulamentul (CE) nr. 2771/1999 – Depozitare privată Unt sărat Grăsime Min. 80 % m/m ISO 17189:2003FIL 194:2003 Apă Până la 16 % m/m ISO 3727-1:2001FIL 80-1:2001 SNF (cu excepția sării) Până la 2 % m/m ISO 3727-2:2001FIL 80-2:2001 Sare Până la 2 % m/m ISO 15648:2004FIL 179:2004 Regulamentul (CE) nr. 1898/2005 – capitolul II Unt fără sare Grăsime Min. 82 % m/m ISO 17189:2003FIL 194:2003 Grăsime care nu provine din lapte Anexa XX Apă Până la 16 % m/m ISO 3727-1 2001FIL 80-1:2001 SNF Până la 2 % m/m ISO 3727-2:2001FIL 80-2:2001 Marcatori: — steroli A se vedea anexa VIII Anexa VIII — vanilină A se vedea anexa VI Anexa VI — etil esterul acidului carotenic A se vedea anexa VII Anexa VII — trigliceride ale acidului enantic A se vedea anexa V Anexa V Regulamentul (CE) nr. 1898/2005 – capitolul II Unt sărat Grăsime Min. 80 % m/m ISO 17189:2003FIL 194:2003 Grăsime care nu provine din lapte Anexa XX Apă Până la 16 % m/m ISO 3727-1:2001FIL 80-1:2001 SNF (cu excepția sării) Până la 2 % m/m ISO 3727-2:2001FIL 80-2:2001 Sare Până la 2 % m/m ISO 15648:2004FIL 179:2004 Marcatori: — steroli A se vedea anexa VIII Anexa VIII — vanilină A se vedea anexa VI Anexa VI — etil esterul acidului carotenic A se vedea anexa VII Anexa VII — trigliceride ale acidului enantic A se vedea anexa V Anexa V Regulamentul (CE) nr. 1898/2005 – capitolul II Unt concentrat Grăsime Min. 99,8 % m/m FIL 24:1964 Apă și SNF Până la 0,2 % m/m ISO 5536:2002FIL 23:2002 (umiditate) FIL 24:1964 (SNF) Acizi grași liberi 1,2 mmol/100 g grăsime ISO 1740:2004FIL 6:2004 PV (max.) 0,5 mechiv. oxigen/1 000 g grăsime ISO 3976:2006FIL 74:2006 Nota 1 Grăsime care nu provine din lapte Absentă Anexa XX Aromă Proaspătă Miros Fără mirosuri străine Altele Absența agenților de neutralizare, a antioxidanților și conservanților Marcatori: — steroli A se vedea anexa VIII Anexa VIII — vanilină A se vedea anexa VI Anexa VI — etil esterul acidului carotenic A se vedea anexa VII Anexa VII — trigliceride ale acidului enantic A se vedea anexa V Anexa V Regulamentul (CE) nr. 1898/2005 – capitolul II Smântână Grăsime Minimum 35 % m/m ISO 2450:1999FIL 16 C:1987 Grăsime care nu provine din lapte Anexa XX Marcatori: — steroli A se vedea anexa VIII Nota 2 — vanilină A se vedea anexa VI Anexa VI — etil esterul acidului carotenic A se vedea anexa VII Nota 2 — trigliceride ale acidului enantic A se vedea anexa V Anexa V Regulamentul (CE) nr. 1898/2005 – capitolul III Unt concentrat Grăsime Min. 96 % m/m Nota 2 Grăsime care nu provine din lapte Anexa XX SNF Până la 2 % m/m Nota 2 Marcatori: — stigmasterol (95 % m/m) 15 g/100 kg de unt concentrat Anexa VIII — stigmasterol (85 % m/m) 17 g/100 kg de unt concentrat Anexa VIII — trigliceride ale acidului enantic 10,34 kg/100 t de unt concentrat Anexa V — etil ester al acidului butiric și stigmasterol — etil esterul acidului butiric — stigmasterol: anexa VIII Nota 2 — etil esterul acidului butiric și trigliceridele acidului enantic — etil esterul acidului butiric — trigliceride ale acidului enantic: anexa V Nota 2 lecitină (E 322) Până la 0,5 % m/m Nota 2 NaC1 Până la 0,75 % m/m ISO 15648:2004FIL 179:2004 Acizi grași liberi 1,2 mmol/100 g grăsime ISO 1740:2004FIL 6:2004 PV (max.) Până la 0,5 mechiv. oxigen/1 000 g grăsime ISO 3976:2006FIL 74:2006 Nota 1 Aromă Proaspătă Miros Fără mirosuri străine Altele Absența agenților de neutralizare, a antioxidanților și a conservanților Regulamentul (CE) nr. 1898/2005 – capitolul IV Unt fără sare Grăsime Min. 82 % m/m ISO 17189:2003FIL 194:2003 Apă Până la 16 % m/m ISO 3727-1:2001FIL 80-1:2001 SNF Până la 2 % m/m ISO 3727-2:2001FIL 80-2:2001 Regulamentul (CE) nr. 1898/2005 – capitolul IV Unt sărat Grăsime Min. 80 % m/m ISO 17189:2003FIL 194:2003 Apă Până la 16 % m/m ISO 3727-1:2001FIL 80-1:2001 SNF (cu excepția sării) Până la 2 % m/m ISO 3727-2:2001FIL 80-2:2001 Sare Până la 2 % m/m ISO 15648:2004FIL 179:2004 Articolul 9 și titlul II din Regulamentul (CE) nr. 1255/1999 Brânză produsă din lapte de oaie și/sau capră Lapte de vacă < 1 % m/m Anexa IX Regulamentul (CEE) nr. 2921/90 Anexa I – Cazeină acidă Apă Până la 12,00 % m/m ISO 5550:2006FIL 78:2006 Grăsime Până la 1,75 % m/m ISO 5543:2004FIL 127:2004 Aciditate liberă Până la 0,30 ml soluție 0,1 N NaOH/g ISO 5547:1978FIL 91:1979 Regulamentul (CEE) nr. 2921/90 Anexa I – Cazeină cheag Apă Până la 12,00 % m/m ISO 5550:2006FIL 78:2006 Grăsime Până la 1,00 % m/m ISO 5543:2004FIL 127:2004 Cenușă Min. 7,50 % m/m ISO 5545:1978FIL 90:1979 Regulamentul (CEE) nr. 2921/90 Anexa I – Cazeinați Apă Până la 6,00 % m/m ISO 5550:2006FIL 78:2006 Proteine ale laptelui Min. 88,00 % m/m ISO 5549:1978FIL 92:1979 Grăsime și cenușă Până la 6,00 % m/m ISO 5543:2004FIL 127:2004 Cenușă insolubilă ISO 5544:1978FIL 89:1979 Cenușă ISO 5545:1978FIL 90:1979 Regulamentul (CEE) nr. 2921/90 Anexa II – Cazeină acidă Apă Până la 10,00 % m/m ISO 5550:2006FIL 78:2006 Grăsime Până la 1,50 % m/m ISO 5543:2004FIL 127:2004 Aciditate liberă Până la 0,20 ml soluție 0,1 N NaOH/g ISO 5547:1978FIL 91:1979 TBC (max.) 30 000/ g ISO 4833:2003 Nota 3 Bacterii coliforme Absente în 0,1 g Anexa X Nota 3 Therm. (max.) 5 000/ g ISO 4833:2003 Notele 3 și 4 Regulamentul (CEE) nr. 2921/90 Anexa II – Cazeină cheag Apă Până la 8,00 % m/m ISO 5550:2006FIL 78:2006 Grăsime Până la 1,00 % m/m ISO 5543:2004FIL 127:2004 Cenușă Min. 7,50 % m/m ISO 5545:1978FIL 90:1979 TBC (max.) 30 000/ g ISO 4833:2003 Nota 3 Bacterii coliforme Absente în 0,1 g Anexa X Nota 3 Therm. (max.) 5 000/ g ISO 4833:2003 Notele 3 și 4 Regulamentul (CEE) nr. 2921/90 Anexa II – Cazeinați Apă Până la 6,00 % m/m ISO 5550:2006FIL 78:2006 Proteine ale laptelui Min. 88,00 % m/m ISO 5549:1978FIL 92:1979 Grăsime și cenușă Până la 6,00 % m/m ISO 5543:2004FIL 127:2004 ISO 5544:1978FIL 89:1979 sau ISO 5545:1978FIL 90:1979 TBC (max.) 30 000/ g ISO 4833:2003 Nota 3 Bacterii coliforme Absente în 0,1 g Anexa X Nota 3 Therm. (max.) 5 000/g ISO 4833:2003 Notele 3 și 4 Regulamentul (CEE) nr. 2921/90 Anexa III – Cazeinați Apă Până la 6,00 % m/m ISO 5550:2006FIL 78:2006 Proteine ale laptelui Min. 85,00 % m/m ISO 5549:1978FIL 92:1979 Grăsime Până la 1,50 % m/m ISO 5543:2004FIL 127:2004 Lactoză Până la 1,00 % m/m ISO 5548:2004FIL 106:2004 Cenușă Până la 6,50 % m/m ISO 5544:1978FIL 89:1979 sau ISO 5545:1978FIL 90:1979 TBC (max.) 30 000/g ISO 4833:2003 Nota 3 Bacterii coliforme Absente în 0,1 g Anexa X Nota 3 Therm. (max.) 5 000/ g ISO 4833:2003 Notele 3 și 4 Regulamentul (CE) nr. 2799/1999 Furaje combinate și lapte praf degresat (SMP) (folosite în furaje) Apă (zară acidă praf) Până la 5 % m/m Anexa XIX Proteine 31,4 % m/m (min.) din materia uscată negrasă ISO 8968-123:2001FIL 20-123:2001 Apă (SMP) Până la 5 % m/m ISO 5537:2004FIL 26:2004 Grăsimi (SMP) Până la 11 % m/m ISO 1736:2000FIL 9C:1987 Zer închegat (SMP) Absent Anexa XIII Nota 6 Amidon (SMP) Absent Anexa XVII Apă (amestecuri) Până la 5 % din materia negrasă ISO 5537:2004FIL 26:2004 Grăsime (amestecuri) Directiva 84/4/CEE a Comisiei (JO L 15, 18.1.1984, p. 29) Zer închegat (amestecuri) Absent Anexa XIII Conținutul SMP (din produsul final) Min. 50 % m/m Anexa XVI Grăsime (din produsul final) Min. 2,5 % m/m sau 5 % m/m Directiva 84/4/CEE a Comisiei (JO L 15, 18.1.1984, p. 29) Nota 7 Amidon (din produsul final) Min. 2 % m/m Anexa XVII Nota 8 Cupru (din produsul final) 25 ppm Directiva 78/633/CEE a Comisiei (JO L 206, 26.7.1987, p. 43) Regulamentul (CE) nr. 214/2001 SPM (spray) Grăsime Până la 1,0 % m/m ISO 1736:2000FIL 9C:1987 Proteine 31,4 % (2) m/m (min.) din materia uscată negrasă ISO 8968-1/2:2001FIL 20-1/2:2001 Apă Până la 3,5 % m/m ISO 5537:2004FIL 26:2004 Aciditate Până la 19,5 ml, 0,1 N NaOH, 10 g substanțe solide negrase ISO 6091:1980FIL 86:1981 Lactați Până la 150 mg/100 g substanțe solide negrase ISO 8069:2005FIL 69:2005 Fosfatază Negativ ISO 11816-1:2006FIL 155-1:2006 Indicele insolubilității Până la 0,5 ml la 24 °C ISO 8156:2005FIL 129:2005 Particule arse Disc A sau B (15,0 mg) ADPI (1990) TBC 40 000/ g ISO 4833:2003 Nota 3 Bacterii coliforme Negativ/ 0,1 g Anexa X Nota 3 Zară Negativ Anexa XIV Zer închegat Negativ Anexa XII Zer acid Negativ Nota 2 Agenți antimicrobieni Anexa XV (1) Fără a se aduce atingere cerințelor regulamentului în cauză. (2) De la 1 septembrie 2009 conținutul minim de proteine va fi de 34 %.







PARTEA B Metodele de referință enumerate în partea B pot fi folosite pentru analiza produselor din domeniul reglementat de oricare dintre regulamentele enumerate în coloana 1. Regulamentul Comisiei Produsul Codul NC Parametrul Limita Metoda de referință Notă Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 Regulamentul (CE) nr. 2535/2001 Regulamentul (CE) nr. 1282/2006 Lapte și smântână din lapte, neconcentrate, fără adaos de zahăr sau alți îndulcitori 0401 Grăsime (≤ 6 % m/m) Limitele sunt cele specificate în descrierea codului NC pentru produsul respectiv, specificate mai apoi, după caz, în Regulamentul (CEE) nr. 3846/87 al Comisiei (JO L 366, 24.12.1987, p. 1), partea 9 din nomenclatura pentru export sau Regulamentul (CE) nr. 2535/2001 (JO L 341, 22.12.2001, p. 29) ISO 1211:2001FIL 1D:1996 Grăsime (> 6 % m/m) ISO 2450:1999FIL 16C:1987 Lapte și smântână din lapte, concentrate sau cu adaos de zahăr sau alți îndulcitori 0402 Grăsime (formă lichidă) ISO 1737:1999FIL 13C:1987 Grăsime (formă solidă) ISO 1736:2000FIL 9C:1987 Proteine ISO 8968-123:2001FIL 20-123:2001 Sucroză (conținut normal) ISO 2911:2004 FIL 35:2004 Sucroză (conținut scăzut) Nota 2 Solide (SCM) ISO 6734:1989FIL 15B:1991 Solide (EMC) ISO 6731:1989FIL 21B:1987 Apă (lapte praf) ISO 5537:2004FIL 26:2004 Apă (smântână praf) Anexa XVIII Lapte acru, lapte sau smântână fermentate sau acrite, concentrate sau neconcentrate, cu adaos de zahăr sau alți îndulcitori 0403 Grăsime ISO 1211:2001FIL 1D:1996 ISO 1736:2000FIL 9C:1987 ISO 2450:1999FIL 16 C:1987 ISO 7208:1999FIL 22B:1987 ISO 8262-3:2005FIL 124-3:2005 Proteine ISO 8968-123:2001FIL 20-123:2001 Sucroză (conținut normal) ISO 2911:2004FIL 35:2004 Sucroză (conținut scăzut) Nota 2 Apă (zară acidă praf) Anexa XIX Apă (zară dulce praf) ISO 5537:2004FIL 26:2004 Solide (alte produse) Metode aprobate de autoritatea competentă Zer, chiar concentrat sau cu adaos de zahăr sau de alți îndulcitori; produse obținute din compuși naturali ai laptelui 0404 Grăsime ISO 1736:2000FIL 9C:1987 ISO 2450:1999FIL 16C:1987 ISO 7208:1999FIL 22B:1987 Proteine ISO 8968-123:2001FIL 20-123:2001 Sucroză (conținut normal) ISO 2911:2004FIL 35:2004 Sucroză (conținut scăzut) Nota 2 0404 90 Proteine ISO 8968 1/2 2001FIL 20-1/2:2001 Apă FIL 21B:1987 Solide ISO 6734:1989FIL 15B:1991 (Produse concentrate) ISO 6731:1989FIL 21B:1987 Unt și alte grăsimi care provin din lapte; pastă din lapte pentru tartine 0405 Grăsime (în cazul în care ≤ 85 % m/m) ISO 17189:2003FIL 194:2003 Unt Apă ISO 3727-1:2001FIL 80-1:2001 SNF ISO 3727-2:2001FIL 80-2:2001 NaCl ISO 15648:2004FIL 179:2004 Grăsime (în cazul în care > 99 % m/m) FIL 24:1964 Ulei de unt Apă (în cazul în care grăsimea < 99 % m/m) ISO 5536:2002FIL 23:2002 Brânză și caș 0406 Grăsime ISO 1735:2004FIL 5:2004 Solide ISO 5534:2004FIL 4:2004 Solide (Urdă) ISO 2920:2004FIL 58:2004 NaCl ISO 5943:2006FIL 88:2006 Lactoză ISO 5765-1/2:2002FIL 79-1/2:2002 Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 Furaje combinate 2309 Lactoză Anexa XI

Observații la lista metodelor de referință ale Uniunii Europene:

Nota 1: Izolarea grăsimii din lapte conform ISO 1740:1991 (la adăpost de lumină).

Nota 2: Nu s-a stabilit nicio metodă de referință. Metode aprobate de autoritatea competentă.

Nota 3: Proba este preparată conform ISO 8261:2001FIL 122:2001.

Nota 4: Incubare timp de 48 de ore la temperatură de 55 °C, acordându-se atenție prevenirii uscării mediului de cultură.

Nota 5: % m/m SNF = % m/m solide – % m/m grăsime.

Nota 6: Directiva 84/4/CEE a Comisiei.

Nota 7: Regulamentul (CE) nr. 2799/1999 al Comisiei (JO L 340, 31.12.1999, p. 3-27).

Nota 8: Directiva 78/633/CEE a Comisiei.









ANEXA II

(Articolul 3)

EVALUAREA CONFORMITĂȚII UNUI LOT CU LIMITA LEGALĂ

1. PRINCIPIU

În cazurile în care legislația relevantă prevede proceduri detaliate de prelevare a probelor, aceste proceduri trebuie utilizate. În toate celelalte cazuri, se utilizează o probă din cel puțin 3 unități de probă luate la întâmplare din lotul supus controlului. Se poate prepara o probă compozită. Rezultatul obținut este comparat cu limitele legale prin calcularea intervalului de încredere de 95 % pe baza a 2 x deviația standard, unde deviația standard relevantă depinde 1. de validarea metodei în cadrul colaborării internaționale cu valorile pentru σr și σR sau 2. în cazul validării interne, de calcularea reproductibilității interne. Acest interval de încredere este apoi comparat cu incertitudinea de măsurare a rezultatului.

2. METODA ESTE VALIDATĂ ÎN CADRUL COLABORĂRII INTERNAȚIONALE

În acest caz, deviația standard a repetabilității σr și deviația standard a reproductibilității σR au fost stabilite și laboratorul poate demonstra conformitatea cu caracteristicile de performanță ale metodei validate.

A se calcula media aritmetică

n

A se calcula incertitudinea extinsă (k = 2) din

În cazul în care rezultatul final x al măsurătorii se calculează utilizând o formulă de forma x = y 1 + y 2, x = y 1 – y 2, x = y 1 · y 2 sau x = y 1 / y 2, se respectă procedurile obișnuite de combinare a deviațiilor standard în astfel de cazuri.

Se apreciază că lotul nu respectă limita legală superioară UL în cazul în care

în caz contrar, se apreciază că lotul respectă UL.

Se apreciază că lotul nu respectă limita legală inferioară LL în cazul în care

;

în caz contrar, se apreciază că lotul respectă LL.

3. VALIDAREA INTERNĂ ASOCIATĂ CU CALCULAREA DEVIAȚIEI STANDARD A REPRODUCTIBILITĂȚII INTERNE

În cazurile în care se folosesc metode care nu sunt specificate în prezentul regulament și nu sunt stabilite măsuri de precizie, se realizează o validare internă. Se utilizează deviația standard a repetabilității interne sir și deviația standard a reproductibilității interne siR în locul σr și σ R , respectiv, în formulele de calcul ale incertitudinii extinse U.

Regulile de luare a unei decizii sunt aceleași ca la punctul 1. Cu toate acestea, în cazul în care se consideră că lotul nu respectă limita legală, măsurătorile se repetă folosind metoda specificată în prezentul regulament, decizia urmând să fie luată în conformitate cu punctul 1.









ANEXA III

(Articolul 4)

EVALUAREA EVALUATORILOR ȘI FIABILITATEA REZULTATELOR ÎN ANALIZELE SENZORIALE

În cazul în care se folosesc metode de punctare se aplică următoarele proceduri (Standard FIL 99C:1997).

A. DETERMINAREA „INDICELUI DE REPETABILITATE”

Cel puțin 10 probe sunt analizate de un evaluator ca duplicat probă martor într-o perioadă de 12 luni. Această procedură se realizează de obicei în câteva ședințe. Rezultatele pentru caracteristicile produsului individual sunt evaluate utilizându-se formula:

unde:

wI : indice de repetabilitate;

xi1 : punctajul pentru prima evaluare a probei xi;

xi2 : punctajul pentru a doua evaluare a probei xi;

n : numărul de probe.

Probele care urmează a fi evaluate trebuie să reflecte o gamă largă de calitate. w1 nu trebuie să depășească 1,5 (pe o scară de 5 puncte).

B. DETERMINAREA „INDICELUI DE DEVIAȚIE”

Acest indice trebuie utilizat pentru a se verifica în cazul în care un evaluator utilizează aceeași scală pentru evaluarea calitativă ca și un grup de evaluatori experimentați. Punctajul obținut de evaluator este comparat cu media punctajelor obținute de grupul de evaluatori.

Pentru evaluarea rezultatelor se utilizează următoarea formulă:

unde:

xi1; xi2 : a se vedea punctul A;

; : punctajul mediu al grupului de evaluatori pentru prima, respectiv a doua evaluare a probei xi;

n : numărul de probe (cel puțin zece per 12 luni).

Probele care urmează a fi evaluate trebuie să reflecte o gamă largă de calitate. DI nu trebuie să depășească 1,5 (pe o scară de 5 puncte).

Statele membre notifică orice dificultăți întâmpinate în aplicarea prezentei proceduri.

În cazul în care se constată că evaluatorii individuali depășesc limita de 1,5 pentru indicii de repetabilitate sau de deviație, expertul (experții) autorității publice trebuie să efectueze una sau mai multe verificări aleatorii de „reevaluare” asupra probelor clasificate de aceștia în următoarele câteva săptămâni sau să efectueze una sau mai multe verificări „în paralel” cu evaluatorii respectivi. Este necesară o monitorizare atentă în vederea luării unei decizii de menținere a serviciilor acestora. Constatările trebuie să fie atestate în mod corespunzător, fiind reținute ca dovadă în acțiunile ulterioare.

C. COMPARAREA REZULTATELOR OBȚINUTE ÎN REGIUNI DIFERITE ALE STATELOR MEMBRE ȘI ÎN DIFERITE STATE MEMBRE

După caz, se organizează un test cel puțin o dată pe an pentru a compara rezultatele obținute de evaluatorii din diferite regiuni. În cazul în care se constată diferențe semnificative, se iau măsurile necesare pentru a se identifica motivele și pentru a se obține rezultate comparabile.

Statele membre pot organiza teste pentru a compara rezultatele obținute de evaluatorii lor cu cele obținute de evaluatori ai statelor membre învecinate. Diferențele semnificative duc la investigații detaliate în scopul de a obține rezultate comparabile.

Statele membre notifică Comisiei rezultatele acestor comparații.









ANEXA IV

(Articolul 4)

EVALUAREA SENZORIALĂ A UNTULUI

1. DOMENIUL DE APLICARE

Scopul acestei proceduri de evaluare senzorială a untului este acela de a furniza o metodă uniformă aplicabilă în toate statele membre.

A se consulta actualul standard internațional FIL pentru lapte și produse lactate, FIL 99 – părțile 1, 2, 3 privind Evaluarea senzorială, pentru detalii suplimentare.

2. DEFINIȚII

„Evaluare senzorială” înseamnă examinarea caracteristicilor unui produs cu ajutorul organelor de simț.

„Panel” înseamnă un grup de evaluatori selectați care, pe perioada evaluării, lucrează independent, fără a comunica între ei și fără a se influența reciproc.

„Evaluatorul” este o persoană aleasă pentru capacitatea sa de a efectua un test senzorial. Acest tip de evaluator poate avea experiență limitată.

„Evaluatorul expert” este o persoană cu un grad înalt de sensibilitate senzorială și cu experiență în metodologia senzorială, care este capabilă să efectueze evaluări coerente și sigure ale unor produse variate. Acest tip de evaluator dispune pe termen lung de o bună memorie senzorială.

„Punctare” înseamnă evaluarea senzorială realizată de un panel, folosindu-se o scală numerică. Trebuie să se folosească un nomenclator al defectelor.

„Clasificare” înseamnă clasificarea calitativă realizată pe baza punctării.

„Documente de control”: documentele folosite pentru înregistrarea punctajelor individuale pentru fiecare caracteristică și a clasificării finale a produsului. (Acest document poate fi folosit și pentru înregistrarea compoziției chimice.)

3. CAMERĂ DE TESTARE

A se consulta ISO 8589 și ISO/DIS 22935-2 FIL 99-2 punctul 7, pentru mai multe detalii.

Sunt necesare măsuri de precauție pentru ca evaluatorii dintr-o cameră de testare să nu fie influențați de factori externi.

În camera de testare nu trebuie să existe mirosuri străine și trebuie să fie ușor de curățat. Pereții trebuie să aibă o culoare deschisă și nereflectantă.

Camera de testare și iluminarea acesteia trebuie să fie de așa natură încât să nu afecteze proprietățile produsului care urmează să fie punctat.

Camera trebuie dotată cu un sistem adecvat de control al temperaturii care să permită păstrarea unei temperaturi constante a untului. Untul trebuie să aibă o temperatură de 12 °C (±2 °C) în momentul clasificării.

4. SELECȚIA EVALUATORILOR

Un evaluator trebuie să fie familiarizat cu produsele din unt și să aibă competența necesară pentru a realiza o gradare a sensibilității senzoriale. Competența evaluatorului este monitorizată de către autoritatea competentă în mod regulat (cel puțin o dată pe an).

4.1. Se consultă ISO/DIS 22935-1 FIL 99-1 punctul 4 (recrutarea) și punctul 5.1 pentru detalii privind cerințele generale și testele de selecție care trebuie aplicate înaintea utilizării oficiale a unui nou evaluator. Este esențial ca formarea profesională să fie continuă, iar ședințele generale trebuie să aibă loc în mod regulat. A se consulta ISO 8586-1 pentru informații privind formarea profesională a panelului.

4.2. Formarea inițială trebuie să acopere următoarele: — teoria generală și importanța practică a evaluării senzoriale; — metodele, scalele și descrierea percepțiilor senzoriale; — detectarea și recunoașterea caracteristicilor senzoriale și termenilor senzoriali specifici; — pregătire de bază în fabricarea untului; — referințe și probe validate care să îl ajute pe evaluator în identificarea aromelor specifice și a intensității aromei produsului.

5. CERINȚE PENTRU PANEL

Numărul evaluatorilor din panel trebuie să fie impar, numărul minim fiind de trei. Majoritatea acestora trebuie să fie angajați ai autorității competente sau persoane autorizate care nu sunt angajate în industria de prelucrare a laptelui.

Conducătorul panelului trebuie să răspundă pentru întreaga procedură și poate participa în panel.

Înainte de evaluare, trebuie avuți în vedere mai mulți factori pentru obținerea unor performanțe optime ale subiecților:

— subiecții nu trebuie să sufere de boli care le-ar putea afecta performanța. Într-un asemenea caz, evaluatorul în cauză trebuie înlocuit în panel cu un alt evaluator;

— subiecții trebuie să se prezinte în mod punctual la evaluare și să dispună de suficient timp pentru realizarea evaluării;

— subiecții nu trebuie să folosească substanțe cu miros puternic cum ar fi parfum, loțiune după ras, deodorant etc. și trebuie să evite consumul de alimente cu arome puternice (de exemplu, foarte condimentate) etc.;

— subiecții nu au voie să fumeze, să mănânce și să bea altceva decât apă cu o jumătate de oră înainte de evaluare.

6. PERFORMANȚA

Toți evaluatorii trebuie să participe în mod regulat la panele de evaluare senzorială pentru a-și păstra competențele. Frecvența acestora depinde de volumul și capacitatea de producție a untului și, în măsura în care acest lucru este posibil, trebuie să se organizeze cel puțin un panel pe lună.

Evaluatorii principali trebuie, de asemenea, să participe la un număr de panele în fiecare an și, în măsura în care acest lucru este posibil, cel puțin o dată pe trimestru.

7. PRELEVAREA ȘI PREPARAREA PROBEI

Este esențial ca identitatea probelor să fie ascunsă în timpul evaluării, astfel încât să se evite orice posibilitate de favorizare. Probele trebuie să fie codate.

Această etapă are loc înaintea evaluării propriu-zise. Se stabilește temperatura untului în timpul transportului către camera de testare (6 °C ± 2 °C).

Când evaluarea senzorială se realizează într-un antrepozit frigorific, proba este prelevată cu ajutorul unui prelevator de unt. În cazul în care evaluarea senzorială se realizează în alt loc decât în antrepozitul frigorific, se prelevează o probă de cel puțin 500 g. Pe parcursul evaluării, untul trebuie să aibă o temperatură de 12 °C (±2 °C) (referință: în ISO/DIS 22935-2 FIL 99-2 temperatura de evaluare a untului este 14 °C ± 2 °C). Deviațiile mari trebuie evitate cu orice preț.

8. EVALUAREA VALORII FIECĂREI CARACTERISTICI

8.1. Evaluarea senzorială se realizează pentru următoarele trei caracteristici: aspect, consistență și aromă. „Aspectul” implică următoarele caracteristici: culoare, puritate vizibilă, absența contaminării fizice, absența fungilor și uniformitatea de dispersie a apei. Dispersia apei se testează în conformitate cu standardul FIL 112A/1989. „Consistența” implică următoarele caracteristici: corp, textură și fermitate. Tartinabilitatea poate fi monitorizată prin utilizarea mijloacelor fizice, în cazul în care un stat membru dorește acest lucru în vederea satisfacerii cerințelor clientului. Comisia poate decide să armonizeze metodologia în viitor. „Corp” este termenul care se referă la coeziunea produsului în timp ce este consumat. În mod normal este asociat cu fermitatea și tartinabilitatea și trebuie să fie uniform în întregul produs. Se află în strânsă legătură cu textura și reprezintă abilitatea produsului de a-și menține poziția inițială. Este indicat de rezistență la tăiere, putând fi măsurat mecanic și prin evaluare buco-tactilă și tactilă. „Aroma” este caracteristica percepută în cavitatea bucală, în principal prin intermediul papilelor gustative de la nivelul limbii. „Mirosul” este caracteristica percepută prin intermediul nasului și al simțului olfactiv. O deviație semnificativă față de temperatura recomandată împiedică evaluarea sigură a consistenței și a aromei. Temperatura este extrem de importantă. Clasificarea untului trebuie amânată în cazul în care temperatura se află în afara intervalului recomandat.

8.2. Fiecare caracteristică trebuie să facă obiectul unei evaluări senzoriale separate. Punctarea se realizează în conformitate cu tabelul 1.

8.3. Pentru a se obține uniformitate, uneori este de dorit ca, înainte de începerea evaluării, evaluatorii să puncteze împreună una sau mai multe probe de referință, în privința aspectului, a consistenței și a aromei.

8.4. Punctajul de acceptare este următorul: A se consulta partea 7 – Nomenclator și descrierea aplicabilă punctelor în momentul punctării.



Maxim Necesar Aspect 5 4 Consistență 5 4 Aromă/miros 5 4 — În cazurile în care nu se obține punctajul necesar, trebuie să se prezinte o descriere a defectului. — Punctajul acordat de fiecare evaluator pentru fiecare caracteristică trebuie înregistrat în documentul de control. — Produsul este acceptat sau respins pe baza deciziei majorității. — Nu trebuie să se înregistreze în mod frecvent cazuri în care diferențele dintre punctajele individuale acordate pentru fiecare caracteristică să fie mai mari de un punct (nu mai frecvent de un caz la 20 de probe). În caz contrar, competența panelului trebuie verificată de conducătorul panelului.

9. SUPRAVEGHERE

Conducătorul panelului, care trebuie să fie angajat oficial al autorității competente și care poate fi membru al panelului, trebuie să răspundă în general pentru întreaga procedură. El/ea trebuie să înregistreze în documentul de control punctajele individuale pentru fiecare caracteristică și să certifice dacă produsul este acceptat sau respins.

10. NOMENCLATOR

A se consulta tabelul 2 anexat.

11. REFERINȚE

FIL 99C:1997 Evaluarea senzorială a produselor lactate prin punctare – Metoda de referință

ISO/DIS 22935 FIL 99 Standardul internațional pentru lapte și produse lactate – Evaluarea senzorială – părțile 1-3

ISO 8586-1 Analiza senzorială – Orientări generale pentru selecția, formarea și monitorizarea evaluatorilor – partea 1

ISO 8589 Analiza senzorială – Orientări generale pentru proiectarea camerelor de testare

FIL 112A:1989 Untul – Determinarea valorii dispersiei apei







Tabelul 1 Punctajul pentru unt Aspect Consistență Aromă + miros Puncte Nr. (1) Observații Puncte (clasă de calitate) Nr. (1) Observații Puncte (clasă de calitate) Nr. (1) Observații 5 Foarte bine tipul ideal cea mai bună calitate (substanță uscată egală) 5 Foarte bine tipul ideal cea mai bună calitate (bine tartinabil) 5 Foarte bine tipul ideal cea mai bună calitate (cea mai fină aromă absolut pură) 4 Bine (2) nu există defecte evidente 4 17 18 Bine (2) tare moale 4 Bine (2) nu există defecte evidente 3 1 2 3 4 5 6 7 8 Acceptabil (mici defecte) nelegat (necompact), umed neuniform, în două culori cu dungi pestriț, marmorat cu aspect granulat separare a uleiurilor supracolorat textură slabă, deschisă 3 14 15 16 17 18 Acceptabil (mici defecte) dezemulsionat, friabil, sfărâmicios păstos, de consistența aluatului, gras lipicios tare moale 3 21 22 25 27 33 34 35 Acceptabil (mici defecte) impur arome străine acid aromă de copt, aromă de ars aromă de furaj aspru, amar suprasărat 2 1 3 4 5 6 10 11 12 Slab (defecte evidente) nelegat (necompact), umed cu dungi pestriț, marmorat cu aspect granulat separare a uleiurilor materii străine mucegăit sare nedizolvată 2 14 15 16 17 18 Slab (defecte evidente) dezemulsionat, friabil, sfărâmicios păstos, de consistența aluatului, gras lipicios tare moale 2 21 22 23 25 32 33 34 35 36 38 Slab (defecte evidente) neclar arome străine vechi acid miros oxidat, miros metalic aromă de furaj aspru, amar suprasărat mucegăit miros de substanțe chimice 1 1 3 4 5 6 7 9 10 11 12 Foarte slab (defecte mari) nelegat (necompact), umed cu dungi pestriț, marmorat cu aspect granulat separare a uleiurilor supracolorat granulat materii străine mucegăit sare nedizolvată 1 14 15 16 17 18 Foarte slab (defecte mari) dezemulsionat, friabil, sfărâmicios păstos, de consistența aluatului, gras lipicios tare moale 1 22 24 25 26 28 29 30 31 32 34 35 36 37 38 Foarte slab (defecte mari) arome străine brânzos, miros de brânză lactică acid spumos miros de mucegai rânced uleios, cu gust de pește cu aspect/gust de seu miros oxidat, miros metalic aspru, amar suprasărat mucegăit, putred cu aspect de malț miros de substanțe chimice (1) Tabelul 2. (2) Defectele menționate la „bun” reprezintă numai deviații foarte mici de la tipul ideal.







Tabelul 2 Tabelul defectelor untului I. Aspect 1. nelegat (necompact), umed 2. neuniform, în două culori 3. cu dungi 4. pestriț, marmorat 5. cu aspect granulat 6. separare a uleiurilor 7. supracolorat 8. textură slabă, deschisă 9. granulat 10. materii străine 11. mucegăit 12. sare nedizolvată II. Consistență 14. dezemulsionat, friabil, sfărâmicios 15. păstos, de consistența aluatului, gras 16. lipicios 17. tare 18. moale III. Miros și aromă 20. fără miros 21. impur (1) 22. arome străine 23. vechi 24. brânzos, miros de brânză lactică 25. acid 26. spumos 27. (a) aromă de copt (b) aromă de ars 28. mucegăit 29. rânced 30. uleios, cu gust de pește 31. cu aspect/gust de seu 32. (a) miros oxidat (b) miros metalic 33. aromă de furaj 34. aspru, amar 35. suprasărat 36. mucegăit, putred 37. cu aspect de malț 38. miros de substanțe chimice (1) Această desemnare trebuie folosită cât mai rar posibil și numai atunci când defectul nu poate fi descris mai exact.









ANEXA V

(Articolul 5)

DETERMINAREA CONȚINUTULUI DE TRIGLICERIDE ALE ACIDULUI ENANTIC ÎN UNT, ULEI DE UNT ȘI SMÂNTÂNĂ PRIN ANALIZA CROMATOGRAFICĂ ÎN FAZĂ GAZOASĂ A TRIGLICERIDELOR

1. OBIECTUL

Prezenta metodă stabilește o metodă pentru determinarea conținutului de trigliceride ale acidului enantic în unt, ulei de unt și smântână.

2. TERMENI ȘI DEFINIȚIE

Conținutul de acid enantic: conținutul de trigliceride ale acidului enantic determinat prin procedura specificată în prezenta metodă.

Notă: Conținutul de acid enantic este exprimat în kg/tonă din produs pentru uleiul de unt și unt, iar pentru smântână este exprimat în kg/tonă din grăsimea din lapte.

3. PRINCIPIU

Grăsimea din lapte este extrasă din diferite produse în conformitate cu ISO 14156 FIL 172:2001. Determinarea cantitativă a conținutului de trigliceride ale acidului enantic în grăsimea extrasă este realizată prin cromatografie în fază gazoasă în coloană capilară (GC). Rezultatul obținut pentru probă este evaluat prin aplicarea standardului intern privind trigliceridele acidului caproic.

Notă: S-a constatat de asemenea că tributirina este un standard intern satisfăcător.

4. REACTIVI

A se folosi numai reactivi de calitate analitică recunoscută.

4.1. n-Hexan

4.2. Trigliceride etalon ale acidului caproic, cel puțin 99 % puritate

4.3. Trigliceride etalon ale acidului enantic, cel puțin 99 % puritate

4.4. Sulfat de sodiu, anhidru (Na2SO4)

5. APARATURĂ

Aparatură obișnuită de laborator și, în special, următoarele:

5.1. Balanță analitică echilibrată la 1 mg

5.2. Baloane cotate cu capacitate de 10 ml și 20 ml

5.3. Tuburi de centrifugă cu capacitate de 30 ml

5.4. Evaporator rotativ

5.5. Cuptor care să poată fi menținut la o temperatură de 50 °C ± 5 °C

5.6. Hârtie de filtru de porozitate medie cu diametrul de aproximativ 15 cm

5.7. Aparatură de cromatografie în fază gazoasă 5.7.1. Cromatograf în fază gazoasă dotat cu un injector cu sau fără divizare sau „în coloană” și cu un detector cu ionizare în flacără. 5.7.2. Coloană de cromatografie în fază gazoasă cu fază staționară care a fost folosită cu succes în operațiunea de separare a trigliceridelor (100 % dimetilpolisiloxan sau 5 % fenil-95 % metilpolisiloxan). Selectați faza staționară, ajustați lungimea coloanei (între 4 m și 15 m), diametrul intern (între 0,22 mm și 0,50 mm) și grosimea stratului (0,12 μm sau mai mult), ținând cont de experiența laboratorului și de sistemul de injectare aplicat. În orice caz, coloana selectată produce în același timp o separare completă între vârful solventului și trigliceridele acidului caproic și o rezoluție a liniei de bază între vârfurile trigliceridelor acidului caproic și ale acidului enantic. Mai jos sunt enumerate câteva exemple de condiții aplicabile. 5.7.2.1. Exemplu de condiții aplicabile folosind un injector cu divizare: — gaz vector: heliu; — presiunea în capul coloanei: 100 KPa; — coloană: coloană din sticlă de siliciu de 12 m lungime, 0,5 mm diametru intern, 0,1 μm grosimea stratului; — fază staționară: 100 % dimetilpolisiloxan sau 5 % fenil-95 % dimetilpolisiloxan (de exemplu, HT5); — temperatura coloanei: temperatură inițială de 130 °C, menținută timp de 1 min, ridicată cu o rată de 20 °C/min. până la 260 °C și apoi ridicată cu o rată de 30 °C/min. până la 360 °C; a se menține 10 min. la 360 °C; — temperatura detectorului: 370 °C; — temperatura injectorului: 350 °C; — raportul de fracționare 1:30; — cantitatea din proba injectată: 1 μl. 5.7.2.2. Exemplu de condiții aplicabile folosind un injector în coloană: — gaz vector: hidrogen (sistem de flux constant); — presiunea în capul coloanei: 89 kPa; — coloană: coloană din sticlă de siliciu de 4 m lungime, 0,32 mm diametru intern, 0,25 μm grosimea stratului; — fază staționară: 5 % fenil, 95 % dimetilpolisiloxan; — temperatura coloanei: temperatură inițială de 60 °C, menținută timp de 2 min, ridicată cu o rată de 35 °C/min. până la 340 °C, menținută la această temperatura timp de 5 min; — temperatura detectorului: 350 °C; — cantitatea din proba injectată: 1 μl.

5.8. Seringă pentru injectare, cu capacitate de 5 μl.

6. PRELEVAREA PROBELOR

Este important ca laboratorul să primească o probă care să fie cu adevărat reprezentativă și care să nu fi fost deteriorată sau modificată în timpul transportului sau pe durata depozitării.

Prelevarea probelor nu face parte din metoda specificată în actualul standard internațional. În standardul FIL:50C:1995 sau ISO 707-1997 – Lapte și produse lactate – Metode de prelevare a probelor este prezentată metoda recomandată de prelevare a probelor.

7. PROCEDURĂ

7.1. Prepararea probei de analiză și a cantității analizate

A se proceda în conformitate cu ISO 14156 FIL 172:2001.

7.1.1. Ulei de unt, unt

7.1.1.1. Se topește între 50 g și 100 g din proba de analiză în cuptor (5.5)

7.1.1.2. Se pun între 0,5 g și 1 g de sulfat de sodiu anhidru (5.4) într-o hârtie de filtru pliată

7.1.1.3. Se filtrează grăsimea prin hârtia de filtru care conține sulfat de sodiu anhidru, colectând filtratul într-un pahar de laborator care se păstrează în cuptor (5.5). În timpul decantării, se acordă multă atenție untului topit în hârtia de filtru, pentru a nu se transfera serul

7.1.2. Smântână

7.1.2.1. Proba analizată se aduce la o temperatură de 20 °C ± 2 °C

7.1.2.2. Proba se amestecă sau se agită bine

7.1.2.3. Se diluează o cantitate adecvată din proba analizată pentru a se obține 100 ml de cantitate analizată cu o fracțiune de masă a grăsimii de aproximativ 4 %

7.1.2.4. Se procedează ca și în cazul laptelui crud și al laptelui omogenizat (a se vedea ISO 14156 FIL 172:2001, §8.3) pentru a extrage grăsimea din smântână

7.1.2.5. Se cântărește, cu o precizie de 1 mg, 1 g din grăsimea extrasă, într-un balon cotat de 10 ml (5.2). Se adaugă 1 ml din soluția 7.2.2. Se completează până la 10 ml cu n-hexan (4.1) și se omogenizează

7.1.2.6. Se introduce 1 ml din soluția 7.1.1.2 într-un balon cotat de 10 ml (5.2) și se diluează până la 10 ml cu n-hexan (4.1)

7.2. Prepararea etaloanelor de calibrare

7.2.1. Se dizolvă 100 mg de trigliceride ale acidului enantic (4.3) în 10 ml de n-hexan (4.1)

7.2.2. Se dizolvă 100 mg de trigliceride ale acidului caproic (4.2) în 10 ml de n-hexan (4.1)

7.2.3. Se introduce 1 ml din soluția 7.2.2 într-un balon cotat de 10 ml (5.2). Se completează până la 10 ml cu n-hexan (4.1)

7.2.4. Se introduce 1 ml din soluția 7.2.1 și 1 ml din soluția 7.2.2 într-un balon cotat de 10 ml (5.2). Se completează până la 10 ml cu n-hexan (4.1)

7.2.5. Se introduce 1 ml din soluție 7.2.4 într-un balon cotat de 10 ml (5.2) și se completează până la 10 ml cu n-hexan (4.1)

7.3. Determinarea cromatografică

7.3.1. Se injectează de două ori 1 μl din soluția etalon 7.2.5

7.3.2. Se injectează 1 μl din fiecare soluție de probă Notă: În cazul în care se adoptă sistemul de injectare în coloană, se aplică o diluare mai mare atât soluției etalon, cât și soluției de probă.

7.3.3. Operația 8.3.1 se repetă la fiecare 3 probe în vederea încadrării probelor între injectările etalon martor. Rezultatele se bazează pe media coeficienților de răspuns din cromatogramele etalon.

8. CALCULAREA REZULTATELOR

Pentru fiecare cromatogramă, se integrează suprafața vârfurilor asociate cu trigliceridele acidului enantic și ale acidului caproic.

Se urmează aceste instrucțiuni pentru fiecare ciclu delimitat, respectiv pentru un set de probe delimitate, etalonul injectat de două ori imediat după acestea este STD1, iar etalonul injectat de două ori imediat după acestea este STD2.

8.1. Calibrare

8.1.1. Se calculează coeficientul de răspuns pentru fiecare duplicat al STD1, Rf1(a) și Rf1(b). Rf1 (a) sau (b) = (Suprafața vârfului pentru trigliceridele acidului caproic/Suprafața vârfului pentru trigliceridele acidului enantic) × 100 Se calculează media coeficientului de răspuns, Rf1 Rf1 = [Rf1(a) + Rf1(b)] / 2

8.1.2. În mod similar, se calculează media coeficientului de răspuns STD2, Rf2

8.1.3. Se calculează media coeficientului de răspuns, Rf Rf = (Rf1 + Rf2) /2

8.2. Probele analizate

Pentru fiecare cromatogramă a probei obținută între STD1 și STD2, se calculează conținutul de acid enantic, C (kg/ton):

C = (Suprafața vârfului pentru trigliceridele acidului enantic × Rf × 100)/(Suprafața vârfului pentru trigliceridele acidului caproic × Wt × 1 000)

unde:

— Wt = greutatea grăsimii prelevate (g);

— 100 = volumul de diluare pentru probă;

— 1 000 = coeficientul de transformare (pentru μg/g în kg/t).

Pentru probele de unt, se ține cont de conținutul de grăsime al untului și se calculează o valoare a concentrației corectată, Cunt (kg/t de unt)

Cunt = Cgrăsime × F

unde F este conținutul de grăsime al untului.

9. PRECIZIA

Detaliile referitoare la testul realizat între laboratoare asupra untului, în conformitate cu ISO 5725-1 și ISO 5725-2 privind precizia metodei se află în (12).

Valorile pentru limita de repetabilitate și reproductibilitate sunt exprimate pentru nivelul de probabilitate de 95 %, fiind posibil ca acestea să nu fie aplicabile în cazul altor intervale si matrice de concentrație decât cele prezentate.

9.1. Repetabilitate

Diferențele absolute dintre două rezultate individuale ale unui singur test, obținute prin aceeași metodă aplicată asupra unor materiale de testare identice, în același laborator, de către același operator, utilizându-se același echipament, la un interval scurt de timp nu vor fi mai mari de 0,35 kg/t, în nu mai mult de 5 % din cazuri.

9.2. Reproductibilitate

Diferențele absolute dintre două rezultate individuale ale unui singur test, obținute prin aceeași metodă aplicată asupra unor materiale de testare identice, în laboratoare diferite, de către operatori diferiți, utilizându-se echipamente diferite nu vor fi mai mari de 0,66 kg/t, în nu mai mult de 5 % din cazuri.

10. LIMITELE DE TOLERANȚĂ: LIMITE INFERIOARE (ÎN CAZUL CANTITĂȚILOR INSUFICIENTE)

10.1. Pentru a verifica marcarea corectă a produsului, trebuie prelevate trei probe din produsul studiat.

10.2. Unt și unt concentrat 10.2.1. Rata de încorporare este de 11 kg din trigliceridele acidului enantic cu o puritate de cel puțin 95 %, respectiv 10,45 kg/t 10.2.2. Rezultatele pentru cele trei probe obținute în urma analizei produsului se utilizează la verificarea ratei și a omogenității de încorporare a marcatorilor, iar cel mai slab rezultat se compară cu următoarele limite: — 9,51 kg/t (rată de încorporare minimă de 95 % pentru trigliceridele acidului enantic cu o puritate de 95 %, determinare separată); — 6,89 kg/t (rată de încorporare minimă de 70 % pentru trigliceridele acidului enantic cu o puritate de 95 %, determinare separată); — concentrația marcatorului din proba cu rezultatul cel mai slab este utilizată prin interpolare, respectiv între 9,51 kg/t și 6,89 kg/t.

10.3. Smântână 10.3.1. Rata de încorporare este de 10 kg de trigliceride ale acidului enantic, cu o puritate de cel puțin 95 %, pe tona de grăsimi din lapte, respectiv 9,5 kg/t grăsimi din lapte marcate. 10.3.2. Rezultatele pentru cele trei probe obținute în urma analizei produsului se folosesc pentru verificarea ratei omogenității de încorporare a marcatorilor, iar cel mai slab rezultat se compară cu următoarele limite: — 8,60 kg/t (rată de încorporare minimă de 95 % pentru trigliceridele acidului enantic cu o puritate de 95 %, determinare separată); — 6,23 kg/t (rată de încorporare minimă de 70 % pentru trigliceridele acidului enantic cu o puritate de 95 %, determinare separată); — concentrația marcatorului din proba cu rezultatul cel mai slab este utilizată prin interpolare, respectiv între 8,60 kg/t și 6,23 kg/t.

11. LIMITELE DE TOLERANȚĂ: LIMITELE SUPERIOARE (ÎN CAZUL DEPĂȘIRII CANTITĂȚII CU PESTE 20 %)

11.1. Pentru a verifica marcarea corectă a produsului, trebuie prelevate trei probe din produsul studiat.

11.2. Unt și unt concentrat 11.2.1. Rezultatele pentru cele trei probe obținute în urma analizei produsului se folosesc pentru verificarea ratei și omogenității de încorporare a marcatorilor, iar media acestor rezultate se compară cu următoarele limite: — Limita superioară este 12,96 kg/t.

11.3. Smântână 11.3.1. Rezultatele pentru cele trei probe obținute în urma analizei produsului se folosesc pentru verificarea ratei și omogenității de încorporare a marcatorilor, iar media acestor rezultate se compară cu următoarele limite: — Limita superioară este 11,82 kg/t.

12. INFORMAȚII SUPLIMENTARE: ANALIZA STATISTICĂ A REZULTATELOR PRIVIND DETERMINAREA TRIENANTATULUI ÎN GRĂSIMEA DIN UNT PRIN ANALIZA TRIGLICERIDELOR

Au fost realizate patru studii de colaborare pentru determinarea conținutului de trienantat din probele de unt urmărite.

La primul test circular au participat nouă laboratoare și nu au fost puse la dispoziție specificații cu privire la metodele analitice care trebuie folosite:

La cel de-al doilea test circular au participat zece laboratoare și au fost aplicate patru metode diferite:

— determinarea heptonatului de metil utilizând n-nonan sau nonanoatul de metil drept standard intern;

— determinarea trienantatului utilizând tricaproatul drept standard intern;

— determinarea heptonatului de metil utilizând o probă de calibrare/amestec;

— determinarea heptonatului de metil utilizând un amestec de calibrare.

În plus, dacă au fost analizați esterii metilici ai acizilor grași (FAME), au fost folosite două metode diferite de metilare (De Francesco și Christopherson & Glass).

Datorită rezultatelor obținute, pentru realizarea celui de-al treilea test circular au fost alese două metode:

— determinarea heptonatului de metil utilizând n-nonan sau nonanoatul de metil drept standard intern;

— determinarea trienantatului utilizând tricaproatul drept standard intern.

Rezultatele obținute de 7 laboratoare au demonstrat că metoda FAME a produs o variabilitate mai mare și, în consecință, s-a decis să se utilizeze doar determinarea trienantatului sub formă de trigliceride, folosindu-se metoda de determinare a trienantatului prin utilizarea tricaproatului drept standard intern. În plus, analizarea trigliceridelor a trebuit să se realizeze cu ajutorul coloanei capilare.

În cel de-al patrulea test circular au fost transmise patru probe (A, B, C, D), nouă laboratoare oferind rezultatele (tabelele 1-2).

Două laboratoare (DE și UE) au analizat probele utilizând metoda FAME.

Din cauza numărului scăzut de laboratoare, calculul statistic a fost efectuat atât pentru setul complet de date, inclusiv rezultatele aplicării metodei FAME (figurile 1-2), cât și asupra datelor obținute din analiza TG.

Teste pentru valorile aberante:

— proba A. Testele Dixon, Cochran și Grubbs la niveluri de 1 și 5 % au arătat o valoare aberantă în cadrul analizei;

— proba B. Testul Grubbs la nivel de 5 % a arătat o valoare aberantă în cadrul analizei;

— proba C. Testele Dixon și Grubbs la niveluri de 1 și 5 % au arătat o valoarea aberantă în cadrul analizei;

— proba D. Testele Dixon și Grubbs la niveluri de 1 și 5 % au arătat o valoare aberantă în cadrul analizei.

Valoarea aberantă a fost exclusă din calcul.

Trebuie menționat faptul că valorile obținute prin metoda FAME nu au fost niciodată considerate aberante în urma testelor aplicate.

Parametrii de precizie

Tabelele 1 și 2 prezintă rezultatele tuturor laboratoarelor și parametrii de precizie calculați pentru un număr acceptabil (8) de laboratoare, dar, din nefericire, nu toate rezultatele sunt obținute prin aceeași metodă analitică.

Tabelele 3 și 4 prezintă rezultatele care sunt obținute doar prin metoda TG și parametrii de precizie corespunzători. Acceptarea acestor parametri este condiționată de acceptarea numărului scăzut de laboratoare (6).

Figurile 2 și 3 prezintă tendințele pentru Sr și SR calculate pentru cele 4 probe ale celor 2 seturi de date descrise mai sus.

Tabelul 5 prezintă valorile pentru Sr și SR împreună cu valorile colective aferente și parametrii globali r și R.

În final, a fost calculată diferența critică pentru un nivel al probabilității de 95 %.







Tabelul 1 Rezultatele statistice ale metodelor TG + FAME* Proba A R1 R2 Medie Nr. de laboratoare reținute după eliminarea valorilor aberante 8 RENNES FR1 11,0 11,1 11,1 Nr. de valori aberante 1 RIKILT NL 11,2 11,2 11,2 Valori aberante DК ZPLA DE* 11,6 11,8 11,7 Valoare medie 11,3 ADAS GB 11,4 11,2 11,3 Valoare reală 11,0 CNEVA FR2 11,4 11,4 11,4 Deviația standard a repetabilității (Sr) 0,09 LODI IT 11,1 11,3 11,2 Deviația standard relativă a repetabilității (RSDr %) 0,80 EELA FI 11,3 11,2 11,3 Repetabilitate r (95 %) 0,26 ISPRA UE* 11,0 11,0 11,0 Repetabilitatea relativă r % 2,24 D.V.F.A. DK 13,3 11,8 12,6 Deviația standard a reproductibilității (SR) 0,23 Deviația standard relativă a reproductibilității (RSDR %) 2,04 Reproductibilitate R (95 %) 0,84 Reproductibilitatea relativă R % 5,71 Proba B R1 R2 Medie Nr. de laboratoare reținute după eliminarea valorilor aberante 8 RENNES FR1 12,7 12,8 12,8 Nr. de valori aberante 1 RIKILT NL 13,5 13,3 13,4 Valori aberante DK ZPLA DE* 14,0 13,8 13,9 Valoare medie 13,4 ADAS GB 13,4 13,5 13,5 Valoare reală 13,5 CNEVA FR2 13,3 13,4 13,4 Deviația standard a repetabilității (Sr) 0,14 LODI IT 13,9 13,5 13,7 Deviația standard relativă a repetabilității (RSDr %) 1,04 EELA FI 13,4 13,2 13,3 Repetabilitate r (95 %) 0,40 ISPRA UE* 13,2 13,3 13,3 Repetabilitatea relativă r % 2,91 D.V.F.A. DK 14,1 14,8 14,5 Deviația standard a reproductibilității (SR) 0,35 Deviația standard relativă a reproductibilității (RSDR %) 2,61 Reproductibilitate R (95 %) 0,99 Reproductibilitatea relativă R % 7,31







Tabelul 2 Rezultatele statistice ale metodelor TG + FAME* Proba C R1 R2 Medie Nr. de laboratoare reținute după eliminarea valorilor aberante 8 RENNES FR1 8,9 9,2 9,1 Nr. de valori aberante 1 RIKILT NL 9,2 9,3 9,3 Valori aberante DK ZPLA DE* 9,2 9,4 9,3 Valoare medie 9,3 ADAS GB 9,5 9,3 9,4 Valoare reală 9,3 CNEVA FR2 9,4 9,4 9,4 Deviația standard a repetabilității (Sr) 0,14 LODI IT 9,2 9,5 9,4 Deviația standard relativă a repetabilității (RSDr %) 1,50 EELA FI 9,4 9,6 9,5 Repetabilitate r (95 %) 0,40 ISPRA UE* 9,4 9,3 9,4 Repetabilitatea relativă r % 4,20 D.V.F.A. DK 10,7 10,9 10,8 Deviația standard a reproductibilității (SR) 0,17 Deviația standard relativă a reproductibilității (RSDR %) 1,82 Reproductibilitate R (95 %) 0,47 Reproductibilitatea relativă R % 5,10 Proba D R1 R2 Medie Nr. de laboratoare reținute după eliminarea valorilor aberante 8 RENNES R1 1,6 1,6 1,6 Nr. de valori aberante 1 RIKILT NL 2,1 2,1 2,1 Valori aberante DK ZPLA DE* 2,3 2,3 2,3 Valoare medie 2,1 ADAS GB 2,1 2,2 2,2 Valoare reală 2,1 CNEVA FR2 2,1 2,1 2,1 Deviația standard a repetabilității (Sr) 0,08 LODI IT 2,2 1,9 2,1 Deviația standard relativă a repetabilității (RSDr %) 3,81 EELA FI 2,3 2,3 2,3 Repetabilitate r (95 %) 0,22 ISPRA UE* 2,3 2,3 2,3 Repetabilitatea relativă r % 10,67 D.V.F.A. DK 3,4 2,9 3,2 Deviația standard a reproductibilității (SR) 0,24 Deviația standard relativă a reproductibilității (RSDR %) 11,43 Reproductibilitate R (95 %) 0,67 Reproductibilitatea relativă R % 32,00







Tabelul 3 Rezultatele statistice ale metodelor TG + FAME* Proba A R1 R2 Medie Nr. de laboratoare reținute după eliminarea valorilor aberante 6 RENNES FR1 11,0 11,1 11,1 Nr. de valori aberante 1 RIKILT NL 11,2 11,2 11,2 Valori aberante DК ADAS GB 11,4 11,2 11,3 Valoare medie 11,2 CNEVA FR2 11,4 11,4 11,4 Valoare reală 11,0 LODI IT 11,1 11,3 11,2 Deviația standard a repetabilității (Sr) 0,09 EELA FI 11,3 11,2 11,3 Deviația standard relativă a repetabilității (RSDr %) 0,80 D.V.F.A. DK 13,3 11,8 12,6 Repetabilitate r (95 %) 0,25 Repetabilitatea relativă r % 2,24 Deviația standard a reproductibilității (SR) 0,13 Deviația standard relativă a reproductibilității (RSDR %) 1,16 Reproductibilitate R (95 %) 0,36 Reproductibilitatea relativă R % 3,25 Proba B R1 R2 Medie Nr. de laboratoare reținute după eliminarea valorilor aberante 6 RENNES FR1 12,7 12,8 12,8 Nr. de valori aberante 1 RIKILT NL 13,5 13,3 13,4 Valori aberante DК ADAS GB 13,4 13,5 13,5 Valoare medie 13,3 CNEVA FR2 13,3 13,4 13,4 Valoare reală 13,5 LODI IT 13,9 13,5 13,7 Deviația standard a repetabilității (Sr) 0,15 EELA FI 13,4 13,2 13,3 Deviația standard relativă a repetabilității (RSDr %) 1,13 D.V.F.A. DK 14,1 14,8 14,5 Repetabilitate r (95 %) 0,42 Repetabilitatea relativă r % 3,16 Deviația standard a reproductibilității (SR) 0,33 Deviația standard relativă a reproductibilității (RSDR %) 2,48 Reproductibilitate R (95 %) 0,93 Reproductibilitatea relativă R % 6,94







Tabelul 4 Rezultatele statistice ale metodei TG Proba C R1 R2 Medie Nr. de laboratoare reținute după eliminarea valorilor aberante 6 RENNES FR1 8,9 9,2 9,1 Nr. de valori aberante 1 RIKILT NL 9,2 9,3 9,3 Valori aberante DК ADAS GB 9,5 9,3 9,4 Valoare medie 9,3 CNEVA FR2 9,4 9,4 9,4 Valoare reală 9,3 LODI IT 9,2 9,5 9,4 Deviația standard a repetabilității (Sr) 0,15 EELA FI 9,4 9,6 9,5 Deviația standard relativă a repetabilității (RSDr %) 1,61 D.V.F.A. DK 10,7 10,9 10,8 Repetabilitate r (95 %) 0,42 Repetabilitatea relativă r % 4,51 Deviația standard a reproductibilității (SR) 0,19 Deviația standard relativă a reproductibilității (RSDR %) 2,04 Reproductibilitate R (95 %) 0,53 Reproductibilitatea relativă R % 5,71 Proba D R1 R2 Medie Nr. de laboratoare reținute după eliminarea valorilor aberante 6 RENNES FR1 1,6 1,6 1,6 Nr. de valori aberante 1 RIKILT NL 2,1 2,1 2,1 Valori aberante DK Valoare medie 2,1 ADAS GB 2,1 2,2 2,2 Valoare reală 2,1 CNEVA FR2 2,1 2,1 2,1 Deviația standard a repetabilității (Sr) 0,09 LODI IT 2,2 1,9 2,1 Deviația standard relativă a repetabilității (RSDr %) 4,29 EELA FI 2,3 2,3 2,3 Repetabilitate r (95 %) 0,26 D.V.F.A. DK 3,4 2,9 3,2 Repetabilitatea relativă r % 12,01 Deviația standard a reproductibilității (SR) 0,25 Deviația standard relativă a reproductibilității (RSDR %) 11,90 Reproductibilitate R (95 %) 0,69 Reproductibilitatea relativă R % 33,32







Tabelul 5 Repetabilitate și reproductibilitate (cu FAME) Nr. de laboratoare Valoare maximă excepțională Repetabilitate Sr (95 %) Reproductibilitate SR (95 %) Proba A 8 1 0,09 0,23 Proba B 8 1 0,14 0,35 Proba C 8 1 0,14 0,17 Proba D 8 1 0,08 0,24 Valoare colectivă 0,116 0,256 R R Valoare colectivă* 2,8 0,324 0,716 CrD95 = 0,40 Puritate minimă declarată pentru trienantat = 95 % Limită minimă declarată pentru trienantat în grăsimea din unt = 11 kg/t Luându-se în considerare diferența critică pentru un nivel de probabilitate de 95 %, media celor două rezultate nu este mai mică decât: 10,05 kg/t, în cazul în care se încorporează trienantat cu o puritate de 95 %.







Repetabilitate și reproductibilitate (fără FAME) Nr. de laboratoare Valoare maximă excepțională Repetabilitate Sr (95 %) Reproductibilitate SR (95 %) Proba A 6 1 0,09 0,13 Proba B 6 1 0,15 0,33 Proba C 6 1 0,15 0,19 Proba D 6 1 0,09 0,25 Valoare colectivă 0,124 0,237 r R Valoare colectivă* 2,8 0,347 0,663 CrD95 = 0,36 Puritate minimă declarată pentru trienantat = 95 % Limită minimă declarată pentru trienantat în grăsimea din unt = 11 kg/t Luându-se în considerare diferența critică pentru un nivel de probabilitate de 95 %, media celor două rezultate nu este mai mică decât: 10,09 kg/t, în cazul în care se încorporează trienantat cu o puritate de 95 %.

Figura 1 ( 8 )

Rezultate experimentale: Proba A

Rezultate experimentale: Proba B

Rezultate experimentale: Proba C

Rezultate experimentale: Proba D

Figura 2

Deviația standard a repetabilității și a reproductibilității la diferite niveluri (TG + FAME)

Figura 3

Deviația standard a repetabilității și a reproductibilității la diferite niveluri (TG)

Figura 4

Exemplu folosind un injector în coloană









ANEXA VI

(Articolul 5)

DETERMINAREA CONȚINUTULUI DE VANILINĂ ÎN UNTUL CONCENTRAT, UNT SAU SMÂNTÂNĂ PRIN CROMATOGRAFIE LICHIDĂ DE ÎNALTĂ PERFORMANȚĂ

1. OBIECTUL ȘI DOMENIUL DE APLICARE

Metoda implică o procedură de determinare cantitativă a vanilinei din untul concentrat, unt și smântână.

2. PRINCIPIU

Extragerea unei cantități cunoscute din probă cu ajutorul unui amestec de izopropanol/etanol/acetonitril (1:1:2). Precipitarea majorității grăsimii prin răcire între –15 °C și –20 °C, urmată de centrifugare.

După diluarea cu apă, determinarea conținutului de vanilină prin cromatografie lichidă de înaltă performanță (HPLC).

3. APARATURĂ

Aparatură obișnuită de laborator, în special următoarele:

3.1. Refrigerator cu funcționare în intervalul de temperatură –15 °C la –20 °C

3.2. Seringi de unică folosință cu capacitate de 2 ml

3.3. Membrană filtrantă cu pori de 0,45 μm, rezistentă la o soluție conținând 5 % soluție de extragere (4.4)

3.4. Sistem de cromatografie lichidă conținând o pompă (cu debit de 1,0 ml/min), un injector (injectare automată sau manuală a 20 μl), un detector UV (acționat la 306 nm, 0,01 Å scală completă), un înregistrator sau integrator și o coloană termostat care funcționează la 25 °C

3.5. Coloană analitică (aproximativ 250 mm × 4,6 mm diametru interior) umplută cu LiChrospher RP 18 (Merck, 5 μm) sau o coloană echivalentă

3.6. Coloană de control (aproximativ 20 mm × 3 mm diametru interior) umplută cu LiChrospher RP 18 (5-10 μm) sau o coloană echivalentă

3.7. Centrifugă care operează la 2 000 rpm.

4. REACTIVI

Toți reactivii utilizați trebuie să fie de calitate analitică recunoscută.

4.1. Izopropanol

4.2. Etanol 96 % (v/v)

4.3. Acetonitril

4.4. Soluție de extragere Se amestecă izopropanol (4.1), etanol (4.2) și acetonitril (4.3) în proporție de 1:1:2 (v/v).

4.5. Vanilină (4-hidroxi-3-metoxibenzaldehidă) ≥ 98 % 4.5.1. Soluție „stock” de vanilină (= 500 μg/ml) Se cântăresc, cu o precizie de 0,1 mg, aproximativ 50 mg (CM mg) de vanilină (4.5) într-un balon cotat de 100 ml, se adaugă 25 ml de soluție de extragere (4.4) și se completează cu apă. 4.5.2. Soluție etalon de vanilină (= 10 μg/ml) Se pipetează 5 ml de soluție „stock” de vanilină (4.5.1) într-un balon cotat de 250 ml și se completează cu apă. 4.5.3. Metanol, calitate HPLC 4.5.4. Acid acetic, glacial 4.5.5. Apă, calitate HPLC 4.5.6. Faza mobilă HPLC Se amestecă 300 ml de metanol (4.5.3) cu aproximativ 500 ml apă (4.5.5) și 20 ml de acid acetic (4.5.4) într-un balon cotat de 1 000 ml și se completează cu apă (4.5.5). Se filtrează printr-un filtru de 0,45 μm (3.3).

5. PROCEDURĂ

5.1. Prepararea probei de analiză

5.1.1. Unt

Se încălzește proba până când începe să se topească. Se evită supraîncălzirea unor porțiuni din probă la peste 30 °C. În orice caz, există posibilitatea ca untul să nu se separe în două faze. Când proba devine suficient de maleabilă, se omogenizează prin scuturare. Untul se amestecă timp de 15 s înainte de prelevarea unei probe. Se cântăresc, cu o precizie de 1 mg, aproximativ 5 g (SM g) de unt într-un balon cotat de 100 ml.

5.1.2. Unt concentrat

Imediat după prelevarea probei, recipientul conținând un concentrat se introduce în cuptor la 40-50 °C până când se topește complet. Proba se amestecă prin turbionare sau agitare, evitându-se formarea de bule de aer din cauza amestecării prea puternice. Se cântăresc, cu o precizie de 1 mg, aproximativ 4 g (SM g) de unt concentrat într-un balon cotat de 100 ml.

5.1.3. Smântână

Proba se încălzește în baie de apă sau într-un incubator la o temperatură de 35-40 °C. Grăsimea se distribuie omogen prin turbionare și, după caz, prin amestecare. Proba se răcește rapid la 20 ± 2 °C. Proba trebuie să aibă un aspect omogen; în caz contrar, procedura trebuie repetată. Se cântăresc, cu o precizie de 1 mg, aproximativ 10 g (SM g) de smântână într-un balon cotat de 100 ml.

5.2. Prepararea soluției de analiză

Se adaugă aproximativ 75 ml de soluție de extragere (4.4) la proba prelevată (5.1.1, 5.1.2 sau 5.1.3), se agită sau se scutură cu putere timp de aproximativ 15 minute și se completează cu soluție de extragere (4.4). Se transferă aproximativ 10 ml din acest extract într-o eprubetă prevăzută cu dop. Eprubeta se introduce în refrigerator (3.1) timp de aproximativ 30 minute. Extractul rece se centrifughează timp de 5 minute la aproximativ 2 000 rpm și se decantează imediat. Soluția decantată se lasă să se răcească la temperatura camerei. Se pipetează 5 ml din soluția decantată într-un balon cotat de 100 ml și se completează cu apă. Se filtrează o parte alicotă printr-o membrană microfiltrantă (3.3) cu ajutorul unei seringi (3.2). Filtratul este gata pentru determinarea HPLC.

5.3. Calibrare

Se pipetează 5 ml de soluție etalon de vanilină (4.5.2) într-un balon cotat de 100 ml. Se adaugă 5 ml de soluție de extragere (4.4) și se completează cu apă până la marcaj. Această soluție conține 0,5 μg/ml de vanilină.

5.4. Determinarea prin HPLC

Se lasă sistemul cromatografic să se stabilizeze timp de aproximativ 30 minute. Se injectează soluția etalon (5.3). Procedura se repetă până când diferența dintre suprafețele vârfurilor sau dintre înălțimile vârfurilor a două injectări succesive este sub 2 %. În condițiile descrise timpul de retenție al vanilinei este de aproximativ 9 minute. Soluția etalon (5.3) se analizează în duplicat prin injectarea a 20 μl. Se injectează 20 μl din soluția de analiză (5.2). Se determină suprafața sau înălțimea vârfului obținut pentru vanilină. Se repetă injectarea soluției etalon (5.3) în duplicat, după 10 injectări ale probelor analizate (5.2).

6. CALCULAREA REZULTATELOR

Se calculează suprafața (sau înălțimea) medie a vârfurilor (AC) pentru vârfurile vanilinei asociate injectării duplicatelor la începutul și la sfârșitul fiecărui lot de soluție de analiză (în total patru suprafețe sau înălțimi).

Se calculează coeficientul de răspuns (R):

unde CM este masa vanilinei în mg (4.5.1).

Conținutul (mg/kg) de vanilină (C) din probă se calculează cu ajutorul formulei:

unde:

AS = suprafața vârfului sau înălțimea pentru vârful vanilinei din proba de analiză

SM = masa probei de analiză exprimată în g (5.1.1, 5.1.2 sau 5.1.3).

Notă: La analiza vanilinei din smântână, concentrația marcatorului se exprimă ca mg marcator/kg grăsime din lapte. Pentru aceasta se înmulțește C cu 100/f. f este conținutul de grăsime al smântânii în procente (m/m).

20 = coeficientul de diluare a probei etalon și a probei de analiză

0,96 = factorul de corecție pentru conținutul de grăsime la prima diluare a probei de analiză

Notă: În locul suprafeței vârfului se poate folosi înălțimea vârfului (a se vedea 8.3).

7. PRECIZIA METODEI

7.1. Repetabilitate (r)

Diferența dintre rezultatele a două determinări efectuate în cel mai scurt interval de timp posibil de un operator care utilizează aceeași aparatură pe material de analiză identic nu trebuie să depășească 16 mg/kg.

7.2. Reproductibilitate

Diferența dintre rezultatele a două determinări efectuate de operatori din laboratoare diferite care utilizează aparatură diferită pe material de analiză identic nu trebuie să depășească 27 mg/kg.

8. LIMITELE DE TOLERANȚĂ

8.1. Trebuie să se preleveze trei probe din produsul urmărit pentru a se verifica omogenitatea

8.2. Marcator obținut fie din vanilie, fie din vanilină sintetică 8.2.1. Rata de încorporare pentru 4-hidroxi-3-metoxibenzaldehidă este de 250 g pe tonă de unt concentrat sau de unt. Pentru smântâna marcată, rata de încorporare este de 250 g pe tonă de grăsime din lapte. 8.2.2. Rezultatele pentru cele trei probe obținute în urma analizei produsului se utilizează la verificarea ratei și a omogenității de încorporare a marcatorilor, iar cel mai slab rezultat se compară cu următoarele limite: — 220,8 mg/kg (95 % din rata minimă de încorporare); — 158,3 mg/kg (70 % din rata minimă de încorporare). Concentrația marcatorului din proba cu rezultatul cel mai slab este utilizată prin interpolare între 220,8 mg/kg și 158,3 mg/kg.

8.3. Marcator obținut numai din păstăi de vanilie sau extracte integrale ale acesteia: 8.3.1. Rata de încorporare pentru 4-hidroxi-3-metoxibenzaldehidă est de 100 g pe tonă de unt concentrat sau de unt. Pentru smântâna marcată, rata de încorporare este de 100 g pe tonă de grăsime din lapte. 8.3.2. Rezultatele pentru cele trei probe obținute în urma analizei produsului se folosesc pentru verificarea ratei și a omogenității de încorporare a marcatorilor, iar cel mai slab rezultat se compară cu următoarele limite: — 78,3 mg/kg (95 % din rata minimă de încorporare); — 53,3 mg/kg (70 % din rata minimă de încorporare). Concentrația marcatorului din proba cu rezultatul cel mai slab este utilizată prin interpolare între 78,3 mg/kg și 53,3 mg/kg.

9. NOTE

9.1. Recuperarea vanilinei adăugate la un nivel de 250 mg/kg ulei de unt variază de la 97,0 la 103,8. Conținutul mediu identificat a fost de 99,9 %, cu o deviație standard de 2,7 %.

9.2. Soluția etalon conține 5 % soluție de extragere pentru a compensa creșterea suprafeței vârfului provocată de prezența a 5 % soluție de extragere în probă. Astfel, se poate opera o clasificare în funcție de înălțimea vârfului.

9.3. Analiza se bazează pe o curbă liniară de etalonare, cu intersecție cu punctul zero.

9.4. Folosindu-se soluții diluate adecvate de soluție etalon (4.5.2), se verifică liniaritatea în momentul realizării primei analize, iar apoi la intervale regulate și după modificări sau reparații la echipamentul HPLC. Vanilina poate fi degradată în acid vanilic, divanilină și alți compuși prin acțiunea enzimelor intrinseci în smântâna nepasteurizată sau produsele obținute din aceasta.









ANEXA VII

(Articolul 5)

DETECTAREA PRIN SPECTOMETRIE A ETIL ESTERULUI ACIDULUI BETA-APO-8'-CAROTENIC ÎN UNTUL CONCENTRAT ȘI ÎN UNT

1. OBIECTUL ȘI DOMENIUL DE APLICARE

Această metodă descrie o procedură de determinare cantitativă a etil esterului acidului beta-apo-8'-carotenic (ester apo-carotenic) în untul concentrat și în unt. Esterul apo-carotenic este suma tuturor substanțelor prezente într-un extract din probe prelevate în condițiile prevăzute pentru această metodă, care absorb lumină la 440 nm.

2. PRINCIPIU

Grăsimea din unt se dizolvă în eter de petrol și se măsoară absorbanța la 440 nm. Conținutul de ester apo-carotenic se determină prin raportare la un standard extern.

3. APARATURĂ

3.1. Pipete – gradate, cu capacitate de 0,25, 0,50, 0,75 și 1,0 ml

3.2. Spectrofotometru – adecvat utilizării la 440 nm (și la 447-449 nm) și prevăzut cu celule cu drum optic de 1 cm

3.3. Baloane cotate, de 20 ml și de 100 ml

3.4. Balanță analitică cu sensibilitate de 0,1 mg, cu o capacitate de cântărire având o precizie de 1 mg, cu o capacitate de citire de 0,1 mg

3.5. Cuptor, 45 °C ± 1 °C

3.6. Filtre fără cenușă cu filtrare rapidă

4. REACTIVI

Toți reactivii utilizați trebuie să fie de calitate analitică recunoscută.

4.1. Suspensie de acid apo-carotenic (aproximativ 20 %) 4.1.1. Conținutul suspensiei se determină astfel: Suspensia se încălzește între 45 °C și 50 °C și se omogenizează în recipientul original închis. Se cântăresc aproximativ 400 mg într-un balon cotat (100 ml), se dizolvă în 20 ml cloroform (4.4) și se completează volumul cu ciclohexan (4.5). Se diluează 5,0 ml din această soluție cu 100 ml de ciclohexan (soluția A). Se diluează 5,0 ml de soluție A cu ciclohexan până la 100 ml. Se măsoară absorbanța la 447-449 nm (se măsoară valoarea maximă față de o probă de ciclohexan ca probă martor, folosindu-se celule cu drum optic de 1 cm). Conținutul de ester apo-carotenic P (%) = (Absmax × 40 000)/(Msusp × 2 550) sau se dezvoltă: (Absmax /2 550) × (100/5) × (100/5) × (100/Msusp) Absmax = absorbanța soluției de măsurare la maximum Msusp = masa suspensiei (g) 2 550 = valoarea de referință Abs (1 %, 1 cm) P = Puritatea (conținutul) suspensiei (%) Notă: Suspensia de ester apo-carotenic este sensibilă la aer, căldură și lumină. Se poate păstra la loc rece timp de aproximativ 12 luni, în recipientul original închis (sigilat sub azot). După deschiderea recipientului, conținutul trebuie utilizat cât de repede posibil. 4.1.2. Soluția etalon de ester apo-carotenic, aproximativ 0,2 mg/ml Se cântăresc, cu o precizie de 1 mg, aproximativ 0,100 g de suspensie de ester apo-carotenic (4.1.1.) (W), se dizolvă în ligroină (4.2), se transferă cantitativ într-un balon cotat cu capacitate de 100 ml și se completează până la marcaj cu ligroină. Această soluție conține (W × P)/10 mg/ml de ester apo-carotenic. Notă: Soluția trebuie păstrată la rece și la adăpost de lumină. Soluția nefolosită se aruncă după o lună.

4.2. Ligroină (40-60 °C)

4.3. Sulfat de sodiu anhidru, granulat, deshidratat în prealabil la 102 °C timp de 2 ore

4.4. Cloroform

4.5. Ciclohexan

5. PROCEDURĂ

5.1. Prepararea probei de analiză

5.1.1. Unt concentrat

Proba se topește în cuptor la aproximativ 45 °C.

5.1.2. Unt

Proba se topește în cuptor la aproximativ 45 °C și se filtrează o parte reprezentativă printr-un filtru care conține aproximativ 10 g de sulfat de sodiu anhidru (4.3) într-un mediu protejat de lumina naturală sau artificială puternică și se păstrează la 45 °C. Se colectează o cantitate adecvată de grăsime din unt.

5.2. Determinare

Se cântărește, cu o precizie de 1 mg, aproximativ 1 g de unt concentrat [sau grăsime extrasă din unt (5.1.2)], (M). Se transferă cantitativ într-un balon cotat de 20 ml (V), folosindu-se ligroină (4.2), se completează până la marcaj și se amestecă bine.

Se transferă o parte alicotă într-o celulă de 1 cm și se măsoară absorbanța la 440 nm, față de o probă martor de ligroină. Concentrația de ester apo-carotenic în soluție se determină conform curbei de etalonare (C μg/ml).

5.3. Calibrare

Se pipetează 0, 0,25, 0,5, 0,75 și 1,0 ml de soluție etalon de ester apo-carotenic (4.1.2) în cinci baloane cotate de 100 ml. Se diluează la volum cu ligroină (4.2) și se amestecă.

Concentrațiile aproximative ale soluției variază între 0 și 2 μg/ml și se calculează cu precizie prin referire la concentrația soluției etalon (4.1.2) (W × P)/10 mg/ml. Se măsoară absorbanța la 440 nm față de o probă martor de ligroină (4.2).

Valorile absorbanței se reprezintă pe axa y, iar pe axa x se reprezintă concentrația esterului apo-carotenic. Se calculează ecuația curbei de etalonare.

6. CALCULAREA REZULTATELOR

6.1. Conținutul de ester apo-carotenic, exprimat în mg/kg de produs, se calculează după cum urmează: Unt concentrat: (C × V)/M Unt: 0,82 (C × V)M unde: C = conținutul de ester apo-carotenic, în μg/ml, citit de pe curba de etalonare (5.3); V = volumul (ml) soluției de analiză (5.2); M = masa (g) cantității analizate (5.2); 0,82 = factorul de corecție pentru conținutul de grăsime al untului.

7. PRECIZIA METODEI

7.1. Repetabilitate

7.1.1. Analiza untului

Diferența dintre rezultatele a două determinări efectuate în cel mai scurt interval de timp posibil de un operator care utilizează aceeași aparatură pe material de analiză identic nu trebuie să depășească 1,4 mg/kg.

7.1.2. Analiza untului concentrat

Diferența dintre rezultatele a două determinări efectuate în cel mai scurt interval de timp posibil de un operator care utilizează aceeași aparatură pe material de analiză identic nu trebuie să depășească 1,6 mg/kg.

7.2. Reproductibilitate

7.2.1. Analiza untului

Diferența dintre rezultatele a două determinări efectuate de operatori din laboratoare diferite care utilizează aparatură diferită pe material de analiză identic nu trebuie să depășească 4,7 mg/kg.

7.3. Analiza untului concentrat

Diferența dintre rezultatele a două determinări efectuate de operatori din laboratoare diferite care utilizează aparatură diferită pe material de analiză identic nu trebuie să depășească 5,3 mg/kg.

7.4. Sursa datelor de precizie

Datele de precizie au fost determinate printr-un experiment realizat în 1995, în cadrul căruia au participat 11 laboratoare și s-au folosit 12 probe urmărite (șase duplicate probă martor) pentru unt și 12 probe urmărite (șase duplicate probă martor) pentru unt concentrat.

8. LIMITELE DE TOLERANȚĂ

8.1. Pentru a verifica marcarea corectă a produsului, trebuie prelevate trei probe din produsul studiat.

8.2. Unt 8.2.1. Rata de încorporare pentru unt, având în vedere absorbanța de fond, este de 22 mg/kg. 8.2.2. Rezultatele pentru cele trei probe obținute în urma analizei produsului se utilizează la verificarea ratei și a omogenității de încorporare a marcatorilor, iar cel mai slab rezultat se compară cu următoarele limite: — 17,7 mg/kg (95 % din rata minimă de încorporare); — 12,2 mg/kg (70 % din rata minimă de încorporare). Concentrația marcatorului din proba cu rezultatul cel mai slab este utilizată prin interpolare între 17,7 mg/kg și 12,2 mg/kg.

8.3. Unt concentrat 8.3.1. Rata de încorporare pentru untul concentrat, având în vedere absorbanța de fond, este de 24 mg/kg. Rezultatele pentru cele trei probe obținute în urma analizei produsului se utilizează la verificarea ratei și a omogenității de încorporare a marcatorilor, iar cel mai slab rezultat se compară cu următoarele limite: — 19,2 mg/kg (95 % din rata minimă de încorporare); — 13,2 mg/kg (70 % din rata minimă de încorporare). Concentrația marcatorului din proba cu rezultatul cel mai slab este utilizată prin interpolare între 19,2 mg/kg și 13,2 mg/kg.









ANEXA VIII

(Articolul 5)

DETERMINAREA SITOSTEROLULUI SAU A STIGMASTEROLULUI DIN UNT ȘI UNT CONCENTRAT PRIN CROMATOGRAFIA ÎN FAZĂ GAZOASĂ CU COLOANĂ CAPILARĂ

1. OBIECTUL ȘI DOMENIUL DE APLICARE

Metoda implică o procedură care permite determinarea cantitativă a sitosterolului și a stigmasterolului din unt și din untul concentrat. Conținutul de sitosterol reprezintă suma cantităților de β-sitosterol și de 22-dihidro-β-sitosterol, ceilalți sitosteroli fiind considerați nesemnificativi.

2. PRINCIPIU

Untul sau untul concentrat este saponificat cu hidroxid de potasiu într-o soluție de etanol, iar substanțele nesaponificabile sunt extrase cu ajutorul dietil eterului.

Sterolii se transformă în trimetil-silil-eteri și sunt analizați prin cromatografie în fază de gaz cu coloană capilară prin raportare la un etalon intern/betulina.

3. APARATURA

3.1. Balon de saponificare de 150 ml, dotat cu un refrigerator cu reflux cu capete rodate

3.2. Conducte de decantare de 500 ml

3.3. Baloane de 250 ml

3.4. Conducte de egalizare a presiunii, de 250 ml sau cu o capacitate similară, pentru a colecta dietil eterul rezidual

3.5. Coloană de sticlă de 350 mm × 20 mm, prevăzută cu un racord cu frită

3.6. Baie de apă sau izotermă

3.7. Eprubete de reacție de 2 ml

3.8. Cromatograf cu gaz care poate fi utilizat cu coloană capilară, prevăzut cu un dispozitiv de scindare format din următoarele: 3.8.1. etuvă cu termostat pentru coloane, care poate menține temperatura dorită cu o precizie de ±1 °C; 3.8.2. injector termoreglabil; 3.8.3. detector cu ionizare în flacără și convertor-amplificator; 3.8.4. integrator-înregistrator care poate fi utilizat împreunăc cu convertorul-amplificator (3.8.3).

3.9. Coloană capilară din sticlă de siliciu acoperită în întregime de BP1 sau de o substanță echivalentă (sau orice altă coloană cu rezoluție cel puțin egală) în strat uniform cu grosimea de 0,25 μm; coloana trebuie să poată reduce derivații trimetil-silil ai lanosterolului și ai sitosterolului. Este recomandabil să se utilizeze o coloană cu lungimea de 12 m și diametrul intern de 0,2 mm.

3.10. Microseringă cu ac din oțel inoxidabil de 1 μl pentru cromatografie cu gaz.

4. REACTIVI

Toți reactivii utilizați trebuie să fie de calitate analitică recunoscută. Apa utilizată trebuie să fie apă distilată sau apă de o puritate cel puțin echivalentă.

4.1. Etanol, cu o puritate de cel puțin 95 %

4.2. Hidroxid de potasiu, soluție 60 %, prin dizolvarea a 600 g de hidroxid de potasiu (minimum 85 %) în apă, la care se adaugă apă până la 1 l

4.3. Betulină cu o puritate de cel puțin 99 % 4.3.1. Soluții de betulină în eter dietilic (4.4) 4.3.1.1. Concentrația soluției de betulină utilizată pentru determinarea sitosterolului trebuie să fie de 1,0 mg/ml. 4.3.1.2. Concentrația soluției de betulină utilizată pentru determinarea stigmasterolului trebuie să fie de 0,4 mg/ml.

4.4. Eter dietilic de puritate analitică (fără peroxizi sau reziduuri).

4.5. Sulfat de sodiu anhidru, granulat, deshidratat în prealabil la 102 °C timp de 2 ore.

4.6. Reactiv de sililare, de exemplu, TRI-SIL (poate fi procurat de la Pierce Chemical Co., Categoria nr. 49001) sau un reactiv echivalent (Important: TRI-SIL este inflamabil și toxic, coroziv și are un posibil potențial cancerigen. Personalul de laborator trebuie să cunoască normele de siguranță aplicabile în cazul utilizării TRI-SIL și trebuie să ia toate măsurile de precauție care se impun).

4.7. Lanosterol

4.8. Sitosterol, cu puritate cunoscută, mai mare sau egală cu 90 % (P) Nota 1: Puritatea materialelor etalon utilizate pentru calibrare trebuie determinată prin metoda de normalizare. Se presupune că toți sterolii din probă sunt reprezentați în cromatogramă, că suprafața totală a vârfurilor reprezintă 100 % din compușii sterolilor și că sterolii dau aceeași reacție la detector. Liniaritatea sistemului trebuie validată pentru nivelurile de concentrație luate în calcul. 4.8.1. Soluție etalon de sitosterol: se prepară o soluție cu o precizie de 0,001 mg/ml, conținând aproximativ 0,5 mg/ml (W1) de sitosterol (4.8) în eter dietilic (4.4)

4.9. Stigmasterol, cu puritate cunoscută, mai mare sau egală cu 90 % (P) 4.9.1. Soluție etalon de stigmasterol: se prepară o soluție cu o precizie de 0,001 mg/ml, conținând aproximativ 0,2 mg/ml (W1) de stigmasterol (4.9) în eter dietilic (4.4)

4.10. Amestec pentru testul de rezoluție. Se prepară o soluție conținând 0,05 mg/ml de lanosterol (4.7) și 0,5 mg/ml de sitosterol (4.8) în eter dietilic (4.4)

5. METODĂ

5.1. Prepararea soluțiilor etalon pentru cromatografie

Se adaugă soluția etalon intern (4.3.1) la soluția etalon de sterol adecvată și, simultan, la proba saponificată (a se vedea 5.2.2).

5.1.1. Soluția cromatografică etalon de sitosterol: se transferă 1 ml de soluție etalon de sitosterol (4.8.1) în fiecare dintre cele două eprubete de reacție (3.7) și se elimină dietil eterul sub flux de azot. Se adaugă 1 ml de soluție etalon intern (4.3.1.1) și se elimină dietil eterul sub flux de azot.

5.1.2. Soluția cromatografică etalon de stigmasterol: se transferă 1 ml de soluție etalon de stigmasterol (4.9.1) în fiecare dintre cele două eprubete de reacție (3.7) și se elimină dietil eterul sub flux de azot. Se adaugă 1 ml de soluție etalon intern (4.3.1.2) și se elimină dietil eterul sub flux de azot.

5.2. Prepararea substanțelor nesaponificabile

5.2.1. Se topește proba de unt la o temperatură de maximum 35 °C; se amestecă cu grijă. Se cântărește, cu o precizie de 1 mg, aproximativ 1 g de unt (W2) sau de unt concentrat (W2) într-un balon de 150 ml (3.1). Se adaugă 50 ml de etanol (4.1) și 10 ml de soluție de hidroxid de potasiu (4.2). Se adaptează refrigeratorul cu reflux și se aduce la aproximativ 75 °C timp de 30 de minute. Se deconectează refrigeratorul și se lasă balonul să se răcească la temperatura camerei.

5.2.2. Se adaugă 1,0 ml de soluție etalon intern în balon (4.3.1.1), în cazul în care se determină sitosterolul, sau (4.3.1.2), în cazul în care se determină stigmasterolul. Se amestecă bine. Se transferă cantitativ conținutul balonului într-o conductă de decantare de 500 ml (3.2), se spală balonul cu 50 ml de apă, apoi cu 250 ml de eter dietilic (4.4). Se agită puternic conducta de decantare timp de 2 minute și se lasă fazele să se separe. Se elimină faza apoasă inferioară și se spală faza eterică agitându-se 4 părți alicote succesive de 100 ml apă. Nota 2: Pentru a evita formarea unei emulsii, este neapărat necesar ca primele două spălări cu apă să se efectueze ușor (10 rotații). Pentru a treia spălare, se poate agita mai puternic timp de 30 de secunde. În cazul în care se formează o emulsie, aceasta poate fi eliminată prin adăugarea a 5 până la 10 ml de etanol. În cazul în care se adaugă etanol, este absolut necesar să se efectueze încă două spălări puternice cu apă.

5.2.3. Se trece faza eterică limpede și desaponificată pe o coloană de sticlă (3.5) care conține 30 g de sulfat de sodiu anhidru (4.5). Se colectează eterul într-un balon de 250 ml (3.3). Se adaugă bile antiproiecție și se evaporă până la uscare aproape completă într-o baie de apă sau într-o izotermă, colectându-se solvenții care trebuie eliminați. Nota 3: În cazul în care anumite părți din probă se evaporă în uscat la o temperatură prea ridicată, este posibil să se piardă cantități de sterol.

5.3. Prepararea trimetil-silil-eterilor

5.3.1. Se transferă soluția de eter rămasă în balon într-o eprubetă de reacție de 2 ml (3.7) cu ajutorul a 2 ml de dietil eter și se elimină eterul sub flux de azot. Se spală balonul cu două părți alicote suplimentare de 2 ml de eter dietilic, transferându-se conținutul în eprubetă și eliminându-se eterul de fiecare dată sub flux de azot.

5.3.2. Se sililează proba prin adăugarea a 1 ml de TRI-SIL (4.6). Se astupă eprubeta și se agită puternic pentru a produce dizolvarea. În cazul în care proba nu s-a dizolvat complet, se aduce la temperatura de 65-70 °C. Se lasă să stea cel puțin 5 minute înainte de a se injecta în cromatograful cu gaz. Se sililează etaloanele în același mod ca și probele. Se sililează amestecul pentru testul de rezoluție (4.10) în același mod ca și probele. Nota 4: Sililarea trebuie efectuată într-un mediu anhidru. Sililarea incompletă a betulinei se recunoaște prin obținerea unui al doilea vârf apropiat de cel al betulinei. Prezența etanolului în timpul sililării va interfera cu procesul de sililare. Acest fapt poate fi consecința unei spălări insuficiente în momentul extragerii. În cazul în care această problemă persistă, în etapa de extragere se va include o a cincea spălare, cu agitare puternică timp de 30 de secunde.

5.4. Analiza prin cromatografie cu gaz

5.4.1. Alegerea condițiilor pentru procedură

Se instalează cromatograful cu gaz conform instrucțiunilor producătorului.

Condițiile indicate pentru procedură sunt următoarele:

— temperatura coloanei: 265 °C;

— temperatura injectorului: 265 °C;

— temperatura detectorului: 300 °C;

— debitul gazului vector: 0,6 ml/min;

— presiunea hidrogenului: 84 kPa;

— presiunea aerului: 155 kPa;

— fracționarea probei: de la 10:1 la 50:1; raportul de fracționare trebuie optimizat în funcție de instrucțiunile producătorului și de liniaritatea răspunsului detectorului și validat ulterior în funcție de intervalele de concentrații luate în considerare. — Nota 5: Curățarea regulată a camerei de vaporizare este deosebit de importantă.

— cantitatea de substanță injectată: 1 μl de soluție TMSE.

Se lasă sistemul să se echilibreze și se obține un răspuns suficient de stabil înainte de a se efectua vreo analiză.

Aceste condiții pot fi modificate în funcție de caracteristicile coloanei și ale cromatografului cu gaz, pentru a se obține cromatograme care să îndeplinească condițiile următoare:

— vârful sitosterolului trebuie să prezinte o rezoluție suficientă față de lanosterol. Figura 1 prezintă o cromatogramă tipică, cea care trebuie obținută pentru un amestec sililat prin testul de rezoluție (4.10);

— timpii relativi de retenție ai sterolilor de mai jos trebuie să fie de aproximativ: — colesterol: 1,0; stigmasterol: 1,3; sitosterol: 1,5; betulină: 2,5;

— timpul de retenție al betulinei trebuie să fie de aproximativ 24 minute.

5.4.2. Protocolul de analiză

Se injectează 1 μl de soluție etalon sililată (stigmasterol sau sitosterol) și se ajustează parametrii de calibrare ai integratorului.

Se injectează din nou 1 μl de soluție etalon sililată pentru a se determina coeficientul de răspuns față de betulină.

Se injectează 1 μl de soluție de probă sililată și se măsoară suprafața vârfurilor. Fiecare serie de probe trebuie precedată și urmată de o injectare de soluție etalon.

În general, injectarea soluției de probă se poate efectua după o serie de șase probe.

Nota 6: Integrarea vâ