2004R0882 — RO — 19.08.2008 — 005.001

Acest document reprezintă un instrument de documentare, iar instituţiile nu îşi asumă responsabilitatea pentru conţinutul său.

Astfel cum a fost modificat prin:









▼B

REGULAMENTUL (CE) NR. 882/2004 AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI AL CONSILIULUI

din 29 aprilie 2004

privind controalele oficiale efectuate pentru a asigura verificarea conformității cu legislația privind hrana pentru animale și produsele alimentare și cu normele de sănătate animală și de bunăstare a animalelor







PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolele 37, 95 și 152 alineatul (4) litera (b), având în vedere propunerea Comisiei, având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European ( 1 ), având în vedere avizul Comitetului Regiunilor ( 2 ), în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat ( 3 ), întrucât: (1) Hrana pentru animale și produsele alimentare ar trebui să fie sigure și sănătoase. Legislația comunitară cuprinde un ansamblu de norme care vizează să garanteze atingerea acestui obiectiv. Aceste norme se aplică și producției și introducerii pe piață atât a hranei pentru animale, cât și a produselor alimentare. (2) Normele de bază cu privire la legislația privind hrana pentru animale și produsele alimentare sunt stabilite de Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 ianuarie 2002 de stabilire a principiilor și a cerințelor generale ale legislației în domeniul alimentar, de înființare a Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară și de stabilire a procedurilor în domeniul siguranței produselor alimentare. ( 4 ). (3) Pe lângă aceste norme de bază, o legislație mai specifică cu privire la hrana pentru animale și produsele alimentare acoperă diferite domenii, cum ar fi nutriția animalelor (în special hrana pentru animale cu conținut medicamentos), igiena hranei pentru animale și a produselor alimentare, zoonozele, subprodusele de origine animală, reziduurile și contaminanții, lupta contra bolilor animalelor care afectează sănătatea publică și eradicarea acestora, etichetarea hranei pentru animale și a produselor alimentare, pesticidele, aditivii din hrana pentru animale și produsele alimentare, vitaminele, sărurile minerale, oligoelementele și alți aditivi, materialele care intră în contact cu produsele alimentare, cerințe în materie de calitate și de compoziție, apa potabilă, ionizarea, produsele alimentare noi și organismele modificate genetic (OMG). (4) Legislația comunitară privind hrana pentru animale și produsele alimentare se bazează pe principiul potrivit căruia operatorii din sectorul hranei pentru animale și cel alimentar au responsabilitatea, în toate etapele proceselor de producție, prelucrare și distribuție din cadrul activităților aflate sub controlul lor, să asigure că hrana pentru animale și produsele alimentare satisfac cerințele legislației referitoare la hrana pentru animale și produse alimentare relevante pentru activitățile lor. (5) Sănătatea animală și bunăstarea animalelor reprezintă factori importanți care contribuie la calitatea și siguranța alimentelor, la prevenirea răspândirii bolilor animale și la tratamentul uman al animalelor. Dispozițiile care reglementează aceste aspecte sunt stabilite de mai multe acte. Aceste acte specifică obligațiile persoanelor fizice și juridice cu privire la sănătatea animală și bunăstarea animalelor, precum și îndatoririle autorităților competente. (6) Statele membre ar trebui să asigure aplicarea legislației privind hrana pentru animale și produsele alimentare, a dispozițiilor privind sănătatea animală și bunăstarea animalelor și să controleze și să verifice respectarea cerințelor relevante cuprinse în acestea de către operatorii din sector în toate etapele de producție, prelucrare și distribuție. În acest scop, ar trebui organizate controale oficiale. (7) În consecință, este necesar să se stabilească, la nivel comunitar, un cadru armonizat de norme generale pentru organizarea acestor controale. Este important să se evalueze, având în vedere experiența, dacă un asemenea cadru general funcționează în mod corespunzător, mai ales în sectorul sănătății și bunăstării animale. În consecință, este necesară prezentarea de către Comisie a unui raport, însoțit de orice propunere necesară. (8) Ca regulă generală, acest cadru comunitar nu ar trebui să includă controalele oficiale cu privire la organismele dăunătoare plantelor sau produselor din plante, întrucât aceste controale sunt deja reglementate în mod corespunzător de Directiva 2000/29/CE a Consiliului din 8 mai 2000 privind măsurile de protecție împotriva introducerii în Comunitate a unor organisme dăunătoare plantelor sau produselor din plante și împotriva răspândirii lor în Comunitate ( 5 ). Cu toate acestea, anumite aspecte ale prezentului regulament ar trebui să se aplice sectorului fitosanitar și în special acelea care privesc stabilirea de planuri de controale naționale multianuale și de inspecții comunitare în statele membre și în țările terțe. Prin urmare, Directiva 2000/29/CE ar trebui modificată în consecință. (9) Regulamentul (CEE) nr. 2092/91 al Consiliului din 24 iunie 1991 privind metoda de producție agricolă ecologică și indicarea acesteia pe produsele agricole și alimentare ( 6 ), Regulamentul (CEE) nr. 2081/92 al Consiliului din 14 iulie 1992 privind protecția indicațiilor geografice și a denumirilor de origine ale produselor agricole și alimentare ( 7 ) și Regulamentul (CEE) nr. 2082/92 al Consiliului din 14 iulie 1992 privind atestatele de specificitate ale produselor agricole și alimentare ( 8 ) conțin măsuri specifice de verificare a respectării cerințelor cuprinse în respectivele regulamente. Cerințele prezentului regulament ar trebui să fie suficient de flexibile încât să ia în considerare specificitatea acestor domenii. (10) Pentru verificarea conformității cu normele privind organizarea comună a piețelor produselor agricole (culturi arabile, vin, ulei de măsline, fructe și legume, hamei, lapte și produse lactate, carne de vacă și de vițel, carne de oaie și carne de capră și miere de albine), este deja pus în aplicare un sistem de control specific și bine stabilit. În consecință, prezentul regulament nu ar trebui să se aplice acestor domenii, cu atât mai mult cu cât obiectivele prezentului regulament diferă de obiectivele urmărite de mecanismele de control pentru organizarea comună a piețelor produselor agricole. (11) Autoritățile competente pentru efectuarea de controale oficiale ar trebui să îndeplinească o serie de criterii operaționale care să asigure imparțialitatea și eficacitatea acestora. Acestea ar trebui să dispună de un personal suficient ca număr, cu calificări și experiență corespunzătoare și să dețină instalații și echipamente adecvate pentru îndeplinirea în mod corespunzător a îndatoririlor ce le revin. (12) Controalele oficiale ar trebui efectuate prin tehnici corespunzătoare, concepute în acest scop, inclusiv controale de rutină și controale cu un caracter mai intensiv, cum ar fi inspecții, verificări, audituri, prelevări de probe și controale de eșantioane. Aplicarea corectă a acestor tehnici necesită formarea corespunzătoare a personalului care efectuează controale oficiale. Această formare este de asemenea necesară în vederea garantării faptului că autoritățile competente iau decizii într-o manieră uniformă, în special cu privire la punerea în aplicare a principiilor HACCP (analiza riscurilor și punctele de control critice). (13) Frecvența controalelor oficiale ar trebui să fie regulată și proporțională cu riscul, luând în considerare rezultatele verificărilor efectuate de operatorii din sectorul hranei pentru animale și din sectorul alimentar în cadrul programelor de control bazate pe tehnica HACCP sau al programelor de asigurare a calității, în situațiile în care aceste programe sunt concepute astfel încât să îndeplinească cerințele legislației privind hrana pentru animale și produsele alimentare, dispozițiile privind sănătatea animală și bunăstarea animalelor. În cazul suspiciunilor cu privire la existența neconformității, ar trebui efectuate controale ad hoc. În plus, ar putea fi efectuate controale ad hoc în orice moment, chiar în cazul în care nu există suspiciuni cu privire la existența neconformității. (14) Controalele oficiale ar trebui să aibă loc pe baza unor proceduri documentate care să asigure uniformitatea efectuării acestor controale și calitatea ridicată constantă a acestora. (15) Autoritățile competente ar trebui să se asigure că, în cazurile în care efectuarea controalelor oficiale presupune participarea unor unități de control diferite, se aplică și se pun în aplicare cu eficacitate proceduri de coordonare corespunzătoare. (16) Autoritățile competente ar trebui de asemenea să se asigure că, în cazurile în care competența de a desfășura controale oficiale a fost delegată de la nivel central la nivel regional sau la nivel local, între nivelul central și cel regional sau local există o coordonare efectivă și eficientă. (17) Laboratoarele care participă la analiza eșantioanelor oficiale ar trebui să își desfășoare activitatea în conformitate cu anumite proceduri aprobate la nivel internațional sau cu norme de performanță bazate pe anumite criterii și să utilizeze metode de analiză care au fost considerate valabile, în măsura în care acest lucru a fost posibil. Aceste laboratoare ar trebui în special să dispună de echipamente care să le permită determinarea corectă a standardelor, cum ar fi nivelurile maxime de reziduuri stabilite de legislația comunitară. (18) Desemnarea laboratoarelor de referință comunitare și naționale ar trebui să contribuie la atingerea unui nivel ridicat al calității și al uniformității rezultatelor analitice. Acest obiectiv poate fi atins prin activități cum ar fi aplicarea unor metode de analiză validate, asigurarea disponibilității materialelor de referință, organizarea de testări comparative și formarea personalului laboratoarelor. (19) Activitățile laboratoarelor de referință ar trebui să acopere toate domeniile legislației privind hrana pentru animale și produsele alimentare și sănătatea animală, în special acele domenii în care sunt necesare rezultate analitice și diagnostice precise. (20) Pentru o serie de activități legate de controalele oficiale, Comitetul European pentru Standardizare (CEN) a elaborat standarde europene (standarde EN) corespunzătoare scopului prezentului regulament. Aceste standarde EN au în vedere în special funcționarea și evaluarea laboratoarelor de testare și funcționarea și acreditarea organelor de control. De asemenea, o serie de standarde internaționale au fost elaborate de Organizația Internațională de Standardizare (ISO) și Uniunea Internațională de Chimie Pură și Aplicată (IUPAC). În anumite cazuri bine definite, aceste standarde ar putea fi adaptate în scopul aplicării prezentului regulament, luând în considerare faptul că în legislația privind hrana pentru animale și produsele alimentare sunt prevăzute criterii de performanță pentru a garanta flexibilitatea și un bun raport cost/eficiență. (21) Ar trebui să se prevadă delegarea competenței de îndeplinire a unor misiuni de control specifice de la autoritatea competentă către un organ de control, precum și condițiile în care poate avea loc această delegare. (22) Ar trebui să existe proceduri corespunzătoare în vederea cooperării autorităților competente dintr-un stat membru și din state membre diferite, în special în cazul în care controalele oficiale relevă faptul că problemele legate de hrana pentru animale și produsele alimentare privesc mai mult decât un singur stat membru. Pentru a facilita această cooperare, statele membre ar trebui să desemneze unul sau mai multe organe de legătură cu rolul de a coordona transmiterea și primirea de cereri de asistență. (23) În conformitate cu articolul 50 din Regulamentul (CE) nr. 178/2002, statele membre trebuie să informeze Comisia în cazul în care există informații cu privire la existența unui risc grav, direct sau indirect, în ceea ce privește sănătatea umană, datorită hranei pentru animale sau produselor alimentare. (24) Este important să se creeze proceduri uniforme pentru controlul hranei pentru animale și al alimentelor din țări terțe introduse pe teritoriul Comunității, luându-se în considerare faptul că pentru produsele alimentare de origine animală s-au introdus deja proceduri armonizate pentru importuri, în temeiul Directivei 97/78/CE ( 9 ) a Consiliului și pentru animalele vii în temeiul Directivei 91/496/CEE ( 10 ) a Consiliului. Aceste proceduri existente funcționează în mod corespunzător și ar trebui menținute. (25) Controalele pentru hrana pentru animale și produsele alimentare provenind din țările terțe menționate de Directiva 97/78/CE se limitează la aspectele veterinare. Este necesară completarea acestor controale cu controale oficiale privind aspectele care nu fac obiectul controalelor veterinare, cum ar fi cele privind aditivii, etichetarea, trasabilitatea, iradierea produselor alimentare și materialele care intră în contact cu produsele alimentare. (26) Legislația comunitară prevede de asemenea proceduri pentru controlul hranei pentru animale de import, în temeiul Directivei 95/53/CE a Consiliului din 25 octombrie 1995 de stabilire a principiilor care reglementează organizarea controalelor oficiale din domeniul nutriției animalelor ( 11 ). Directiva menționată anterior cuprinde principiile și procedurile care trebuie aplicate de către statele membre la punerea în liberă circulație a hranei pentru animale importate. (27) Este necesar să se stabilească norme comunitare care să asigure că hrana pentru animale și produsele alimentare provenind din țări terțe sunt supuse unor controale oficiale înainte de punerea în liberă circulație în Comunitate. O atenție deosebită ar trebui acordată controalelor pentru importurile de hrană pentru animale și produse alimentare care prezintă un risc ridicat de contaminare. (28) De asemenea, ar trebui să se prevadă organizarea de controale oficiale ale hranei pentru animale și produselor alimentare introduse pe teritoriul Comunității în conformitate cu un regim vamal diferit de libera circulație și, în special, ale celor introduse în temeiul uneia dintre procedurile vamale menționate la literele (b)-(f) din articolul 4 alineatul (16) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar ( 12 ), precum și intrarea acestora într-o zonă liberă sau un depozit liber. Este avută în vedere în special introducerea de hrană pentru animale și produse alimentare provenind din țări terțe de către pasagerii mijloacelor internaționale de transport și prin coletele expediate prin poștă. (29) În scopul efectuării de controale oficiale cu privire la hrana pentru animale și la produsele alimentare, este necesar să se definească teritoriul Comunității unde se aplică normele pentru a asigura că hrana pentru animale și produsele alimentare introduse pe acest teritoriu sunt supuse controalelor stabilite de prezentul regulament. Acest teritoriu nu este în mod necesar identic cu cel prevăzut la articolul 299 din tratat sau cu cel definit de articolul 3 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92. (30) Pentru a garanta o organizare mai eficientă a controalelor oficiale pentru hrana pentru animale și produsele alimentare provenind din țări terțe și pentru a facilita fluxurile comerciale, ar putea fi necesară desemnarea unor puncte specifice de intrare pe teritoriul Comunității pentru hrana pentru animale și produsele alimentare provenind din țări terțe. De asemenea, ar putea fi necesar să se impună notificarea prealabilă a sosirii mărfurilor pe teritoriul Comunității. Ar trebui să se asigure ca fiecare punct de intrare desemnat să aibă acces la echipamentele corespunzătoare în vederea realizării de controale într-un termen rezonabil. (31) La stabilirea normelor privind controalele oficiale ale hranei pentru animale și produselor alimentare provenind din țări terțe, ar trebui să se asigure colaborarea autorităților competente și a serviciilor vamale, luându-se în considerare faptul că există deja norme în acest sens în Regulamentul (CEE) nr. 339/93 al Consiliului din 8 februarie 1993 privind controalele de conformitate a produselor importate din țări terțe cu regulile aplicabile în materie de securitate a produselor ( 13 ). (32) Pentru organizarea controalelor oficiale ar trebui să existe resurse financiare corespunzătoare. În consecință, autoritățile competente ale statelor membre ar trebui să poată să perceapă onorarii sau taxe care să acopere costurile pe care le presupun controalele oficiale. Astfel, autoritățile competente ale statelor membre vor avea libertatea de a stabili onorarii și taxe sub formă de sume forfetare pe baza acestor costuri și luând în considerare situația specifică fiecărei unități. În cazul în care taxele se percep operatorilor, ar trebui să se aplice principii comune. Prin urmare, ar trebui adoptate criteriile pentru stabilirea nivelului taxelor de inspecție. În ceea ce privește taxele aplicabile controalelor la import, este necesar să se stabilească direct tarifele pentru principalele articole de importat, în vederea asigurării aplicării uniforme a acestora și a evitării denaturărilor comerciale. (33) Legislația comunitară privind hrana pentru animale și produsele alimentare prevede înregistrarea sau autorizarea anumitor întreprinderi din sectorul hranei pentru animale și din sectorul produselor alimentare de către autoritatea competentă. Acest lucru este valabil în special în cazul Regulamentului (CE) nr. 852/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind igiena alimentelor ( 14 ), al Regulamentului (CE) nr. 853/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 de stabilire a normelor specifice de igienă pentru produsele alimentare de origine animală (14) , al Directivei 95/69/CE a Consiliului din 22 decembrie 1995 de stabilire a condițiilor și modalităților de autorizare și înmatriculare a anumitor unități și intermediari din sectorul nutriției animalelor ( 15 ) și al viitorului regulament privind igiena hranei pentru animale. Ar trebui stabilite proceduri care să garanteze că înregistrarea și autorizarea întreprinderilor din sectorul hranei pentru animale și produselor alimentare au loc într-un mod eficace și transparent. (34) Pentru a dispune de o abordare globală și uniformă cu privire la controalele oficiale, statele membre ar trebui să stabilească și să aplice planuri de control multianuale în conformitate cu orientările generale elaborate la nivel comunitar. Aceste orientări ar trebui să încurajeze strategii naționale coerente și să identifice prioritățile pe baza riscurilor și cele mai eficiente proceduri de control. O strategie comunitară ar trebui să adopte o abordare globală integrată a efectuării controalelor. În lumina caracterului necoercitiv al anumitor orientări tehnice care urmează a fi stabilite, este necesar ca acestea să se stabilească prin intermediul unei proceduri de comitet consultativ. (35) Planurile de control multianuale ar trebui să acopere legislația privind hrana pentru animale și produsele alimentare și legislația privind sănătatea animală și bunăstarea animalelor. (36) Planurile de control naționale multianuale ar trebui să stabilească o bază solidă pentru serviciile de inspecție ale Comisiei în vederea efectuării controalelor în statele membre. Aceste planuri de control ar trebui să permită serviciilor de inspecție ale Comisiei să verifice dacă organizarea controalelor oficiale în statele membre se desfășoară în conformitate cu criteriile stabilite de prezentul regulament. După caz și, în special, în situația în care auditul statelor membre realizat în ceea ce privește planurile de control naționale multianuale prezintă deficiențe sau carențe, ar trebui să se efectueze inspecții și audituri detaliate. (37) Statelor membre ar trebui să li se solicite să prezinte un raport anual Comisiei care să conțină informații privind aplicarea planurilor de control naționale multianuale. Acest raport ar trebui să conțină rezultatele controalelor oficiale și ale auditurilor efectuate în anul precedent și, după caz, o actualizare a planului de control inițial în funcție de aceste rezultate. (38) Controalele comunitare din statele membre ar trebui să permită serviciilor de control ale Comisiei să verifice dacă legislația privind hrana pentru animale și produsele alimentare și legislația privind sănătatea animală și bunăstarea animalelor sunt aplicate într-un mod uniform și corect în întreaga Comunitate. (39) Sunt necesare controale comunitare în țările terțe pentru a verifica respectarea sau echivalența cu legislația comunitară privind hrana pentru animale și produsele alimentare, precum și cu legislația privind sănătatea animală și, după caz, bunăstarea animalelor. Țărilor terțe ar putea de asemenea să li se solicite să prezinte informații cu privire la sistemele lor de control. Aceste informații, care ar trebui stabilite pe baza orientărilor comunitare, ar trebui să formeze baza controalelor ulterioare ale Comisiei, care ar trebui să fie efectuate într-un cadru multidisciplinar care să acopere principalele sectoare de export către Comunitate. Această evoluție ar trebui să permită o simplificare a regimului actual, să promoveze cooperarea efectivă în materie de controale și, în consecință, să faciliteze fluxurile comerciale. (40) Pentru a asigura conformitatea mărfurilor importate cu legislația comunitară privind hrana pentru animale și produsele alimentare sau echivalența lor cu aceasta, este necesar să se stabilească proceduri care să permită definirea condițiilor de import și a cerințelor de certificare, după caz. (41) Încălcarea legislației privind hrana pentru animale și produsele alimentare și a dispozițiilor referitoare la sănătatea animală și bunăstarea animalelor poate constitui o amenințare față de sănătatea umană, sănătatea animală și bunăstarea animalelor. În consecință, astfel de încălcări ar trebui să facă obiectul unor măsuri eficace, disuasive și proporționate la nivel național în întreaga Comunitate. (42) Aceste măsuri ar trebui să includă măsuri administrative luate de către autoritățile competente din statele membre, care dispun de proceduri în acest scop. Avantajul acestor proceduri este acela că se pot lua măsuri într-un termen scurt pentru a restabili situația. (43) Operatorii ar trebui să aibă drept la recurs împotriva deciziilor luate de autoritatea competentă ca urmare a controalelor oficiale și să fie informați cu privire la acest drept. (44) Este necesar să se ia în considerare nevoile speciale ale țărilor în curs de dezvoltare, în special ale țărilor mai puțin dezvoltate, și să se introducă măsuri în acest sens. Comisia ar trebui să își ia angajamentul de a sprijini țările în curs de dezvoltare cu privire la siguranța hranei pentru animale și a alimentelor, care reprezintă un element important pentru sănătatea umană și dezvoltarea comerțului. Acest sprijin ar trebui organizat în contextul politicii comunitare de cooperare pentru dezvoltare. (45) Normele cuprinse în prezentul regulament stau la baza abordării integrate și orizontale necesare pentru punerea în aplicare a unei politici coerente de control cu privire la siguranța hranei pentru animale și a produselor alimentare, sănătății și bunăstării animalelor. Cu toate acestea, ar trebui să fie posibil să se elaboreze norme de control specifice, în cazurile în care acestea sunt necesare, de exemplu, cu privire la stabilirea nivelurilor maxime ale reziduurilor pentru anumiți contaminanți la nivel comunitar. De asemenea, ar trebui să se aplice în continuare normele cu un caracter specific mai accentuat existente în domeniul controalelor hranei pentru animale și alimentelor și al controalelor cu privire la sănătatea animală și bunăstarea animalelor. Este vorba în special de următoarele acte: Directiva 96/22/CE ( 16 ), Directiva 96/23/CE ( 17 ), Regulamentul (CE) nr. 854/2004 ( 18 ), Regulamentul (CE) nr. 999/2001 ( 19 ), Regulamentul (CE) nr. 2160/2003 ( 20 ), Directiva 86/362/CEE ( 21 ), Directiva 90/642/CEE ( 22 ) și normele de aplicare care rezultă din acestea, Directiva 92/1/CEE ( 23 ), Directiva 92/2/CEE ( 24 ) și actele privind controlul bolilor animalelor cum ar fi febra aftoasă, pesta porcină etc., precum și cerințele privind controalele oficiale referitoare la bunăstarea animalelor. (46) Prezentul regulament se aplică unor domenii care sunt deja reglementate de acte aflate în vigoare în prezent. În consecință, este necesar să se abroge în special următoarele acte privind controalele hranei pentru animale și produselor alimentare și să se înlocuiască cu dispozițiile prezentului regulament: Directiva 70/373/CEE a Consiliului ( 25 ); Directiva 85/591/CEE a Consiliului ( 26 ); Directiva 89/397/CEE a Consiliului ( 27 ); Directiva 93/99/CEE a Consiliului ( 28 ); Decizia 93/383/CEE ( 29 ) a Consiliului; Directiva 95/53/CE; Directiva 96/43/CE ( 30 ) a Consiliului; Decizia 98/728/CE a Consiliului ( 31 ); și Decizia 1999/313/CE a Consiliului ( 32 ). (47) În temeiul prezentului regulament, Directiva 96/23/CE, Directiva 97/78/CE și Directiva 2000/29/CE ar trebui modificate. (48) Întrucât obiectivul prezentului regulament, respectiv asigurarea unei abordări armonizate în ceea ce privește controalele oficiale, nu poate fi suficient de bine îndeplinit de statele membre și, în consecință, din motive legate de complexitatea sa, caracterul său transfrontalier și, în ceea ce privește importurile de hrană pentru animale și produse alimentare, caracterul său internațional, poate fi mai bine realizat la nivel comunitar, Comunitatea poate adopta măsuri, în conformitate cu principiul subsidiarității stabilit la articolul 5 din tratat. În conformitate cu principiul proporționalității stabilit la articolul menționat anterior, prezentul regulament nu depășește limitele a ceea ce este necesar pentru atingerea acestui obiectiv. (49) Măsurile necesare pentru punerea în aplicare a prezentului regulament ar trebui adoptate în conformitate cu Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a modalităților de exercitare a competențelor de executare conferite Comisiei ( 33 ), întrucât: ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:







TITLUL I

OBIECT, DOMENIU DE APLICARE ȘI DEFINIȚII

Articolul 1

Obiect și domeniu de aplicare

(1) Prezentul regulament stabilește normele generale pentru desfășurarea controalelor oficiale în vederea verificării respectării normelor care vizează în special:

(a) prevenirea, eliminarea sau reducerea la niveluri acceptabile a riscurilor care ar putea apărea pentru oameni și animale, fie direct, fie prin mediu și

(b) garantarea practicilor loiale în comerțul cu hrană pentru animale și produse alimentare și protejarea intereselor consumatorilor, inclusiv etichetarea hranei pentru animale și a produselor alimentare și orice alte forme de informații pentru consumator.

(2) Prezentul regulament nu se aplică controalelor oficiale pentru verificarea respectării normelor privind organizarea comună a pieței produselor agricole.

(3) Prezentul regulament nu aduce atingere dispozițiilor comunitare specifice privind controalele oficiale.

(4) Efectuarea controalelor oficiale în temeiul prezentului regulament nu aduce atingere responsabilității legale primare pe care o au operatorii din sectorul hranei pentru animale și din sectorul alimentar de a asigura siguranța hranei pentru animale și a produselor alimentare, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 178/2002, și nici unei răspunderi civile sau penale care apare din nerespectarea obligațiilor acestora.

Articolul 2

Definiții

În scopul aplicării prezentului regulament, se aplică definițiile stabilite la articolele 2 și 3 din Regulamentul (CE) nr. 178/2002.

De asemenea, se aplică definițiile următoare:

1. prin „control oficial” se înțelege orice formă de control efectuat de autoritatea competentă sau de Comunitate în vederea verificării conformității cu legislația privind hrana pentru animale și produsele alimentare, precum și dispozițiile privind sănătatea animală și bunăstarea animalelor;

2. prin „verificare” se înțelege verificarea, prin examinare și prin analizarea dovezilor obiective, a respectării cerințelor specificate;

3. prin „legislația privind hrana pentru animale” se înțeleg actele cu putere de lege și actele administrative care reglementează hrana pentru animale în general și siguranța hranei pentru animale în special, la nivel comunitar sau la nivel național; aceasta acoperă toate etapele de producție, prelucrare și distribuire a hranei pentru animale și utilizarea hranei pentru animale;

4. prin „autoritate competentă” se înțelege autoritatea centrală a unui stat membru care dispune de competența de a organiza controale oficiale sau orice altă autoritate căreia i s-a conferit respectiva competență; de asemenea, include, după caz, autoritatea corespunzătoare dintr-o țară terță;

5. prin „organ de control” se înțelege o parte terță independentă căreia autoritatea competentă i-a delegat anumite atribuții de control;

6. prin „audit” se înțelege o examinare metodică și independentă destinată să stabilească dacă activitățile și rezultatele aferente respectă dispozițiile stabilite anterior și dacă aceste dispoziții sunt puse în aplicare cu eficiență și permit atingerea obiectivelor;

7. prin „inspecție” se înțelege examinarea oricărui aspect legat de hrana pentru animale, produse alimentare, sănătatea animală și bunăstarea animalelor pentru a verifica dacă acest(e) aspect(e) respectă cerințele din legislația privind hrana pentru animale, produsele alimentare, precum și dispozițiile privind sănătatea animală și bunăstarea animalelor;

8. prin „monitorizare” se înțelege efectuarea unei serii planificate de observații și măsurători concepute pentru verificarea nivelului de conformitate cu legislația privind hrana pentru animale și produsele alimentare și cu dispozițiile privind sănătatea animală și bunăstarea animalelor;

9. prin „supraveghere” se înțelege observarea cu atenție a uneia sau mai multor întreprinderi din sectorul hranei pentru animale și din sectorul alimentar, a unuia sau mai multor operatori din acest sector sau a activităților acestora;

10. prin „neconformitate cu legislația” se înțelege neconformitatea cu legislația privind hrana pentru animale și produsele alimentare și cu dispozițiile de protecție a sănătății și bunăstării animalelor;

11. prin „prelevarea de probe în vederea analizei” se înțelege prelevarea de hrană pentru animale sau produse alimentare sau orice altă substanță (inclusiv din mediu) relevantă pentru producția, prelucrarea sau distribuirea de hrană pentru animale sau produse alimentare sau pentru sănătatea animală, pentru a verifica, prin intermediul analizelor, respectarea legislației referitoare la hrană pentru animale sau produse alimentare sau a dispozițiilor referitoare la sănătatea animală;

12. prin „certificare oficială” se înțelege orice procedură prin care autoritatea competentă sau organele de control, autorizate să acționeze în această calitate, atestă conformitatea în scris, prin mijloace electronice sau mijloace echivalente;

13. prin „reținere oficială” se înțelege procedura prin care autoritatea competentă se asigură că hrana pentru animale sau produsele alimentare nu sunt deplasate sau alterate până la luarea unei decizii cu privire la destinația lor; această procedură include antrepozitarea de către operatorii din sectorul hranei pentru animale și din sectorul alimentar în conformitate cu instrucțiunile autorității competente;

14. prin „echivalență” se înțelege capacitatea diferitor sisteme sau măsuri de a îndeplini obiective identice și prin „echivalent” se înțelege, referitor la diferite sisteme sau măsuri, capabil să îndeplinească obiective identice;

15. prin „import” se înțelege punerea în liberă circulație a hranei pentru animale sau a produselor alimentare sau intenția de a pune în liberă circulație hrană pentru animale sau produse alimentare în sensul articolului 79 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 pe unul dintre teritoriile menționate la anexa I;

16. prin „introducere” se înțelege importul, definit la punctul 15 de mai sus, și introducerea mărfurilor conform procedurilor vamale prevăzute la articolul 4 punctul 16 literele (b)-(f) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92, precum și introducerea acestora într-o zonă liberă sau un antrepozit liber;

17. prin „controlul documentelor” se înțelege examinarea documentelor comerciale și, după caz, a documentelor necesare în temeiul legislației privind hrana pentru animale și produsele alimentare care însoțesc lotul;

18. prin „controlul identității” se înțelege examinarea vizuală pentru a asigura corespondența dintre certificatele sau alte documente care însoțesc lotul și etichetarea și conținutul lotului;

19. prin „control fizic” se înțelege o verificare a hranei pentru animale sau a produselor alimentare propriu-zise, care poate include verificarea mijloacelor de transport, a ambalajelor, a etichetării și a temperaturii, prelevarea de probe pentru analize și examinarea în laborator sau orice alte controale necesare în vederea verificării conformității cu legislația referitoare la hrana pentru animale sau produse alimentare;

20. prin „plan de control” se înțelege o descriere stabilită de autoritatea competentă care conține informații generale privind structura și organizarea sistemelor de control oficiale ale acesteia.







TITLUL II

CONTROALE OFICIALE EFECTUATE DE CăTRE STATELE MEMBRE







CAPITOLUL I

OBLIGAȚII GENERALE

Articolul 3

Obligații generale cu privire la organizarea de controale oficiale

(1) Statele membre se asigură că efectuarea controalelor oficiale are loc cu regularitate, în funcție de riscuri și cu frecvența corespunzătoare, astfel încât să atingă obiectivele prezentului regulament, luând în considerare:

(a) riscurile identificate asociate cu animalele, hrana pentru animale sau produsele alimentare, întreprinderile din sectorul hranei pentru animale sau din sectorul produselor alimentare, utilizarea hranei pentru animale sau alimentelor sau orice proces, material, substanță, activitate sau operațiune care ar putea influența siguranța hranei pentru animale sau produselor alimentare, sănătatea animală sau bunăstarea animalelor;

(b) antecedentele operatorilor din sectorul hranei pentru animale sau din sectorul alimentelor cu privire la respectarea legislației referitoare la hrana pentru animale sau produse alimentare sau a dispozițiilor privind sănătatea animală sau bunăstarea animalelor;

(c) fiabilitatea oricăruia din propriile controale care au fost deja efectuate și

(d) orice informații care ar putea indica neconformitatea.

(2) Controalele oficiale se efectuează fără avertisment prealabil, cu excepția situațiilor precum auditurile, care necesită notificarea prealabilă a operatorilor din sectorul hranei pentru animale sau alimentelor.

De asemenea, controalele oficiale se pot desfășura și ad hoc.

(3) Controalele oficiale se desfășoară în oricare dintre etapele de producție, prelucrare și distribuire a hranei pentru animale sau alimentelor și a animalelor și produselor animale. Acestea includ controale cu privire la întreprinderile din sectorul hranei pentru animale sau alimentar, la utilizarea și depozitarea hranei pentru animale sau a produselor alimentare, la orice proces, material sau substanță, activitate sau operațiune, inclusiv transport, aplicat hranei pentru animale sau produselor alimentare și animalelor vii, necesare pentru atingerea obiectivelor prezentului regulament.

(4) Controalele oficiale se aplică, cu aceeași prudență, exporturilor în afara Comunității, introducerii pe piață în interiorul Comunității și introducerii din țări terțe în teritoriile menționate la anexa I.

(5) Statele membre iau toate măsurile necesare pentru a se asigura că produsele destinate expedierii într-un alt stat membru sunt controlate cu aceeași prudență ca acelea destinate introducerii pe piața de pe propriul teritoriu.

(6) Autoritatea competentă a statului membru de destinație poate verifica conformitatea hranei pentru animale și a produselor alimentare cu legislația privind hrana pentru animale și produsele alimentare prin intermediul unor verificări nediscriminatorii. În măsura strict necesară pentru organizarea controalelor oficiale, statele membre pot solicita operatorilor cărora li se furnizează bunuri dintr-un alt strat membru să raporteze sosirea acestor bunuri.

(7) Dacă, pe parcursul unui control desfășurat la locul de destinație sau pe parcursul depozitării sau transportului, un stat membru constată lipsa de conformitate, acesta ia măsurile necesare, care pot include reexpedierea în statul membru de origine.







CAPITOLUL II

AUTORITĂȚILE COMPETENTE

Articolul 4

Desemnarea autorităților competente și criteriile operaționale

(1) Statele membre desemnează autoritățile competente cărora le revine responsabilitatea obiectivelor și controalelor oficiale prevăzute de prezentul regulament.

(2) Autoritățile competente asigură:

(a) eficacitatea și oportunitatea controalelor oficiale privind animalele vii, hrana pentru animale și produsele alimentare în toate etapele de producție, prelucrare și distribuire a alimentelor și ale utilizării hranei pentru animale;

(b) absența oricărui conflict de interese în rândul personalului care efectuează controalele oficiale;

(c) faptul că dispun sau au acces la laboratoare pentru teste cu o capacitate adecvată și cu un număr suficient de personal cu calificările și experiența corespunzătoare care să permită realizarea eficace și efectivă a controalelor oficiale și a îndatoririlor oficiale;

(d) faptul că dispun de instalații și echipamente corespunzătoare și întreținute într-un mod adecvat care să asigure efectuarea de către personal a controalelor oficiale și a îndatoririlor oficiale în mod efectiv și eficace;

(e) faptul că dispun de competențele legale pentru a desfășura controale oficiale și a lua măsurile prevăzute de prezentul regulament;

(f) faptul că dispun de planuri de intervenție și sunt pregătite să aplice astfel de planuri în caz de urgență;

(g) faptul că operatorii din sectorul hranei pentru animale și din sectorul alimentar sunt obligați să se supună oricărei inspecții efectuate în conformitate cu prezentul regulament și să ofere asistență personalului autorității competente la îndeplinirea misiunilor sale.

(3) Atunci când un stat membru conferă competența de a desfășura controale oficiale unei autorități sau unor autorități, altele decât o autoritate competentă centrală, în special celor de la nivel regional sau local, se asigură coordonarea efectivă și eficace între toate autoritățile competente implicate, inclusiv în domeniul protecției mediului și al protecției sanitare, după caz.

(4) Autoritățile competente asigură imparțialitatea, calitatea și coerența controalelor oficiale la toate nivelurile. Criteriile enumerate la alineatul (2) trebuie respectate integral de către fiecare autoritate căreia i se conferă competența de a efectua controale oficiale.

(5) Atunci când, în cadrul unei autorități competente, mai multe unități dispun de competența de a desfășura controale oficiale, se asigură coordonarea și cooperarea efectivă și eficace între diferitele unități.

(6) Autoritățile competente realizează audituri interne sau pot solicita realizarea de audituri externe și adoptă măsurile necesare având în vedere rezultatele acestora pentru a asigura atingerea obiectivelor prezentului regulament. Aceste audituri fac obiectul unei analize independente și se desfășoară într-un mod transparent.

(7) Normele detaliate pentru punerea în aplicare a prezentului articol pot fi adoptate în conformitate cu procedura menționată la articolul 62 alineatul (3).

Articolul 5

Delegarea atribuțiilor specifice referitoare la controalele oficiale

(1) Autoritatea competentă poate delega atribuții specifice legate de controalele oficiale unuia sau mai multor organe de control în conformitate cu alineatele (2)-(4).

Lista atribuțiilor care pot sau nu pot fi delegate se poate stabili în conformitate cu procedura menționată la articolul 62 alineatul (3).

Cu toate acestea, activitățile menționate la articolul 54 nu pot face obiectul unei astfel de delegații.

(2) Autoritatea competentă poate delega atribuții specifice unui anumit organ de control numai dacă:

(a) există o descriere exactă a atribuțiilor pe care organul de control le poate desfășura și a condițiilor în care le poate desfășura;

(b) există dovezi că organul de control: (i) dispune de expertiza, echipamentul și infrastructura necesare desfășurării atribuțiilor care i se deleagă; (ii) dispune de un personal suficient ca număr și cu calificările și experiența corespunzătoare și (iii) este imparțial și în cadrul său nu există nici un conflict de interese cu privire la exercitarea atribuțiilor care îi sunt delegate;

(c) organul de control funcționează și este acreditat în conformitate cu standardul european EN 45004 „Criterii generale pentru funcționarea diferitor tipuri de organe care desfășoară inspecții” și/sau un alt standard, în cazul în care acesta este mai pertinent pentru atribuțiile delegate în cauză;

(d) laboratoarele funcționează în conformitate cu standardele menționate la articolul 12 alineatul (2);

(e) organul de control comunică autorității competente rezultatele controalelor efectuate cu regularitate și ori de câte ori autoritatea competentă solicită acest lucru. În cazul în care rezultatele controalelor indică neconformitatea sau probabilitatea acesteia, organul de control informează de îndată autoritatea competentă;

(f) există o coordonare efectivă și eficace între autoritatea competentă care deleagă și organul de control.

(3) Autoritățile competente care deleagă atribuții specifice organelor de control organizează, în cazul în care este necesar, audituri sau inspecții ale organelor de control. În cazul în care, ca urmare a unui audit sau a unei inspecții, rezultă că organele în cauză nu își îndeplinesc în mod corect atribuțiile care le-au fost delegate, autoritatea competentă care deleagă își poate retrage delegarea. Delegația se retrage fără întârziere în cazul în care organul de control nu ia, în timp util, măsuri de remediere adecvate.

(4) Orice stat membru care dorește să delege o atribuție specifică de control unui organ de control notifică acest lucru Comisiei. Notificarea respectivă furnizează o descriere detaliată a următoarelor elemente:

(a) autoritatea competentă care ar delega atribuția;

(b) atribuția pe care ar delega-o și

(c) organul de control căruia i-ar delega atribuția.

Articolul 6

Personalul care efectuează controale oficiale

Autoritatea competentă se asigură că toți membrii personalului care efectuează controale oficiale:

(a) primesc, pentru domeniul lor de competență, formarea adecvată care să le permită să-și îndeplinească atribuțiile cu competență și să efectueze controale oficiale într-un mod coerent. Această formare include, după caz, domeniile menționate la anexa II, capitolul I;

(b) sunt informați permanent cu privire la domeniul lor de competență și beneficiază periodic de formarea suplimentară necesară și

(c) dispun de aptitudini pentru cooperare multidisciplinară.

Articolul 7

Transparență și confidențialitate

(1) Autoritățile competente asigură desfășurarea activităților la un nivel al transparenței ridicat. În acest scop, informațiile pe care le dețin sunt făcute publice în cel mai scurt termen posibil.

În general, publicul are acces la:

(a) informații privind activitățile de control ale autorităților competente și eficacitatea acestora și

(b) informațiile în temeiul articolului 10 din Regulamentul (CE) nr. 178/2002.

(2) Autoritatea competentă adoptă măsurile necesare pentru a se asigura că membrii personalului său au obligația să nu divulge informațiile obținute pe parcursul desfășurării atribuțiilor de control oficial care, prin natura lor, constituie un secret profesional în cazuri justificate în mod corespunzător. Protecția secretului profesional nu împiedică difuzarea de către autoritățile competente a informațiilor menționate la alineatul (1) litera (b). Nu se aduce atingere dispozițiilor prevăzute de Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date ( 34 ).

(3) Informațiile care constituie un secret profesional includ în special:

— confidențialitatea procedurilor de cercetare preliminare sau a procedurilor judiciare curente;

— datele cu caracter personal;

— documentele care fac obiectul uneia dintre excepțiile din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei ( 35 );

— informațiile protejate de legislația națională și comunitară privind în special secretul profesional, confidențialitatea deliberărilor, relațiile internaționale și apărarea națională.

Articolul 8

Proceduri de control și verificare

(1) Autoritățile competente efectuează controale oficiale în conformitate cu proceduri documentate. Aceste proceduri conțin informații și instrucțiuni pentru personalul care efectuează controalele oficiale, în special în domeniile menționate la anexa II, capitolul II.

(2) Statele membre se asigură că dispun de procedurile legale pentru a garanta că personalul autorităților competente are acces în incintele și la documentele păstrate de operatorii din sectorul hranei pentru animale și din sectorul alimentar, astfel încât să își poată îndeplini atribuțiile în mod corespunzător.

(3) Autoritățile competente dispun de proceduri:

(a) pentru a verifica eficacitatea controalelor oficiale pe care le desfășoară și

(b) pentru a garanta că se iau măsuri corective, în cazul în care sunt necesare, și că informațiile menționate la alineatul (1) sunt actualizate, după caz.

(4) Comisia poate stabili orientări pentru controalele oficiale în conformitate cu procedura menționată la articolul 62 alineatul (2).

Orientările pot, în special, să conțină recomandări pentru controalele oficiale cu privire la:

(a) punerea în aplicare a principiilor HACCP;

(b) sistemele de gestionare pe care le aplică operatorii din sectorul hranei pentru animale și din sectorul alimentar în vederea respectării cerințelor legislației privind hrana pentru animale și produsele alimentare;

(c) siguranța microbiologică, fizică și chimică a hranei pentru animale sau a produselor alimentare.

Articolul 9

Rapoarte

(1) Autoritatea competentă elaborează rapoarte cu privire la controalele oficiale pe care le-a efectuat.

(2) Aceste rapoarte includ o descriere a scopului controalelor oficiale, metodele de control aplicate, rezultatele controalelor oficiale și, după caz, măsurile pe care trebuie să le ia operatorii în cauză.

(3) Autoritatea competentă furnizează operatorului o copie a raportului prevăzut la alineatul (2), cel puțin în situațiile de neconformitate cu legislația.

Articolul 10

Activități, metode și tehnici de control

(1) Atribuțiile referitoare la controalele oficiale se îndeplinesc în general prin utilizarea de metode și tehnici de control adecvate, cum ar fi monitorizarea, supravegherea, verificarea, auditul, inspecția, prelevarea de probe și analiza.

(2) Controalele oficiale privind hrana pentru animale și produsele alimentare includ, între altele, următoarele activități:

(a) examinarea oricărui sistem de control aplicat de operatorii din sectorul hranei pentru animale și din sectorul alimentar și rezultatele obținute;

(b) inspecția: (i) instalațiilor producătorilor primari, întreprinderilor din sectorul hranei pentru animale și din sectorul alimentar, inclusiv împrejurimile, locațiile, birourile, echipamentul, instalațiile și utilajele, transportul, precum și hrana pentru animale și produsele alimentare; (ii) materiilor prime, ingredientelor, auxiliarelor tehnologice și oricăror alte produse utilizate pentru pregătirea și producția de hrană pentru animale și alimente; (iii) produselor semifinite; (iv) materialelor și articolelor destinate să intre în contact cu alimentele; (v) produselor și procedurilor de curățare și întreținere, precum și pesticidelor; (vi) etichetării, prezentării și publicității;

(c) verificări cu privire la condițiile de igienă din întreprinderile din sectorul hranei pentru animale și din sectorul alimentar;

(d) evaluarea procedurilor privind bunele practici de fabricație (BPF), bunele practici de igienă (BPI), bunele practici agricole și HACCP, luând în considerare utilizarea ghidurilor elaborate în conformitate cu legislația comunitară;

(e) examinarea materialelor scrise și a altor date care ar putea fi relevante pentru evaluarea conformității cu legislația privind hrana pentru animale sau produsele alimentare;

(f) interviuri cu operatorii din sectorul hranei pentru animale și din sectorul alimentar și cu personalul acestora;

(g) interpretarea valorilor înregistrate de instrumentele de cuantificare ale întreprinderilor din sectorul hranei pentru animale sau din sectorul alimentar;

(h) controale efectuate cu instrumentele proprii autorității competente pentru a verifica măsurătorile efectuate de operatorii din sectorul hranei pentru animale și din sectorul alimentar;

(i) orice altă activitate necesară pentru a asigura respectarea obiectivelor prezentului regulament.







CAPITOLUL III

PRELEVAREA DE PROBE ȘI ANALIZA

Articolul 11

Metode de prelevare de probe și analiză

(1) Metodele de prelevare de probe și analiză utilizate în contextul controalelor oficiale sunt conforme cu normele comunitare sau:

(a) în cazul în care nu există asemenea norme, cu norme sau protocoale recunoscute pe plan internațional, ca de exemplu cele acceptate de Comitetul European pentru Standardizare (CEN) sau cele convenite de legislația națională sau

(b) în absența celor de mai sus, cu alte metode corespunzătoare pentru scopul destinat sau elaborate în conformitate cu protocoalele științifice.

(2) În cazurile în care nu se aplică alineatul (1), validarea metodelor de analiză se poate face în cazul unui singur laborator conform unui protocol acceptat pe plan internațional.

(3) În măsura posibilului, metodele de analiză se caracterizează prin criteriile corespunzătoare stabilite la anexa III.

(4) Următoarele măsuri de aplicare se pot lua în conformitate cu procedura menționată la articolul 62 alineatul (3):

(a) metode de prelevare de probe și analiză, inclusiv metode de confirmare sau de referință care se utilizează în eventualitatea unei dispute;

(b) criterii de performanță, parametri de analiză, incertitudinea măsurătorilor și proceduri pentru validarea metodelor menționate la litera (a) și

(c) norme privind interpretarea rezultatelor.

(5) Autoritățile competente stabilesc proceduri adecvate pentru a garanta dreptul operatorilor din sectorul hranei pentru animale sau din sectorul alimentar ale căror produse fac obiectul prelevării de probe și analizei de a solicita un raport de expertiză suplimentar, fără a aduce atingere obligației autorităților competente de a lua măsuri prompte în caz de urgență.

(6) În special, acestea se asigură că operatorii din sectorul hranei pentru animale și din sectorul alimentar pot obține un număr suficient de probe pentru un raport de expertiză suplimentar, exceptând cazurile în care acest lucru este imposibil, ca de exemplu în cazul produselor extrem de perisabile sau în cazul în care există numai o cantitate foarte redusă de substrat.

(7) Probele trebuie manipulate și etichetate în așa fel încât să se garanteze atât valabilitatea lor legală, cât și cea analitică.

Articolul 12

Laboratoare oficiale

(1) Autoritatea competentă desemnează laboratoarele care pot efectua analiza probelor prelevate pe parcursul controalelor oficiale.

(2) Cu toate acestea, autoritatea competentă poate desemna numai laboratoare care funcționează și sunt evaluate și acreditate în conformitate cu următoarele standarde europene:

(a) EN ISO/IEC 17025 privind „Cerințele generale privind competența laboratoarelor de testare și calibrare”;

(b) EN 45002 privind „Criteriile generale privind evaluarea laboratoarelor de testare”;

(c) EN 45003 privind „Sistemul de acreditare a laboratoarelor de calibrare și testare-Cerințe generale pentru funcționare și recunoaștere”,

luând în considerare criteriile pentru diferitele metode de testare stabilite de legislația comunitară privind hrana pentru animale și produsele alimentare.

(3) Acreditarea și evaluarea laboratoarelor de testare menționate la alineatul (2) pot avea în vedere teste individuale sau grupuri de teste.

(4) Autoritatea competentă poate revoca desemnarea prevăzută la alineatul (1) când condițiile menționate la alineatul (2) nu mai sunt îndeplinite.







CAPITOLUL IV

GESTIONAREA CRIZELOR

Articolul 13

Planuri de intervenție în sectorul hranei pentru animale și produselor alimentare

(1) Pentru punerea în aplicare a planului general pentru gestionarea crizei prevăzut la articolul 55 din Regulamentul (CE) nr. 178/2002, statele membre elaborează planuri de intervenție operaționale stabilind măsurile care urmează să se pună în aplicare fără întârziere în cazul în care se constată că hrana pentru animale sau produsele alimentare prezintă un risc grav pentru oameni sau animale fie direct, fie prin intermediul mediului.

(2) Aceste planuri de intervenție specifică:

(a) autoritățile administrative care urmează să fie implicate;

(b) puterile și responsabilitățile acestora și

(c) căile și procedurile pentru schimbul de informații dintre părțile relevante.

(3) Statele membre revizuiesc aceste planuri de intervenție după caz, în special având în vedere modificările din organizarea autorității competente și experiența, inclusiv experiența dobândită din exercițiile de simulare.

(4) În cazul în care este necesar, se pot adopta măsuri de aplicare în conformitate cu procedura menționată la articolul 62 alineatul (3). Aceste măsuri stabilesc norme armonizate pentru planurile de intervenție în măsura necesară pentru a garanta că aceste planuri sunt compatibile cu planul general de gestionare a crizelor menționat la articolul 55 din Regulamentul (CE) nr. 178/2002. De asemenea, acestea indică rolul părților interesate în stabilirea și funcționarea planurilor de intervenție.







CAPITOLUL V

CONTROALE OFICIALE PRIVIND INTRODUCEREA DE HRANă PENTRU ANIMALE ȘI PRODUSE ALIMENTARE PROVENIND DIN ȚĂRI TERȚE

Articolul 14

Controale oficiale privind hrana pentru animale și produsele alimentare de origine animală

(1) Prezentul regulament nu aduce atingere cerințelor pentru controalele veterinare cu privire la hrana pentru animale și produsele alimentare de origine animală prevăzute de Directiva 97/78/CE. Cu toate acestea, în plus, autoritatea competentă desemnată în conformitate cu Directiva 97/78/CE efectuează controale oficiale în vederea verificării conformității cu aspectele legate de legislația privind hrana pentru animale sau produsele alimentare pe care directiva menționată anterior nu le include, inclusiv acele aspecte menționate la titlul VI, capitolul II din prezentul regulament.

(2) Normele generale din articolele 18-25 din prezentul regulament se aplică și controalelor oficiale privind totalitatea hranei pentru animale și produselor alimentare, inclusiv hrana pentru animale și produsele alimentare de origine animală.

(3) Rezultatele satisfăcătoare ale controalelor mărfurilor care:

(a) se introduc în conformitate cu una dintre procedurile vamale menționate la punctul 16 literele (b)-(f) din articolul 4 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 sau

(b) urmează să fie manipulate în zone libere sau în depozite libere, definite la articolul 4 punctul 15 litera (b) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92

nu aduc atingere nici obligației pe care o au operatorii din sectorul hranei pentru animale și din sectorul alimentar de a garanta că hrana pentru animale și produsele alimentare sunt conforme cu legislația privind hrana pentru animale și produsele alimentare din momentul punerii în liberă circulație, nici nu împiedică efectuarea de controale oficiale suplimentare ale hranei pentru animale și produselor alimentare în cauză.

Articolul 15

Controale oficiale privind hrana pentru animale și produsele alimentare de origine neanimală

(1) Autoritatea competentă efectuează cu regularitate controale oficiale ale hranei pentru animale și produselor alimentare de origine neanimală care nu fac parte din domeniul de aplicare al Directivei 97/78/CE, importate pe teritoriile menționate la anexa I. Ea organizează aceste controale pe baza planului de control național multianual elaborat în conformitate cu articolele 41-43 și având în vedere potențialele riscuri. Aceste controale includ toate aspectele legislației privind hrana pentru animale și produsele alimentare.

(2) Aceste controale se efectuează într-un loc corespunzător, inclusiv la punctul de intrare a mărfurilor pe unul din teritoriile menționate la anexa I, la punctul de punere în liberă circulație, depozite, în locațiile importatorului din sectorul hranei pentru animale și produselor alimentare sau alte puncte ale lanțului alimentar uman și animal.

(3) De asemenea, se pot efectua controale oficiale și asupra mărfurilor care:

(a) se introduc în conformitate cu una dintre procedurile vamale menționate la literele (b)-(f) din articolul 4 punctul 16 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 sau

(b) urmează să fie introduse în zone libere sau în depozite libere, definite la articolul 4 punctul 15 litera (b) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92.

(4) Rezultatele satisfăcătoare ale controalelor menționate la alineatul (3) nu aduc atingere nici datoriei pe care o au operatorii din sectorul hranei pentru animale și din sectorul alimentar de a garanta că hrana pentru animale și produsele alimentare sunt în conformitate cu legislația privind hrana pentru animale și produsele alimentare din momentul punerii în liberă circulație, nici nu împiedică efectuarea de controale oficiale suplimentare ale hranei pentru animale.

(5) O listă a hranei pentru animale și a produselor alimentare de origine neanimală care, pe baza riscurilor cunoscute sau noi, urmează să fie supuse unor controale oficiale consolidate la punctul de intrare pe unul dintre teritoriile menționate la anexa I, se redactează și se actualizează în conformitate cu procedura menționată la articolul 62 alineatul (3). Frecvența și natura acestor controale se stabilesc în conformitate cu aceeași procedură. În același timp, taxele aferente acestor controale se pot stabili în conformitate cu aceeași procedură.

Articolul 16

Tipuri de controale privind hrana pentru animale și produsele alimentare de origine neanimală

(1) Controalele oficiale menționate la articolul 15 alineatul (1) includ cel puțin un control sistematic al documentelor, o verificare aleatorie a identității și, după caz, o verificare fizică.

(2) Controalele fizice se desfășoară cu o frecvență care depinde de:

(a) riscurile asociate cu diferite tipuri de hrană pentru animale și produse alimentare;

(b) antecedentele cu privire la respectarea cerințelor pentru produsul în cauză de către țara terță respectivă și unitatea de origine, precum și de operatorii din sectorul hranei pentru animale sau din sectorul alimentar care importă și exportă produsul;

(c) controalele pe care le-a efectuat operatorul din sectorul hranei pentru animale și din sectorul alimentar care importă produsul;

(d) garanțiile pe care le-a oferit autoritatea competentă din țara terță de origine.

(3) Statele membre garantează că efectuarea controalelor fizice se face în condiții adecvate și într-un loc care are acces la instalații de control corespunzătoare care permit desfășurarea într-un mod corespunzător a investigațiilor, prelevarea unui număr de probe adaptat la gestionarea riscurilor și manipularea în condiții igienice a hranei pentru animale și a produselor alimentare. Probele trebuie manipulate în așa fel încât să se garanteze atât valabilitatea lor legală, cât și cea analitică. Statele membre se asigură că echipamentele și metodologiile sunt adecvate pentru măsurarea limitelor stabilite de legislația comunitară sau națională.

Articolul 17

Puncte de intrare și notificarea prealabilă

(1) Pentru organizarea controalelor oficiale la care se face trimitere în articolul 15 alineatul (5), statele membre:

— desemnează puncte distincte de intrare pe teritoriul lor care au acces la instalații de control corespunzătoare pentru diferite tipuri de hrană pentru animale și produse alimentare și

— solicită operatorilor din sectorul hranei pentru animale și din sectorul alimentar responsabili pentru loturi să notifice în prealabil sosirea și natura acestora.

Statele membre pot să aplice aceleași norme pentru altă hrană pentru animale de origine neanimală.

(2) Statele membre informează Comisia și celelalte state membre cu privire la orice măsuri pe care le adoptă în conformitate cu alineatul (1).

Ele concep aceste măsuri astfel încât să evite orice perturbare inutilă a comerțului.

Articolul 18

Măsuri în caz de suspiciuni

În cazul în care există suspiciuni cu privire la prezența neconformității cu legislația sau în cazul în care există îndoieli cu privire la destinația reală a lotului sau la corespondența dintre lot și garanțiile certificate, autoritatea competentă efectuează controale oficiale pentru a confirma sau pentru a elimina suspiciunea sau îndoiala. Autoritatea competentă reține oficial lotul până la obținerea rezultatelor controalelor oficiale.

Articolul 19

Măsuri adoptate ca urmare a controalelor oficiale privind hrana pentru animale și produsele alimentare provenind din țări terțe

(1) Autoritatea competentă plasează sub control oficial hrana pentru animale sau produse alimentare provenind din țări terțe care nu sunt în conformitate cu legislația privind hrana pentru animale sau produsele alimentare și, după audierea operatorilor din sectorul hranei pentru animale sau al alimentelor responsabili de lot, ia următoarele măsuri cu privire la hrana pentru animale sau la produsele alimentare respective:

(a) dispune ca produsele alimentare sau hrana pentru animale în cauză să fie distrusă, supusă unui tratament special în conformitate cu articolul 20 sau reexpediată în afara Comunității în conformitate cu articolul 21; de asemenea, se pot lua alte măsuri corespunzătoare, cum ar fi utilizarea hranei pentru animale sau a produselor alimentare în alte scopuri decât cele cărora au fost destinate inițial;

(b) în cazul în care hrana pentru animale sau produsele alimentare au fost introduse pe piață, monitorizează sau, dacă este necesar, dispune recuperarea sau retragerea lor înainte de a lua una dintre măsurile menționate mai sus;

(c) verifică dacă hrana pentru animale sau produsele alimentare nu au efecte nefaste asupra sănătății umane sau animale, fie direct, fie prin mediu, pe parcursul aplicării sau până la aplicarea oricăreia din măsurile menționate la literele (a) și (b).

(2) Cu toate acestea, în cazul în care:

(a) controalele oficiale prevăzute la articolele 14 și 15 indică faptul că un lot aduce prejudicii sănătății umane sau animale sau este periculos, autoritatea competentă plasează lotul în cauză sub control oficial până la distrugerea acestuia sau până la adoptarea oricărei măsuri necesare pentru a proteja sănătatea umană și animală;

(b) hrana pentru animale sau produsele alimentare de origine neanimală care se supun unor controale consolidate în conformitate cu articolul 15 alineatul (5) nu sunt prezentate în vederea efectuării controalelor oficiale sau nu sunt prezentate conform oricăreia dintre cerințele specifice stabilite în conformitate cu articolul 17, autoritatea competentă dispune fără întârziere recuperarea și plasarea acestora în regim de reținere oficială, iar apoi fie distrugerea, fie reexpedierea lor în conformitate cu articolul 21.

(3) În cazurile în care nu permite introducerea hranei pentru animale sau a produselor alimentare, autoritatea competentă informează Comisia și celelalte state membre cu privire la constatările sale și la identificarea produselor în cauză, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 50 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 178/2002 și notifică serviciilor vamale deciziile adoptate, împreună cu informațiile cu privire la destinația finală a lotului.

(4) Deciziile cu privire la loturi fac obiectul dreptului la recurs menționat la articolul 54 alineatul (3).

Articolul 20

Tratament special

(1) Tratamentul special menționat la articolul 19 poate include:

(a) tratamentul sau prelucrarea în scopul alinierii hranei pentru animale sau alimentelor la cerințele legislației comunitare sau la cerințele unei țări terțe de reexpediere, inclusiv decontaminarea, după caz, dar exceptând diluarea;

(b) prelucrarea în orice alt mod adecvat altor scopuri decât consumul animal sau uman.

(2) Autoritatea competentă se asigură că tratamentul special se desfășoară în unități sub controlul său sau sub controlul unui alt stat membru și în conformitate cu condițiile stabilite în temeiul procedurii menționate la articolul 62 alineatul (3) sau, în absența unor astfel de condiții, cu reglementările naționale.

Articolul 21

Reexpedierea loturilor

(1) Autoritatea competentă permite reexpedierea loturilor numai în cazul în care:

(a) destinația a fost convenită cu operatorul din sectorul hranei pentru animale sau din sectorul alimentar responsabil de loturi și

(b) operatorul din sectorul hranei pentru animale sau din sectorul alimentar a informat mai întâi autoritatea competentă din țara terță de origine sau din țara terță de destinație, în cazul în care acestea sunt diferite, cu privire la motivele și circumstanțele care împiedică introducerea pe piață a hranei pentru animale sau a produselor alimentare în cauză în interiorul Comunității și

(c) în cazul în care țara terță de destinație nu este țara terță de origine, autoritatea competentă din țara terță de destinație a notificat autorității competente disponibilitatea sa de a accepta lotul în cauză.

(2) Fără a se aduce atingere dispozițiilor naționale aplicabile cu privire la termenele de depunere a cererilor pentru un raport de expertiză suplimentar și în cazul în care rezultatele controalelor oficiale nu interzic acest lucru, reexpedierea are loc, în general, în termen de cel mult 60 de zile de la data la care autoritatea competentă a decis cu privire la destinația lotului, exceptând cazurile în care s-a inițiat o acțiune judiciară. În cazul în care la expirarea termenului de 60 de zile nu are loc reexpedierea lotului, acesta se distruge, exceptând cazurile în care întârzierea este justificată.

(3) Până la reexpedierea loturilor sau confirmarea motivelor respingerii, autoritatea competentă plasează loturile sub reținere oficială.

(4) Autoritatea competentă informează Comisia și celelalte state membre în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 50 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 178/2002 și notifică deciziile pe care le adoptă serviciilor vamale. Autoritățile competente cooperează în conformitate cu titlul IV în vederea adoptării tuturor măsurilor necesare pentru a se asigura că nu este posibilă reintroducerea în Comunitate a loturilor respinse.

Articolul 22

Cheltuieli

Operatorul din sectorul hranei pentru animale sau din cel alimentar responsabil de lot sau reprezentantul acestuia este răspunzător pentru cheltuielile percepute de autoritățile competente pentru activitățile prevăzute la articolele 18, 19, 20 și 21.

Articolul 23

Omologarea controalelor înaintea exportului efectuate de către țările terțe

(1) În conformitate cu procedura menționată la articolul 62 alineatul (3), se pot omologa controalele specifice înaintea exporturilor pe care le realizează o țară terță cu privire la hrana pentru animale și produsele alimentare imediat înainte de exportul către Comunitate, pentru a verifica dacă produsele exportate îndeplinesc cerințele comunitare. Omologarea se poate aplica numai în ceea ce privește hrana pentru animale și produsele alimentare care provin din țara terță în cauză și se poate acorda pentru unul sau mai multe produse.

(2) În cazul în care s-a acordat o astfel de omologare, frecvența controalelor la import pentru hrana pentru animale sau produsele alimentare poate fi redusă în consecință. Cu toate acestea, statele membre efectuează controale oficiale pentru hrana pentru animale și produsele alimentare importate în conformitate cu omologarea menționată la alineatul (1), astfel încât să garanteze că verificările efectuate înaintea exportului în țara terță continuă să fie eficiente.

(3) Omologarea prevăzută la alineatul (1) poate fi acordată unei țări terțe numai în cazul în care:

(a) un audit comunitar a arătat că hrana pentru animale sau produsele alimentare exportate către Comunitate satisfac cerințele comunitare sau alte cerințe echivalente;

(b) controalele efectuate în țările terțe înainte de expediere sunt considerate a fi suficient de eficace și eficiente pentru a înlocui sau a reduce controalele documentelor, de identitate sau fizice stabilite de legislația comunitară.

(4) Omologarea menționată la alineatul (1) specifică autoritatea competentă din țara terță sub responsabilitatea căreia se desfășoară controalele dinaintea exporturilor și, după caz, toate organele de control cărora autoritatea competentă le poate delega anumite atribuții. Această delegare poate fi aprobată numai dacă îndeplinește criteriile de la articolul 5 sau condiții echivalente.

(5) Autoritatea competentă și eventualele organe de control specificate în omologare sunt responsabile de contactele cu Comunitatea.

(6) Autoritatea competentă sau organul de control din țara terță asigură certificarea oficială a fiecărui lot verificat înainte de intrarea într-unul din teritoriile prevăzute la anexa I. Omologarea menționată la alineatul (1) specifică un model de certificat de acest tip.

(7) Fără a aduce atingere articolului 50 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 178/2002, atunci când controalele oficiale asupra importurilor care fac obiectul procedurii menționate la alineatul (2) arată existența unei neconformități semnificative, statele membre informează imediat Comisia și celelalte state membre și operatorii interesați în conformitate cu procedura prevăzută la titlul IV din prezentul regulament; statele membre măresc numărul de loturi controlate și, în cazul în care este necesară o examinare analitică a situației, păstrează un număr adecvat de probe în condiții de depozitare corespunzătoare.

(8) În cazul în care se constată că, la un număr semnificativ de loturi, bunurile nu corespund cu informațiile din certificatele emise de autoritatea competentă sau de organul de control din țara terță, frecvența redusă menționată la alineatul (2) nu se mai aplică.

Articolul 24

Autoritățile competente și serviciile vamale

(1) Pentru organizarea controalelor oficiale menționate la prezentul capitol, autoritățile competente și serviciile vamale procedează la o strânsă cooperare.

(2) În ceea ce privește loturile de hrană pentru animale și produse alimentare de origine animală și de hrană pentru animale și produse alimentare prevăzute la articolul 15 alineatul (5), serviciile vamale nu permit intrarea sau manipularea acestora în zone libere sau în depozite libere fără acordul autorității competente.

(3) În cazul în care se prelevează probe, autoritatea competentă informează serviciile vamale și operatorii interesați și indică dacă mărfurile pot fi puse în circulație sau nu înainte ca rezultatele analizei probelor să fie disponibile, sub rezerva asigurării trasabilității lotului.

(4) În cazul punerii în liberă circulație, autoritățile competente și serviciile vamale cooperează în conformitate cu cerințele stabilite la articolele 2-6 din Regulamentul (CEE) nr. 339/93.

Articolul 25

Măsuri de aplicare

(1) Măsurile necesare pentru a asigura aplicarea uniformă a controalelor oficiale privind introducerea hranei pentru animale și a produselor alimentare se stabilesc în conformitate cu procedura menționată la articolul 62 alineatul (3).

(2) În special, se pot prevedea norme detaliate pentru:

(a) hrana pentru animale și produsele alimentare importate sau plasate în conformitate cu una dintre procedurile vamale menționate la articolul 4 punctul 16 literele (b)-(f) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 sau care urmează să fie manipulate în zone libere sau în depozite libere, în conformitate cu definițiile din articolul 4 punctul 15 litera (b) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92;

(b) produsele alimentare pentru aprovizionarea echipajului și pasagerilor mijloacelor de transport internaționale;

(c) hrana pentru animale și produsele alimentare comandate la distanță (de exemplu, prin poștă, prin telefon sau pe Internet) și livrate consumatorului;

(d) hrana pentru animale destinată animalelor de companie și cailor și produsele alimentare transportate de echipajul și pasagerii mijloacelor de transport internaționale;

(e) condițiile sau scutirile specifice menționate la articolul 3 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92, astfel încât să se ia în considerare constrângerile naturale ale teritoriilor respective;

(f) scopul de a asigura coerența deciziilor luate de autoritățile competente cu privire la hrana pentru animale și produsele alimentare din țări terțe în cadrul articolului 19;

(g) loturile de origine comunitară returnate dintr-o țară terță;

(h) documentele care trebuie să însoțească loturile în cazul în care s-au prelevat probe.







CAPITOLUL VI

FINANȚAREA CONTROALELOR OFICIALE

Articolul 26

Principiu general

Statele membre se asigură de disponibilitatea resurselor financiare adecvate pentru a furniza personalul necesar și alte resurse necesare pentru controalele oficiale prin orice mijloace pe care le consideră corespunzătoare, inclusiv prin impozitare sau prin stabilirea de onorarii sau taxe.

Articolul 27

Onorarii sau taxe

(1) Statele membre pot percepe onorarii sau taxe care să acopere costurile pe care le presupun controalele oficiale.

(2) Cu toate acestea, în ceea ce privește activitățile menționate la anexa IV, secțiunea A și anexa V, secțiunea A, statele membre asigură perceperea unui onorariu.

(3) Fără a aduce atingere alineatelor (4) și (6), onorariile colectate cu privire la activitățile specifice menționate la anexa IV, secțiunea A și anexa V, secțiunea A nu vor fi mai mici decât taxele minime specificate în anexa IV, secțiunea B și anexa V, secțiunea B. Cu toate acestea, pe o perioadă tranzitorie până la 1 ianuarie 2008, în ceea ce privește activitățile menționate la anexa IV, secțiunea A, statele membre pot continua să utilizeze taxele aplicate în temeiul Directivei 85/73/CEE.

Taxele din anexa IV, secțiunea B și anexa V, secțiunea B, se actualizează cel puțin din doi în doi ani în conformitate cu procedura menționată la articolul 62 alineatul (3), în special pentru a lua în considerare inflația.

(4) Onorariile percepute în scopul controalelor oficiale în conformitate cu alineatul (1) sau (2):

(a) nu depășesc costurile suportate de autoritățile competente responsabile cu privire la elementele enumerate la anexa VI și

(b) pot fi stabilite ca sume fixe pe baza costurilor suportate de autoritățile competente pe o perioadă dată sau, după caz, la sumele stabilite în anexa IV, secțiunea B sau în anexa V, secțiunea B.

(5) La stabilirea onorariilor, statele membre iau în considerare:

(a) tipul de întreprindere în cauză și factorii de risc relevanți;

(b) interesele întreprinderilor cu o capacitate de producție scăzută;

(c) metodele tradiționale utilizate pentru producție, prelucrare și distribuire;

(d) nevoile întreprinderilor situate în regiuni supuse unor constrângeri geografice deosebite.

(6) În cazul în care, având în vedere sistemele de autocontrol și trasare aplicate de întreprinderea din sectorul hranei pentru animale sau din sectorul alimentar, precum și nivelul de conformitate constatat în urma controalelor oficiale, pentru un anumit tip de hrană pentru animale sau produse alimentare sau activități, controalele oficiale se desfășoară cu o frecvență redusă sau astfel încât să țină seama de criteriile menționate la alineatul (5) literele (b)-(d), statele membre pot stabili onorariul aferent controlului oficial la un nivel mai mic decât cel al taxelor minime menționate la alineatul (4) litera (b), cu condiția ca statul membru în cauză să furnizeze un raport Comisiei în care să specifice:

(a) tipul de hrană pentru animale sau produse alimentare sau activitatea în cauză;

(b) controalele efectuate în întreprinderea din sectorul hranei pentru animale sau din sectorul alimentar în cauză și

(c) metoda de calculare a reducerii onorariului.

(7) În cazul în care autoritatea competentă efectuează mai multe controale oficiale în același timp într-o singură unitate, consideră aceste controale drept o activitate unică și percepe un onorariu unic.

(8) Onorariile aferente controalelor la import se plătesc de către operator sau de reprezentatul acestuia la autoritatea competentă responsabilă de controalele la import.

(9) Onorariile nu se rambursează nici direct, nici indirect, exceptând cazurile în care au fost percepute într-un mod necorespunzător.

(10) Fără a se aduce atingere costurilor care rezultă din cheltuielile prevăzute la articolul 28, statele membre nu colectează nici un alt onorariu în afara celor menționate de prezentul articol pentru punerea în aplicare a prezentului regulament.

(11) Operatorii sau alte întreprinderi relevante sau reprezentații acestora primesc o adeverință privind plata onorariilor.

(12) Statele membre fac publică metoda de calculare a onorariilor, comunicând-o și Comisiei. Comisia verifică dacă onorariile sunt conforme cu cerințele prezentului regulament.

Articolul 28

Cheltuieli derivate din controalele oficiale suplimentare

În cazul în care, ca urmare a constatării neconformității cu legislația, au loc controale oficiale care depășesc activitățile de control normale ale autorității competente, autoritatea competentă percepe taxe operatorilor responsabili pentru neconformitate sau poate percepe taxe operatorului care deține sau păstrează mărfurile în momentul în care se desfășoară controalele oficiale suplimentare, pentru cheltuielile care derivă din controalele oficiale suplimentare. Activitățile de control normale reprezintă activitățile de control de rutină prevăzute de legislația comunitară sau națională și, în special, cele descrise în planul prevăzut la articolul 41. Activitățile care depășesc activitățile de control normale includ prelevarea și analiza probelor, precum și alte controale necesare pentru a determina amploarea unei probleme, pentru a verifica dacă s-au luat măsuri de corectare sau pentru a detecta și/sau a stabili existența neconformității.

Articolul 29

Nivelul cheltuielilor

La stabilirea nivelului cheltuielilor prevăzute la articolul 28, se iau în considerare principiile stabilite la articolul 27.







CAPITOLUL VII

ALTE DISPOZIȚII

Articolul 30

Certificarea oficială

(1) Fără a se aduce atingere cerințelor privind certificarea oficială adoptate în scopuri legate de sănătatea animală sau bunăstarea animalelor, se pot adopta cerințe, în conformitate cu procedura menționată la articolul 62 alineatul (3), cu privire la:

(a) circumstanțele în care este necesară certificarea oficială;

(b) modelele de certificate;

(c) calificările personalului responsabil de certificare;

(d) principiile care trebuie respectate pentru a asigura o certificare viabilă, inclusiv certificarea electronică;

(e) procedurile care urmează să se respecte în cazul retragerii certificatelor și pentru certificatele de înlocuire;

(f) loturile care sunt repartizate pe loturi mai mici sau amestecate cu alte loturi;

(g) documentele care trebuie să însoțească mărfurile după efectuarea de controale oficiale.

(2) În cazul în care este necesară certificarea oficială, se asigură:

(a) existența unei legături între certificat și lot;

(b) acuratețea și autenticitatea informațiilor din certificat.

(3) Un model de certificat unic combină, după caz, cerințe privind certificarea oficială a hranei pentru animale și a produselor alimentare și alte cerințe pentru certificarea oficială.

Articolul 31

Înregistrarea/autorizarea unităților din sectorul hranei pentru animale și din sectorul alimentar

(1)

(a) Autoritățile competente stabilesc procedurile care trebuie respectate de operatorii din sectorul hranei pentru animale și din sectorul alimentar la depunerea cererilor de înregistrare a unităților acestora în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 852/2004, Directiva 95/69/CE sau cu viitorul regulament privind igiena hranei pentru animale.

(b) Acestea elaborează și actualizează în permanență o listă a operatorilor din sectorul hranei pentru animale și din sectorul alimentar care au fost înregistrați. În cazul în care există o astfel de listă în alte scopuri, aceasta se poate utiliza în scopul aplicării prezentului regulament.

(2)

(a) Autoritățile competente definesc procedurile care trebuie respectate de operatorii din sectorul hranei pentru animale și din sectorul alimentar la depunerea cererilor de autorizare a unităților acestora în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 852/2004, Regulamentul (CE) nr. 854/2004, Directiva 95/69/CE sau cu viitorul regulament privind igiena hranei pentru animale.

(b) La primirea unei cereri de autorizare din partea unui operator din sectorul hranei pentru animale sau din sectorul alimentar, autoritatea competentă efectuează o vizită la fața locului.

(c) Autoritatea competentă autorizează o unitate pentru activitățile în cauză numai dacă operatorul din sectorul hranei pentru animale sau din cel alimentar a demonstrat conformitatea cu cerințele relevante din legislația privind hrana pentru animale sau produsele alimentare.

(d) Autoritatea competentă poate acorda o autorizare condiționată în cazul în care este evident că unitatea îndeplinește toate cerințele referitoare la infrastructură și echipamente. Aceasta acordă o aprobare definitivă numai în cazul în care în urma unui nou control oficial efectuat în termen de trei luni de la acordarea autorizării condiționate rezultă că unitatea îndeplinește celelalte cerințe relevante din legislația privind hrana pentru animale și produsele alimentare. În cazul în care s-a înregistrat un progres evident, dar unitatea nu îndeplinește încă toate cerințele relevante, autoritatea competentă poate prelungi autorizarea condiționată. Cu toate acestea, aprobarea condiționată nu depășește un total de șase luni.

(e) Autoritatea competentă analizează autorizarea unităților când desfășoară controale oficiale. În cazul în care autoritatea competentă identifică nereguli grave sau trebuie să oprească repetat producția dintr-o unitate, iar operatorul din sectorul hranei pentru animale sau din cel alimentar nu este în măsură să furnizeze garanții adecvate cu privire la producția viitoare, autoritatea competentă declanșează procedurile de retragere a autorizării unității. Cu toate acestea, autoritatea competentă poate suspenda autorizarea unei unități în cazul în care operatorul din sectorul hranei pentru animale sau din cel alimentar poate garanta că va rezolva deficiențele într-un termen rezonabil.

(f) Autoritățile competente păstrează o listă actualizată a unităților autorizate, pe care o pun la dispoziția altor state membre și publicului într-un mod ce poate fi specificat în conformitate cu procedura menționată la articolul 62 alineatul (3).







TITLUL III

LABORATOARE DE REFERINȚĂ

Articolul 32

Laboratoare de referință comunitare

(1) Laboratoarele de referință comunitare pentru hrana pentru animale și produsele alimentare prevăzute la anexa VII au responsabilitatea:

(a) de a furniza laboratoarelor de referință naționale detalii privind metodele de analiză, inclusiv metodele de referință;

(b) de a coordona aplicarea de către laboratoarele de referință naționale a metodelor menționate la litera (a), în special prin organizarea de teste comparative și prin asigurarea unei supravegheri corespunzătoare a acestor teste comparative conform protocoalelor acceptate la nivel internațional, în cazul în care acestea sunt disponibile;

(c) de a coordona, în domeniul lor de competență, măsurile concrete necesare pentru a aplica noi metode de analiză și de a informa laboratoarele de referință naționale cu privire la progresele înregistrate în acest domeniu;

(d) de a organiza cursuri de formare inițială și de perfecționare pentru personalul laboratoarelor de referință naționale și pentru specialiștii din țările în curs de dezvoltare;

(e) de a oferi Comisiei asistență științifică și tehnică, mai ales în situațiile în care statele membre contestă rezultatele analizelor;

(f) de a colabora cu laboratoarele responsabile pentru analizarea hranei pentru animale și produselor alimentare din țări terțe.

(2) Laboratoarele de referință comunitare din sectorul sănătății animalelor au responsabilitatea:

(a) de a coordona metodele utilizate de statele membre pentru diagnosticarea bolilor;

(b) de a participa la diagnosticarea maladiilor din statele membre prin primirea agenților patogeni izolați în vederea diagnosticului de confirmare, a caracterizării și a studiilor epizootice;

(c) de a facilita formarea inițială sau de perfecționare a specialiștilor în domeniul diagnosticării de laborator în vederea armonizării tehnicilor de diagnostic în întreaga Comunitate;

(d) de a colabora, cu privire la metodele de diagnosticare a bolilor animale care fac parte din domeniul lor de competență, cu laboratoarele competente din țările terțe în care bolile respective prevalează;

(e) de a organiza cursuri de formare inițială și de perfecționare pentru personalul laboratoarelor de referință naționale și pentru specialiștii din țările în curs de dezvoltare.

(3) Articolul 12 alineatele (2) și (3) se aplică laboratoarelor de referință comunitare.

(4) Laboratoarele de referință comunitare trebuie să îndeplinească următoarele condiții. Ele trebuie:

(a) să dispună de un personal cu calificările corespunzătoare și cu formarea adecvată în domeniul tehnicilor de diagnostic și de analiză din domeniul lor de competență;

(b) să dispună de echipamentele și produsele necesare desfășurării atribuțiilor care le-au fost repartizate;

(c) să dispună de o infrastructură administrativă corespunzătoare;

(d) să se asigure că personalul respectă confidențialitatea anumitor subiecte, rezultate sau comunicări;

(e) să aibă cunoștințe suficiente despre standardele și practicile internaționale;

(f) să dispună, după caz, de o listă actualizată a substanțelor de referință și a reactivilor disponibili și o listă actualizată a producătorilor și furnizorilor de astfel de substanțe și reactivi;

(g) să țină seama de activitățile de cercetare la nivel național și comunitar;

(h) să dispună de un personal cu formarea necesară pentru situații de urgență care pot surveni în interiorul Comunității.

(5) În anexa VII se pot include, în conformitate cu procedura menționată la articolul 62 alineatul (3), alte laboratoare de referință comunitare relevante pentru domeniile menționate la articolul 1. În conformitate cu aceeași procedură, anexa VII poate fi actualizată.

(6) Pentru laboratoarele de referință comunitare se pot stabili responsabilități și atribuții suplimentare în conformitate cu procedura menționată la articolul 62 alineatul (3).

(7) Laboratoarele de referință comunitare pot beneficia de un sprijin financiar comunitar în conformitate cu articolul 28 din Decizia 90/424/CEE a Consiliului din 26 iunie 1990 privind cheltuielile în sectorul veterinar ( 36 ).

(8) Laboratoarele de referință comunitare pot face obiectul controalelor comunitare efectuate în vederea verificării conformității cu cerințele prezentului regulament. În cazul în care aceste controale arată că un laborator nu este conform cu acele cerințe sau atribuții pentru care a fost desemnat, se pot lua măsuri necesare în conformitate cu procedura menționată la articolul 62 alineatul (3).

(9) Alineatele (1)-(7) se aplică fără a se aduce atingere normelor mai specifice, în special celor din capitolul VI din Regulamentul (CE) nr. 999/2001 și articolului 14 din Directiva 96/23/CE.

Articolul 33

Laboratoare de referință naționale

(1) Statele membre iau măsurile necesare pentru desemnarea unuia sau mai multor laboratoare de referință naționale pentru fiecare laborator de referință comunitar prevăzut la articolul 32. Un stat membru poate desemna un laborator situat într-un alt stat membru sau într-un stat membru al Asociației Europene a Liberului Schimb (AELS) și un singur laborator poate funcționa ca laborator de referință național pentru mai multe state membre.

(2) Aceste laboratoare de referință naționale:

(a) colaborează cu laboratorul de referință comunitar în domeniul lor de competență;

(b) coordonează, pentru domeniul lor de competență, activitățile laboratoarelor oficiale responsabile pentru analiza probelor în conformitate cu articolul 11;

(c) după caz, organizează teste comparative între laboratoarele oficiale naționale și asigură urmărirea adecvată a acestor teste comparative;

(d) se asigură că informațiile furnizate de laboratorul de referință comunitar sunt transmise autorității competente și laboratoarelor naționale oficiale;

(e) furnizează asistență științifică și tehnică autorității competente pentru punerea în aplicare a planurilor de control coordonate adoptate, în conformitate cu articolul 53;

(f) au responsabilitatea de a îndeplini alte atribuții specifice prevăzute în conformitate cu procedura menționată la articolul 62 alineatul (3), fără a aduce atingere îndatoririlor naționale suplimentare existente.

(3) Articolul 12 alineatele (2) și (3) se aplică laboratoarelor de referință naționale.

(4) Statele membre transmit Comisiei, laboratorului de referință comunitar relevant și celorlalte state membre numele și adresa fiecărui laborator național de referință.

(5) Statele membre care au mai mult de un singur laborator național de referință corespunzător unui laborator de referință comunitar trebuie să asigure cooperarea strânsă între aceste laboratoare, astfel încât să garanteze coordonarea eficientă dintre acestea, cu alte laboratoare naționale și cu laboratorul de referință comunitar.

(6) Pentru laboratoarele de referință naționale se pot stabili responsabilități și atribuții suplimentare în conformitate cu procedura menționată la articolul 62 alineatul (3).

(7) Alineatele (1)-(5) se aplică fără a aduce atingere normelor specifice, în special celor de la capitolul VI din Regulamentul (CE) nr. 999/2001 și articolului 14 din Directiva 96/23/CE.







TITLUL IV

ASISTENȚĂ ADMINISTRATIVĂ ȘI COOPERARE ÎN DOMENIUL HRANEI PENTRU ANIMALE ȘI ÎN DOMENIUL PRODUSELOR ALIMENTARE

Articolul 34

Principii generale

(1) Când rezultatele controalelor oficiale cu privire la hrana pentru animale și la produsele alimentare necesită luarea de măsuri în mai multe state membre, autoritățile competente din statele membre interesate își oferă reciproc asistență administrativă.

(2) Autoritățile competente furnizează asistență administrativă la cerere sau spontan, în cazul în care modul de desfășurare a investigațiilor impune acest lucru. Asistența administrativă poate include, după caz, participarea la controalele la fața locului pe care le desfășoară autoritatea competentă a unui alt stat membru.

(3) Articolele 35-40 nu aduc atingere dispozițiilor naționale aplicabile eliberării de documente care fac obiectul sau au legătură cu proceduri judiciare, nici reglementărilor destinate protecției intereselor comerciale ale persoanelor fizice sau juridice.

Articolul 35

Organe de legătură

(1) Fiecare stat membru desemnează unul sau mai multe organe de legătură care să asigure legătura, după caz, cu organele de legătură ale altor state membre. Rolul organelor de legătură este acela de a asista și a coordona comunicarea dintre autoritățile competente și, în special, transmiterea și primirea cererilor de asistență.

(2) Statele membre informează Comisia și celelalte statele membre cu privire la toate detaliile relevante privind organele de legătură desemnate și la orice modificare a acestor detalii.

(3) Fără a se aduce atingere alineatului (1), desemnarea organelor de legătură nu împiedică contactele directe, schimburile de informații sau cooperarea dintre membrii personalului autorităților competente din state membre diferite.

(4) Autoritățile competente cărora li se aplică Directiva 89/608/CEE a Consiliului din 21 noiembrie 1989 privind asistența reciprocă pe care autoritățile administrative ale statelor membre și-o acordă și colaborarea dintre acestea și Comisie pentru a asigura punerea în aplicare a legislației în sectorul veterinar și zootehnic ( 37 ), stabilesc, după caz, contacte necesare cu autoritățile care funcționează în temeiul prezentului titlu.

Articolul 36

Asistență oferită la cerere

(1) La primirea unei cereri motivate, autoritatea competentă căreia îi este adresată aceasta se asigură că autoritatea competentă care a formulat cererea primește toate informațiile și documentele necesare pentru a putea verifica conformitatea cu legislația privind hrana pentru animale și produsele alimentare aflate în jurisdicția sa. În acest scop, autoritatea competentă căreia îi este adresată cererea ia măsurile necesare pentru efectuarea oricăror anchete administrative necesare în vederea obținerii acestor informații și documente.

(2) Informațiile și documentele furnizate în conformitate cu alineatul (1) se transmit fără nici o întârziere inutilă. Documentele se pot transmite în forma originală sau sub formă de copii.

(3) Dacă s-a încheiat un acord în acest sens între autoritatea competentă care a formulat cererea și autoritatea competentă căreia îi este adresată cererea, la anchetele administrative poate lua parte personalul desemnat de autoritatea competentă care a formulat cererea.

Astfel de anchete se efectuează întotdeauna de către personalul autorității căreia i-a fost adresată cererea.

Personalul autorității care a formulat cererea nu poate exercita, din proprie inițiativă, competența de a efectua anchete conferită funcționarilor autorității căreia îi este adresată cererea. Cu toate acestea, acesta are acces la aceleași incinte și documente ca și aceștia din urmă, prin intermediari și numai în scopul anchetei administrative în curs de desfășurare.

(4) Personalul autorității care a formulat cererea prezent într-un alt stat membru în temeiul alineatului (3) este în măsură în orice moment să prezinte o autorizație scrisă în care se specifică identitatea și poziția sa oficială.

Articolul 37

Asistență nesolicitată

(1) În cazul în care o autoritate competentă constată prezența neconformității și dacă această neconformitate poate avea implicații pentru un alt stat membru sau state membre, autoritatea în cauză transmite informația respectivă celuilalt stat membru (celorlalte state membre) fără solicitare prealabilă și fără întârziere.

(2) Statele membre care primesc asemenea informații inițiază o anchetă și informează statul membru care a furnizat informațiile cu privire la rezultatul cercetărilor respective și, după caz, cu privire la măsurile adoptate.

Articolul 38

Asistență în caz de neconformitate

(1) În cazul în care, pe parcursul unui control oficial efectuat la locul de destinație a mărfurilor sau pe parcursul transportului acestora, autoritatea competentă a statului membru de destinație stabilește că mărfurile nu sunt conforme cu legislația privind hrana pentru animale sau produsele alimentare, astfel încât constituie un pericol pentru sănătatea oamenilor sau a animalelor sau constituie o încălcare a legislației privind hrana pentru animale sau produsele alimentare, aceasta contactează fără întârziere autoritatea competentă a statului membru de expediere.

(2) Autoritatea competentă a statului membru de expediere inițiază o anchetă, ia toate măsurile necesare și informează autoritatea competentă a statului membru de destinație cu privire la natura investigațiilor și a controalelor oficiale efectuate, la deciziile luate și la motivele acestor decizii.

(3) În cazul în care autoritatea competentă a statului membru de destinație are motive să considere că asemenea măsuri nu sunt corespunzătoare, autoritățile competente ale celor două state membre colaborează în vederea găsirii modurilor și mijloacelor de remediere a situației, inclusiv, după caz, o inspecție comună efectuată la fața locului în conformitate cu articolul 36 alineatele (3) și (4). Acestea informează Comisia în cazul în care nu sunt în măsură să convină asupra măsurilor corespunzătoare.

Articolul 39

Relațiile cu țările terțe

(1) Atunci când o autoritate competentă primește informații de la o țară terță indicând prezența neconformității și/sau a unui pericol pentru sănătatea oamenilor sau a animalelor, ea transmite aceste informații autorităților competente din alte state membre în cazul în care consideră că acestea ar putea fi interesate sau la solicitarea acestora. De asemenea, comunică aceste informații Comisiei ori de câte ori acestea sunt relevante la nivel comunitar.

(2) În cazul în care țara terță s-a angajat juridic să ofere asistența necesară pentru strângerea dovezilor cu privire la caracterul neregulamentar al operațiunilor care sunt sau par să fie contrare legislației relevante privind hrana pentru animale și produsele alimentare, informațiile obținute în temeiul prezentului regulament pot fi comunicate tării terțe respective, cu acordul autorităților competente care au furnizat informațiile, în conformitate cu legislația privind comunicarea datelor personale către țările terțe.

Articolul 40

Asistență coordonată și supravegherea de către Comisie

(1) Comisia coordonează fără întârziere măsurile luate de statele membre când, ca urmare a informațiilor primite din partea statelor membre sau din alte surse, constată existența activităților care sunt sau par să fie contrare legislației privind hrana pentru animale sau produsele alimentare și care prezintă un interes deosebit la nivel comunitar, și în special când:

(a) asemenea activități au sau ar putea avea ramificații în mai multe state membre;

(b) se pare că activități similare au avut loc în mai multe state membre sau

(c) statele membre nu reușesc să convină asupra măsurilor necesare pentru remedierea neconformității.

(2) Atunci când controalele oficiale la destinație arată o neconformitate repetată sau alte riscuri pentru oameni, plante sau animale provenind de la hrana pentru animale sau alimente, fie direct, fie prin mediu, autoritatea competentă a statului membru de destinație informează Comisia și autoritățile competente ale celorlalte state membre fără întârziere.

(3) Comisia poate:

(a) să trimită, în colaborare cu statul membru în cauză, o echipă de inspecție la fața locului în vederea efectuării unui control oficial;

(b) să solicite autorității competente a statului membru de expediere să intensifice controalele oficiale relevante și să raporteze măsurile luate.

(4) În cazul în care măsurile prevăzute la alineatele (2) și (3) se adoptă pentru a soluționa o neconformitate repetată de către o întreprindere de hrană pentru animale sau alimente, autoritatea competentă percepe taxe pentru toate cheltuielile care decurg din măsurile respective de la întreprinderea în cauză.







TITLUL V

PLANURI DE CONTROL

Articolul 41

Planuri de control naționale multianuale

Pentru a asigura aplicarea eficace a articolului 17 alineatul (