2013R0153 — RO — 15.06.2016 — 001.001

Acest document are doar scop informativ și nu produce efecte juridice. Instituțiile Uniunii nu își asumă răspunderea pentru conținutul său. Versiunile autentice ale actelor relevante, inclusiv preambulul acestora, sunt cele publicate în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și disponibile pe site-ul EUR-Lex. Aceste texte oficiale pot fi consultate accesând linkurile integrate în prezentul document.

►B REGULAMENTUL DELEGAT (UE) NR. 153/2013 AL COMISIEI din 19 decembrie 2012 privind completarea Regulamentului (UE) nr. 648/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 4 iulie 2012, în ceea ce privește standarde tehnice de reglementare privind cerințele pentru contrapărțile centrale (Text cu relevanță pentru SEE) (JO L 052 23.2.2013, p. 41)

Astfel cum a fost modificat prin:









▼B

REGULAMENTUL DELEGAT (UE) NR. 153/2013 AL COMISIEI

din 19 decembrie 2012

privind completarea Regulamentului (UE) nr. 648/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 4 iulie 2012, în ceea ce privește standarde tehnice de reglementare privind cerințele pentru contrapărțile centrale

(Text cu relevanță pentru SEE)







CAPITOLUL I

GENERALITĂȚI

Articolul 1

Definiții

În sensul prezentului regulament, se aplică următoarele definiții:

1. „risc de bază” înseamnă riscul care decurge din variațiile, imperfect corelate, dintre două sau mai multe active sau contracte compensate printr-o contraparte centrală (CPC).

2. „interval de încredere” înseamnă procentul de variații ale expunerilor pentru fiecare instrument financiar compensat cu trimitere la o anumită perioadă retrospectivă pe care o CPC este obligată să îl acopere pe parcursul unei anumite perioade de lichidare;

3. „randament de comoditate” înseamnă beneficiile obținute în urma deținerii în mod direct a mărfii fizice și este afectat atât de condițiile de pe piață, cât și de factori precum costurile de depozitare fizică.

4. „marje” înseamnă marjele prevăzute la articolul 41 din Regulamentul (UE) nr. 648/2012, care pot cuprinde marje inițiale și marje de variație;

5. „marje inițiale” înseamnă marjele colectate de CPC pentru a acoperi eventualele expuneri viitoare față de membrii compensatori care furnizează marja și, în cazul în care este relevant, față de contrapărțile centrale interoperabile, în intervalul dintre ultima colectare a marjei și lichidarea pozițiilor în urma situației de neîndeplinire a obligațiilor de plată a unui membru compensator sau a unei CPC interoperabile;

6. „marje de variație” înseamnă marjele colectate sau plătite pentru a reflecta expunerile actuale care rezultă în urma unor schimbări efective ale prețului pieței;

7. „riscul apariției subite a unei situații de neîndeplinire a obligațiilor de plată” (jump to default risk) înseamnă riscul ca o contraparte sau un emitent să intre subit în situație de neîndeplinire a obligațiilor de plată, înainte ca piața să fi avut timp să ia în calcul creșterea riscului de neîndeplinire a obligațiilor de plată al acestuia;

8. „perioadă de lichidare” înseamnă perioada de timp utilizată pentru calcularea marjelor estimate de către CPC ca fiind necesare pentru a-și gestiona expunerea față de un membru aflat în situație de neîndeplinire a obligațiilor de plată și în care CPC este expusă la riscul de piață legat de gestionarea pozițiilor membrilor aflați în situație de neîndeplinire a obligațiilor de plată.

9. „perioadă retrospectivă” înseamnă orizontul de timp pentru calcularea volatilității istorice;

10. „anomalie de testare” înseamnă rezultatul unui test care arată că modelul sau cadrul de gestionare a riscurilor de lichiditate al unei CPC nu a dus la nivelul de acoperire dorit;

11. „risc de corelare” înseamnă riscul generat de expunerea față de o contraparte sau față de un emitent, în cazul în care garanția oferită de contrapartea respectivă sau emisă de emitentul respectiv este foarte strâns corelată cu riscul de credit al acestuia.







CAPITOLUL II

RECUNOAȘTEREA CONTRAPĂRȚILOR CENTRALE DIN ȚĂRI TERȚE

[Articolul 25 din Regulamentul (UE) nr. 648/2012]

Articolul 2

Informații care trebuie furnizate AEVMP în vederea recunoașterii unei contrapărți centrale

O cerere de recunoaștere depusă de o CPC cu sediul într-o țară terță conține cel puțin următoarele informații:

(a) numele complet al persoanei juridice;

(b) identitatea acționarilor sau a asociaților care dețin o participație calificată;

(c) o listă a statelor membre în care intenționează să furnizeze servicii;

(d) categoriile de instrumente financiare compensate;

(e) detaliile care urmează să fie incluse pe site-ul AEVMP în conformitate cu articolul 88 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul (UE) nr. 648/2012;

(f) detalii privind resursele sale financiare, forma și metodele prin care sunt menținute și sistemele de garantare a siguranței acestora, inclusiv procedurile de gestionare a situațiilor de neîndeplinire a obligațiilor de plată;

(g) detalii privind metodologia pentru calcularea marjei și a fondului de garantare;

(h) o listă de garanții eligibile;

(i) o defalcare a valorilor compensate de CPC solicitantă pe fiecare monedă din Uniune compensată, în formă prospectivă, în cazul în care este necesar;

(j) rezultatele simulărilor de criză și ale testărilor ex post efectuate în anul precedent datei depunerii cererii;

(k) regulile și procedurile sale interne, cu dovezi privind deplina conformitate cu cerințele aplicabile în țara terță în cauză;

(l) detalii referitoare la eventuale acorduri de externalizare;

(m) detalii referitoare la acordurile de segregare și la fundamentarea juridică și forța executorie a acestora;

(n) detalii privind condițiile de acces ale contrapărții centrale și cerințele pentru suspendarea și încetarea calității de membru;

(o) detalii privind eventualele acorduri de interoperabilitate, inclusiv informațiile furnizate autorității competente din țara terță în scopul evaluării acordului.







CAPITOLUL III

CERINȚE ORGANIZATORICE

[Articolul 26 din Regulamentul (UE) nr. 648/2012]

Articolul 3

Sisteme de guvernanță

(1) Componentele principale ale acordurilor de guvernanță ale contrapărților centrale, care definesc structura organizatorică a acestora, precum și politicile, procedurile și procesele clar precizate și bine documentate privind funcționarea consiliului de administrație și a conducerii superioare a contrapărților centrale includ următoarele elemente:

(a) componența, rolul și responsabilitățile consiliului de administrație și ale eventualelor comitete de administrație;

(b) rolurile și responsabilitățile conducerii;

(c) structura conducerii superioare;

(d) raporturile ierarhice dintre conducerea superioară și consiliul de administrație;

(e) procedurile de numire a membrilor consiliului de administrație și a cadrelor din conducerea superioară;

(f) proiectarea funcțiilor de gestionare a riscurilor, de punere în conformitate și de control intern;

(g) procesele de asigurare a responsabilității față de părțile interesate.

(2) O CPC dispune de personal adecvat pentru a îndeplini toate obligațiile care decurg din prezentul regulament și din Regulamentul (UE) nr. 648/2012. O CPC nu are personal comun cu alte entități din grup, cu excepția cazului în care acest lucru se realizează în temeiul unui acord de externalizare în conformitate cu articolul 35 din Regulamentul (UE) nr. 648/2012.

(3) O CPC stabilește lanțuri ierarhice clare, coerente și bine documentate. O CPC se asigură că funcțiile responsabilului principal pentru risc, ale responsabilului principal pentru conformitate și ale responsabilului principal pentru tehnologie sunt îndeplinite de persoane diferite, care sunt angajate de CPC căreia i s-a încredințat responsabilitatea exclusivă a realizării acestor funcții.

(4) O CPC care face parte dintr-un grup ține seama de orice implicație a apartenenței la respectivul grup asupra propriului său sistem de guvernanță, inclusiv dacă dispune de gradul necesar de independență pentru a-și îndeplini obligațiile de reglementare în calitate de persoană juridică distinctă și dacă independența i-ar putea fi compromisă de structura grupului sau de faptul că un membru al consiliului de administrație face parte, în același timp, și din consiliul de administrație al altor entități din același grup. În mod concret, o astfel de CPC ia în considerare proceduri specifice de prevenire și gestionare a conflictelor de interese, inclusiv cu privire la acordurile de externalizare.

(5) În cazul în care o CPC are un sistem de administrare dualist, rolul și responsabilitățile consiliului de administrație, astfel cum sunt stabilite în prezentul regulament și în Regulamentul (UE) nr. 648/2012, se atribuie consiliului de supraveghere și directoratului, după caz.

(6) Politicile, procedurile, sistemele și controalele de gestionare a riscurilor trebuie să facă parte dintr-un cadru de guvernanță coerent și consecvent, revizuit și actualizat în mod regulat.

Articolul 4

Mecanisme de gestionare a riscurilor și de control intern

(1) O CPC trebuie să dispună de un cadru solid pentru gestionarea globală a tuturor riscurilor semnificative la care este sau ar putea fi expusă. O CPC instituie politici, proceduri și sisteme documentate care identifică, măsoară, monitorizează și gestionează astfel de riscuri. Atunci când stabilește politici, proceduri și sisteme de gestionare a riscurilor, o CPC le structurează astfel încât să se asigure că membrii compensatori gestionează în mod corespunzător și limitează riscurile pe care le prezintă pentru CPC.

(2) O CPC adoptă o perspectivă integrată și comprehensivă asupra tuturor riscurilor relevante. Acestea includ riscurile pe care le suportă CPC din partea membrilor săi compensatori și, în măsura în care este posibil, din partea clienților, precum și riscurile pe care ea însăși le prezintă pentru aceștia, și riscurile pe care le suportă și le prezintă pentru alte entități, printre altele pentru contrapărțile centrale interoperabile, sistemele de plată și de decontare a titlurilor de valoare, băncile de decontare, furnizorii de lichidități, depozitarii centrali de valori mobiliare, locurile de tranzacționare deservite de CPC și alți furnizori de servicii critice.

(3) O CPC elaborează instrumente adecvate de gestionare a riscurilor pentru a fi în măsură să gestioneze și să raporteze toate riscurile relevante. Acestea includ identificarea și gestiunea interdependențelor dintre sisteme, dintre piețe sau de alt tip. În cazul în care o CPC oferă servicii legate de compensare care prezintă un profil de risc distinct de cel al funcțiilor sale și care au potențialul de a prezenta riscuri suplimentare semnificative, CPC respectivă trebuie să gestioneze aceste riscuri suplimentare în mod corespunzător. Printre altele, poate separa din punct de vedere juridic serviciile suplimentare pe care le prestează de funcțiile sale de bază.

(4) Sistemele de guvernanță garantează că responsabilitatea și răspunderea finală pentru gestionarea riscurilor contrapărții centrale sunt asumate de consiliul de administrație al acesteia. Consiliul de administrație definește, stabilește și documentează un nivel adecvat al toleranței la risc și al capacității de asumare a riscului pentru CPC. Consiliul de administrație și conducerea superioară se asigură că politicile, procedurile și controalele contrapărții centrale sunt în acord cu toleranța la risc și capacitatea de asumare a riscului a acesteia și că abordează modul în care CPC identifică, raportează, monitorizează și gestionează riscurile.

(5) O CPC utilizează sisteme solide de informații și de control al riscurilor care îi dau posibilitatea de a obține informații în timp util și de a aplica politicile și procedurile de gestionare a riscurilor în mod corespunzător și care dau această posibilitate și membrilor săi compensatori, dacă este cazul, precum și clienților, în măsura în care este posibil. Aceste sisteme garantează cel puțin că expunerile de credit și de lichiditate sunt permanent monitorizate la nivelul contrapărții centrale, precum și la nivelul membrilor compensatori, și, în măsura în care este posibil, la nivelul clienților.

(6) O CPC se asigură că funcția de gestionare a riscurilor are autoritatea, resursele și cunoștințele de specialitate necesare, are acces la toate informațiile pertinente și este suficient de independentă față de alte funcții ale contrapărții centrale. Responsabilii principali pentru risc din cadrul contrapărții centrale pun în aplicare cadrul de gestionare a riscurilor, inclusiv politicile și procedurile stabilite de consiliul de administrație.

(7) O CPC dispune de mecanisme de control intern corespunzătoare pentru a ajuta consiliul de administrație la monitorizarea și evaluarea gradului de adecvare și de eficacitate al politicilor, al procedurilor și al sistemelor de gestionare a riscurilor ale contrapărții centrale Aceste mecanisme includ proceduri administrative și contabile sănătoase, o funcție de conformitate solidă și o funcție independentă de audit intern și de validare sau de revizuire.

(8) Declarațiile financiare ale contrapărții centrale sunt pregătite anual și auditate de auditori legali sau de firme de audit în sensul Directivei 2006/43/CE a Parlamentului European și a Consiliului ( 5 ).

Articolul 5

Politica și procedurile de conformitate

(1) O CPC stabilește, implementează și menține politici și proceduri adecvate, concepute pentru a detecta orice risc ca CPC și angajații săi să nu își respecte obligațiile care îi revin contrapărții centrale în temeiul prezentului regulament, al Regulamentului (UE) nr. 648/2012 și al Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1249/2012, precum și riscurile asociate, și pune în aplicare măsuri și proceduri adecvate pentru a reduce la minimum astfel de riscuri și pentru a le permite autorităților competente să își exercite efectiv competențele în temeiul acestor regulamente.

(2) O CPC se asigură că regulile, procedurile și acordurile sale contractuale sunt clare și cuprinzătoare și asigură conformitatea cu prezentul regulament, cu Regulamentul (UE) nr. 648/2012 și cu Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1249/2012 al, precum și cu toate celelalte cerințe relevante în materie de reglementare și de supraveghere.

Regulile, procedurile și acordurile contractuale ale contrapărții centrale sunt înregistrate în scris sau pe un alt suport durabil. Aceste reguli, proceduri și acorduri contractuale, precum și orice material însoțitor trebuie să fie exacte, actualizate și ușor accesibile autorității competente, membrilor compensatori și, dacă este cazul, clienților.

O CPC identifică și analizează soliditatea regulilor, a procedurilor și a acordurilor sale contractuale. În cazul în care este necesar, în scopul acestei analize se solicită avize juridice independente. CPC dispune de un proces în vederea propunerii și a implementării de modificări ale regulilor și procedurilor sale și, înainte de a implementa orice modificare semnificativă, se consultă cu toți membrii compensatori afectați și transmite modificările propuse către autoritatea competentă.

(3) La elaborarea regulilor, a procedurilor și a acordurilor sale contractuale, o CPC ia în considerare principiile de reglementare, standardele sectorului și protocoalele de piață relevante și indică în mod clar dacă aceste practici au fost incluse în documentația care reglementează drepturile și obligațiile contrapărții centrale, ale membrilor săi compensatori și ale altor părți terțe relevante.

(4) O CPC identifică și analizează potențialele conflicte de legi și elaborează reguli și proceduri pentru a atenua riscurile juridice care rezultă din astfel de probleme. În cazul în care este necesar, în scopul acestei analize CPC solicită avize juridice independente.

Regulile și procedurile unei contrapărți centrale indică în mod clar legea care urmează să se aplice fiecărui aspect al activităților și al operațiunilor contrapărții centrale.

Articolul 6

Funcția de conformitate

(1) O CPC creează și menține o funcție de conformitate permanentă și eficace, care funcționează independent de alte funcții ale contrapărții centrale. CPC se asigură că funcția de conformitate are autoritatea, resursele și cunoștințele de specialitate necesare și are acces la toate informațiile pertinente.

Atunci când își creează funcția de conformitate, o CPC ține seama de natura, amploarea și complexitatea activităților sale comerciale, precum și de natura și de gama serviciilor și a activităților întreprinse în cadrul acestora.

(2) Responsabilul principal pentru conformitate are cel puțin următoarele responsabilități:

(a) monitorizarea și evaluarea periodică a gradului de adecvare și de eficacitate a măsurilor instituite în conformitate cu articolul 5 alineatul (4), precum și a acțiunilor întreprinse pentru remedierea deficiențelor legate de respectarea de către CPC a obligațiilor care îi revin;

(b) aplicarea politicilor și a procedurilor stabilite de cadrele de conducere superioară și de consiliul de administrație;

(c) acordarea de consultanță și asistență persoanelor răspunzătoare pentru prestarea serviciilor și realizarea activităților contrapărții centrale în vederea respectării obligațiilor care îi revin în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 648/2012, cu Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1249/2012 și cu alte cerințe de reglementare, după caz;

(d) informarea cu regularitate a consiliului de administrație cu privire la respectarea de către CPC și angajații săi a prezentului regulament, a Regulamentului (UE) nr. 648/2012 și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1249/2012;

(e) instituirea de proceduri pentru remedierea eficace a cazurilor de neconformitate;

(f) garantarea faptului că persoanele relevante implicate în funcția de conformitate nu sunt implicate și în prestarea serviciilor sau realizarea activităților pe care le monitorizează și că orice conflicte de interese legate de astfel de persoane sunt identificate și eliminate în mod corespunzător.

Articolul 7

Structura organizatorică și separarea lanțurilor ierarhice

(1) O CPC stabilește componența, rolul și responsabilitățile consiliului de administrație și ale conducerii superioare, precum și ale eventualelor comitete de administrație. Aceste sisteme sunt clar specificate și bine documentate. Consiliul de administrație instituie cel puțin un comitet de audit și un comitet de remunerare. Comitetul de risc înființat în conformitate cu articolul 28 din Regulamentul (UE) nr. 648/2012 este un comitet consultativ pentru consiliul de administrație.

(2) Consiliul de administrație își asumă cel puțin următoarele responsabilități:

(a) stabilirea unor obiective și a unor strategii clare pentru CPC;

(b) monitorizarea eficace a conducerii superioare;

(c) instituirea unor politici de remunerare adecvate,

(d) înființarea și supravegherea funcției de gestionare a riscurilor;

(e) supravegherea funcției de conformitate și a funcției de control intern;

(f) supravegherea acordurilor de externalizare;

(g) supravegherea conformității cu toate dispozițiile prezentului regulament, ale Regulamentului (UE) nr. 648/2012, ale Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1249/2012 și cu toate celelalte cerințe în materie de reglementare și de supraveghere;

(h) asigurarea responsabilității față de acționari sau proprietari și față de angajați, față de membrii compensatori și clienții acestora și față de alte părți interesate relevante.

(3) Cadrele de conducere superioară au cel puțin următoarele responsabilități:

(a) asigurarea consecvenței activităților contrapărții centrale cu obiectivele și strategia acesteia, astfel cum au fost stabilite de consiliul de administrație;

(b) elaborarea și stabilirea unor proceduri de conformitate și de control intern care promovează obiectivele contrapărții centrale;

(c) revizuirea și testarea periodică a procedurilor de control intern;

(d) garantarea faptului că se alocă suficiente resurse pentru gestionarea riscurilor și verificarea conformității;

(e) implicarea activă în procesul de control al riscurilor;

(f) asigurarea faptului că riscurile pe care le prezintă pentru CPC compensarea și activitățile legate de compensare sunt tratate în mod corespunzător.

(4) În cazul în care consiliul de administrație deleagă sarcini comitetelor sau subcomitetelor, acesta își păstrează competența de a aproba deciziile care ar putea avea un impact semnificativ asupra profilului de risc al contrapărții centrale.

(5) Mecanismele prin care funcționează consiliul de administrație și cadrele de conducere superioară includ procese pentru identificarea, soluționarea și gestionarea potențialelor conflicte de interese ale membrilor consiliului de administrație și ale cadrelor de conducere superioară.

(6) O CPC dispune de lanțuri ierarhice clare și directe între consiliul său de administrație și conducerea sa superioară, pentru a se asigura că personalul de conducere superioară răspunde pentru performanțele sale. Lanțurile ierarhice pentru gestionarea riscurilor, conformitate și audit intern sunt clare și separate de lanțurile ierarhice aferente celorlalte operațiuni pe care le desfășoară CPC. Responsabil principal pentru risc răspunde fie direct în fața consiliului de administrație, fie prin intermediul președintelui comitetului de risc. Responsabilul principal pentru conformitate și funcția de audit intern răspund direct în fața consiliului de administrație.

Articolul 8

Politica de remunerare

(1) Comitetul de remunerare definește și dezvoltă în continuare politica de remunerare, supraveghează implementarea acesteia de către cadrele de conducere superioară și revizuiește în mod regulat funcționarea practică a acesteia. Această politică este documentată și revizuită cel puțin o dată pe an.

(2) Politica de remunerare este concepută astfel încât să armonizeze nivelul și structura remunerației cu gestionarea prudentă a riscurilor. Politica ține seama de riscurile potențiale, precum și de riscurile existente și de rezultatele în materie de risc. Calendarele de plată sunt sensibile la orizontul temporal al riscurilor. În mod concret, în cazul remunerației variabile politica ține cont în mod corespunzător de posibilele neconcordanțe dintre performanțe și perioadele de risc și se asigură că plățile sunt reportate, după caz. Componentele fixă și variabilă ale remunerației totale sunt echilibrate și consecvente cu alinierea riscurilor.

(3) Politica de remunerare prevede că personalul implicat în funcțiile de gestionare a riscurilor, de conformitate și de audit intern este remunerat în mod independent de rezultatele economice ale contrapărții centrale. Nivelul de remunerare este adecvat din punct de vedere al responsabilității, precum și în comparație cu nivelul de remunerare din domeniile de activitate respective.

(4) Politica de remunerare face obiectul unui audit anual independent. Rezultatele acestor audituri sunt puse la dispoziția autorității competente.

Articolul 9

Sisteme informatice

(1) O CPC își proiectează sistemele informatice asigurându-se că acestea sunt fiabile, sigure și au capacitatea de a procesa informațiile necesare pentru ca CPC să își desfășoare activitățile și operațiunile într-un mod sigur și eficient.

Arhitectura de tehnologie a informațiilor este bine documentată. Sistemele sunt proiectate pentru a face față necesităților operaționale ale contrapărții centrale și riscurilor cu care se confruntă aceasta, sunt reziliente, inclusiv în condiții de criză a pieței, și scalabile, dacă acest lucru este necesar, pentru a prelucra informații suplimentare. CPC asigură procedurile și planificarea capacității, precum și suficiente capacități redundante pentru a permite sistemului să prelucreze toate tranzacțiile rămase înainte de sfârșitul zilei în cazul în care se produce o perturbare majoră. CPC prevede proceduri pentru introducerea de noi tehnologii, inclusiv planuri de reversie clare.

(2) Pentru a garanta un nivel ridicat de siguranță a prelucrării informațiilor și pentru a permite conectivitatea cu membrii compensatori și cu clienții contrapărții centrale, precum și cu furnizorii de servicii ai acesteia, CPC își proiectează sistemele informatice pe baza standardelor tehnice recunoscute la nivel internațional și a celor mai bune practici din sector. CPC își supune sistemele unor teste riguroase, care simulează situații de criză, înainte de utilizarea inițială, după ce au făcut schimbări semnificative și după ce a avut loc o perturbare majoră. Membrii compensatori și clienții, contrapărțile centrale interoperabile și alte părți interesate sunt implicate în mod corespunzător în conceperea și efectuarea acestor teste.

(3) O CPC menține un cadru solid de siguranță a informațiilor, prin care își gestionează în mod corespunzător riscurile în materie de siguranță a informațiilor. Cadrul include mecanisme, politici și proceduri adecvate pentru a proteja informațiile împotriva divulgării neautorizate, pentru a asigura precizia și integritatea datelor și pentru a garanta accesul la serviciile contrapărții centrale.

(4) Cadrul privind siguranța informațiilor include cel puțin următoarele elemente:

(a) controale de acces la sistem;

(b) măsuri de protecție adecvate împotriva pătrunderilor neautorizate și a utilizării necorespunzătoare a datelor;

(c) dispozitive specifice pentru menținerea autenticității și a integrității datelor, inclusiv tehnici criptografice;

(d) rețele și proceduri fiabile pentru transmiterea exactă și promptă a datelor fără perturbări majore;

(e) piste de audit.

(5) Sistemele de tehnologie a informațiilor și cadrul de siguranță a informațiilor sunt revizuite cel puțin o dată pe an. Acestea fac obiectul unor evaluări de audit independente. Rezultatele evaluărilor respective se transmit consiliului de administrație și se pun la dispoziția autorității competente.

Articolul 10

Prezentarea informațiilor

(1) O CPC pune la dispoziția publicului următoarele informații, cu titlu gratuit:

(a) informații cu privire la sistemele sale de guvernanță, inclusiv următoarele: (i) structura sa organizatorică, precum și principalele obiective și strategii; (ii) principalele elemente ale politicii de remunerare; (iii) principalele informații financiare, inclusiv cele mai recente declarații financiare auditate;

(b) informații cu privire la regulile sale, inclusiv următoarele: (i) procedurile de gestionare a situațiilor de neîndeplinire a obligațiilor de plată, procedurile și textele suplimentare; (ii) informațiile relevante legate de continuitatea activității; (iii) informațiile privind sistemele de gestionare a riscurilor, tehnicile și performanțele contrapărții centrale în conformitate cu capitolul XII; (iv) toate informațiile relevante privind proiectarea și operațiunile sale, precum și cu privire la drepturile și obligațiile membrilor compensatori și ale clienților, necesare pentru a le permite acestora să identifice în mod clar și să înțeleagă pe deplin riscurile și costurile asociate utilizării serviciilor contrapărții centrale; (v) serviciile de compensare curente ale contrapărții centrale, inclusiv informații detaliate despre conținutul fiecărui serviciu; (vi) sistemele, tehnicile și performanțele contrapărții centrale în materie de gestionare a riscurilor, inclusiv informații cu privire la resursele financiare, politica de investiții, sursele de date privind prețul și modelele folosite la calculul marjelor; (vii) legislația și normele care reglementează: 1. accesul la CPC; 2. contractele încheiate de CPC cu membrii compensatori și, dacă este posibil, cu clienții; 3. contractele pe care CPC le acceptă pentru compensare; 4. eventualele acorduri de interoperabilitate; 5. folosirea garanțiilor și a contribuțiilor la fondul de garantare, inclusiv lichidarea pozițiilor și a garanțiilor și măsura în care garanțiile sunt protejate împotriva pretențiilor terților;

(c) informații cu privire la garanțiile eligibile și marjele de ajustare aplicabile;

(d) o listă a tuturor membrilor compensatori actuali, cuprinzând și criteriile de admitere, de suspendare și de ieșire pentru membrii compensatori.

În cazul în care autoritatea competentă convine împreună cu CPC că oricare dintre informațiile de la litera (b) sau (c) din prezentul alineat poate pune în pericol secretul comercial sau siguranța și soliditatea contrapărții centrale, aceasta din urmă poate decide să facă publice informațiile respective într-un mod care previne sau reduce aceste riscuri, sau să nu facă publice astfel de informații.

(2) O CPC prezintă publicului, cu titlu gratuit, informații referitoare la orice modificare importantă a sistemului său de guvernanță, a obiectivelor, strategiilor și politicilor sale cheie, precum și a regulilor și procedurilor sale aplicabile.

(3) Informațiile pe care CPC trebuie să le facă publice pot fi consultate pe site-ul său. Informațiile sunt disponibile în cel puțin una dintre limbile folosite în mod obișnuit în sfera finanțelor internaționale.

Articolul 11

Audit intern

(1) O CPC stabilește și menține o funcție de audit intern care este separată și independentă de celelalte funcții și activități ale sale și care are următoarele sarcini:

(a) stabilește, implementează și menține un plan de audit pentru examinarea și evaluarea caracterului adecvat și a eficacității sistemelor, a mecanismelor de control intern și a sistemelor de guvernanță ale CPC;

(b) emite recomandări pe baza rezultatelor activității efectuate în conformitate cu litera (a);

(c) verifică respectarea recomandărilor respective;

(d) raportează problemele de audit intern consiliului de administrație.

(2) Funcția de audit intern dispune de autoritatea, resursele, cunoștințele de specialitate necesare și are acces la toate documentele relevante pentru executarea funcțiilor sale. Aceasta trebuie să fie suficient de independentă față de conducere și să fie direct subordonată consiliului de administrație.

(3) Auditul intern evaluează eficacitatea proceselor de gestionare a riscurilor și a mecanismelor de control ale contrapărții centrale în mod proporțional cu riscurile cu care se confruntă diferitele linii de activitate și independent de domeniile de activitate evaluate. Funcția de audit intern are acces la informațiile necesare pentru a analiza toate activitățile și operațiunile, procesele și sistemele contrapărții centrale, inclusiv activitățile externalizate.

(4) Evaluările de audit intern se bazează pe un plan de audit cuprinzător, care este revizuit și prezentat autorității competente cel puțin o dată pe an. CPC se asigură că pot fi efectuate audituri speciale în mod punctual și într-un termen scurt. Planificarea și revizuirea auditului este aprobată de consiliul de administrație.

(5) Operațiunile de compensare, procesele de gestionare a riscurilor, mecanismele de control intern și conturile unei contrapărți centrale fac obiectul auditului independent. Cel puțin o dată pe an se realizează audituri independente.







CAPITOLUL IV

EVIDENȚA DATELOR

[Articolul 29 din Regulamentul (UE) nr. 648/2012]

Articolul 12

Cerințe generale

(1) O CPC păstrează evidențe pe un suport durabil, care să permită transmiterea informațiilor către autoritățile competente, AEVMP și membrii relevanți ai SEBC, într-o formă și într-un mod care să îndeplinească următoarele condiții:

(a) fiecare etapă principală a prelucrării efectuate de CPC poate fi reconstituită;

(b) este posibilă înregistrarea, trasabilitatea și extragerea conținutului inițial al unei înregistrări, înainte de orice corecturi sau alte modificări;

(c) există măsuri pentru a preveni modificarea neautorizată a înregistrărilor;

(d) există măsuri corespunzătoare pentru a asigura siguranța și confidențialitatea datelor înregistrate;

(e) în sistemul de evidență a datelor este încorporat un mecanism de identificare și de corectare a erorilor;

(f) în cadrul sistemului de evidență a datelor se asigură recuperarea rapidă a înregistrărilor în cazul unei avarii a sistemului.

(2) În cazul în care înregistrările sau informațiile sunt mai recente de șase luni, acestea sunt puse la dispoziția autorităților enumerate la alineatul (1) cât mai curând posibil și cel mai târziu până la sfârșitul zilei lucrătoare care urmează zilei primirii unei cereri din partea autorităților competente.

(3) În cazul în care înregistrările sau informațiile sunt mai vechi de șase luni, acestea sunt puse la dispoziția autorităților enumerate la alineatul (1) cât mai curând posibil și în termen de cinci zile lucrătoare de la primirea unei cereri din partea autorității relevante.

(4) În cazul în care înregistrările prelucrate de CPC conțin date cu caracter personal, CPC ține cont de obligațiile care îi revin în temeiul Directivei 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului ( 6 ) și al Regulamentului (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și a Consiliului ( 7 ).

(5) În cazul în care o CPC ține evidența datelor într-un loc situat în afara Uniunii, aceasta se asigură că autoritatea competentă, AEVMP și membrii relevanți ai SEBC au acces la înregistrări în aceeași măsură și în aceleași perioade ca și în cazul în care acestea ar fi păstrate pe teritoriul Uniunii.

(6) Fiecare CPC desemnează persoanele relevante care pot oferi autorităților competente, în termenul stabilit la alineatele (2) și (3) pentru transmiterea înregistrărilor relevante, explicații privind conținutul evidențelor sale.

(7) Toate evidențele pe care o CPC este obligată să le păstreze în temeiul prezentului regulament pot fi inspectate de către autoritatea competentă. O CPC permite accesul autorității competente care solicită acest lucru la evidențele obligatorii în conformitate cu articolele 13 și 14, prin flux direct de date.

Articolul 13

Evidența tranzacțiilor

(1) O CPC păstrează evidența tuturor tranzacțiilor aferente tuturor contractelor pe care le compensează și se asigură că evidențele sale cuprind toate informațiile necesare pentru a realiza o reconstrucție completă și exactă a procesului de compensare pentru fiecare contract și că fiecare înregistrare privind fiecare tranzacție este identificabilă în mod unic și poate fi căutată cel puțin în funcție de toate câmpurile legate de CPC, CPC interoperabilă, membru compensator, client – dacă acesta este cunoscut de către CPC – și instrument financiar.

(2) De îndată ce primește informațiile relevante, o CPC efectuează și actualizează, în legătură cu fiecare tranzacție primită pentru compensare, o înregistrare care cuprinde următoarele detalii:

(a) prețul, rata sau spread-ul și cantitatea;

(b) capacitatea de compensare, care indică dacă tranzacția a avut ca obiect cumpărarea sau vânzarea din perspectiva înregistrării efectuate de CPC;

(c) identificarea instrumentului;

(d) identificarea membrului compensator;

(e) identificarea locului în care a fost încheiat contractul;

(f) data și ora interpunerii contrapărții centrale;

(g) data și ora încetării contractului;

(h) condițiile și modalitatea de decontare;

(i) data și ora decontării sau a cumpărării impuse aferente tranzacției și gradul în care sunt aplicabile următoarele detalii: (i) data și ora la care contractul a fost încheiat inițial; (ii) condițiile și părțile inițiale ale contractului; (iii) identificarea contrapărții centrale interoperabile care compensează o componentă a tranzacției, dacă este cazul; (iv) identitatea clientului, inclusiv a clienților indirecți, dacă este cunoscută de CPC, și, în cazul renunțării, identificarea părții care a transferat contractul.

Articolul 14

Evidența pozițiilor

(1) O CPC păstrează evidența pozițiilor deținute de fiecare membru compensator. Se păstrează evidențe separate pentru fiecare cont ținut în conformitate cu articolul 39 din Regulamentul (UE) nr. 648/2012, iar CPC se asigură că evidențele sale cuprind toate informațiile necesare pentru a realiza o reconstituire cuprinzătoare și exactă a tranzacțiilor care au stabilit poziția și că fiecare înregistrare este identificabilă și poate fi căutată cel puțin în funcție de toate câmpurile legate de CPC, CPC interoperabilă, membru compensator, client – dacă acesta este cunoscut de către CPC – și instrument financiar.

(2) La sfârșitul fiecărei zile lucrătoare, o CPC efectuează înregistrări referitoare la fiecare poziție, care cuprind următoarele detalii, în măsura în care acestea sunt legate de poziția în cauză:

(a) identificarea membrului compensator, a clientului – dacă este cunoscut de CPC – și a eventualelor contrapărți centrale interoperabile care mențin astfel de poziții, dacă este cazul;

(b) semnul poziției;

(c) calculul zilnic al valorii poziției, indicând prețurile la care sunt evaluate contractele, precum și orice alte informații relevante.

(3) O CPC realizează și actualizează permanent o evidență a valorilor marjelor, a contribuțiilor la fondul de garantare și a altor resurse financiare menționate la articolul 43 din Regulamentul (UE) nr. 648/2012, cerute de CPC, și a sumei corespunzătoare depuse efectiv de membrul compensator la sfârșitul zilei, precum și a modificărilor sumei respective care pot apărea pe parcursul unei singure zile, în legătură cu fiecare membru compensator și cu fiecare cont de client, dacă este cunoscut de CPC.

Articolul 15

Evidența comercială

(1) O CPC păstrează o evidență adecvată și ordonată a activităților legate de organizarea sa comercială și la nivel intern.

(2) Înregistrările realizate în cadrul evidenței menționate la alineatul (1) se efectuează de fiecare dată când are loc o modificare importantă a documentelor relevante și trebuie să includă cel puțin:

(a) organigrama consiliului de administrație și organigramele comitetelor relevante, organigrama unității de compensare, a unității de gestionare a riscurilor și ale tuturor celelalte unități sau diviziuni relevante;

(b) identitatea acționarilor sau a asociaților, direcți sau indirecți, persoane fizice sau juridice, care dețin participații calificate, precum și valoarea respectivelor participații;

(c) documentele care atestă politicile, procedurile și procesele obligatorii în temeiul capitolului III și al articolului 29;

(d) procesele-verbale ale reuniunilor consiliului de administrație și, dacă este cazul, ale reuniunilor subcomitetelor consiliului de administrație și ale comitetelor cadrelor de conducere superioară;

(e) procesele-verbale ale reuniunilor comitetului de risc;

(f) procesele-verbale ale grupurilor de consultare cu membrii compensatori și cu clienții, dacă există astfel de grupuri;

(g) rapoartele de audit intern și extern, rapoartele privind gestionarea riscurilor, rapoartele de conformitate și rapoartele întocmite de societăți de consultanță, inclusiv răspunsurile din partea conducerii;

(h) politica de continuitate a activității și planul de redresare în caz de dezastru, obligatorii în conformitate cu articolul 17;

(i) planul de lichiditate și rapoartele zilnice de lichiditate, obligatorii în conformitate cu articolul 32;

(j) evidențele care reflectă toate activele și pasivele, precum și conturile de capital, în conformitate cu articolul 16 din Regulamentul (UE) nr. 648/2012;

(k) reclamațiile primite, cu informații privind numele, adresa și numărul de cont al reclamantului; data la care a fost primită reclamația; numele tuturor persoanelor identificate în reclamație; o descriere a naturii reclamației; modul de soluționare a plângerii și data la care a fost soluționată plângerea;

(l) evidențele privind orice întrerupere a serviciilor sau orice disfuncționalitate, inclusiv un raport detaliat privind cronologia, efectele și acțiunile de remediere;

(m) evidențe privind rezultatele testărilor ex post și ale simulărilor de criză efectuate;

(n) comunicări scrise cu autoritățile competente, AEVMP și membrii relevanți ai SEBC;

(o) avizele juridice primite în conformitate cu capitolul III;

(p) dacă este cazul, documentația privind acordurile de interoperabilitate cu alte contrapărți centrale;

(q) informațiile menționate la articolul 10 alineatul (1) litera (b) punctul (vii) și alineatul (1) litera (d);

(r) documentele relevante care descriu dezvoltarea unor noi inițiative comerciale.

Articolul 16

Evidența datelor raportate către un registru central de tranzacții

O CPC identifică și păstrează toate informațiile și datele care trebuie raportate în conformitate cu articolul 9 din Regulamentul (UE) nr. 648/2012, împreună cu o înregistrare a datei și a orei la care este raportată tranzacția.







CAPITOLUL V

CONTINUITATEA ACTIVITĂȚII

[Articolul 34 din Regulamentul (UE) nr. 648/2012]

Articolul 17

Strategie și politică

(1) O CPC dispune de o politică de continuitate a activității și de un plan de redresare în caz de dezastru, care sunt aprobate de consiliul de administrație. Politica de continuitate a activității și planul de redresare în caz de dezastru fac obiectul unor evaluări independente care sunt raportate consiliului de administrație.

(2) Politica de continuitate a activității identifică toate funcțiile operaționale critice și sistemele conexe și cuprinde strategia, politica și obiectivele adoptate de CPC pentru a asigura continuitatea acestor funcții și sisteme.

(3) Politica de continuitate a activității ține seama de legăturile externe și de interdependențele din cadrul infrastructurii financiare, inclusiv de locurile de tranzacționare compensate de CPC, de sistemele de plată și de decontare a titlurilor de valoare, de instituțiile de credit utilizate de CPC sau de o CPC cu care aceasta are legături. De asemenea, politica de continuitate a activității ține seama de funcțiile sau serviciile critice care au fost externalizate către furnizori terți.

(4) Politica de continuitate a activității și planul de redresare în caz de dezastru cuprind sisteme clar definite și documentate care urmează să fie utilizate în eventualitatea apariției unei situații de urgență legate de continuitatea activității, a unui dezastru sau a unei crize, concepute în așa fel încât să asigure un nivel minim de îndeplinire a funcțiilor critice.

(5) Planul de redresare în caz de dezastru identifică și include momentele de la care se pot reconstitui datele în urma unei întreruperi (recovery point objectives – RPO) și intervalele maxime de redresare în urma unei întreruperi (recovery time objectives – RTO) pentru funcțiile critice și determină cea mai potrivită strategie de redresare pentru fiecare dintre aceste funcții. Acordurile de acest fel sunt concepute astfel încât să garanteze că, în scenarii extreme, funcțiile critice sunt îndeplinite la timp și nivelurile de serviciu convenite sunt respectate.

(6) Politica de continuitate a activității unei contrapărți centrale identifică intervalul maxim acceptabil în care funcțiile și sistemele critice ar putea fi inutilizabile. Intervalul maxim de redresare a funcțiilor critice ale contrapărții centrale care trebuie inclus în politica de continuitate a activității nu trebuie să depășească 2 ore. Indiferent de împrejurări, procedurile și plățile de la sfârșitul zilei se finalizează la ora și în ziua stabilită.

(7) La determinarea intervalelor de redresare pentru fiecare funcție, o CPC ia în considerare impactul potențial global asupra eficienței pieței.

Articolul 18

Analiza impactului asupra activităților

(1) O CPC realizează o analiză a impactului asupra activităților, concepută în vederea identificării funcțiilor operaționale care sunt esențiale pentru a asigura prestarea serviciilor sale. Analiza ține cont de importanța acestor funcții pentru alte instituții și funcții din cadrul infrastructurii financiare.

(2) O CPC utilizează o analiză de risc pe bază de scenarii, concepută pentru a identifica modul în care diferite scenarii afectează riscurile la adresa funcțiilor sale operaționale critice.

(3) La evaluarea riscurilor, o CPC ia în considerare dependența de furnizorii externi, inclusiv de serviciile de utilități publice. O CPC ia măsuri pentru a gestiona astfel de relații de dependență prin mecanisme contractuale și organizatorice adecvate.

(4) Analiza impactului activităților și analiza scenariilor sunt actualizate constant și sunt revizuite cel puțin o dată pe an și după fiecare incident sau modificare organizatorică semnificativă. Analizele iau în considerare toate evoluțiile relevante, inclusiv evoluția pieței și a tehnologiilor.

Articolul 19

Redresarea în caz de dezastru

(1) O CPC dispune de mecanisme care asigură continuitatea funcțiilor sale critice pe baza unor scenarii de dezastru. Aceste mecanisme abordează cel puțin disponibilitatea resurselor umane adecvate, intervalul maxim de indisponibilitate a funcțiilor critice, precum și mecanismul de transfer automat (fail over) și reluarea activității într-un sediu secundar.

(2) O CPC menține un sediu de prelucrare secundar care are capacitatea de a asigura continuitatea tuturor funcțiilor critice ale contrapărții centrale în mod identic cu sediul primar. Sediul secundar are un profil de risc geografic diferit de cel al sediului primar.

(3) O CPC menține sau are acces imediat la un sediu secundar de activitate, cel puțin pentru a permite personalului să asigure continuitatea serviciului în cazul în care sediul principal de desfășurare a activității nu este disponibil.

(4) CPC ia în considerare necesitatea unor sedii de prelucrare suplimentare, în special în cazul în care diversitatea profilurilor de risc ale sediului primar și al celui secundar nu oferă suficiente asigurări că obiectivele de continuitate a activității contrapărții centrale vor fi îndeplinite în toate scenariile.

Articolul 20

Testarea și monitorizarea

(1) O CPC își testează și își monitorizează politica de continuitate a activității și planul de redresare în caz de dezastru la intervale regulate și după ce s-au produs modificări sau schimbări semnificative ale sistemelor sau ale funcțiilor legate de acestea, pentru a asigura îndeplinirea obiectivelor declarate ale politicii de continuitate a activității, inclusiv a obiectivului legat de intervalul maxim de redresare de 2 ore. Testele sunt planificate și documentate.

(2) Testarea politicii de continuitate a activității și a planului de redresare în caz de dezastru îndeplinește următoarele condiții:

(a) implică scenarii de dezastre la scară mare și comutări între sediul primar și cel secundar;

(b) presupune implicarea membrilor compensatori, a furnizorilor externi și a instituțiilor relevante din infrastructura financiară, față de care au fost identificate interdependențe în politica de continuitate a activității.

Articolul 21

Mentenanța

(1) O CPC își reexaminează și actualizează periodic politica de continuitate a activității pentru a include toate funcțiile critice și strategia de redresare care i se potrivește cel mai bine.

(2) O CPC își reexaminează și actualizează periodic planul de redresare în caz de dezastru pentru a include strategia de redresare cea mai potrivită pentru toate funcțiile critice.

(3) Actualizările politicii de continuitate a activității și a planului de redresare în caz de dezastru iau în considerare rezultatele testelor și ale recomandărilor formulate în urma evaluărilor independente și a altor evaluări, precum și ale autorităților competente. Contrapărțile centrale își revizuiesc politica de continuitate a activității și planul de redresare în caz de dezastru după fiecare perturbare semnificativă, în scopul de a determina cauzele și eventualele îmbunătățiri care trebuie aduse operațiunilor contrapărții centrale, politicii de continuitate a activității și planului de redresare în caz de dezastru.

Articolul 22

Gestionarea crizelor

(1) O CPC dispune de o funcție de gestionare a crizelor care să acționeze în caz de urgență. Procedura de gestionare a crizelor este clară și documentată în scris. Consiliul de administrație monitorizează funcția de gestionare a crizelor și primește și examinează în mod regulat rapoarte pe această temă.

(2) Funcția de gestionare a crizelor conține proceduri bine structurate și clare pentru gestionarea comunicărilor de criză interne și externe în timpul unei situații de criză.

(3) În urma unei situații de criză, CPC efectuează o analiză a modului în care a gestionat criza. Analiza cuprinde, atunci când este cazul, contribuții ale membrilor compensatori și ale altor părți interesate externe.

Articolul 23

Comunicarea

(1) O CPC dispune de un plan de comunicare care consemnează în scris modalitatea prin care cadrele de conducere superioară, consiliul de administrație și părțile interesate externe, inclusiv autoritățile competente, membrii compensatori, clienții, agenții de decontare, sistemele de decontare și de plată a titlurilor de valoare și locurile de tranzacționare, vor fi informate corespunzător pe parcursul unei crize.

(2) Analiza scenariilor, analiza de risc, reexaminările și rezultatele monitorizării și ale testelor se raportează consiliului de administrație.







CAPITOLUL VI

MARJE

[Articolul 41 din Regulamentul (UE) nr. 648/2012]

Articolul 24

Procentaje

(1) O CPC calculează marjele inițiale necesare pentru a acoperi expunerile rezultate din evoluțiile pieței pentru fiecare instrument financiar garantat la nivel de produs, pe parcursul perioadei definite la articolul 25 și presupunând un orizont de timp pentru lichidarea poziției astfel cum este definit la articolul 26. Pentru calcularea marjelor inițiale, CPC respectă cel puțin următoarele intervale de încredere:

(a) pentru instrumentele financiare derivate extrabursiere, 99,5 %;

(b) pentru instrumente financiare, altele decât instrumentele financiare derivate extrabursiere, 99 %.

(2) Pentru determinarea intervalului de încredere adecvat pentru fiecare categorie de instrumente pe care le compensează, o CPC ține seama, în plus, cel puțin de următorii factori:

(a) complexitatea și nivelul incertitudinilor în materie de prețuri care caracterizează categoria de instrumente financiare, care ar putea limita valabilitatea calculului marjei inițiale și al marjei de variație;

(b) caracteristicile de risc ale categoriei de instrumente financiare, care pot include, dar nu se limitează la volatilitate, durată, lichiditate, caracteristici neliniare ale prețurilor, riscul de apariție subită a unei situații de neîndeplinire a obligațiilor de plată și riscul de corelare (wrong way risk);

(c) măsura în care alte mecanisme de control al riscului nu limitează în mod adecvat expunerile de credit;

(d) efectul de levier caracteristic categoriei de instrumente financiare, inclusiv dacă clasa de instrumente financiare prezintă o volatilitate semnificativă, dacă este foarte concentrată la nivelul câtorva actori de pe piață sau dacă ar putea fi dificil de închis.

(3) CPC informează autoritatea competentă și membrii săi compensatori în legătură cu criteriile luate în considerare pentru a determina procentul aplicat la calcularea marjelor pentru fiecare clasă de instrumente financiare.

(4) În cazul în care o CPC compensează instrumente derivate extrabursiere care au aceleași caracteristici de risc ca și instrumentele derivate executate pe piețe reglementate sau pe o piață echivalentă dintr-o țară terță, aceasta poate folosi pentru aceste contracte, pe baza unei evaluări a factorilor de risc enumerați la alineatul (2), un interval de încredere diferit, de cel puțin 99 %, cu condiția ca riscurile contractelor cu instrumente derivate extrabursiere pe care le compensează să fie atenuate în mod corespunzător prin utilizarea unui astfel de interval de încredere, iar condițiile de la alineatul (2) să fie respectate.

Articolul 25

Orizontul de timp pentru calcularea volatilității istorice

(1) O CPC se asigură că, în conformitate cu metodologia modelelor sale și cu procesul său de validare, stabilit în conformitate cu capitolul XII, marjele inițiale acoperă, cel puțin pentru intervalul de încredere definit la articolul 24 și pentru perioada de lichidare definită la articolul 26, expunerile rezultate din volatilitatea istorică determinată pe baza datelor din ultimele 12 luni cel puțin.

O CPC se asigură că datele utilizate pentru calcularea volatilității istorice reflectă o gamă completă de condiții de piață, inclusiv perioadele de criză.

(2) O CPC poate utiliza orice alt orizont de timp pentru calcularea volatilității sale istorice, cu condiția ca utilizarea orizontului de timp respectiv să aibă ca rezultat cerințe de marjă cel puțin la fel de ridicate ca cele obținute prin aplicarea orizontului de timp definit la alineatul (1).

(3) Parametrii de marjă pentru instrumente financiare fără o perioadă de observație istorică se bazează pe ipoteze conservatoare. O CPC adaptează fără întârziere metoda de calculare a marjelor necesare în funcție de analiza prețului istoric al noilor instrumente financiare.

Articolul 26

Orizonturile de timp pentru perioada de lichidare

▼M1

(1) În sensul articolului 41 din Regulamentul (UE) nr. 648/2012, CPC determină orizonturile de timp adecvate pentru perioada de lichidare în funcție de caracteristicile instrumentului financiar de compensat, ale tipului de cont în care este deținut instrumentul financiar, ale pieței pe care acesta este tranzacționat și de următoarele orizonturi de timp minime pentru perioada de lichidare:

(a) cinci zile lucrătoare pentru instrumente financiare derivate extrabursiere;

(b) două zile lucrătoare pentru instrumente financiare deținute în conturi, care nu îndeplinesc condițiile menționate la litera (c), altele decât instrumentele financiare derivate extrabursiere;

(c) o zi lucrătoare pentru instrumente financiare deținute în conturi colective sau în conturi individuale, altele decât cele derivate extrabursiere, dacă sunt îndeplinite următoarele condiții: (i) CPC ține registre separate pentru pozițiile fiecărui client, cel puțin la sfârșitul fiecărei zile, calculează marjele pentru fiecare client și colectează cuantumurile aferente marjelor brute aplicabile fiecărui client; (ii) CPC cunoaște identitatea tuturor clienților; (iii) pozițiile deținute în conturi nu aparțin întreprinderilor care fac parte din același grup ca și membrul compensator; (iv) pentru fiecare cont, CPC măsoară expunerea și calculează cerințele de marjă inițiale și de variație, pe baza prețurilor și a pozițiilor actualizate, în timp cvasireal și la interval de cel puțin o oră pe parcursul zilei; (v) în cazul în care CPC nu alocă tranzacții noi fiecărui client pe parcursul unei zile, aceasta colectează marjele în decurs de o oră dacă cerințele de marjă respective, calculate conform punctului (iv), sunt mai mari decât 110 % din garanția reală prevăzută în capitolul X, disponibilă și actualizată, cu excepția situației în care cuantumul marjelor de pe durata zilei care trebuie plătite CPC nu este semnificativ față de cuantumul predefinit stabilit de către aceasta și avizat de autoritatea competentă, și în măsura în care marjele aferente tranzacțiilor alocate anterior clienților sunt calculate și colectate separat de cele pentru tranzacțiile care nu sunt alocate pe parcursul zilei.

(2) În toate cazurile, pentru a determina orizonturile de timp adecvate pentru perioada de lichidare, CPC evaluează și însumează cel puțin următoarele:

(a) perioada cea mai lungă care poate trece de la ultima colectare a marjelor până la declararea situației de neîndeplinire a obligațiilor de plată de către CPC sau până la declanșarea procesului de gestionare a situației de neîndeplinire a obligațiilor de plată de către CPC;

(b) perioada estimată ca fiind necesară pentru a concepe și executa strategia de gestionare a situației de neîndeplinire a obligațiilor de plată a unui membru compensator în funcție de particularitățile fiecărei categorii de instrumente financiare, inclusiv de nivelul de lichiditate și de dimensiunea și concentrarea pozițiilor, precum și în funcție de piețele la care va recurge CPC pentru a închide sau a acoperi complet pozițiile unui membru compensator;

(c) după caz, perioada necesară pentru acoperirea riscului de contraparte la care este expusă CPC.

▼B

(3) La evaluarea perioadelor definite la alineatul (2), CPC examinează cel puțin factorii indicați la articolul 24 alineatul (2) și perioada de timp pentru calcularea volatilității istorice, astfel cum este definită la articolul 25.

(4) În cazul în care o CPC compensează instrumente derivate extrabursiere care au aceleași caracteristici de risc ca și produsele derivate executate pe piețe reglementate sau pe o piață echivalentă a unei țări terțe, aceasta poate utiliza pentru perioada de lichidare un orizont de timp diferit de cel menționat la alineatul (1), cu condiția să poată demonstra autorităților competente că:

(a) un astfel de orizont de timp ar fi mai adecvat decât cel menționat la alineatul (1), având în vedere caracteristicile specifice ale instrumentelor derivate extrabursiere relevante;

▼M1

(b) orizontul de timp respectiv este de cel puțin două zile lucrătoare, sau de o zi lucrătoare în cazul în care sunt îndeplinite condițiile prevăzute la alineatul (1) litera (c).

▼B

Articolul 27

Stabilirea marjelor de portofoliu

(1) O CPC poate permite operațiuni de compensare sau reduceri ale marjei necesare pentru toate instrumentele financiare pe care le compensează, dacă există o corelație semnificativă și fiabilă sau un parametru statistic de dependență echivalent între riscul de preț al unui instrument financiar sau al unui set de instrumente financiare și riscul de preț al altor instrumente financiare.

(2) CPC își documentează abordarea privind stabilirea marjelor de portofoliu și prevede cel puțin ca corelația sau parametrul statistic de dependență echivalent dintre două sau mai multe instrumente financiare compensate, să își dovedească fiabilitatea pe perioada retrospectivă calculată în conformitate cu articolul 25 și să manifeste reziliență în scenariile de criză istorice sau ipotetice. CPC demonstrează că există o justificare economică pentru relația dintre prețuri.

(3) Toate instrumentele financiare cărora li se aplică o marjă de portofoliu sunt acoperite de același fond de garantare. Prin derogare, dacă o CPC poate demonstra în prealabil autorității sale competente și membrilor săi compensatori cum ar urma să fie alocate pierderile potențiale între diferite fonduri de garantare și a stabilit în cadrul regulilor sale dispozițiile necesare în acest sens, instrumentelor financiare acoperite de fonduri de garantare diferite li se poate aplica o marjă de portofoliu.

(4) În cazul în care marjele de portofoliu acoperă mai multe instrumente, valoarea reducerilor aplicate marjelor nu trebuie să depășească 80 % din diferența dintre suma marjelor pentru fiecare produs, calculată individual, și marja calculată pe baza unei estimări a expunerii pentru portofoliul combinat. Dacă CPC nu este expusă niciunui risc potențial prin reducerea marjei, aceasta poate aplica o reducere de până la 100 % din respectiva diferență.

(5) Reducerile marjelor legate de utilizarea marjelor de portofoliu fac obiectul unui program de simulări de criză în conformitate cu capitolul XII.

Articolul 28

Caracterul prociclic

(1) O CPC se asigură că politica sa în materie de selectare și revizuire a intervalului de încredere, a perioadei de lichidare și a perioadei retrospective are ca rezultat impunerea unor cerințe de marjă orientate spre viitor, stabile și prudente, care limitează tendințele prociclice, în așa fel încât soliditatea și securitatea financiară a contrapărții centrale să nu fie afectate negativ. Aceasta include evitarea, pe cât posibil, a schimbărilor perturbatoare sau radicale ale cerințelor de marjă și instituirea de proceduri transparente și previzibile pentru adaptarea cerințelor de marjă ca răspuns la evoluțiile condițiilor de piață. În acest sens, CPC recurge la cel puțin una dintre următoarele opțiuni:

(a) aplicarea unei marje tampon de cel puțin 25 % din marjele calculate cărora le permite să fie temporar epuizate în perioadele în care cerințele de marjă calculate cresc semnificativ;

(b) atribuirea unei ponderi de cel puțin 25 % observațiilor făcute în situații de criză pe parcursul perioadei retrospective calculate în conformitate cu articolul 26;

(c) asigurarea faptului că cerințele sale legate de marjă nu sunt inferioare celor care ar fi calculate utilizând volatilitatea estimată pe parcursul unei perioade retrospective istorice de 10 ani.

(2) Atunci când o CPC revizuiește parametrii modelului de calculare a marjei pentru a reflecta mai bine condițiile actuale de piață, aceasta ține seama de eventualele efecte prociclice ale unei astfel de revizuiri.







CAPITOLUL VII

FONDUL DE GARANTARE

[Articolul 42 din Regulamentul (UE) nr. 648/2012]

Articolul 29

Cadru și guvernanță

(1) Pentru a stabili dimensiunea minimă a fondului de garantare și valoarea minimă a celorlalte resurse financiare necesare pentru a îndeplini cerințele prevăzute la articolele 42 și 43 din Regulamentul (UE) nr. 648/2012, ținând seama de interdependențele din cadrul grupului, o CPC implementează un cadru de politică internă care definește tipurile de condiții de piață extreme dar plauzibile care ar putea să o expună la cel mai mare nivel de risc.

(2) Cadrul include o declarație care prezintă modul în care CPC definește condițiile de piață extreme dar plauzibile. Acesta este integral documentat și este păstrat în conformitate cu articolul 12.

(3) Cadrul este discutat de comitetul de risc și aprobat de consiliul de administrație. Soliditatea cadrului și capacitatea sa de a reflecta evoluțiile pieței fac obiectul a cel puțin un bilanț anual. Revizuirea este discutată de comitetul de risc și raportată consiliului de administrație.

Articolul 30

Identificarea condițiilor de piață extreme dar plauzibile

(1) Cadrul descris la articolul 29 reflectă profilul de risc al contrapărții centrale, ținând cont de expunerile transfrontaliere și la valute încrucișate, acolo unde este cazul. Acesta identifică toate riscurile de piață la care ar fi expusă o CPC în urma situației de neîndeplinire a obligațiilor de plată a unuia sau a mai multor membri compensatori, inclusiv evoluțiile nefavorabile ale prețurilor de piață ale instrumentelor compensate, lichiditatea redusă a pieței pentru aceste instrumente și scăderea valorii de lichidare a garanțiilor. Cadrul trebuie să reflecte, de asemenea, riscurile suplimentare suportate de CPC care decurg din intrarea în criză simultană a entităților din grupul membrului compensator aflat în situație de neîndeplinire a obligațiilor de plată.

(2) Cadrul identifică în mod individual toate piețele față de care este expusă CPC în ipoteza neîndeplinirii obligațiilor de plată ale unui membru compensator. Pentru fiecare piață identificată, CPC precizează condițiile extreme dar plauzibile, cel puțin pe baza următoarelor aspecte:

(a) o serie de scenarii istorice, inclusiv perioade de evoluții extreme ale pieței observate în ultimii 30 de ani sau în perioada pentru care au fost disponibile date fiabile, care ar fi expus CPC celui mai mare risc financiar. Dacă o CPC decide că reapariția unui caz istoric de fluctuații mari ale prețurilor nu este plauzibilă, aceasta trebuie să justifice omiterea din cadru a cazului respectiv în fața autorității competente;

(b) o serie de posibile scenarii viitoare, bazate pe ipoteze consecvente cu privire la volatilitatea pieței și la corelația prețurilor între piețe și între instrumente financiare, bazându-se pe evaluări atât cantitative, cât și calitative ale condițiilor de piață potențiale.

(3) De asemenea, cadrul ține seama, din punct de vedere cantitativ și calitativ, de probabilitatea apariției unor fluctuații extreme ale prețurilor în mod simultan pe mai multe piețe identificate. Cadrul recunoaște faptul că, în condiții de piață extreme dar plauzibile, corelațiile de preț istorice pot să nu mai fie valabile.

Articolul 31

Reexaminarea scenariilor extreme dar plauzibile

Procedurile descrise la articolul 30 sunt reexaminate periodic de CPC, luând în considerare toate evoluțiile relevante ale pieței, precum și amploarea și gradul de concentrare al expunerilor membrilor compensatori. Setul de scenarii istorice și ipotetice utilizat de o CPC pentru a determina condițiile de piață extreme dar plauzibile este reexaminat de CPC, în consultare cu comitetul de risc, cel puțin anual și mai frecvent în cazul în care evoluția pieței sau modificările semnificative apărute la nivelul setului de contracte compensate prin CPC afectează ipotezele care stau la baza scenariilor și impun, prin urmare, o ajustare a scenariilor. Schimbările semnificative legate de cadrul general sunt comunicate consiliului de administrație.







CAPITOLUL VIII

CONTROLUL RISCULUI DE LICHIDITATE

[Articolul 44 din Regulamentul (UE) nr. 648/2012]

Articolul 32

Evaluarea riscului de lichiditate

(1) O CPC instituie un cadru solid de gestionare a riscului de lichiditate, care cuprinde instrumente operaționale și analitice eficace pentru a-și identifica, măsura și monitoriza fluxurile de decontare și de finanțare, inclusiv gradul în care utilizează lichiditățile disponibile pe parcursul unei singure zile (intraday liquidity), în permanență și în timp util. Contrapărțile centrale evaluează periodic proiectarea și funcționarea cadrului lor de gestionare a lichidității, inclusiv prin prisma rezultatelor simulărilor de criză.

(2) Cadrul de gestionare a riscului de lichiditate al unei contrapărți centrale este suficient de solid pentru a garanta capacitatea contrapărții centrale de a-și îndeplini obligațiile de plată și de decontare în toate monedele relevante la scadență, inclusiv cele aferente tranzacțiilor executate pe parcursul unei singure zile (intraday), atunci când este cazul. De asemenea, cadrul de gestionare a riscului de lichiditate al unei contrapărți centrale include și evaluarea viitoarelor sale nevoi potențiale de lichidități în cadrul unei game largi de posibile scenarii de simulare de criză. Simulările de criză includ situația de neîndeplinire a obligațiilor de plată a membrilor compensatori în conformitate cu articolul 44 din Regulamentul (UE) nr. 648/2012, de la data apariției situației de neîndeplinire a obligațiilor de plată până la sfârșitul unei perioade de lichidare, precum și riscul de lichiditate generat de politica și procedurile de investiții ale contrapărții centrale în condiții de piață extreme dar plauzibile.

(3) Cadrul de gestionare a riscului de lichiditate include un plan de lichiditate documentat și păstrat în conformitate cu articolul 12. Conținutul minim al planului de lichiditate include procedurile contrapărții centrale pentru:

(a) gestionarea și monitorizarea, cel puțin zilnică, a nevoilor sale de lichidități într-o serie de scenarii de piață;

(b) menținerea unui nivel suficient de resurse financiare lichide pentru a-și acoperi nevoile de lichidități și a face distincție între utilizarea dată diverselor tipuri de resurse lichide;

(c) evaluarea și estimarea zilnică a activelor lichide aflate la dispoziția contrapărții centrale și a nevoilor de lichiditate ale acesteia;

(d) identificarea surselor riscurilor de lichiditate;

(e) evaluarea termenelor în care ar trebui să fie disponibile resursele financiare lichide ale contrapărții centrale;

(f) luarea în considerare a potențialelor nevoi de lichidități care rezultă din capacitatea membrilor compensatori de a schimba garanții în numerar cu garanții care nu sunt în numerar;

(g) procesele aplicabile în eventualitatea unui deficit de lichidități;

(h) reconstituirea oricăror resurse financiare lichide pe care le-ar putea utiliza în timpul unei situații de criză.

Consiliul de administrație al contrapărții centrale aprobă planul după consultarea comitetului de risc.

(4) O CPC evaluează riscul de lichiditate cu care se confruntă, inclusiv în cazul în care CPC sau membrii săi compensatori nu își pot deconta obligațiile de plată la scadență în cadrul procesului de compensare sau de decontare, luând, de asemenea, în considerare activitatea de investiții a contrapărții centrale. Cadrul de gestionare a riscurilor abordează nevoile de lichiditate care rezultă din relațiile contrapărții centrale cu orice entitate față de care CPC are o expunere de lichiditate, inclusiv cu:

(a) băncile de decontare;

(b) sistemele de plăți;

(c) sistemele de decontare a titlurilor de valoare;

(d) agenții nostro;

(e) băncile custode;

(f) furnizorii de lichidități;

(g) contrapărțile centrale interoperabile;

(h) prestatorii de servicii.

(5) O CPC ține cont de orice interdependență între entitățile enumerate la alineatul (4) și de relațiile multiple pe care o entitate menționată la alineatul (4) le-ar putea avea cu o CPC în contextul cadrului său de gestionare a riscului de lichiditate.

(6) O CPC elaborează un raport zilnic cu privire la nevoile și resursele enumerate la alineatul (3) literele (a), (b) și (c) și un raport trimestrial cu privire la planul său de lichiditate în conformitate cu alineatul (3) literele (d)-(h). Rapoartele sunt documentate și păstrate în conformitate cu capitolul IV.

Articolul 33

Accesul la lichidități

(1) O CPC păstrează, în fiecare monedă relevantă, resurse lichide proporționale cu cerințele sale de lichiditate, definite în conformitate cu articolul 44 din Regulamentul (UE) nr. 648/2012 și cu articolul 32 din prezentul regulament. Aceste resurse lichide se limitează la:

(a) numerarul depus la o bancă centrală de emisiune;

(b) numerarul depus la instituții de credit autorizate în conformitate cu articolul 47;

(c) liniile de credit angajate sau alte acorduri echivalente cu membrii compensatori care nu se află în situație de neîndeplinire a obligațiilor de plată;

(d) acordurile de răscumpărare angajate;

(e) instrumentele financiare foarte ușor vandabile care îndeplinesc cerințele de la articolele 45 și 46 și în legătură cu care CPC poate demonstra că sunt disponibile și convertibile imediat în numerar în aceeași zi pe baza unor acorduri de finanțare prestabilite, de înaltă fiabilitate, inclusiv în condiții de criză a pieței.

(2) O CPC are în vedere monedele în care sunt exprimate obligațiile sale și ia în considerare efectul potențial al condițiilor de criză asupra capacității sale de a avea acces la piețele de schimb valutar în concordanță cu ciclurile de decontare a titlurilor de valoare din cadrul piețelor de schimb valutar și al sistemelor de decontare a titlurilor de valoare.

(3) Liniile de credit angajate care sunt furnizate pe baza unor garanții furnizate de membrii compensatori nu sunt luate în calcul de două ori ca resurse lichide. O CPC ia măsuri pentru a monitoriza și a controla gradul de concentrare al expunerilor la riscul de lichiditate față de furnizorii individuali de lichidități.

(4) O CPC depune toate diligențele pentru a se asigura că furnizorii săi de lichidități dispun de o capacitate adecvată pentru a-și îndeplini obligațiile în conformitate cu acordurile de furnizare de lichidități.

(5) O CPC își testează periodic procedurile de acces la mecanisme de finanțare prestabilite. Acest lucru se poate realiza inclusiv prin retragerea de sume-test din liniile de credit comerciale pentru a verifica viteza de acces la resurse și fiabilitatea procedurilor.

(6) În cadrul planului său de lichiditate, o CPC dispune de proceduri detaliate pentru utilizarea resurselor sale financiare lichide pentru a-și îndeplini obligațiile de plată în decursul unui deficit de lichidități. Procedurile de lichiditate indică în mod clar când ar trebui să fie folosite anumite resurse. Procedurile ar trebui să descrie, de asemenea, modalitatea de acces la depozite în numerar sau la investiții overnight în depozite în numerar, modalitatea de executare a tranzacțiilor de piață cu scadență în aceeași zi (same-day) sau modalitatea de retragere din liniile de lichidități prestabilite. Aceste proceduri sunt testate cu regularitate. O CPC stabilește, de asemenea, un plan adecvat de reînnoire a mecanismelor de finanțare înainte de expirarea acestora.

Articolul 34

Riscul de concentrare

(1) O CPC monitorizează și controlează îndeaproape gradul de concentrare al expunerii la riscul de lichiditate, inclusiv expunerile sale față de entitățile enumerate la articolul 32 alineatul (4) și față de entitățile din același grup.

(2) Cadrul de gestionare a riscului de lichiditate al unei contrapărți centrale include aplicarea unor limite de expunere și de concentrare.

(3) O CPC stabilește procese și proceduri pentru cazurile de încălcare a limitelor de concentrare.







CAPITOLUL IX

ORDINEA UTILIZĂRII RESURSELOR ÎN SITUAȚII DE NEÎNDEPLINIRE A OBLIGAȚIILOR DE PLATĂ

[Articolul 45 din Regulamentul (UE) nr. 648/2012]

Articolul 35

Calcularea cantității de resurse proprii ale contrapărții centrale care urmează să fie inclusă în ordinea utilizării resurselor în situații de neîndeplinire a obligațiilor de plată

(1) O CPC păstrează și indică separat în bilanțul său o anumită cantitate de resurse proprii destinate scopului prevăzut la articolul 45 alineatul (4) din Regulamentul (UE) nr. 648/2012.

(2) O CPC calculează cantitatea minimă menționată la alineatul (1) prin înmulțirea cu 25 % a capitalului minim, incluzând rezultatul reportat și rezervele, deținut în conformitate cu articolul 16 din Regulamentul (UE) nr. 648/2012 și cu Regulamentul delegat (UE) nr. 152/2013 al Comisiei ( 8 ).

CPC revizuiește anual cantitatea minimă respectivă.

(3) Dacă o CPC a înființat mai multe fonduri de garantare pentru diferitele categorii de instrumente financiare pe care le compensează, totalul resurselor proprii dedicate, calculat în conformitate cu alineatul (1), se alocă fiecăruia dintre fondurile de garantare proporțional cu dimensiunea fiecărui fond de garantare, urmând să fie evidențiat separat în bilanțul său și utilizat pentru situațiile de neîndeplinire a obligațiilor de plată care apar pe diferite segmente de piață la care se referă fondurile de garantare.

(4) Pentru a respecta cerința de la alineatul (1) nu pot fi utilizate alte resurse în afară de capital, incluzând rezultatul reportat și rezervele, astfel cum este prevăzut la articolul 16 din Regulamentul (UE) nr. 648/2012.

Articolul 36

Menținerea cantității de resurse proprii ale contrapărții centrale care urmează să fie inclusă în ordinea utilizării resurselor în situații de neîndeplinire a obligațiilor de plată

(1) O CPC informează de îndată autoritatea competentă în cazul în care cantitatea de resurse proprii dedicate pe care le deține scade sub valoarea cerută la articolul 35, comunicând totodată motivele care stau la baza încălcării, precum și o descriere cuprinzătoare în scris a măsurilor și a calendarului prevăzut pentru reconstituirea valorii respective.

(2) În cazul în care, ulterior, survine o situație de neîndeplinire a obligațiilor de plată a unuia sau a mai multor membri compensatori, înainte ca CPC să își fi reconstituit resursele proprii dedicate, doar valoarea reziduală a resurselor proprii dedicate alocate se utilizează în sensul articolului 45 din Regulamentul (UE) nr. 648/2012.

(3) O CPC își reconstituie resursele proprii dedicate în termen de cel mult o lună de la notificarea prevăzută la alineatul (1).







CAPITOLUL X

GARANȚII

[Articolul 46 din Regulamentul (UE) nr. 648/2012]

Articolul 37

Cerințe generale

O CPC elaborează și pune în aplicare politici și proceduri transparente și previzibile pentru a evalua și monitoriza în mod continuu lichiditatea activelor acceptate ca garanție și pentru a lua măsuri de remediere, după caz.

O CPC își reexaminează politicile și procedurile privind activele eligibile cel puțin o dată pe an. O astfel de reexaminare are loc, de asemenea, ori de câte ori apare o modificare semnificativă care afectează expunerea la risc a contrapărții centrale.

Articolul 38

Garanții în numerar

În sensul articolului 46 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 648/2012, garanțiile foarte lichide sub formă de numerar sunt exprimate într-una dintre următoarele monede:

(a) o monedă pentru care CPC poate demonstra autorităților competente că are capacitatea de a gestiona riscul în mod corespunzător;

(b) o monedă în care CPC compensează tranzacții, în limita garanției necesare pentru a acoperi expunerile contrapărții centrale în moneda respectivă.

Articolul 39

Instrumente financiare

În sensul articolului 46 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 648/2012, instrumentele financiare, garanțiile bancare și aurul care îndeplinesc condițiile stabilite în anexa I sunt considerate garanții foarte lichide.

Articolul 40

Evaluarea garanțiilor

(1) În scopul evaluării garanțiilor foarte lichide, astfel cum sunt definite la articolul 37, o CPC elaborează și pune în aplicare politici și proceduri pentru a monitoriza în timp cvasi-real calitatea creditului, lichiditatea pieței și volatilitatea prețurilor fiecărui activ acceptat drept garanție. O CPC monitorizează în mod regulat și cel puțin o dată pe an caracterul adecvat al politicilor și al procedurilor sale de evaluare. O astfel de reexaminare are loc, de asemenea, ori de câte ori apare o modificare semnificativă care afectează expunerea la risc a contrapărții centrale.

(2) O CPC își evaluează garanțiile la prețul de piață în timp cvasi-real și, atunci când acest lucru nu este posibil, este în măsură să demonstreze autorităților competente că are capacitatea de a gestiona riscurile.

Articolul 41

Marje de ajustare

(1) O CPC elaborează și pune în aplicare politici și proceduri pentru determinarea marjelor de ajustare prudente care trebuie să se aplice valorii garanțiilor.

(2) Marjele de ajustare recunosc faptul că ar putea fi necesară lichidarea garanțiilor în condiții de criză a pieței și iau în considerare perioada de timp necesară pentru a le lichida. CPC demonstrează autorității competente că marjele de ajustare sunt calculate cu prudență, pentru a limita pe cât posibil efectele prociclice. Pentru fiecare activ adus în garanție, marja de ajustare se determină luând în considerare criteriile relevante, inclusiv:

(a) tipul de activ și nivelul riscului de credit asociat cu instrumentul financiar pe baza evaluării interne efectuate de contrapartea centrală. La efectuarea unei astfel de evaluări, CPC utilizează o metodologie bine definită și obiectivă, care nu se bazează integral pe avize externe și care ia în considerare riscul care decurge din faptul că emitentul își are sediul într-o anumită țară.

(b) scadența activului;

(c) volatilitatea prețurilor istorice și a prețurilor viitoare ipotetice ale activului în condiții de criză a pieței;

(d) lichiditatea pieței subiacente, inclusiv marjele de licitație (bid/ask spreads);

(e) riscul de schimb valutar, în cazul în care există;

(f) riscul de corelare.

(3) O CPC monitorizează periodic caracterul adecvat al marjelor de ajustare. O CPC reexaminează politicile și procedurile privind marja de ajustare cel puțin o dată pe an și ori de câte ori apare o modificare semnificativă care afectează expunerea la risc a contrapărții centrale, dar ar trebui să evite, pe cât posibil, schimbările perturbatoare sau radicale ale marjelor de ajustare, care ar putea induce tendințe prociclice. Politicile și procedurile privind marja de ajustare sunt validate în mod independent cel puțin o dată pe an.

Articolul 42

Limite de concentrare

(1) O CPC elaborează și pune în aplicare politici și proceduri care să asigure că garanțiile rămân suficient de diversificate pentru a permite lichidarea acestora într-o anumită perioadă de deținere, fără efecte semnificative asupra pieței. Politicile și procedurile stabilesc măsuri de atenuare a riscului care trebuie aplicate atunci când se depășesc limitele de concentrare specificate la alineatul (2).

(2) O CPC stabilește limite de concentrare la nivelul:

(a) emitenților individuali;

(b) tipului de emitent;

(c) tipului de activ;

(d) fiecărui membru compensator;

(e) tuturor membrilor compensatori.

(3) Limitele de concentrare se determină cu prudență, ținând seama de toate criteriile relevante, inclusiv de:

(a) instrumentele financiare emise de emitenți de același tip din punctul de vedere al sectorului, al activității și al regiunii geografice;

(b) nivelul riscului de credit al instrumentului financiar sau al emitentului, pe baza unei evaluări interne realizate de CPC. La efectuarea unei astfel de evaluări, CPC utilizează o metodologie bine definită și obiectivă, care nu se bazează integral pe avize externe și care ia în considerare riscul care decurge din faptul că emitentul își are sediul într-o anumită țară;

(c) lichiditatea și volatilitatea prețurilor instrumentelor financiare.

(4) O CPC se asigură că nu mai mult de 10 % din garanțiile sale sunt garantate de o singură instituție de credit, de o instituție financiară echivalentă dintr-o țară terță sau de o entitate care face parte din același grup ca și instituția de credit sau instituția financiare dintr-o țară terță. În cazul în care garanțiile primite de CPC sub formă de garanții bancare comerciale depășesc 50 % din totalul garanțiilor, această limită poate fi majorată până la 25 %.

(5) La calcularea limitelor menționate la alineatul (2), o CPC include expunerea totală a unei contrapărți centrale sau a unui emitent, inclusiv valoarea liniilor de credit cumulate, a certificatelor de depozit, a depozitelor la termen, a conturilor de economii, a conturilor curente, a instrumentelor de pe piața monetară și a facilităților reverse repo utilizate de către CPC. Aceste limite nu se aplică garanțiilor deținute de CPC în plus față de cerințele minime pentru marje, fondul de garantare și alte resurse financiare.

(6) La determinarea limitei de concentrare pentru expunerea unei contrapărți centrale față de un emitent individual, o CPC însumează și tratează ca pe un risc unic expunerea sa față de toate instrumentele financiare emise de emitent sau de o entitate din grup, garantate în mod explicit de emitent sau de o entitate din grup, și față de instrumentele financiare emise de întreprinderi al căror scop unic este să dețină mijloace de producție care sunt esențiale pentru activitatea economică a emitentului.

(7) O CPC monitorizează periodic caracterul adecvat al politicilor și al procedurilor sale privind limitele de concentrare. O CPC își reexaminează politica și procedurile privind limitele de concentrare cel puțin o dată pe an și ori de câte ori apare o modificare semnificativă care afectează expunerea la risc a contrapărții centrale.

(8) O CPC informează autoritatea competentă și membrii compensatori cu privire la limitele de concentrare aplicabile și la orice modificare a acestor limite.

(9) În cazul în care CPC încalcă semnificativ o limită de concentrare stabilită în politicile și procedurile sale, aceasta informează imediat autoritatea competentă. CPC remediază încălcarea cât mai curând posibil.







CAPITOLUL XI

POLITICA DE INVESTIȚII

[Articolul 47 din Regulamentul (UE) nr. 648/2012]

Articolul 43

Instrumente financiare foarte lichide

În sensul articolului 47 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 648/2012, titlurile de creanță pot fi considerate instrumente foarte lichide, cu un risc minim de credit și de piață, dacă respectă toate condițiile prevăzute în anexa II.

Articolul 44

Mecanisme cu grad înalt de siguranță pentru depozitarea instrumentelor financiare

(1) În cazul în care o CPC nu este în măsură să depoziteze instrumentele financiare menționate la articolul 45 sau pe cele îi sunt încredințate cu titlu de marjă, contribuție la fondul de garantare sau contribuție la alte resurse financiare, atât prin transfer de titluri, cât și prin constituirea de garanții, la operatorul unui sistem de decontare a titlurilor de valoare care să asigure protecția deplină a instrumentelor respective, atunci instrumentele financiare respective se depun la oricare dintre următoarele entități:

(a) o bancă centrală care asigură protecția deplină a instrumentelor respective și care îi permite contrapărții centrale să aibă acces rapid la instrumentele financiare, în caz de necesitate;

(b) o instituție de credit, astfel cum este definită în Directiva 2006/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului ( 9 ), care asigură segregarea și protecția deplină a acestor instrumente, îi permite contrapărții centrale să aibă acces rapid la instrumentele financiare, în caz de necesitate, și în legătură cu care CPC poate demonstra un risc de credit redus pe baza unei evaluări interne efectuate de CPC. La efectuarea unei astfel de evaluări, CPC utilizează o metodologie bine definită și obiectivă, care nu se bazează integral pe avize externe și care ia în considerare riscul care decurge din faptul că emitentul își are sediul într-o anumită țară;

(c) o instituție financiară dintr-o țară terță care este supusă și care se conformează unor reguli prudențiale considerate de autoritățile competente relevante ca fiind cel puțin la fel de stricte ca și cele prevăzute în Directiva 2006/48/CE care dispune de practici contabile solide, de proceduri de custodie și de mecanisme de control intern și care asigură segregarea și protecția perfectă a acestor instrumente, permite contrapărții centrale să aibă acces rapid la instrumentele financiare, în caz de necesitate, și în legătură cu care CPC poate demonstra că prezintă un risc de credit redus pe baza unei evaluări interne efectuate de CPC. La efectuarea unei astfel de evaluări, CPC utilizează o metodologie bine definită și obiectivă, care nu se bazează integral pe avize externe și care ia în considerare riscul care decurge din faptul că emitentul își are sediul într-o anumită țară.

(2) În cazul în care instrumentele financiare se depozitează în conformitate cu alineatul (1) litera (b) sau (c), acestea sunt păstrate prin mecanisme care să prevină eventualele pierderi suportate de CPC din cauza situației de neîndeplinire a obligațiilor de plată sau a insolvenței instituției financiare autorizate.

(3) Mecanismele cu grad înalt de siguranță pentru depozitarea instrumentelor financiare furnizate cu titlu de marjă, contribuție la fondul de garantare sau contribuție la alte resurse financiare nu permit contrapărții centrale să reutilizeze aceste instrumente financiare decât dacă sunt îndeplinite condițiile prevăzute la articolul 39 alineatul (8) din Regulamentul (UE) nr. 648/2012, iar scopul reutilizării este efectuarea de plăți, gestionarea situației de neîndeplinire a obligațiilor de plată a unui membru compensator sau executarea unui acord de interoperabilitate.

Articolul 45

Mecanisme cu grad înalt de siguranță pentru menținerea numerarului

(1) În sensul articolului 47 alineatul (4) din Regulamentul (UE) nr. 648/2012, în cazul în care se depune numerar la o entitate care nu este o bancă centrală, acest depozit îndeplinește toate condițiile următoare:

(a) depozitul este exprimat într-una dintre următoarele monede: (i) o monedă ale cărei riscuri pot fi gestionate de CPC, care poate demonstra acest lucru cu un grad ridicat de certitudine; (ii) o monedă în care CPC compensează tranzacții, în limita garanțiilor primite în moneda respectivă;

(b) depozitul se constituie la una dintre următoarele entități: (i) o instituție de credit, în sensul Directivei 2006/48/CE, în legătură cu care CPC poate demonstra că prezintă un risc de credit redus pe baza unei evaluări interne efectuate de CPC. La efectuarea unei astfel de evaluări, CPC utilizează o metodologie bine definită și obiectivă, care nu se bazează integral pe avize externe și care ia în considerare riscul care decurge din faptul că emitentul își are sediul într-o anumită țară; (ii) o instituție financiară dintr-o țară terță care este supusă și care se conformează unor reguli prudențiale considerate de autoritățile competente ca fiind cel puțin la fel de stricte ca și cele prevăzute în Directiva 2006/48/CE, care dispune de practici contabile solide, de proceduri de custodie și de mecanisme de control intern și în legătură cu care CPC poate demonstra că prezintă un risc de credit redus pe baza unei evaluări interne efectuate de CPC. La efectuarea unei astfel de evaluări, CPC utilizează o metodologie bine definită și obiectivă, care nu se bazează integral pe avize externe și care ia în considerare riscul care decurge din faptul că emitentul își are sediul într-o anumită țară;

(2) În cazul în care numerarul este menținut în depozite overnight în conformitate cu alineatul (1), atunci cel puțin 95 % din numerarul respectiv, calculat pe o perioadă medie de o lună calendaristică, se depune prin mecanisme care asigură garantarea numerarului cu instrumente financiare foarte lichide, care îndeplinesc cerințele de la articolul 45, cu excepția cerinței de la alineatul (1) litera (c) din respectivul articol.

Articolul 45

Limite de concentrare

(1) O CPC elaborează și pune în aplicare politici și proceduri care să asigure că instrumentele financiare în care sunt investite resursele sale financiare rămân suficient de diversificate.

(2) O CPC stabilește limite de concentrare și monitorizează gradul de concentrare a resurselor sale financiare la nivelul:

(a) instrumentelor financiare individuale;

(b) tipurilor de instrumente financiare;

(c) emitenților individuali;

(d) tipurilor de emitenți;

(e) contrapărților cu care au fost stabilite mecanisme în conformitate cu articolul 44 alineatul (1) literele (b) și (c) sau cu articolul 45 alineatul (2).

(3) Atunci când analizează tipurile de emitenți, o CPC ține seama de următoarele elemente:

(a) distribuția geografică;

(b) interdependențele și relațiile multiple care pot exista între entitatea în cauză și CPC;

(c) nivelul riscului de credit;

(d) expunerile contrapărții centrale față de emitent prin intermediul produselor pe care le compensează.

(4) Politicile și procedurile stabilesc măsuri de atenuare a riscurilor care trebuie aplicate atunci când se depășesc limitele de concentrare.

(5) La determinarea limitei de concentrare pentru expunerea unei contrapărți centrale față de un emitent sau custode individual, o CPC însumează și tratează ca pe un risc unic expunerea sa față de toate instrumentele financiare emise sau garantate în mod explicit de emitent și toate resursele financiare depuse la custode.

(6) O CPC monitorizează periodic caracterul adecvat al politicilor și al procedurilor sale privind limitele de concentrare. În plus, o CPC își reexaminează politica și procedurile privind limitele de concentrare cel puțin o dată pe an și ori de câte ori apare o modificare semnificativă care afectează expunerea la risc a contrapărții centrale.

(7) În cazul în care CPC încalcă o limită de concentrare stabilită în politicile și procedurile sale, aceasta informează imediat autoritatea competentă. CPC remediază încălcarea cât mai curând posibil.

Articolul 46

Garanții care nu sunt în numerar

În cazul în care garanția este primită sub formă de instrumente financiare în conformitate cu dispozițiile de la capitolul X, se aplică numai articolele 44 și 45.







CAPITOLUL XII

REEXAMINAREA MODELELOR, SIMULĂRILE DE CRIZĂ ȘI TESTELE EX POST

[Articolul 49 din Regulamentul (UE) nr. 648/2012]







SECȚIUNEA 1

Modele și programe

Articolul 47

Validarea modelelor

(1) O CPC efectuează o validare cuprinzătoare a modelelor, a metodologiilor acestora și a cadrului de gestionare a riscului de lichiditate pe care le utilizează pentru a-și cuantifica, totaliza și gestiona riscurile. Orice revizuire sau ajustare semnificativă a modelelor sale, a metodologiilor acestora și a cadrului de gestionare a riscului de lichiditate este supusă unor măsuri de guvernanță adecvate, inclusiv consultării comitetului de risc și validării de către un terț independent calificat înainte de punerea în aplicare.

(2) Procesul de validare al unei CPC este documentat și specifică cel puțin politicile utilizate pentru a testa metodologiile și cadrul pentru calcularea marjei contrapărții centrale, a fondului de garantare și a altor resurse financiare lichide. Orice revizuire sau ajustare semnificativă a acestor politici este supusă unor măsuri de guvernanță adecvate, inclusiv consultării comitetului de risc și validării de către un terț independent calificat înainte de punerea în aplicare.

(3) O validare cuprinzătoare include cel puțin următoarele:

(a) o evaluare a solidității conceptuale a modelelor și a cadrului, inclusiv a elementelor care au servit la elaborarea modelelor și a cadrului respectiv;

(b) o examinare a procedurilor de monitorizare în curs de desfășurare, inclusiv o verificare a proceselor și o analiză comparativă;

(c) o examinare a parametrilor și a ipotezelor reținute la elaborarea modelelor, a metodologiilor și a cadrului;

(d) o revizuire a gradului de adecvare și de adaptare a modelelor, a metodologiilor acestora și a cadrului adoptat în raport cu tipul de contracte cărora li se aplică;

(e) o examinare a caracterului adecvat al scenariilor simulărilor de criză în conformitate cu capitolul VII și articolul 52;

(f) o analiză a concluziilor obținute în urma rezultatelor testelor.

(4) O CPC stabilește criteriile pe baza cărora evaluează dacă aceste modele, metodologiile lor și cadrul de gestionare a riscului de lichiditate pot fi validate cu succes. Criteriile includ obținerea de rezultate pozitive în urma testelor.

(5) În cazul în care datele despre prețuri nu sunt disponibile sau nu sunt fiabile, o CPC ține cont de aceste limitări și cel puțin adoptă ipoteze conservatoare bazate pe piețe observate care sunt corelate sau legate și pe comportamentele actuale ale pieței.

(6) În cazul în care datele despre prețuri nu sunt disponibile sau nu sunt fiabile, sistemele și modele de evaluare utilizate în acest scop sunt supuse unor măsuri de guvernanță adecvate, inclusiv consultării comitetului de risc, și validării și testării. Modelele de evaluare ale unei contrapărți centrale sunt evaluate în funcție de diverse scenarii de piață de un terț independent calificat, pentru a se asigura că modelele contrapărții centrale generează cu precizie prețuri adecvate; dacă este cazul, CPC ajustează modul de calculare a marjelor inițiale pentru a reflecta orice risc identificat în cadrul modelelor.

(7) O CPC efectuează periodic o evaluare a proprietăților teoretice și empirice ale modelului său de calculare a marjelor pentru toate instrumentele financiare pe care le compensează.

Articolul 48

Programe de testare

(1) O CPC dispune de politici și proceduri care prezintă în detaliu programele de simulări de criză și de testare ex post pe care le aplică pentru a evalua relevanța, acuratețea, fiabilitatea și reziliența modelelor și ale metodologiilor acestora, utilizate pentru calcularea mecanismelor sale de control al riscului, inclusiv a marjelor, a contribuțiilor la fondul de garantare și a altor resurse financiare într-o gamă largă de condiții de piață.

(2) Politicile și procedurile unei contrapărți centrale prezintă, de asemenea, detalii privind programul de simulări de criză pe care CPC îl aplică pentru a evalua relevanța, acuratețea, fiabilitatea și reziliența cadrului de gestionare a riscurilor de lichiditate.

(3) Politicile și procedurile cuprind cel puțin metodologii de selecție și de elaborare a unor teste corespunzătoare, inclusiv în materie de selecție a datelor privind portofoliul și piața, de periodicitate a testelor, de caracteristici de risc specifice ale instrumentelor financiare compensate, de analiză a rezultatelor testelor și a excepțiilor de testare, precum și în materie de măsuri corective relevante necesare.

(4) O CPC include pozițiile client la efectuarea tuturor testelor.







SECȚIUNEA 2

Testele ex post

Articolul 49

Procedura de testare ex post

(1) O CPC își evaluează gradul de acoperire al marjei prin efectuarea unei comparații ex post între rezultatele observate și rezultatele preconizate în urma utilizării modelelor de calculare a marjei. O astfel de analiză ex post (back testing) se efectuează zilnic pentru a evalua dacă există anomalii de testare în ceea ce privește gradul de acoperire al marjei. Acoperirea este evaluată pe baza pozițiilor curente pentru instrumentele financiare și membrii compensatori și ia în considerare eventualele efecte ale stabilirii marjelor pentru un întreg portofoliu și, după caz, ale contrapărților centrale interoperabile.

(2) O CPC stabilește în mod corespunzător orizonturile de timp pentru programul de testare ex post, astfel încât să se asigure că perioada de observație utilizată este suficientă pentru a atenua orice efect negativ asupra semnificației statistice.

(3) O CPC include în programul său de testare cel puțin o serie de teste statistice clare și criterii de performanță care urmează a fi definite de CPC pentru evaluarea rezultatelor testelor ex post.

(4) O CPC raportează periodic comitetului de risc rezultatele și analiza testelor ex post într-o formă care respectă confidențialitatea, pentru a solicita opinia acestui comitet cu privire la revizuirea modelului său de calculare a marjelor.

(5) Rezultatele și analiza testelor ex post sunt puse la dispoziția tuturor membrilor compensatori și, dacă aceștia sunt cunoscuți de CPC, a clienților. Rezultatele și analiza testelor ex post sunt puse la dispoziția tuturor celorlalți clienți de către membrii compensatori relevanți, la cerere. Aceste informații sunt sintetizate într-o formă care respectă confidențialitatea, iar membrii compensatori și clienții au acces doar la rezultatele și analiza testelor ex post pentru propriile portofolii.

(6) O CPC definește proceduri care prezintă în detaliu măsurile pe care le-ar putea lua ținând cont de rezultatele analizei testelor ex post.







SECȚIUNEA 3

Testele și analiza de sensibilitate

Articolul 50

Procedura de testare și analiză de sensibilitate

(1) O CPC efectuează teste și analize de sensibilitate pentru a evalua gradul de acoperire al modelului său de calculare a marjei în diferite condiții de piață, utilizând date istorice privind condiții de criză a pieței care deja s-au materializat și date ipotetice pentru condiții de criză a pieței care nu s-au materializat.

(2) O CPC utilizează o gamă largă de parametri și ipoteze pentru a reflecta o varietate de condiții istorice și ipotetice, inclusiv perioadele cele mai volatile cu care s-au confruntat piețele pe care le deservește și schimbările extreme ale corelațiilor dintre prețurile contractelor compensate prin CPC, pentru a înțelege modul în care nivelul gradului de acoperire al marjei ar putea fi afectat în condiții de criză a pieței și de apariție a unor modificări ale parametrilor importanți ai modelului.

(3) Analiza de sensibilitate se efectuează pentru un număr de portofolii efective și reprezentative ale membrilor compensatori. Portofoliile reprezentative sunt alese în funcție de receptivitatea lor la corelațiile și la factorii de risc de piață semnificativi la care este expusă CPC. Aceste teste și analize de sensibilitate sunt proiectate pentru testarea parametrilor și a ipotezelor esențiale ale modelului de calculare a marjei inițiale în funcție de o serie de intervale de încredere, pentru a determina sensibilitatea sistemului la erori în calibrarea acestor parametri și ipoteze. Se ține cont în mod adecvat de structura scadențelor factorilor de risc și de corelația presupusă dintre factorii de risc.

(4) O CPC evaluează eventualele pierderi la nivelul pozițiilor membrilor compensatori.

(5) O CPC ține cont, dacă este cazul, de parametri care reflectă apariția simultană a situației de neîndeplinire a obligațiilor de plată a membrilor compensatori care emit instrumente financiare compensate prin CPC sau instrumente suport ale instrumentelor derivate compensate prin CPC. Dacă este cazul, sunt luate în considerare și efectele situației de neîndeplinire a obligațiilor de plată a unui client care emite instrumente financiare compensate prin CPC sau instrumente suport ale instrumentelor derivate compensate prin CPC.

(6) O CPC raportează periodic comitetului de risc rezultatele și analiza testelor de sensibilitate într-o formă care respectă confidențialitatea, pentru a solicita opinia acestui comitet cu privire la revizui