2009R0073 — RO — 03.10.2009 — 001.001

Acest document reprezintă un instrument de documentare, iar instituţiile nu îşi asumă responsabilitatea pentru conţinutul său.

Astfel cum a fost modificat prin:









▼B

REGULAMENTUL (CE) NR. 73/2009 AL CONSILIULUI

din 19 ianuarie 2009

de stabilire a unor norme comune pentru sistemele de ajutor direct pentru agricultori în cadrul politicii agricole comune și de instituire a anumitor sisteme de ajutor pentru agricultori, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1290/2005, (CE) nr. 247/2006, (CE) nr. 378/2007 și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1782/2003







CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolele 36 și 37 și articolul 299 alineatul (2), având în vedere Actul de aderare din 1979, în special alineatul (6) din Protocolul nr. 4 privind bumbacul atașat la acesta, având în vedere propunerea Comisiei, având în vedere avizul Parlamentului European ( 1 ), având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European ( 2 ), având în vedere avizul Comitetului Regiunilor ( 3 ), întrucât: (1) Reformele politicii agricole comune (PAC) convenite în 2003 și 2004 au inclus dispoziții în vederea evaluării eficienței acestora. În acest context, Comisia a prezentat la 20 noiembrie 2007 Parlamentului European și Consiliului o comunicare intitulată „Pregătire în vederea verificării eficienței reformei PAC”. Ar trebui luate în considerare atât comunicarea respectivă și discuțiile purtate ulterior asupra principalelor elemente ale acesteia de către Parlamentul European, Consiliu, Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor, cât și numeroasele contribuții reieșite în urma consultării publice. (2) Experiența dobândită în urma punerii în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin ( 4 ) arată în mod special că anumite elemente ale mecanismului de ajutor ar trebui modificate. În special, decuplarea ajutorului direct ar trebui extinsă și funcționarea schemei de plată unică ar trebui simplificată. De asemenea, Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 a fost modificat în mod substanțial de mai multe ori. În contextul acestor evoluții și în scopul asigurării clarității, regulamentul menționat ar trebui abrogat și înlocuit cu prezentul regulament. (3) Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 a instituit principiul conform căruia agricultorii care nu respectă anumite cerințe în domeniile sănătății publice, al sănătății animalelor și al sănătății plantelor, al mediului și al bunăstării animalelor fac obiectul reducerii sau al excluderii de la ajutorul direct. Acest sistem de „ecocondiționalitate” este parte integrantă din ajutorul comunitar în domeniul plăților directe și ar trebui, prin urmare, menținut. Cu toate acestea, experiența a demonstrat că numeroase cerințe din cadrul domeniului de aplicare a ecocondiționalității nu sunt suficient de pertinente pentru activitatea agricolă sau pentru terenurile agricole sau vizează mai degrabă autoritățile naționale decât agricultorii. Prin urmare, domeniul de aplicare a ecocondiționalității ar trebui modificat. (4) În plus, pentru a se evita ca terenurile agricole să fie abandonate și pentru a se asigura menținerea lor în bune condiții agricole și de mediu, Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 a stabilit un cadru comunitar în care statele membre adoptă standarde care să țină seama de caracteristicile zonelor în cauză, inclusiv de caracteristicile pedologice și climatice, precum și de tipurile de exploatare agricolă existente, de utilizarea terenurilor, rotația culturilor, practicile agricole și de structura exploatațiilor. Acest cadru ar trebui menținut. Cu toate acestea, experiența a demonstrat că relevanța și efectele benefice ale anumitor standarde nu sunt suficiente pentru a justifica punerea acestora în aplicare de către toate statele membre. În consecință, aceste standarde ar trebui să devină opționale pentru statele membre. Cu toate acestea, pentru a asigura faptul că acest cadru este cât mai consistent cu putință, un standard nu ar trebui să fie opțional în cazul în care, înainte de 2009, statul membru în cauză a definit deja o cerință minimă pe baza acestui standard sau atunci când există norme naționale care abordează un astfel de standard. (5) Eliminarea, în conformitate cu prezentul regulament, a acțiunii de cultivare obligatorie a terenurilor în scopuri necomerciale din cadrul schemei de plată unică poate avea, în anumite cazuri, efecte adverse asupra mediului, în special în ceea ce privește anumite particularități ale peisajului. În consecință, se impune consolidarea dispozițiilor comunitare care vizează protejarea particularităților specifice ale peisajului. În anumite situații, ar trebui să fie posibil pentru un stat membru să asigure stabilirea și/sau menținerea habitatelor. (6) Protejarea și gestionarea apelor în cadrul activităților agricole a devenit treptat o problemă în anumite zone. În consecință, cadrul comunitar pentru bune condiții agricole și de mediu ar trebui, de asemenea, consolidat, pentru a proteja apa împotriva poluării și a formării de șiroaie și pentru a gestiona utilizarea apei. (7) Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 a recunoscut efectul pozitiv asupra mediului al pășunilor permanente. Ar trebui menținute măsurile stipulate în respectivul regulament care urmăresc să încurajeze menținerea pășunilor permanente existente, pentru a oferi garanții împotriva transformării masive a acestora în terenuri arabile. (8) Pentru a obține un echilibru mai bun între instrumentele politice concepute pentru promovarea unei agriculturi durabile și cele concepute pentru încurajarea dezvoltării rurale, s-a introdus un sistem de reducere progresivă obligatorie a plăților directe („modularea”) prin Regulamentul (CE) nr. 1782/2003. Acest sistem ar trebui menținut și ar trebui să includă scutiri pentru plățile directe de până la 5 000 EUR. (9) Economiile realizate prin modulare sunt folosite pentru finanțarea măsurilor din cadrul politicii de dezvoltare rurală. De la adoptarea Regulamentului (CE) nr. 1782/2003, sectorul agricol s-a confruntat cu noi provocări importante, cum ar fi schimbările climatice și importanța tot mai mare a bioenergiei, precum și necesitatea unei mai bune gestionări a apei și a unei protecții mai eficiente a biodiversității. Comunitatea, ca parte a Protocolului de la Kyoto ( 5 ), a fost solicitată să își adapteze politicile în contextul considerațiilor privind schimbările climatice. În plus, în urma unor probleme majore privind deficitul de apă și seceta, în concluziile sale din 30 octombrie 2007 intitulate „Deficitul de apă și seceta”, Consiliul a considerat că problemele legate de gestionarea apei în agricultură ar trebui să fie abordate mai în detaliu. De asemenea, în concluziile sale din 18 decembrie 2006 intitulate „Oprirea pierderii biodiversității”, Consiliul a subliniat că protejarea biodiversității rămâne o provocare majoră și, cu toate că s-au făcut progrese reale în acest sens, atingerea țintei privind biodiversitatea stabilite de Comunitate pentru 2010 va implica eforturi suplimentare. Mai mult, deoarece inovarea poate contribui, în special, la dezvoltarea de noi tehnologii, produse și procese, aceasta va sprijini eforturile de abordare a acestor noi provocări. Expirarea regimului cotelor de lapte în 2015 în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului din 22 octombrie 2007 de instituire a unei organizări comune a piețelor agricole și privind dispoziții specifice referitoare la anumite produse agricole ( 6 ), va necesita eforturi specifice din partea agricultorilor din sectorul lactatelor pentru a se adapta la condițiile aflate în schimbare, în special în regiunile defavorizate. Prin urmare, se impune ca această situație specială să fie, de asemenea, definită drept o nouă provocare pe care statele membre ar trebui să o poată aborda pentru a asigura o tranziție fără probleme a sectoarelor lor ale produselor lactate. (10) Comunitatea conștientizează nevoia de a aborda aceste noi provocări în cadrul politicilor sale. În domeniul agricol, programele de dezvoltare rurală adoptate în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului din 20 septembrie 2005 privind sprijinul pentru dezvoltarea rurală acordat din Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) ( 7 ) constituie un instrument de lucru adecvat pentru abordarea acestor probleme. Pentru a permite statelor membre să își revizuiască programele de dezvoltare rurală în consecință, fără să li se ceară să reducă din activitățile actuale de dezvoltare rurală din alte regiuni, trebuie puse la dispoziția acestora fonduri suplimentare. Cu toate acestea, perspectiva financiară pentru perioada 2007-2013 nu prevede mijloace financiare suficiente pentru a consolida în mod adecvat politica comunitară de dezvoltare rurală. În aceste condiții, o mare parte din resursele financiare necesare ar trebui mobilizate prin intermediul asigurării unor reduceri progresive ale plăților directe prin modulare. (11) Distribuirea ajutorului direct pentru venit agricultorilor este caracterizată de alocarea unei mari cantități din plăți unui număr destul de redus de mari beneficiari. Este evident că marii beneficiari nu necesită același nivel de ajutor unitar pentru ca obiectivul privind ajutorul pentru venit să fie atins în mod eficient. În plus, potențialul de adaptare facilitează funcționarea marilor beneficiari cu niveluri mai mici de ajutor unitar. Este deci corect să se preconizeze ca agricultorii care beneficiază de un nivel ridicat al ajutorului să aibă o contribuție specială la finanțarea măsurilor de dezvoltare rurală referitoare la abordarea noilor provocări. În consecință, este oportun să se instituie un mecanism care să prevadă o reducere sporită a a plăților mai mari, fondurile obținute în acest fel urmând să fie folosite în abordarea noilor provocări din cadrul dezvoltării rurale. (12) Situarea geografică deosebită a regiunilor ultraperiferice, precum și insularitatea lor, dimensiunea redusă, terenurile muntoase și clima acestora impun sarcini suplimentare sectoarelor agricole aferente. Pentru a atenua aceste sarcini și constrângeri ar trebui să se prevadă o derogare de la obligația de a pune în aplicare reducerea modulării în cazul agricultorilor din zonele ultraperiferice. (13) Ratele crescute ale modulării obligatorii trebuie luate în considerare de acele state membre care au optat pentru punerea în aplicare a unui sistem de modulare voluntară. Regulamentul (CE) nr. 378/2007 al Consiliului din 27 martie 2007 de stabilire a normelor pentru modularea voluntară a plăților directe prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori ( 8 ) ar trebui, prin urmare, să fie modificat în consecință. (14) Cuantumurile rezultate în urma aplicării unui procentaj de 5 puncte care corespunde reducerilor modulării determinate în Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 ar trebui alocate între statele membre în conformitate cu aceleași criterii stabilite în regulamentul în cauză, respectiv, pe baza unor criterii obiective, stabilindu-se faptul că un anumit procent din aceste sume urmează să rămână în statele membre în care au fost generate. Ținând seama de modificările structurale care rezultă în urma anulării intervenției pentru secară, ar trebui menținute măsuri specifice pentru anumite regiuni de producție a secarei care să fie finanțate din sumele generate prin modulare. În plus, sumele obținute în urma punerii în aplicare a unei noi reduceri a modulării ar trebui să fie puse la dispoziția statelor membre în care au fost generate. (15) Pentru a facilita funcționarea modulării, în special cu privire la procedurile pentru acordarea de plăți directe agricultorilor și la transferurile în cadrul programelor de dezvoltare rurală, ar trebui să se determine plafoane nete pentru fiecare stat membru, pentru a limita plățile care trebuie efectuate către agricultori în urma punerii în aplicare a modulării. Pentru a lua în considerare specificitatea sprijinului PAC în regiunile ultraperiferice și faptul că plățile directe nu fac obiectul modulării, plafonul net pentru statele membre vizate nu ar trebui să includă plățile directe în aceste regiuni. Prin urmare, Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 al Consiliului din 21 iunie 2005 privind finanțarea politicii agricole comune ( 9 ) ar trebui modificat în consecință. (16) Agricultorii din noile state membre care au aderat la Uniunea Europeană la 1 mai 2004 sau ulterior primesc plăți directe pe baza unui mecanism de introducere treptată prevăzut în actele de aderare ale acestora. Pentru a obține un echilibru corect între instrumentele politice concepute pentru promovarea unei agriculturi durabile și cele concepute pentru a încuraja dezvoltarea rurală, sistemul de modulare trebuie pus în aplicare în cazul agricultorilor din noile state membre numai în momentul în care nivelul plăților directe aplicabil în statele membre respective este egal cu nivelul aplicabil în statele membre altele decât noile state membre. (17) Modularea nu ar trebui să reducă suma netă plătită unui agricultor dintr-un nou stat membru sub valoarea sumei de plătit unui agricultor similar din statele membre altele decât noile state membre. Prin urmare, odată ce modularea devine aplicabilă agricultorilor din noile state membre, rata reducerii ar trebui limitată la diferența dintre nivelul din calendarul de introducere treptată și nivelul din statele membre altele decât noile state membre în urma punerii în aplicare a modulării. În plus, modularea ar trebui luată în considerare la acordarea plăților directe naționale complementare către agricultorii din noile state membre cărora li se aplică modularea. (18) Pentru ca sumele destinate finanțării PAC să respecte plafoanele anuale fixate în perspectiva financiară, ar trebui menținut mecanismul financiar prevăzut în Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 prin care nivelul de ajutor direct este modificat în cazul în care estimările indică faptul că plafonul rubricii 2, cu o marjă de siguranță de 300 000 000 EUR, va fi depășit într-un exercițiu financiar dat. Luând în considerare nivelurile plăților directe pentru agricultorii din noile state membre ca rezultat al introducerii treptate și în cadrul punerii în aplicare a mecanismului de introducere treptată, în cazul tuturor plăților directe acordate în noile state membre, acest instrument de disciplină financiară să fie pus în aplicare în statele membre respective numai în momentul în care nivelul plăților directe aplicabile în statele membre respective este cel puțin egal cu nivelul aplicabil în statele membre altele decât noile state membre. Având în vedere importanța deosebită în cadrul bugetului general al Comunităților Europene a resurselor menționate la articolul 2 alineatul (1) litera (c) din Decizia 2007/436/CE, Euratom a Consiliului din 7 iunie 2007 privind sistemul de resurse proprii al Comunităților Europene ( 10 ), este adecvat să se prevadă, în mod excepțional, adoptarea de către Consiliu a deciziei necesare pentru aplicarea instrumentului de disciplină financiară pe baza unei propuneri a Comisiei. (19) Pentru a ajuta agricultorii să respecte standardele unei agriculturi moderne de calitate superioară, este necesar ca statele membre să continue să inițieze un sistem cuprinzător de consultanță destinat exploatațiilor agricole prevăzut de Regulamentul (CE) nr. 1782/2003. Acest sistem de consultanță agricolă ar trebui să contribuie la o mai mare sensibilizare a agricultorilor cu privire la raporturile dintre fluxul de materii și procesele agricole, pe de o parte, și standardele de mediu, de siguranță a produselor alimentare, de sănătate și de bunăstare a animalelor, pe de altă parte, fără să afecteze în vreun fel obligațiile și responsabilitățile agricultorilor în ceea ce privește respectarea standardelor în cauză. (20) Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 prevede obligația statelor membre de a lua măsurile necesare pentru a se asigura că tranzacțiile finanțate efectuate din Fondul european de garantare agricolă (FEGA) sunt aplicate efectiv și în mod corect și de a preveni și corecta neregulile. În acest scop, acestea ar trebui să pună în practică un sistem integrat de administrare și control pentru plățile directe. Pentru a îmbunătăți eficacitatea și controlul ajutoarelor comunitare, statele membre ar trebui să fie autorizate să utilizeze sistemul integrat și în cazul schemelor comunitare care nu sunt prevăzute de prezentul regulament. (21) Ar trebui menținute elementele principale ale sistemului integrat de administrare și control și, în special, dispozițiile privind o bază de date electronică, un sistem de identificare a parcelelor agricole, cererile de ajutor ale agricultorilor, un sistem de control armonizat în cadrul schemei de plată unică, un sistem pentru identificarea și înregistrarea drepturilor la plată. (22) Gestionarea sumelor mici este o sarcină împovărătoare pentru autoritățile competente ale statelor membre. Pentru a evita o sarcină administrativă excesivă, statele membre ar trebui, în general, să nu acorde plăți directe în cazul în care plățile ar fi mai mici de 100 EUR sau în cazul în care suprafața eligibilă a exploatației pentru care se solicită ajutor ar fi mai mică de un hectar. Cu toate acestea, deoarece structurile economiilor agricole ale statelor membre variază în mod considerabil și pot diferi în mod semnificativ de structura medie a exploatațiilor din Comunitate, ar trebui instituite dispoziții speciale pentru a le permite statelor membre să aplice praguri minime care să reflecte propria lor situație. Datorită structurii foarte specifice a activităților agricole în regiunile ultraperiferice și în insulele din Marea Egee, aceste regiuni nu ar trebui să fie supuse aplicării unui prag minim. Mai mult, statele membre ar trebui să aibă dreptul de a opta pentru punerea în aplicare a unuia din cele două tipuri de prag minim, luând în considerare particularitățile structurilor sectoarelor lor agricole. Având în vedere că drepturile de plată speciale le-au fost alocate agricultorilor deținători ai așa-numitelor exploatații agricole „fără teren”, punerea în aplicare a pragului bazat pe hectare ar fi ineficientă. În consecință, suma minimă legată de ajutorul mediu ar trebui să se aplice acestor agricultori. Pentru a se asigura tratamentul egal al agricultorilor ale căror plăți directe sunt supuse introducerii treptate, pragul minim ar trebui să se bazeze pe sumele finale care urmează să fie acordate la încheierea procesului de introducere treptată. (23) Experiența punerii în aplicare a schemei de plată unică demonstrează că ajutorul decuplat pe venit a fost, în anumite cazuri, acordat unor beneficiari în cazul cărora activitățile agricole reprezentau numai o parte nesemnificativă a ansamblului activităților economice ale acestora sau în cazul cărora domeniul de activitate nu viza sau viza doar parțial efectuarea unei activități agricole. Pentru a evita alocarea ajutorului pe venit din domeniul agricol unor asemenea beneficiari și pentru a garanta că ajutorul comunitar este folosit în întregime în scopul asigurării unui standard de viață echitabil pentru comunitatea agricolă, statele membre ar trebui să fie autorizate, în cazul în care are loc o asemenea alocare, să nu acorde plăți directe unor astfel de persoane fizice sau juridice în temeiul prezentului regulament. (24) Autoritățile naționale competente ar trebui să efectueze integral plățile către beneficiari, prevăzute în cadrul schemelor comunitare de sprijin, sub rezerva reducerilor prevăzute în prezentul regulament și în perioadele stabilite. În scopul creșterii flexibilității gestionării plăților directe, statelor membre li se dă dreptul să efectueze plăți directe în până la două tranșe pe an. (25) Schemele de sprijin din cadrul PAC prevăd un ajutor direct pentru venit, în special pentru a asigura un nivel de viață echitabil pentru populația agricolă. Acest obiectiv este strâns legat de conservarea zonelor rurale. Pentru a se evita orice alocare incorectă a fondurilor comunitare, nu ar trebui efectuată nicio plată de ajutor către agricultorii care au creat în mod artificial condițiile necesare pentru a beneficia de aceste plăți. (26) Pentru a îndeplini obiectivele PAC, schemele comune de sprijin trebuie adaptate circumstanțelor și, dacă este cazul, în termene foarte scurte. Prin urmare, beneficiarii nu trebuie să considere condițiile de acordare a ajutoarelor imuabile și trebuie să fie pregătiți pentru o eventuală revizuire a acestora în funcție de evoluțiile economice sau de situația bugetară. (27) Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 a stabilit o schemă de plată unică care a combinat diversele mecanisme de ajutor existente într-o schemă unică de plăți directe decuplate. Experiența punerii în aplicare a schemei de plată unică demonstrează că unele elemente pot fi simplificate în favoarea agricultorilor și a administrațiilor. Mai mult, dat fiind faptul că schema de plată unică a fost între timp pusă în aplicare de toate statele membre cărora li s-a cerut acest lucru, anumite dispoziții care erau legate de punerea în aplicare inițială au devenit caduce și, în consecință, ar trebui modificate. În acest context, în unele cazuri s-a detectat un număr semnificativ de drepturi de plată neutilizate. Pentru a evita o asemenea situație și luând în considerare faptul că agricultorii sunt deja familiarizați cu modul de funcționare a schemei de plată unică, perioada stabilită inițial pentru înapoierea drepturilor de plată nefolosite la rezerva națională ar trebui redusă la doi ani. (28) Elementele principale ale schemei de plată unică ar trebui păstrate. În special, determinarea plafoanelor naționale ar trebui să garanteze faptul că nivelul total al ajutorului și al drepturilor nu depășește constrângerile bugetare actuale. Statele membre ar trebui, de asemenea, să inițieze o rezervă națională care să poată fi folosită pentru a facilita participarea noilor agricultori la schemă sau să ia în considerare nevoile specifice din anumite regiuni. Ar trebui stabilite norme privind transferul și utilizarea drepturilor de plată pentru a împiedica transferul cu caracter speculativ și acumularea de drepturi de plată în absența unei baze agricole corespunzătoare. (29) Integrarea progresivă a altor sectoare în cadrul schemei de plată unică impune reexaminarea definiției pentru terenul eligibil care beneficiază de schemă sau pentru activarea drepturilor la plată. Cu toate acestea, este oportună prevederea excluderii ajutorului pentru regiunile cultivate cu fructe și legume, în cazurile în care statele membre au optat pentru o amânare a integrării a acestui sector în schema de plată unică. În afară de aceasta, în ceea ce privește cânepa, ar trebui prevăzute măsuri speciale prin care să se prevină acordarea de ajutor pentru culturile ilegale. (30) Obligația de cultivare a terenurilor în scopuri necomerciale a fost introdusă ca un mecanism de control al aprovizionării. Evoluțiile pieței în sectorul culturilor arabile, asemenea introducerii de ajutoare decuplate, nu mai justifică necesitatea menținerii acestui instrument, care, prin urmare, ar trebui să fie eliminat. Ajutoarele pentru cultivarea terenurilor în scopuri necomerciale instituite în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 ar trebui astfel activate cu privire la hectarele care trebuie să îndeplinească aceleași condiții de eligibilitate ca și pentru celelalte drepturi. Eliminarea obligației de retragere poate avea drept rezultat faptul că terenul considerat eligibil pentru activarea drepturilor de cultivare în scopuri necomerciale nu mai este eligibil. Pentru a menține eligibilitatea acestor terenuri ar trebui prevăzut ca anumite suprafețe împădurite, inclusiv cele împădurite în temeiul schemelor naționale care respectă normele relevante menționate în Regulamentul (CE) nr. 1698/2005 sau suprafețele supuse anumitor angajamente de mediu să fie eligibile în temeiul schemei de plată unice. (31) În urma integrării ajutorului anterior decuplat pentru piață în schema de plată unică, valoarea drepturilor de plată a avut la bază, în acele state membre care au optat pentru o punere în aplicare de tip istoric, nivelul individual al ajutorului anterior. Odată cu trecerea timpului de la introducerea schemei de plată unică și în urma integrării succesive a unor sectoare suplimentare în schema respectivă, devine din ce în ce mai greu de justificat legitimitatea existenței unor diferențe individuale semnificative în ceea ce privește nivelul ajutorului, diferențe care au la bază doar ajutorul anterior. Din acest motiv, statelor membre care au ales modelul istoric de punere în aplicare ar trebui să li se permită, în anumite condiții, să reexamineze drepturile de plată alocate, în scopul aproximării valorii lor unitare, respectând, în același timp, principiile generale ale legislației comunitare și obiectivele PAC. În acest context, statele membre pot lua în considerare particularitățile suprafețelor geografice în momentul stabilirii unor valori mai apropiate. Egalizarea drepturilor de plată ar trebui să aibă loc pe parcursul unei perioade adecvate de tranziție și în cadrul unui interval limitat de reduceri, pentru a permite agricultorilor să se adapteze în mod rezonabil la nivelurile de ajutor în schimbare. (32) În temeiul Regulamentului (CE) nr. 1782/2003, statele membre au beneficiat de opțiunea de a pune în aplicare schema de plată unică prin intermediul punerii în aplicare de tip istoric sau regional. Începând din acel moment, statele membre au avut ocazia să evalueze efectele alegerii lor în ceea ce privește viabilitatea lor economică și administrativă. În consecință, statelor membre ar trebui să li se dea șansa să își reexamineze opțiunea inițială în urma experienței acumulate. Din acest motiv, pe lângă posibilitatea de a egaliza valoarea drepturilor de plată, statele membre care au pus în aplicare modelul istoric ar trebui autorizate să treacă la o aplicare regionalizată a schemei de plată unică, în conformitate cu opțiunile prevăzute deja în Regulamentul (CE) nr. 1782/2003. În special, statele membre ar trebui să aibă posibilitatea să modifice distribuirea teritorială a ajutorului direct printr-o redistribuire treptată între regiuni. Această opțiune ar asigura statelor membre o flexibilitate sporită în direcționarea ajutorului direct în modul cel mai corespunzător, pe baza obiectivelor prevăzute la articolul 33 din tratat și pe baza criteriilor obiective și nediscriminatorii precum potențialul agricol și criteriile legate de mediu. Mai mult, statelor membre care au ales să pună în aplicare modelul regional ar trebui să li se dea posibilitatea să-și reexamineze deciziile în anumite condiții, cu scopul de a aproxima valoarea drepturilor de plată în conformitate cu anumite etape anuale prestabilite, respectând, în același timp, principiile generale ale legislației comunitare și obiectivele PAC. Aceste schimbări ar trebui să aibă loc pe parcursul unei perioade de tranziție adecvate și în cadrul unui interval limitat de reduceri, pentru a permite agricultorilor să se adapteze în mod rezonabil la nivelurile de ajutor în schimbare. (33) Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 a permis statelor membre, odată cu introducerea unei scheme de plată unică, să excludă, total sau în parte, anumite plăți din schema în cauză. Regulamentul menționat a prevăzut, de asemenea, revizuirea și posibilitatea reexaminării acestei opțiuni, în contextul dezvoltărilor pieței și structurale. O analiză a experienței relevante indică faptul că decuplarea atrage după sine flexibilitate în alegerea produselor care urmează a fi cultivate, permițându-le agricultorilor să ia decizii cu privire la producție pe baza profitabilității și a răspunsului pieței. Acesta este în mod special cazul sectoarelor culturilor arabile și al hameiului și într-o anumită măsură, al sectoarelor cărnii de vită, de mânzat și al semințelor. În consecință, plățile parțial cuplate în sectoarele arabile și al hameiului ar trebui integrate în schema de plată unică începând din 2010. În cazul hameiului, Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 permitea statelor membre să acorde o parte din plățile pe suprafață pentru hamei organizațiilor de producători recunoscute. Pentru a permite organizațiilor de producători să își continue activitățile în același mod, Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 72/2009 din 19 ianuarie 2009 privind modificările aduse politicii agricole comune ( 11 ) prevede sumele echivalente care urmează a fi utilizate în statul membru în cauză pentru aceleași activități. Aceste sume ar trebui, prin urmare, deduse din plafoanele naționale prevăzute în prezentul regulament pentru statul membru în cauză. Pentru ca agricultorii din sectoarele cărnii de vită, de mânzat și al semințelor să se alinieze noilor acorduri privind ajutorul, ar trebui să se prevadă o integrare a plăților pentru carnea de vită și mânzat și a ajutorului pentru semințe până în 2012 cel mai târziu. Având în vedere că plățile parțial cuplate din sectoarele fructelor și legumelor au fost recent introduse, și doar ca măsură de tranziție, ar trebui ca excluderea acestor plăți din schema de plată unică să poată continua, iar statelor membre ar trebui să li se permită să își reexamineze deciziile, în vederea sporirii gradului de decuplare. (34) Cu toate acestea, în ceea ce privește vacile care alăptează și sectorul cărnii de oaie și de capră, menținerea unui nivel minim al producției agricole poate fi încă necesară, pentru economiile agricole din anumite regiuni și, în special, în cazul în care agricultorii nu pot recurge la alte alternative economice. În acest context, statele membre ar trebui să aibă opțiunea de a menține ajutorul cuplat fie la nivelul actual, fie la un nivel mai redus. În acest caz, ar trebui instituite dispoziții speciale cu privire la respectarea cerințelor de identificare și înregistrare prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 1760/2000 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 iulie 2000 de stabilire a unui sistem de identificare și înregistrare a bovinelor și privind etichetarea cărnii de vită și mânzat și a produselor din carne de vită și mânzat ( 12 ) și de Regulamentul (CE) nr. 21/2004 al Consiliului din 17 decembrie 2003 de stabilire a unui sistem de identificare și de înregistrare a animalelor din speciile ovină și caprină ( 13 ), în special în vederea asigurării trasabilității animalelor. (35) Statele membre ar trebui să aibă posibilitatea de a utiliza până la 10 % din plafoanele lor pentru acordarea ajutorului specific, în cazuri bine definite. Un astfel de ajutor ar trebui să dea statelor membre posibilitatea de a rezolva problemele referitoare la mediu și de a îmbunătăți calitatea și comercializarea produsele agricole. Ajutorul specific ar trebui, de asemenea, să fie disponibil în vederea atenuării consecințelor eliminării treptate a cotelor de lapte și ale decuplării ajutorului, în special în sectoarele sensibile. Având în vedere importanța crescândă a gestionării eficiente a factorilor de risc, statelor membre ar trebui să li se ofere posibilitatea de a contribui financiar la primele pe care agricultorii le plătesc pentru asigurarea culturilor, precum și la finanțarea compensațiilor pentru anumite pierderi economice în eventualitatea unor boli ale animalelor sau ale plantelor. În vederea respectării obligațiilor internaționale ale Comunității, resursele care ar putea fi folosite pentru orice ajutor cuplat ar trebui limitate la un nivel adecvat, permițând măsuri tranzitorii pentru statele membre care trebuie să facă față unor dificultăți speciale. Condițiile aplicabile contribuțiilor financiare pentru primele pentru asigurarea culturilor, animalelor și plantelor și compensațiile legate de bolile animalelor sau ale plantelor și de incidente de mediu ar trebui stabilite în consecință. Mai mult, statelor membre care au făcut uz de articolul 69 din Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 ar trebui să li se acorde perioade de tranziție suficiente care să le permită o trecere fără probleme la noile norme privind ajutorul specific. (36) Experiența a demonstrat că în prezent statele membre nu utilizează totalitatea fondurilor disponibile în cadrul plafoanelor naționale pentru schema de plată unică, în special în cazul în care nu au fost activate drepturile de plată. În vederea facilitării celei mai eficiente utilizări a fondurilor, ar trebui să se permită statelor membre să acorde ajutor care să depășească plafoanele lor naționale până la o anumită sumă al cărei nivel ar asigura faptul că rămâne în limitele subutilizării plafonului național. O astfel de sumă ar trebui calculată pe baza subutilizării bugetului pentru cel mai recent an disponibil și nu ar trebui să pună sub semnul întrebării totalul net al plafoanelor pentru plăți directe pentru fiecare stat membru. Avându-se în vedere aceste aspecte și pentru a se asigura faptul că agricultorii nu se confruntă cu reduceri neprevăzute ale plăților, calculul ar trebui făcut în cadrul anumitor limite de siguranță. Aceste sume ar trebui fie să fie utilizate pentru finanțarea unei susțineri specifice, fie transferate Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală. (37) Plățile directe din cadrul schemei de plată unică au avut la bază valori de referință ale plăților directe primite anterior sau plăților la hectar pe regiuni. Agricultorii din noile state membre nu au beneficiat de plățile comunitare directe și nu au dispus de referințe istorice pentru anii calendaristici 2000, 2001 și 2002. În consecință, s-a prevăzut, în cadrul Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 ca în noile state membre, schema de plată unică să aibă la bază plăți pe hectar pe regiuni. Cu toate acestea, utilizarea perioadelor de referință poate fi luată în considerare mulți ani după aderarea noilor state membre la Comunitate, în cazul acelor state membre care nu au trecut încă la schema de plată unică. În vederea facilitării tranziției spre schema de plată unică și, în special, în vederea împiedicării cererilor speculative, statele membre ar trebui să fie autorizate să ia în considerare, în scopul calculării drepturilor de plată din cadrul schemei de plată unică, suprafețele pentru care a fost acordat ajutorul istoric din cadrul schemei de plată unică. (38) În cadrul opțiunii pentru schema de plată unică pe regiuni, noile state membre ar trebui să aibă posibilitatea de a ajusta valoarea plății drepturilor pe hectar pe baza unor criterii obiective, pentru a asigura tratamentul egal între agricultori și pentru a evita distorsionarea pieței. (39) Noile state membre ar trebui să dispună de aceleași posibilități ca și celelalte state membre în vederea punerii parțiale în aplicare a schemei de plată unică. (40) Decuplarea ajutorului direct și introducerea schemei de plată unică au fost elemente esențiale în procesul de reformă a PAC. Cu toate acestea, în 2003 s-au găsit mai multe motive în favoarea păstrării ajutorului specific pentru un anumit număr de culturi. Experiența câștigată prin aplicarea Regulamentului (CE) nr. 1782/2003, împreună cu evoluția situației pieței, indică faptul că schemele care au fost păstrate în afara schemei de plată unică în 2003 pot fi acum integrate în schema în cauză, cu scopul de a promova o agricultură mai orientată spre piață și mai durabilă. Acesta este în special cazul sectorului uleiului de măsline, caz în care a fost pusă în aplicare doar o parte marginală a ajutorului, precum și al grâului dur, plantelor proteaginoase, orezului, amidonului din cartofi și fructelor cu coajă tare, cazuri în care eficacitatea tot mai mică a plății cuplate rămase sprijină opțiunea decuplării. În cazul inului și al cânepei, al furajelor uscate și al amidonului din cartofi ar trebui, de asemenea, ca ajutorul pentru procesare să fie decuplat și sumele aferente ar trebui să fie integrate în schema de plată unică. În ceea ce privește plantele proteaginoase, orezul, amidonul din cartofi, fructele cu coaja tare și inul și cânepa, pare oportună integrarea ajutoarelor respective în schema de plată unică începând din 2012, pentru a le permite producătorilor să se adapteze, permițând în același timp statelor membre, cu excepția ajutoarelor pentru prelucrare care sunt prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, să decidă asupra unei date mai timpurii pentru integrarea proprie. În ceea ce privește fructele cu coajă tare, statele membre ar trebui să aibă posibilitatea de a continua să plătească partea națională a ajutorului printr-o modalitate cuplată, pentru a amortiza efectele decuplării. (41) Ca o consecință a integrării de alte sectoare în schema de plată unică, ar trebui prevăzut un calcul al noului nivel de ajutor individual pe venit în cadrul schemei în cauză. În cazul fructelor cu coajă tare, al amidonului din cartofi, al inului și cânepei și al furajelor uscate, o asemenea creștere ar trebui acordată pe baza ajutorului pe care l-au obținut agricultorii în anii cei mai recenți. Cu toate acestea, în cazul integrării plăților care au fost excluse parțial din schema de plată unică, statelor membre ar trebui să li se ofere opțiunea de a utiliza perioadele de referință inițiale. În cazul amidonului din cartofi, sumele disponibile pentru a fi distribuite în Germania și Țările de Jos ar trebui să țină seama de livrările transfrontaliere de amidon din cartofi produs într-unul din aceste state membre pentru a fi prelucrat în celălalt. Mai mult, în vederea acoperirii nevoilor specifice ale sectoarelor agricole și în vederea garantării că ajutorul primit în trecut de agricultori nu este redus în mod drastic, statele membre ar trebui să poată utiliza, în anumite limite, fonduri care urmează să fie integrate în schema de plată unică pentru a acorda ajutor agricultorilor care au desfășurat anumite activități agricole în alte sectoare în cursul acelorași ani, precum utilizarea pășunilor sau deținerea de animale. (42) Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 a stabilit un ajutor specific pentru culturile energetice pentru a ajuta la dezvoltarea sectorului. Datorită unor evoluții recente din sectorul bioenergiei și, în special cererii mari de produse din acest sector pe piața internațională și introducerii de obiective obligatorii pentru 2020 pentru cota parte din bioenergie în total combustibil, nu mai există suficiente motive pentru a acorda ajutor specific pentru culturile energetice. (43) Atunci când sectorul bumbacului a fost integrat în schema de plată unică s-a considerat necesar ca o parte a ajutorului să rămână legată în continuare de cultivarea bumbacului prin intermediul unei plăți specifice culturii pe hectar eligibil, pentru a se împiedica orice risc de întrerupere a producției în regiunile producătoare de bumbac. Această opțiune ar trebui menținută în conformitate cu obiectivele stabilite în Protocolul nr. 4 privind bumbacul, atașat la Actul de aderare din 1979. (44) Pentru a atenua efectele procesului de restructurare în statele membre care au acordat ajutorul de restructurare prevăzut în Regulamentul (CE) nr. 320/2006 al Consiliului din 20 februarie 2006 de instituire a unui regim temporar de restructurare a industriei zahărului în Comunitatea Europeană ( 14 ), ar trebui menținut ajutorul prevăzut pentru producătorii de sfeclă de zahăr și de trestie de zahăr pentru maximum cinci ani consecutivi. (45) Atunci când sectorul fructelor și al legumelor a fost integrat în schema de plată unică, s-a prevăzut un ajutor temporar cuplat pe suprafață pentru căpșuni și zmeură. Este oportună prelungirea acestui ajutor peste termenul-limită stabilit inițial, prevăzându-se, în același timp, decuplarea acestui ajutor de producție. Ar trebui să se modifice plafoanele naționale pentru a lua în considerare acest lucru. (46) Schema de ajutor simplificat tranzitoriu pentru acordarea de plăți directe în noile state membre pe bază de suprafață, adică schema de plată unică pe suprafață, s-a dovedit a fi un sistem eficient și simplu de acordare de ajutor pentru venit agricultorilor în statele membre. În vederea simplificării, noilor state membre care au optat pentru aplicarea schemei ar trebui să li se permită să continue punerea acesteia în aplicare până la sfârșitul anului 2013. (47) În urma reformelor respective din sectoarele zahărului, fructelor și legumelor și a integrării lor în schema de plată unică, acelor state membre care au optat pentru aplicarea schemei de plată unică pe suprafață ar trebui să li se permită să acorde un ajutor pentru venit producătorilor de sfeclă de zahăr, trestie de zahăr și cicoare și producătorilor de anumite fructe și legume, sub formă de plăți separate. De asemenea, respectivelor state membre ar trebui să li se permită să efectueze plăți pentru un ajutor specific separat în condiții similare celor aplicabile în cazul celorlalte state membre. (48) Ca o consecință a introducerii treptate a plăților directe în noile state membre, noilor state membre li s-a permis să efectueze plăți directe naționale complementare. Ar trebui menținute condițiile de acordare a acestor plăți. (49) În alocarea inițială a drepturilor de plată de către statele membre, unele greșeli au dus la plăți deosebit de mari către agricultori. Această nerespectare a regulilor de alocare face, în mod normal, obiectul unei corecții financiare, până când sunt luate măsuri corective. Cu toate acestea, luând în considerare timpul care a trecut de la momentul când drepturile de plată au fost alocate pentru prima dată, corecția necesară ar duce la constrângeri legale și administrative disproporționate pentru statele membre. Din rațiuni de securitate juridică alocarea acestor plăți ar trebui, în consecință, regularizată. (50) În conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1782/2003, Franța, Portugalia și Spania au decis să excludă din schema de plată unică plățile directe din departamentele franceze de peste mări, respectiv din insulele Azore, din Madeira și din Insulele Canare și să acorde aceste plăți conform condițiilor prevăzute în titlul IV din regulamentul în cauză. O parte a ajutorului prevăzut în titlul în cauză a fost integrat complet în schema de plată unică. În vederea simplificării și pentru a ține seama de condițiile specifice regiunilor ultraperiferice, acest ajutor ar trebui gestionat în cadrul programelor de ajutoare stabilite prin Regulamentul (CE) nr. 247/2006 din 30 ianuarie 2006 privind măsurile specifice din domeniul agriculturii în favoarea regiunilor ultraperiferice ale Uniunii ( 15 ). În acest scop, fondurile aferente ar trebui transferate din plafoanele naționale pentru plățile directe în cuantumul financiar stabilit în regulamentul în cauză. Pentru a permite statelor membre implicate să adapteze programele de sprijin, astfel de transferuri ar trebui să aibă loc numai din 2010. Între timp plățile directe se vor aplica în regiunile ultraperiferice în condițiile prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 1782/2003. Prin urmare, Regulamentul (CE) nr. 247/2006 ar trebui modificat în consecință. (51) Ar trebui să se prevadă ca dispozițiile prezentului regulament, care ar putea duce la o acțiune din partea statului membru susceptibilă de a reprezenta ajutor de stat, să fie excluse din aplicarea normelor referitoare la ajutorul de stat, sub rezerva existenței unei dispoziții contrare în prezentul regulament, cu condiția ca dispozițiile în cauză să conțină condițiile adecvate pentru acordarea ajutorului sau să prevadă adoptarea acestor condiții de către Comisie, pentru a preveni denaturarea nedorită a concurenței. (52) Măsurile necesare pentru punerea în aplicare a prezentului regulament ar trebui să fie adoptate în conformitate cu Decizia 1999/468/CE ( 16 ) a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a normelor privind exercitarea competențelor de executare conferite Comisiei. (53) Pentru a permite statelor membre precum și comunității agricole să beneficieze de mecanismele de simplificare introduse prin prezentul regulament, în special de eliminarea obligației de scoatere a terenurilor din circuitul agricol, prezentul regulament ar trebui să se aplice de la 1 ianuarie 2009. Cu toate acestea, dispozițiile care ar putea diminua drepturile agricultorilor sau ar putea crea noi obligații, printre altele obligațiile în materie de ecocondiționalitate pe care agricultorii trebuie să le îndeplinească pe parcursul întregului an, ar trebui să se aplice doar din 2010 și, în cazul standardului privind stabilirea de benzi de protecție de-a lungul cursurilor de apă, până la 1 ianuarie 2012. În plus, statelor membre ar trebui să li se acorde suficient timp pentru a pune în aplicare dispozițiile privind decuplarea suplimentară a plăților directe și dispozițiile care le permit statelor membre reexaminarea deciziilor luate în contextul reformei din 2003. În consecință, dispozițiile relevante din prezentul regulament ar trebui să se aplice începând din 2010, iar Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 abrogat ar trebui să fie aplicat pe parcursul anului 2009 acelor scheme de ajutor care vor fi integrate în schema de plată unică numai începând din 2010, întrucât: ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:







TITLUL I

DOMENIUL DE APLICARE ȘI DEFINIȚII

Articolul 1

Domeniul de aplicare

Prezentul regulament stabilește:

(a) normele comune care reglementează plățile directe;

(b) o schemă de sprijin pentru venit acordată agricultorilor (denumită în continuare „schema de plată unică”);

(c) o schemă de sprijin pentru venit simplificată și tranzitorie pentru agricultorii din noile state membre astfel cum sunt definite la articolul 2 litera (g) (denumită în continuare „schema de plată unică pe suprafață”);

(d) scheme de sprijin pentru agricultorii care produc orez, cartofi pentru amidon, plantele proteaginoase, fructe cu coajă tare, semințe, bumbac, zahăr, fructe și legume, carne de oaie și de capră, carne de vită și mânzat;

(e) un cadru care să permită noilor state membre astfel cum sunt definite la articolul 2 litera (g) completarea plăților directe.

Articolul 2

Definiții

În sensul prezentului regulament se aplică următoarele definiții:

(a) „agricultor” înseamnă o persoană fizică sau juridică sau un grup de persoane fizice sau juridice, indiferent de statutul juridic pe care grupul și membrii săi îl dețin în temeiul dreptului național, a cărei exploatație se află pe teritoriul Comunității, așa cum se menționează la articolul 299 din tratat și care desfășoară o activitate agricolă;

(b) „exploatație” înseamnă ansamblul unităților de producție gestionate de agricultor și situate pe teritoriul aceluiași stat membru;

(c) „activitate agricolă” înseamnă producția, creșterea sau cultivarea de produse agricole, inclusiv recoltarea, mulsul, creșterea și deținerea de animale în scopuri agricole sau menținerea terenurilor în bune condiții agricole și de mediu, astfel cum sunt stabilite la articolul 6;

(d) „plată directă” înseamnă o plată acordată direct agricultorilor în cadrul uneia dintre schemele de sprijin pentru venit enumerate în anexa I;

(e) „plăți pentru un an calendaristic dat” sau „plăți în cursul perioadei de referință” înseamnă plăți acordate sau care urmează să fie acordate pentru anul sau anii în cauză, inclusiv toate plățile care trebuie acordate pentru alte perioade care încep în cursul anului sau anilor calendaristici respectivi;

(f) „produse agricole” înseamnă produsele enumerate în anexa I la tratat, cu excepția produselor pescărești, precum și bumbacul;

(g) „noi state membre” înseamnă Bulgaria, Republica Cehă, Estonia, Cipru, Letonia, Lituania, Ungaria, Malta, Polonia, România, Slovenia și Slovacia;

(h) „suprafață agricolă” înseamnă orice suprafață de teren arabil, pășune permanentă sau culturi permanente.

Articolul 3

Finanțarea plăților directe

Schemele de sprijin enumerate în anexa 1 la prezentul regulament sunt finanțate în conformitate cu articolul 3 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005.







TITLUL II

DISPOZIȚII GENERALE PRIVIND PLĂȚILE DIRECTE







CAPITOLUL 1

Ecocondiționalitate

Articolul 4

Cerințe principale

(1) Orice agricultor care primește plăți directe trebuie să respecte cerințele legale în materie de gestionare prevăzute în anexa II și bunele condiții agricole și de mediu menționate la articolul 6.

Obligațiile menționate la primul alineat se aplică numai în măsura în care sunt vizate activitatea agricolă a agricultorului sau suprafața agricolă a exploatației.

(2) Autoritatea națională competentă furnizează agricultorului, printre altele prin intermediul mijloacelor electronice, lista cu cerințele legale în materie de gestionare și cu bunele condiții agricole și de mediu care trebuie îndeplinite.

Articolul 5

Cerințe legale în materie de gestionare

(1) Cerințele de reglementare în materie de gestionare prevăzute în anexa II sunt stabilite în legislația comunitară pentru următoarele domenii:

(a) sănătate publică, sănătatea animalelor și a plantelor,

(b) mediu,

(c) bunăstarea animalelor.

(2) Dispozițiile menționate în anexa II se aplică în versiunea în vigoare și, în cazul directivelor, în versiunea pusă în aplicare de statele membre.

Articolul 6

Bune condiții agricole și de mediu

(1) Statele membre se asigură că toate terenurile agricole, în special cele care nu mai sunt exploatate în scopul producției, sunt menținute în bune condiții agricole și de mediu. Statele membre definesc, la nivel național sau regional, cerințele minime pentru bunele condiții agricole și de mediu, în baza cadrului stabilit în anexa III, ținând seama de caracteristicile zonelor în cauză, în special de condițiile pedologice și climatice, de tipurile de exploatații existente, de gradul de utilizare a terenurilor în cauză, de rotația culturilor, de practicile agricole și de structura exploatațiilor. Statele membre nu definesc cerințe minime care să nu fie prevăzute în cadrul respectiv.

Standardele prevăzute la a treia coloană din anexa III sunt opționale, cu excepția cazului în care:

(a) statul membru a definit, pentru un astfel de standard, o cerință minimă pentru bunele condiții agricole și de mediu, înainte de 1 ianuarie 2009; și/sau

(b) statul membru aplică norme naționale pentru abordarea standardului.

(2) Statele membre, cu excepția noilor state membre, se asigură că terenurile utilizate ca pășuni permanente la data prevăzută pentru cererile de ajutor pe suprafață din 2003 sunt în continuare utilizate în acest scop. Noile state membre, altele decât Bulgaria și România, se asigură că terenurile utilizate ca pășuni permanente la 1 mai 2004 sunt în continuare utilizate în acest scop. Bulgaria și România se asigură că terenurile utilizate ca pășuni permanente la 1 ianuarie 2007 sunt în continuare utilizate în acest scop.

Totuși, în circumstanțe corespunzător justificate, un stat membru poate prevedea derogări de la primul paragraf, cu condiția să ia toate măsurile pentru a împiedica diminuarea semnificativă a suprafeței totale destinate pășunilor permanente.

Primul paragraf nu se aplică pășunilor permanente care urmează să fie împădurite, dacă împădurirea se realizează cu respectarea condițiilor locale de mediu și exceptând plantațiile de brazi de Crăciun și speciile cu creștere rapidă cultivate pe termen scurt.







CAPITOLUL 2

Modularea și disciplina financiară

Articolul 7

Modularea

(1) Toate cuantumurile plăților directe care urmează să fie acordate, pentru un an calendaristic dat, unui agricultor și care depășesc 5 000 EUR se reduc în fiecare an, până în 2012, cu următoarele procente:

(a) în 2009 cu: 7 %,

(b) în 2010 cu 8 %,

(c) în 2011 cu 9 %,

(d) în 2012 cu 10 %.

(2) Reducerile prevăzute la alineatul (1) cresc cu 4 puncte procentuale în cazul sumelor care depășesc 300 000 EUR.

(3) Alineatele (1) și (2) nu se aplică plăților directe acordate agricultorilor din departamentele franceze de peste mări, din Azore și Madeira, din Insulele Canare și din insulele Mării Egee.

Articolul 8

Plafoane nete

(1) Fără a aduce atingere articolului 11 din prezentul regulament, totalul sumelor nete reprezentând plățile directe care ar putea fi acordate într-un stat membru pentru un an calendaristic după aplicarea articolelor 7 și 10 din prezentul regulament și a articolului 1 din Regulamentul (CE) nr. 378/2007 și cu excepția plăților directe acordate în temeiul Regulamentului (CE) nr. 247/2006 și al Regulamentului (CE) nr. 1405/2008 nu trebuie să fie mai mare decât plafoanele prevăzute în anexa IV la prezentul regulament. În cazul în care este necesar, statele membre aplică o reducere liniară a sumelor aferente plăților directe cărora li se aplică reducerea prevăzută la articolele 7 și 10 din prezentul regulament și la articolul 1 din Regulamentul (CE) nr. 378/2007, pentru a respecta plafoanele prevăzute în anexa menționată.

(2) Comisia, în conformitate cu procedura menționată la articolul 141 alineatul (2) din prezentul regulament, revizuiește plafoanele prevăzute în anexa IV din prezentul regulament pentru a ține seama de:

(a) modificările sumelor maxime totale de plăți directe care ar putea fi acordate;

(b) modificările sistemului modulării voluntare prevăzut în Regulamentul (CE) nr. 378/2007;

(c) schimbările structurale la nivelul exploatațiilor;

(d) transferurile către FEADR în conformitate cu articolul 136 din prezentul regulament.

Articolul 9

Sume rezultate din modulare

(1) Sumele rezultate din aplicarea reducerilor prevăzute la articolul 7 din prezentul regulament în orice stat membru, altul decât noile state membre, sunt disponibile ca ajutor comunitar suplimentar pentru măsurile din cadrul programării în domeniul dezvoltării rurale, finanțate din FEADR, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1698/2005, în conformitate cu condițiile prevăzute în prezentul articol.

(2) Sumele aferente unui punct procentual se atribuie statelor membre în care au fost generate sumele respective. Sumele care corespund reducerii de 4 procente sunt alocate între statele membre în cauză, în conformitate cu procedura menționată la articolul 141 alineatul (2), pe baza următoarelor criterii:

(a) suprafața agricolă;

(b) forța de muncă în agricultură;

(c) produsul intern brut (PIB) pe cap de locuitor determinat în funcție de puterea de cumpărare.

Cu toate acestea, fiecare stat membru în cauză încasează cel puțin 80 % din totalul sumelor menționate la primul paragraf generate în statul membru respectiv.

(3) Prin derogare de la al doilea paragraf din alineatul (2), dacă într-un anumit stat membru procentul de secară din producția totală de cereale depășește în medie 5 % în perioada 2000-2002 și dacă acest procent reprezintă peste 50 % din producția totală de secară a Comunității din aceeași perioadă, cel puțin 90 % din sumele rezultate în urma modulării în statul membru în cauză sunt realocate respectivului stat membru până în anul 2013 inclusiv.

În acest caz, fără să se aducă atingere posibilităților prevăzute la articolul 68, cel puțin 10 % din suma acordată statului membru în cauză se alocă pentru măsurile prevăzute la alineatul (1) din prezentul articol, în regiunile de producție a secarei.

În înțelesul prezentului alineat, prin „cereale” se înțeleg cerealele enumerate la anexa V.

(4) Suma rămasă rezultată în urma aplicării articolului 7 alineatul (1) și sumele rezultate în urma aplicării articolului 7 alineatul (2) sunt alocate statului membru în care sumele au fost generate, în conformitate cu procedura menționată la articolul 141 alineatul (2). Sumele în cauză sunt folosite în conformitate cu articolul 69 alineatul (5a) din Regulamentul (CE) nr. 1698/2005.

Articolul 10

Norme speciale privind modularea în noile state membre

(1) Articolul 7 se aplică în cazul agricultorilor dintr-un nou stat membru în orice an calendaristic dat numai în cazul în care nivelul plăților directe aplicabile în statul membru în cauză pentru anul calendaristic în cauză în temeiul articolului 121 este cel puțin egal cu nivelul aplicabil la acel moment în alte state membre decât noile state membre, luând în considerare toate reducerile puse în aplicare în temeiul articolului 7 alineatul (1).

(2) În cazul în care articolul 7 se aplică agricultorilor dintr-un nou stat membru, procentajul aplicabil în temeiul articolului 7 alineatul (1) este limitat la diferența dintre nivelul plăților directe aplicabile statului respectiv în temeiul articolului 121 și nivelul din statele membre altele decât noile state membre, luând în considerare toate reducerile puse în aplicare în temeiul articolului 7 alineatul (1).

(3) Orice sumă care rezultă în urma aplicării articolului 7 alineatele (1) și (2) se alocă noului stat membru în care a fost obținută în conformitate cu procedura menționată la articolul 141 alineatul (2). Sumele în cauză sunt folosite în conformitate cu articolul 69 alineatul (5a) din Regulamentul (CE) nr. 1698/2005.

Articolul 11

Disciplina financiară

(1) Pentru a garanta că sumele destinate finanțării cheltuielilor de piață și a plăților directe din cadrul PAC, prevăzute în prezent la rubrica 2 din anexa I la Acordul interinstituțional între Parlamentului European, Consiliu și Comisie privind disciplina bugetară și buna gestiune financiară ( 17 ) respectă plafoanele anuale stabilite prin Decizia 2002/929/CE a reprezentanților guvernelor statelor membre, reuniți în cadrul Consiliului din 18 noiembrie 2002, privind concluziile Consiliului European reunit la Bruxelles la 24 și 25 octombrie 2002 ( 18 ), se determină o ajustare a plăților directe în situația în care previziunile legate de finanțarea măsurilor menționate mai sus, din cadrul rubricii 2 dintr-un anumit exercițiu financiar, completate de sumele prevăzute la articolele 134 și 135 din prezentul regulament și anterioare punerii în aplicare a modulării prevăzute la articolele 7 și 10 din prezentul regulament și la articolul 1 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 378/2007 indică faptul că plafonul național aplicabil menționat anterior este depășit, ținându-se seama de o marjă de 300 000 000 EUR sub plafonul respectiv.

(2) Pe baza unei propuneri prezentate de Comisie cel târziu la data de 31 martie a fiecărui an calendaristic pentru care se aplică ajustările prevăzute la alineatul (1), Consiliul determină respectivele ajustări cel târziu la data de 30 iunie a aceluiași an.

(3) În perspectiva aplicării calendarului pentru creșteri prevăzut la articolul 121 la toate plățile directe acordate în noile state membre, alineatul (1) din prezentul articol nu se aplică noilor state membre până la începerea anului calendaristic pentru care nivelul plăților directe aplicabile în noile state membre este cel puțin egal cu nivelul aplicabil la momentul respectiv unor plăți similare în statele membre altele decât noile state membre.







CAPITOLUL 3

Sistemul de consultanță agricolă

Articolul 12

Sistemul de consultanță agricolă

(1) Statele membre instituie în favoarea agricultorilor un sistem de consultanță în domeniul administrării terenurilor și exploatațiilor (denumit în continuare „sistemul de consultanță agricolă”), gestionat de una sau mai multe autorități desemnate sau de organisme private.

(2) Sistemul de consultanță agricolă privește cel puțin cerințele legale în materie de gestionare și bunele condiții agricole și de mediu prevăzute în capitolul 1.

(3) Agricultorii pot participa la sistemul de consultanță agricolă din proprie inițiativă.

Statele membre pot determina, în conformitate cu criterii obiective, categoriile prioritare de fermieri care au acces la sistemul de consultanță agricolă.

(4) Până la 31 decembrie 2010, Comisia prezintă Consiliului un raport privind aplicarea sistemului de consultanță agricolă, însoțit, dacă este necesar, de propuneri adecvate.

Articolul 13

Obligațiile autorităților desemnate și ale organismelor private

Fără să aducă atingere legislației naționale privind accesul publicului la documente, statele membre se asigură că autoritățile desemnate și organismele private menționate la articolul 12 alineatul (1) nu dezvăluie informații și date cu caracter personal sau individual pe care le obțin în cadrul activității de consultanță altor persoane decât agricultorii care administrează exploatația în cauză, cu excepția cazului în care constată, în cadrul activității lor, o neregulă sau o ilegalitate, caz în care legislația comunitară sau națională prevede obligația de a informa o autoritate publică, în special în cazul infracțiunilor de natură penală.







CAPITOLUL 4

Sistemul integrat de administrare și control

Articolul 14

Domeniu de aplicare

Fiecare stat membru instituie un sistem integrat de administrare și control, (denumit în continuare „sistemul integrat”).

Sistemul integrat se aplică schemelor de sprijin enumerate în anexa I.

Dacă este necesar, sistemul se aplică, de asemenea, administrării și controlului normelor prevăzute în capitolele 1 și 2 din prezentul titlu.

Articolul 15

Elementele sistemului integrat

(1) Sistemul integrat conține următoarele elemente:

(a) o bază de date electronică;

(b) un sistem de identificare a parcelelor agricole;

(c) un sistem de identificare și de înregistrare a drepturilor de plată;

(d) cereri de ajutor;

(e) un sistem integrat de control;

(f) un sistem unic de identificare a fiecărui agricultor care depune o cerere de ajutor.

(2) În cazul în care se aplică articolele 52 și 53 din prezentul regulament, sistemul integrat cuprinde un sistem de identificare și de înregistrare a animalelor stabilit conform regulamentelor (CE) nr. 1760/2000 și (CE) nr. 21/2004.

(3) Statele membre pot include un sistem de informare geografică pentru cultivarea măslinelor în sistemul de identificare pentru parcelele agricole.

Articolul 16

Baza de date electronică

(1) În baza de date electronică se înregistrează, pentru fiecare exploatație agricolă, datele furnizate în cererile de ajutor.

Respectiva bază de date permite în special consultarea prin intermediul autorității competente a statului membru, a datelor privind anii calendaristici și/sau anii de comercializare începând din 2000. Aceasta permite, de asemenea, consultarea directă și imediată a datelor referitoare la cei patru ani anteriori.

(2) Statele membre pot crea baze de date descentralizate, cu condiția ca acestea și procedurile administrative privind înregistrarea și accesarea datelor să fie concepute în mod omogen pe întreg teritoriul statului membru și să fie compatibile între ele pentru a permite controale încrucișate.

Articolul 17

Sistemul de identificare a parcelelor agricole

Sistemul de identificare a parcelelor agricole trebuie creat pe baza hărților și a documentelor de cadastru sau a altor referințe cartografice. Tehnicile utilizate se bazează pe un sistem electronic de date geografice care conține, de preferință, fotografii aeriene sau spațiale care să respecte anumite norme uniforme care garantează o precizie cel puțin echivalentă cu cea asigurată de cartografierea la o scară de 1:10 000.

Articolul 18

Sistemul de identificare și de înregistrare a drepturilor de plată

(1) Se instituie un sistem de identificare și de înregistrare a drepturilor de plată astfel încât să permită verificarea drepturilor și controalele încrucișate privind cererile de ajutor și sistemul de identificare a parcelelor agricole.

(2) Sistemul menționat la alineatul (1) permite consultarea directă și imediată, prin intermediul autorității competente a statului membru, a datelor privind cel puțin cei patru ani calendaristici consecutivi anteriori.

Articolul 19

Cererile de ajutor

(1) În fiecare an, agricultorul depune o cerere de plată directă indicând, dacă este cazul:

(a) toate parcelele agricole din cadrul exploatației și, în cazul în care statul membru aplică articolul 15 alineatul (3), numărul de măslini și poziționarea acestora în parcelă;

(b) drepturile de plată declarate în vederea activării;

(c) orice altă informație prevăzută de prezentul regulament sau de către statul membru în cauză.

(2) Statele membre furnizează, printre altele prin intermediul mijloacelor electronice, formulare prestabilite, bazate pe suprafețele stabilite în anul precedent, precum și documente grafice pentru localizarea suprafețelor în cauză și, dacă este cazul, pentru identificarea poziționării măslinilor. Statul membru poate decide ca cererea de ajutor să cuprindă doar modificările față de cererea de ajutor depusă în anul precedent.

(3) Statul membru poate decide că o singură cerere de ajutor se referă la mai multe scheme de sprijin enumerate în anexa I, la toate aceste scheme sau la alte scheme de sprijin.

Articolul 20

Verificarea condițiilor de eligibilitate

(1) Statele membre realizează controale administrative ale cererilor de ajutor pentru a verifica condițiile de eligibilitate pentru acordarea ajutorului.

(2) Controalele administrative sunt secondate de un sistem de controale la fața locului destinat să verifice eligibilitatea ajutorului. În acest scop, statele membre stabilesc un plan de eșantionare a exploatațiilor agricole.

Statele membre pot utiliza tehnici de teledetecție și sistemul global de navigație prin satelit (GNSS) pentru realizarea de verificări la fața locului pentru parcelele agricole.

(3) Fiecare stat membru desemnează o autoritate responsabilă cu coordonarea controalelor și verificărilor prevăzute în prezentul capitol.

Dacă statul membru încredințează parțial anumite lucrări care trebuie efectuate conform prezentului capitol unor agenții sau firme specializate, autoritatea desemnată trebuie să își asume controlul asupra lucrărilor respective și responsabilitatea cu privire la acestea.

Articolul 21

Reduceri și excluderi în eventualitatea nerespectării normelor de eligibilitate

(1) Fără să aducă atingere niciunei reduceri sau excluderi prevăzute la articolul 23, dacă se constată că un agricultor nu respectă condițiile de eligibilitate privind acordarea ajutorului prevăzute în prezentul regulament, plata sau partea de plată acordată sau care urmează să fie acordată și pentru care s-au respectat condițiile de eligibilitate face obiectul unor reduceri și excluderi care trebuie stabilite în conformitate cu procedura menționată la articolul 141 alineatul (2).

(2) Procentajul reducerii este proporțional cu gravitatea, amploarea, persistența și repetarea nerespectării constatate și poate merge până la excluderea totală din una sau mai multe scheme de ajutor, pentru unul sau mai mulți ani calendaristici.

Articolul 22

Controlul privind eco-condiționalitatea

(1) Statele membre procedează la verificări la fața locului pentru a verifica dacă un agricultor respectă obligațiile prevăzute în capitolul 1.

(2) Statele membre pot utiliza propriile sisteme de administrare și control existente pentru a asigura respectarea cerințelor legale în materie de gestionare și a bunelor condiții agricole și de mediu.

Sistemele în cauză, în special sistemul de identificare și de înregistrare a animalelor stabilit în conformitate cu Directiva 2008/71/CE a Consiliului din 15 iulie 2008 privind identificarea și înregistrarea porcinelor ( 19 ) și Regulamentele (CE) nr. 1760/2000 și (CE) nr. 21/2004 trebuie să fie compatibile cu sistemul integrat, astfel cum se prevede la articolul 26 alineatul (1) din prezentul regulament.

Articolul 23

Reducerea plăților sau excluderea de la plată în caz de nerespectare a normelor de eco-condiționalitate

(1) În cazul în care cerințele legale în materie de gestionare sau bunele condiții agricole și de mediu nu sunt respectate în orice moment dintr-un an calendaristic dat (denumit în continuare „anul calendaristic în cauză”) și nerespectarea în cauză este rezultatul unei acțiuni sau a unei omisiuni direct imputabile agricultorului care a depus cererea de ajutor în anul calendaristic în cauză, valoarea totală a plăților directe acordate sau care trebuie acordate agricultorului, în urma aplicării articolelor 7, 10 și 11 în cazul agricultorului respectiv, este redusă sau eliminată în conformitate cu normele detaliate prevăzute la articolul 24.

Primul paragraf se aplică, de asemenea, în cazul în care nerespectarea în cauză este rezultatul unei acțiuni sau omisiuni direct atribuibile persoanei căreia sau de la care s-a efectuat transferul de teren agricol.

În sensul prezentului alineat, „transfer” înseamnă orice tip de tranzacție prin care terenul agricol încetează să mai fie la dispoziția cedentului.

Prin derogare de la al doilea paragraf, începând din 2010, în cazul în care persoana căreia acțiunea sau omisiunea îi este direct imputabilă a depus o cerere de ajutor în anul calendaristic în cauză, reducerea sau excluderea se aplică valorii totale a plăților directe acordate sau care urmează a fi acordate respectivei persoane.

(2) Fără a aduce atingere alineatului (1) și în conformitate cu condițiile stabilite în normele detaliate prevăzute la articolul 24 alineatul (1) din prezentul regulament, statele membre pot decide să nu pună în aplicare o reducere sau o excludere în valoare de 100 EUR sau mai puțin pentru fiecare agricultor și pentru fiecare an calendaristic.

În cazul în care un stat membru decide să folosească opțiunea prevăzută la primul alineat, în anul următor autoritatea competentă va întreprinde acțiunile necesare pentru a asigura faptul că agricultorul remediază constatările de nerespectare în cauză. Constatarea și obligația de a întreprinde o acțiune de remediere sunt notificate agricultorului.

Articolul 24

Norme detaliate privind reducerile și excluderile în caz de nerespectare a normelor de eco-condiționalitate

(1) Normele detaliate privind reducerile și excluderile prevăzute la articolul 23 se stabilesc în conformitate cu procedura menționată la articolul 141 alineatul (2). În acest context, se ține seama de gravitatea, amploarea, persistența și repetarea nerespectării constatate, precum și de criteriile stabilite la alineatele (2), (3) și (4) din prezentul articol.

(2) În caz de neglijență, procentajul reducerii nu depășește 5 %, iar în caz de nerespectare repetată, 15 %.

În circumstanțe justificate în mod corespunzător, statele membre pot decide să nu aplice nicio reducere în cazul în care, ținând cont de gravitate, amploare și persistență, un caz de nerespectare este considerat ca fiind minor. Cu toate acestea, cazurile de nerespectare care constituie un risc direct pentru sănătatea publică sau pentru sănătatea animalelor nu sunt considerate ca fiind minore.

Cu excepția cazului în care agricultorul a întreprins măsuri imediate de remediere punând capăt nerespectării constatate, autoritatea competentă întreprinde acțiunile necesare care pot fi, dacă este cazul, limitate la un control administrativ, pentru a garanta faptul că agricultorul remediază nerespectările constatate. Constatarea unei nerespectări minore și obligația de a întreprinde o acțiune de remediere sunt notificate agricultorului.

(3) În cazul nerespectării deliberate, în principiu, procentul reducerii nu trebuie să fie mai mic de 20 % și poate ajunge până la excluderea totală din una sau mai multe scheme de ajutor și se poate aplica pentru unul sau mai mulți ani calendaristici.

(4) În oricare dintre situații, valoarea totală a reducerilor și a excluderilor pentru un an calendaristic nu trebuie să depășească valoarea totală prevăzută la articolul 23 alineatul (1).

Articolul 25

Sume care rezultă din eco-condiționalitate

Sumele care rezultă din aplicarea reducerilor sau excluderilor în eventualitatea nerespectării prevederilor din capitolul 1 se returnează în FEGA. Statele membre pot păstra 25 % din respectivele sume.

Articolul 26

Compatibilitatea schemelor de sprijin cu sistemul integrat

(1) În scopul aplicării schemelor de sprijin enumerate în anexa VI, statele membre se asigură că procedurile de administrare și de control utilizate pentru schemele respective sunt compatibile cu sistemul integrat în ceea ce privește următoarele aspecte:

(a) baza de date electronică;

(b) sistemele de identificare a parcelelor agricole;

(c) controalele administrative.

În acest scop,baza de date, sistemele și controalele menționate respectiv la literele (a), (b) și (c) din primul paragraf se înființează în așa fel încât să poată funcționa în comun sau să permită schimbul de date între acestea fără probleme sau perturbări.

(2) În vederea aplicării altor scheme comunitare sau naționale de sprijin decât cele enumerate în anexa VI, statele membre pot integra unul sau mai multe elemente ale sistemului integrat în propriile proceduri de administrare și control.

Articolul 27

Informare și control

(1) Comisia este informată periodic cu privire la aplicarea sistemului integrat.

Comisia organizează schimburi de opinii cu statele membre pe această temă.

(2) În conformitate cu articolul 37 din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005, după ce au informat în timp util autoritățile competente în cauză, reprezentanți autorizați desemnați de Comisie pot efectua:

(a) orice examinare sau control al măsurilor luate pentru crearea și punerea în aplicare a sistemului integrat,

(b) controale la agențiile și societățile specializate prevăzute la articolul 20 alineatul (3).

(3) Fără a aduce atingere responsabilităților statelor membre privind punerea în aplicare a sistemului integrat, Comisia poate să facă apel la serviciile unor organisme sau persoane specializate, pentru a favoriza instituirea, monitorizarea și utilizarea sistemului integrat, în special în scopul de a acorda, la cerere, consultanță tehnică autorităților competente ale statelor membre.







CAPITOLUL 5

Alte dispoziții generale

Articolul 28

Cerințe minime pentru a primi plăți directe

(1) Începând din 2010, statele membre nu acordă plăți directe unui agricultor într-unul din următoarele cazuri:

(a) în cazul în care suma totală a tuturor plăților directe solicitate sau care trebuie acordate într-un an calendaristic dat, înaintea reducerilor și a excluderilor prevăzute la articolele 21 și 23, sunt mai mici de 100 EUR sau

(b) în cazul în care suprafața eligibilă a exploatației pentru care sunt solicitate sau datorate plăți directe înaintea reducerilor și a excluderilor prevăzute la articolul 21 este mai mică de un hectar.

Pentru a lua în considerare structura economiilor lor în domeniul agriculturii, statele membre pot ajusta pragurile menționate la literele (a) și (b) ale primului paragraf din prezentul alineat în limitele prevăzute la anexa VII.

Agricultorii care dețin drepturile speciale prevăzute la articolul 44 alineatul (1) trebuie să îndeplinească condiția prevăzută la litera (a) ale primului paragraf din prezentul alineat.

Statele membre în cauză pot decide să nu pună în aplicare prezentul alineat în departamentele franceze de peste mări, în Azore și în Madeira, în Insulele Canare și în insulele din Marea Egee.

În cazul în care suma achitată este redusă ca urmare a introducerii progresive a plăților directe astfel cum se prevede la articolul 121 din prezentul regulament, la punctul K din anexa VII la Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 sau la punctul C din anexa IX la prezentul regulament, suma solicitată sau datorată se calculează pe baza valorii finale a ajutorului care urmează să fie primit de agricultor.

(2) Începând din 2010, statele membre pot stabili criterii obiective și nediscriminatorii adecvate pentru a se asigura că niciun fel de plăți directe nu sunt acordate unei persoane fizice sau juridice:

(a) pentru care activitatea agricolă reprezintă numai o parte nesemnificativă a ansamblului activităților economice ale acesteia; sau

(b) pentru care principalul obiect de activitate nu îl reprezintă exercitarea de activități agricole.

(3) Drepturile de plată care nu conferă dreptul la plăți pe parcursul a doi ani consecutivi ca urmare a aplicării alineatelor (1) și (2) reintră în rezerva națională.

Articolul 29

Plata

(1) Cu excepția unor dispoziții în sens contrar ale prezentul regulament, plățile din cadrul schemelor de sprijin enumerate în anexa I se efectuează integral către beneficiari.

(2) Plățile se fac în cel mult două rate pe an, în cursul perioadei care începe la data de 1 decembrie și se încheie la data de 30 iunie a anului calendaristic următor.

(3) Plățile din cadrul schemelor de sprijin enumerate în anexa I nu se realizează înainte de finalizarea verificării condițiilor de eligibilitate, care trebuie efectuată de statul membru conform articolului 20.

(4) Prin derogare de la dispozițiile alineatului (2) din prezentul articol și în conformitate cu procedura menționată la articolul 141 alineatul (2), Comisia poate:

(a) să acorde avansuri;

(b) dacă situația bugetară permite acest lucru, să autorizeze statele membre să plătească avansuri înainte de 1 decembrie în regiunile în care anumite condiții excepționale expun agricultorii la mari dificultăți financiare: (i) până la 50 % din plăți, sau (ii) până la 80 % din plăți, în cazul în care s-au acordat avansuri.

Articolul 30

Clauza de eludare

Fără a aduce atingere vreunei dispoziții specifice din cadrul schemelor de sprijin individual, nu se efectuează nicio plată către beneficiarii în cazul cărora se constată că au creat în mod artificial condițiile necesare pentru obținerea acestor plăți, în vederea obținerii unui avantaj contrar obiectivelor respectivei scheme de sprijin.

Articolul 31

Forța majoră și circumstanțele excepționale

În sensul prezentului regulament, autoritatea competentă recunoaște ca fiind cazuri de forță majoră sau circumstanțe excepționale situații precum:

(a) decesul agricultorului;

(b) incapacitatea profesională de lungă durată a agricultorului;

(c) o catastrofă naturală gravă care afectează foarte mult suprafețele agricole ale exploatației;

(d) distrugerea accidentală a clădirilor destinate creșterii animalelor, aflate pe exploatație;

(e) o epizootie care afectează parțial sau integral șeptelul agricultorului.

Articolul 32

Reexaminarea

Schemele de sprijin enumerate în anexa I sunt puse în aplicare fără a se aduce atingere reexaminărilor care pot fi realizate în orice moment, în funcție de evoluția pieței și a situației bugetare.







TITLUL III

SCHEMA DE PLATĂ UNICĂ







CAPITOLUL 1

Punerea generală în aplicare

Articolul 33

Drepturi de plată

(1) Ajutorul din cadrul schemei de plată unică este disponibil pentru agricultori dacă aceștia:

(a) dețin drepturi de plată pe care le-au obținut în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1782/2003;

(b) obțin drepturi de plată în temeiul prezentului regulament: (i) prin transfer, (ii) de la rezerva națională, (iii) în conformitate cu anexa IX, (iv) în conformitate cu articolul 47 alineatul (2), articolul 59, articolul 64 alineatul (2) paragraful al treilea, articolul 65 și cu articolul 68 alineatul (4) litera (c).

(2) În sensul articolului 47 alineatul (2), al articolului 57 alineatul (6), al articolului 64 alineatul (2) și al articolului (65), se consideră că „un agricultor deține drepturi de plată” dacă agricultorului respectiv i-au fost alocate sau transferate definitiv drepturi de plată.

(3) Drepturile de cultivare a terenurilor în scopuri necomerciale, stabilite în conformitate cu articolul 53 alineatul (2), articolul 63 alineatul (2) și articolul 71j din Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 nu sunt supuse obligațiilor de retragere anterioare.

Articolul 34

Activarea drepturilor de plată pe hectar eligibil

(1) Ajutorul din cadrul schemei de plată unică se acordă agricultorilor la activarea drepturilor de plată pe hectar eligibil. Drepturile de plată activate vor acorda dreptul la plata sumei stabilite în cadrul schemei.

(2) În sensul prezentului titlu, „hectar eligibil” înseamnă:

(a) orice suprafață agricolă a exploatației și orice suprafață plantată cu specii forestiere cu ciclu scurt de producție (cod NC ex060290 41), care este utilizată pentru o activitate agricolă sau, în cazul în care suprafața este utilizată și în activități neagricole, activitatea agricolă să predomine și

(b) orice suprafață care a dat dreptul la plăți în baza schemei de plată unică sau a schemei de plată unică pe suprafață în anul 2008 și care (i) nu mai respectă definiția „eligibilității” ca rezultat al punerii în aplicare a Directivei 79/409/CEE a Consiliului din 2 aprilie 1979 privind conservarea păsărilor sălbatice ( 20 ), a Directivei 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică ( 21 ), precum și a Directivei 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei ( 22 ), sau (ii) pe durata angajamentului relevant al agricultorului individual este împădurită conform articolului 31 din Regulamentul (CE) nr. 1257/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) ( 23 ) sau conform articolului 43 din Regulamentului (CE) nr. 1698/2005 sau în temeiul unei scheme naționale ale cărei condiții sunt conforme cu articolul 43 alineatele (1), (2) și (3) din respectivul regulament, sau (iii) pe durata angajamentului relevant al agricultorului individual, este retrasă din circuitul agricol, în conformitate cu articolele 22, 23 și 24 din Regulamentul (CE) nr. 1257/1999 sau cu articolul 39 din Regulamentul (CE) nr. 1698/2005.

În conformitate cu procedura menționată la articolul 141 alineatul (2), Comisia stabilește norme detaliate privind utilizarea hectarelor eligibile pentru activități neagricole.

Cu excepția unui caz de forță majoră sau a unor circumstanțe excepționale, hectarele îndeplinesc condiția de eligibilitate pe parcursul întregului an calendaristic.

Articolul 35

Declararea hectarelor eligibile

(1) Agricultorul declară parcelele care corespund hectarelor eligibile aferente unui drept de plată. Cu excepția cazurilor de forță majoră sau a circumstanțelor excepționale, aceste parcele sunt la dispoziția agricultorului la o dată stabilită de statele membre, care nu poate fi ulterioară datei stabilite în statul membru respectiv pentru modificarea cererii de ajutor.

(2) În circumstanțe justificate în mod corespunzător, statele membre pot autoriza agricultorul să își modifice declarația, cu condiția ca acesta să respecte numărul de hectare corespunzător drepturilor sale de plată și condițiile prevăzute pentru acordarea plății unice pentru suprafața în cauză.

Articolul 36

Modificarea drepturilor de plată

Drepturile la plata pe hectar nu se modifică, exceptând cazul în care prezentul regulament prevede dispoziții contrare.

Comisia, în conformitate cu procedura menționată la articolul 141 alineatul (2), stabilește, începând din 2010, norme pentru modificarea drepturilor de plată, în special în cazul fracțiunilor de drepturi.

Articolul 37

Solicitări multiple

În absența unor dispoziții contrare în prezentul regulament, suprafața corespunzătoare numărului de hectare eligibile pentru ajutor pentru care s-a depus o cerere de plată unică poate face obiectul unei cereri pentru orice altă plată directă, precum și pentru orice alt ajutor neprevăzut în prezentul regulament.

Articolul 38

Utilizarea terenurilor în caz de integrare amânată a sectorului fructelor și legumelor

În cazul în care un stat membru a decis să utilizeze opțiunea prevăzută la al doilea paragraf din articolul 51 din Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 (denumită în continuare „integrare amânată”), parcelele din regiunile vizate de decizie nu sunt eligibile, până la o dată anterioară datei de 31 decembrie 2010, dacă sunt utilizate pentru:

(a) producția de fructe și legume;

(b) producția de cartofi pentru consum; sau

(c) pepiniere.

În eventualitatea integrării amânate, statele membre pot decide să permită cultivarea de culturi secundare pe hectarele eligibile pe o perioadă de maximum trei luni începând cu data de 15 august a fiecărui an. Cu toate acestea, la solicitarea statului membru, data respectivă se poate modifica în conformitate cu procedura menționată la articolul 141 alineatul (2) pentru regiunile în care cerealele sunt în mod normal recoltate mai devreme, din motive climatice.

Articolul 39

Utilizarea terenurilor pentru producția de cânepă

(1) Suprafețele utilizate pentru producția de cânepă sunt eligibile doar în cazul în care conținutul de tetrahidrocanabinol din soiurile utilizate nu depășește 0,2 %. Statele membre stabilesc un sistem care să permită verificarea conținutului de tetrahidrocanabinol al produselor cultivate pe cel puțin 30 % din suprafețele de cânepă. Cu toate acestea, în cazul în care un stat membru introduce un sistem de autorizare prealabilă pentru cultura respectivă, procentul minim este de 20 %.

(2) În conformitate cu procedura menționată la articolul 141 alineatul (2), acordarea plății este condiționată de utilizarea de semințe certificate din anumite soiuri.

Articolul 40

Plafoane naționale

(1) Pentru fiecare stat membru și în fiecare an, valoarea totală a tuturor drepturilor de plată alocate și a plafoanelor fixate în conformitate cu articolul 51 alineatul (2) și articolul 69 alineatul (3) din prezentul regulament, sau, pentru 2009, în conformitate cu articolul 64 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 nu poate fi mai mare decât plafonul național corespunzător, prevăzut în anexa VIII la prezentul regulament.

În cazul în care drepturile de plată sunt alocate viticultorilor, Comisia, luând în calcul cele mai recente date puse la dispoziție de statele membre în conformitate cu articolul 9 și articolul 102 alineatul (6) din Regulamentul (CE) nr. 479/2008 al Consiliului din 29 aprilie 2008 privind organizarea comună a pieței vitivinicole ( 24 ) și în conformitate cu procedura menționată la articolul 141 alineatul (2) din prezentul regulament, actualizează plafoanele naționale stabilite în anexa VIII la prezentul regulament. Până la data de 1 decembrie a anului anterior actualizării plafoanelor naționale, statele membre vor notifica Comisiei media regională a valorii drepturilor precizată la punctul B din anexa IX la prezentul regulament.

(2) Dacă este cazul, statul membru efectuează o reducere liniară a valorilor drepturilor de plată, pentru a asigura respectarea plafonului stabilit în anexa VIII.

Articolul 41

Rezerva națională

(1) Fiecare stat membru creează o rezervă națională care încorporează diferența dintre:

(a) plafoanele naționale stabilite în anexa VIII la prezentul regulament; și

(b) valoarea totală a tuturor drepturilor de plată alocate și plafoanele fixate în conformitate cu articolul 51 alineatul (2) și cu articolul 69 alineatul (3) din prezentul regulament sau, pentru 2009, plafoanele fixate în conformitate cu articolul 64 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1782/2003.

(2) Statele membre pot utiliza rezerva națională pentru a aloca, cu titlu de prioritate și în conformitate cu criterii obiective și astfel încât să asigure un tratament egal agricultorilor și să evite distorsionarea pieței și denaturarea concurenței, drepturi de plată agricultorilor care încep să desfășoare o activitate agricolă.

(3) Statele membre care nu aplică articolul 68 alineatul (1) litera (c) pot utiliza rezerva națională în scopul de a stabili, în conformitate cu criterii obiective și astfel încât să asigure un tratament egal agricultorilor și să evite distorsionarea pieței și denaturarea concurenței, drepturi de plată pentru agricultorii din regiunile supuse restructurării și programelor de dezvoltare referitoare la oricare dintre formele de intervenție publică, pentru a obține garanții împotriva abandonului terenului și/sau a compensa dezavantaje specifice pentru agricultorii din regiunile în cauză.

(4) Statele membre utilizează rezerva națională pentru a aloca, în conformitate cu criterii obiective și astfel încât să asigure un tratament egal al agricultorilor și să evite distorsionarea pieței și denaturarea concurenței, drepturile de plată agricultorilor aflați într-o situație specială, situație care urmează a fi definită de Comisie în conformitate cu procedura menționată la articolul 141 alineatul (2).

(5) La aplicarea prezentului articol, statele membre pot majora valoarea unitară și/sau numărul de drepturi de plată alocate agricultorilor.

Articolul 42

Drepturi de plată nefolosite

Orice drept de plată care nu a fost activat pentru o perioadă de 2 ani, în conformitate cu articolul 34, este adăugat rezervei naționale, cu excepția cazurilor de forță majoră sau a circumstanțelor excepționale. Cu toate acestea, pentru 2009, drepturile de plată neactivate pentru perioada de doi ani 2007-2008 nu se adaugă rezervei naționale dacă au fost activate în 2006, iar pentru 2010, drepturile de plată neactivate pentru perioada de doi ani 2008-2009 nu se adaugă rezervei naționale dacă au fost activate în 2007.

Articolul 43

Transferul drepturilor de plată

(1) Drepturile de plată nu pot fi transferate decât unui agricultor stabilit în același stat membru, cu excepția moștenirilor sau a moștenirilor anticipate.

Totuși, chiar și în cazul moștenirilor sau al moștenirilor anticipate, drepturile de plată nu pot fi utilizate decât în statul membru în care au fost stabilite.

Un stat membru poate decide ca drepturile de plată să nu poată fi transferate sau utilizate decât în cadrul aceleiași regiuni.

(2) Drepturile de plată pot fi transferate, cu sau fără terenuri, prin vânzare sau prin orice altă formă de cesiune definitivă. În schimb, este autorizată arendarea sau orice altă tranzacție similară, cu condiția ca transferul drepturilor de plată să fie însoțit de transferul unui număr echivalent de hectare eligibile pentru ajutor.

(3) În cazul în care drepturile de plată sunt vândute, cu sau fără terenuri, statele membre, acționând conform principiilor generale de drept comunitar, pot decide ca o parte a drepturilor de plată vândute să reintre în rezerva națională sau ca valoarea lor unitară să fie redusă în favoarea rezervei naționale, în conformitate cu anumite criterii pe care Comisia urmează să le definească în conformitate cu procedura menționată la articolul 141 alineatul (2).

Articolul 44

Condițiile pentru drepturile speciale

(1) Cu excepția cazului în care se prevede altfel în prezentul regulament, drepturile de plată stabilite în titlul III capitolul 3 secțiunea 2 și la articolul 71m din Regulamentul (CE) nr. 1782/2003, precum și la articolul 60 și la articolul 65 al patrulea paragraf din prezentul regulament (denumite în continuare „drepturi speciale”) fac obiectul condițiilor stabilite la alineatele (2) și (3) din prezentul articol.

(2) Prin derogare de la articolul 34 alineatul (1), un agricultor care deține drepturi speciale este autorizat de statul membru să deroge de la cerința de a activa drepturi de plată cu un număr echivalent de hectare eligibile, cu condiția ca acesta să continue cel puțin:

(a) 50 % din activitatea agricolă desfășurată în perioada de referință menționată în Regulamentul (CE) nr. 1782/2003, exprimate în unități de vită mare (UVM); sau

(b) în cazul unor drepturi speciale stabilite în temeiul articolului 60, 50 % din activitatea agricolă desfășurată înaintea trecerii la schema de plată unică exprimată în UVM; sau

(c) în cazul articolului 65, 50 % din activitatea agricolă desfășurată pe perioada punerii în aplicare a articolelor 67 și 68 din Regulamentul (CE) nr. 1782/2003, exprimată în UVM.

Cu toate acestea, în cazul în care unui agricultor i s-au acordat drepturi speciale atât în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 cât și în temeiul prezentului regulament, acesta menține cel puțin 50 % din cel mai ridicat nivel de activitate dintre cele menționate la primul paragraf.

Condiția menționată la primul paragraf nu se aplică pentru Malta.

(3) În cazul unui transfer al drepturilor speciale în 2009, 2010 și 2011, cesionarul poate beneficia de derogarea prevăzută la alineatul (2) numai dacă se transferă toate drepturile speciale. Începând din 2012, cesionarul beneficiază de derogare numai în caz de moștenire efectivă sau anticipată.

Primul paragraf nu se aplică în cazul Maltei.

Articolul 45

Reexaminarea drepturilor la plată.

(1) În circumstanțe justificate în mod corespunzător, statele membre care au introdus schema de plată unică în conformitate cu titlul III, capitolele 1-4 din Regulamentul (CE) nr. 1782/2003, acționând în conformitate cu principiile generale ale legislației comunitare, pot decide să treacă, începând din sau după 2010, la aproximarea valorii drepturilor la plată.

În cazul în care decizia respectivă se aplică începând din 2010, aceasta se ia înainte de 1 august 2009. În toate celelalte situații, decizia se ia înainte de 1 august 2010.

(2) În scopul aplicării primului paragraf al alineatului (1), drepturile de plată pot fi supuse unor modificări anuale progresive în conformitate cu criterii obiective și nediscriminatorii. În cazul în care modificările duc la o reducere a valorii drepturilor la plată, acestea sunt efectuate în cel puțin trei etape anuale prestabilite.

Reducerea valorii oricărui drept de plată nu depășește, în niciuna din etapele anuale menționate la primul paragraf, 50 % din diferența dintre valoarea sa inițială și valoarea finală. În cazul în care reducerea valorii este de mai puțin de 10 % din valoarea inițială, statele membre pot aplica mai puțin de trei etape.

(3) Statele membre pot decide să aplice prezentul articol:

(a) la nivelul geografic corespunzător care este stabilit în conformitate cu criterii obiective și nediscriminatorii, cum ar fi structura instituțională sau administrativă și potențialul agricol; sau

(b) în cazul în care se aplică articolul 46 alineatul (4) în regiunea definită în conformitate cu articolul 46 alineatul (2).







CAPITOLUL 2

Aplicarea regională și parțială







Secțiunea 1

Aplicarea regională

Articolul 46

Alocarea la nivel regional a plafoanelor naționale prevăzute la articolul 40

(1) În urma introducerii schemei de plată unică în conformitate cu titlul III capitolele 1-4 din Regulamentul (CE) nr. 1782/2003, un stat membru poate decide să pună în aplicare schema de plată unică începând din sau după 2010 la nivel regional, conform condițiilor stabilite în prezenta secțiune.

În cazul în care decizia se aplică începând din 2010, aceasta se ia înainte de 1 august 2009. În toate celelalte situații, decizia se ia înainte de 1 august 2010.

(2) Statele membre stabilesc regiunile pe baza unor criterii obiective și nediscriminatorii, precum structura instituțională sau administrativă și potențialul agricol regional.

Statele membre pot considera întregul lor teritoriu drept o singură regiune.

(3) Statele membre împart între regiuni plafoanele naționale prevăzute la articolul 40 pe baza unor criterii obiective și nediscriminatorii. Statele membre pot decide ca aceste plafoane regionale să fie supuse unor modificări anuale progresive, în cel mult trei etape anuale prestabilite și cu criterii obiective și nediscriminatorii precum potențialul agricol și criterii legate de mediu.

(4) Atunci când un stat membru care aplică alineatele (1), (2) și (3) din prezentul articol decide să nu aplice articolul 47, acesta ajustează valoarea drepturilor de plată în fiecare dintre regiunile sale, în măsura în care acest lucru este necesar pentru respectarea plafonului regional aplicabil. În acest scop, drepturile de plată sunt supuse unor creșteri sau reduceri liniare ale valorii acestora. Reducerea totală a valorii drepturilor de plată în temeiul acestui alineat este limitată la 10 % din valoarea lor inițială.

(5) Dacă un stat membru decide să aplice atât articolul 45 cât și prezentul articol, reducerea valorii drepturilor la plată menționată la alineatul (4) din prezentul articol este luată în considerare pentru calculul limitelor stabilite la articolul 45 alineatul (2) al doilea paragraf.

Articolul 47

Regionalizarea schemei de plată unică

(1) În circumstanțe justificate în mod corespunzător, statele membre pot decide să împartă cel mult 50 % din plafonul regional stabilit în temeiul articolului 46 între toți agricultorii ale căror exploatații sunt localizate în regiunea în cauză, inclusiv cei care nu dețin drepturi la plată.

(2) Agricultorii beneficiază de drepturi de plată a căror valoare unitară se calculează prin divizarea părții corespunzătoare din plafonul regional stabilit în conformitate cu articolul 46 la numărul de hectare eligibile stabilit la nivel regional.

Valoarea acestor drepturi de plată este majorată în cazul în care, anterior aplicării prezentului articol, un agricultor deține drepturi la plată. În acest scop, valoarea unitară regională a fiecăruia dintre drepturile de plată ale agricultorului este majorată cu un cuantum calculat pe baza valorii totale a drepturilor de plată pe care le deținea agricultorul la o dată fixată de statul membru în cauză. Aceste majorări se calculează în limita părții care a rămas din plafonul regional după punerea în aplicare a alineatului (1) din prezentul articol.

(3) Numărul de drepturi de plată pentru fiecare agricultor trebuie să fie egal cu numărul de hectare pe care acesta îl declară pentru anul de aplicare a schemei de plată unică la nivel regional, astfel cum se menționează la articolul 46 alineatul (1), în conformitate cu articolul 34 alineatul (2), cu excepția cazului de forță majoră sau a unor circumstanțe excepționale.

(4) Drepturile de plată deținute de agricultori înainte de împărțirea menționată la alineatele (1) și (2) sunt anulate și înlocuite cu noile drepturi prevăzute la alineatul (3).

Articolul 48

Reexaminarea drepturilor la plată.

(1) În circumstanțe justificate în mod corespunzător, statele membre care aplică articolul 47 pot decide, în conformitate cu principiile generale ale legislației comunitare, să treacă în anul care urmează punerii în aplicare a regimului de plată unică la nivel regional astfel cum este prevăzut la articolul 46 alineatul (1) la aproximarea valorii drepturilor de plată stabilite în temeiul prezentei secțiuni.

În cazul în care decizia respectivă se aplică începând din 2010, aceasta se ia înainte de 1 august 2009. În toate celelalte situații, decizia se ia înainte de 1 august 2010.

În scopul aplicării primului paragraf, drepturile de plată pot fi supuse unor modificări anuale progresive în conformitate cu criterii obiective și nediscriminatorii. În cazul în care modificările duc la o reducere a valorii drepturilor la plată, acestea sunt efectuate în cel puțin două etape anuale prestabilite.

(2) În circumstanțe justificate în mod corespunzător, statele membre care au introdus schema de plată unică în conformitate cu titlul III capitolul 5 secțiunea 1 sau capitolul 6 din Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 pot decide, în conformitate cu principiile generale ale legislației comunitare, să treacă, începând din sau după 2010, la aproximarea valorii drepturilor la plată.

În cazul în care decizia respectivă se aplică începând din 2010, aceasta se ia înainte de 1 august 2009. În toate celelalte situații, decizia se ia înainte de 1 august 2010.

În scopul aplicării primului paragraf, drepturile de plată sunt supuse unor modificări anuale progresive în conformitate cu criterii obiective și nediscriminatorii. În cazul în care modificările duc la o reducere a valorii drepturilor la plată, acestea sunt efectuate în cel puțin trei etape anuale prestabilite.

Primul paragraf se aplică fără a aduce atingere deciziilor luate de statele membre în conformitate cu articolul 63 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1782/2003. Respectivele state membre se pot abate de la numărul minim de etape prevăzut la primul paragraf și de la limitele stabilite la alineatul (3) din prezentul articol.

(3) Reducerea valorii oricărui drept de plată nu depășește, în niciuna din etapele anuale menționate la alineatele (1) și (2), 50 % din diferența dintre valoarea sa inițială