8. Contractele futures de mărfuri și angajamentele la termen de cumpărare sau vânzare a anumitor mărfuri sunt integrate în sistemul de măsurare ca sume noționale în ceea ce privește unitatea de măsură standard și primesc o scadență cu referire la data expirării. Autoritățile competente pot permite ca cerința de capital pentru un contract futures valutar să fie egală cu marja cerută de bursă, în cazul în care sunt convinse pe deplin că această marjă oferă o determinare precisă a riscului asociat contractului futures și că este cel puțin egală cu cerința de capital pentru un contract futures care ar rezulta dintr-un calcul efectuat cu ajutorul metodei expuse în continuare în prezenta anexă sau cu aplicarea metodei modelelor interne descrise la anexa V. De asemenea, autoritățile competente pot permite ca cerința de capital pentru un contract de instrumente financiare derivate extrabursiere pentru mărfuri de tipul menționat la prezentul punct compensate de o casă de compensare recunoscută de acestea, să fie egală cu marja cerută de casa de compensare, în cazul în care autoritățile competente au convingerea că această marjă oferă o determinare exactă a riscului asociat contractului de instrumente financiare derivate și că este cel puțin egală cu cerința de capital pentru contractul în cauză care ar rezulta dintr-un calcul efectuat cu ajutorul metodei expuse în continuare în prezenta anexă sau cu aplicarea metodei modelelor interne descrise la anexa V. 9. Swap-urile pe mărfuri în care o latură a tranzacției o constituie un preț fix și cealaltă prețul de piață se integrează în metoda scalei scadențelor, după cum se prevede la punctele 13-18, ca o serie de poziții egale cu suma noțională a contractului, fiecărei plăți din instrumentul swap corespunzându-i câte o poziție, care este introdusă corespunzător în scara de scadențe expusă în tabelul 1 de la punctul 13. Pozițiile vor fi poziții lungi, în cazul în care instituția plătește un preț fix și primește un preț flotant, și poziții scurte, în cazul în care instituția primește un preț fix și plătește un preț flotant. Swap-urile pe mărfuri în care laturile tranzacției se referă la diferite mărfuri trebuie indicate pe scara de raportare respectivă în cadrul metodei scării de scadențe. 10. Opțiunile pentru mărfuri sau pentru instrumente financiare derivate pentru mărfuri sunt tratate ca și cum ar fi poziții egale ca valoare cu suma instrumentului subiacent la care se referă opțiunea, înmulțită cu delta în sensul prezentei anexe. Aceste poziții pot fi calculate net față de oricare poziții compensatoare pentru mărfuri sau instrumente derivate subiacente identice. Modificarea delta folosită este cea a bursei în cauză, cea calculată de autoritățile competente sau, atunci când nu este disponibilă nici una dintre acestea, sau pentru opțiunile de instrumente derivate extrabursiere, cea calculată chiar de către instituție, cu condiția ca autoritățile competente să fie pe deplin convinse că modelul folosit de către instituție este rezonabil. Cu toate acestea, autoritățile competente pot, de asemenea, să dispună ca instituțiile că își calculeze modificările delta folosind metodologia specificată de către autoritățile competente. În afară de riscul delta, trebuie luate măsuri și împotriva altor riscuri asociate opțiunilor pentru mărfuri. Autoritățile competente pot permite ca cerința pentru o opțiune tranzacționată subscrisă pentru mărfuri să fie egală cu marja cerută de bursă, în cazul în care au convingerea că această marjă oferă o determinare exactă a riscului asociat opțiunii și că este cel puțin egală cu cerința de capital pentru o opțiune care ar rezulta dintr-un calcul efectuat folosind metoda prevăzută în continuare în prezenta anexă sau cu aplicarea metodei modelelor interne descrisă la anexa V. Autoritățile competente pot permite, de asemenea, ca cerința de capital pentru o opțiune de pe piața extrabursieră pentru mărfuri compensată de o casă de compensare recunoscută de acestea să fie egală cu marja cerută de casa de compensare, în cazul în care au convingerea că aceasta oferă o determinare exactă a riscului asociat opțiunii și că este cel puțin egală cu cerința de capital pentru o opțiune de pe piața extrabursieră care ar rezulta dintr-un calcul efectuat cu ajutorul metodei prevăzute în continuare în prezenta anexă sau cu aplicarea metodei modelelor interne descrise la anexa V. În afară de aceasta, autoritățile competente pot permite ca cerința pentru o opțiune pentru mărfuri cumpărată la bursă sau de pe piața extrabursieră să fie aceeași ca și pentru instrumentul subiacent pentru mărfuri, sub rezerva constrângerii ca cerința rezultată să nu depășească valoarea de piață a opțiunii. Cerința pentru o opțiune subscrisă pe piața extrabursieră se stabilește în legătură cu marfa subiacentă. 11. Warrant-urile referitoare la mărfuri sunt tratate în același mod ca și opțiunea pentru mărfuri descrisă la punctul 10. 12. Cedentul de mărfuri sau drepturi garantate legate de dreptul de proprietate asupra mărfurilor dintr-un acord repo și împrumutătorul de mărfuri dintr-un contract de creditare includ aceste mărfuri în calculul cerințelor de capital aplicabile în temeiul prezentei anexe. (a) Metoda scalei scadențelor 13. Instituția folosește o scară de scadențe separată în concordanță cu tabelul 1 pentru fiecare marfă. Toate pozițiile pentru acea marfă și toate pozițiile care sunt considerate poziții pentru aceeași marfă în conformitate cu punctul 7 sunt atribuite intervalului de scadență corespunzător. Stocurile fizice sunt atribuite primului interval de scadență.



Tabelul 1 Interval de scadență Ecart al ratei dobânzii (1) (2) 0 ≤ 1 lună 1,50 > 1 ≤ 3 luni 1,50 > 3 ≤ 6 luni 1,50 > 6 ≤ 12 luni 1,50 > 1 ≤ 2 ani 1,50 > 2 ≤ 3 ani 1,50 > 3 ani 1,50 14. Autoritățile competente pot permite ca pozițiile care sunt, sau sunt considerate a fi, în conformitate cu punctul 7, poziții pentru aceeași marfă să fie compensate și atribuite intervalelor de scadență corespunzătoare pe bază netă pentru următoarele: (a) poziții pentru contracte scadente la aceeași dată și (b) poziții pentru contracte scadente la interval de 10 zile între ele, în cazul în care contractele sunt tranzacționate pe piețe care au date zilnice de livrare. 15. Ulterior instituția calculează suma pozițiilor lungi și suma pozițiilor scurte din fiecare interval de scadență. Suma pozițiilor lungi (scurte) care sunt compensate de cele scurte (lungi) într-un anumit interval de scadență constituie pozițiile compensate din acel interval, în vreme ce poziția reziduală lungă sau scurtă constituie poziția necompensată din același interval. 16. Partea dintr-o poziție lungă (scurtă) necompensată pentru un anumit interval de scadență, care este compensată de poziția scurtă (lungă) necompensată din intervalul următor constituie poziția compensată dintre cele două intervale de scadență. Acea parte de poziție lungă necompensată sau scurtă necompensată care nu poate fi astfel compensată constituie poziția necompensată. 17. Cerința de capital a unei instituții pentru fiecare marfă se calculează pe baza scării de scadență pertinente, ca sumă a următoarelor valori: (a) suma pozițiilor lungi și scurte compensate înmulțită cu ecartul ratei dobânzii corespunzător indicat în coloana a doua din tabelul 1 de la punctul 13 pentru fiecare interval de scadență și după prețul spot pentru marfa respectivă: (b) poziția compensată dintre două intervale de scadență, pentru fiecare interval de scadență în care este reportată o poziție necompensată, înmulțită cu 0,6 % (rata de levier) și cu prețul spot pentru marfa respectivă și (c) pozițiile reziduale necompensate, înmulțite cu 15 % (rata simplă a dobânzii) și cu prețul spot pentru marfa respectivă. 18. Cerința de capital generală a instituției pentru riscul de mărfuri se calculează ca sumă a cerințelor de capital calculate pentru fiecare marfă, conform punctului 17. (b) Abordare simplificată 19. Cerința de capital a instituției pentru fiecare marfă se calculează ca sumă a: (a) 15 % din poziția netă lungă sau scurtă, înmulțită cu prețul spot pentru marfa respectivă; și (b) 3 % din poziția brută, lungă și scurtă, înmulțită cu prețul spot pentru marfa respectivă. 20. Cerința totală de capital a instituției pentru riscul privind mărfurile se calculează ca sumă a cerințelor de capital calculată pentru fiecare marfă conform punctului 19. (c) Metoda scalei extinse a scadențelor 21. Autoritățile competente pot autoriza instituțiile să folosească diferența de rată minimă, ratele de levier și ratele simple prezentate în următorul tabel (tabelul 2) în locul celor indicate la punctele 13, 14, 17 și 18, cu condiția ca instituțiile, în opinia autorităților competente: (a) să desfășoare activități semnificative cu mărfuri; (b) să dispună de un portofoliu de mărfuri diversificat; și (c) nu sunt încă în situația de a folosi modelele interne pentru a calcula cerința de capital pentru riscul privind mărfurile în conformitate cu anexa V.



Tabelul 2 Metale prețioase (cu excepția aurului) Metale de bază Produse agricole (nedurabile) Altele, inclusiv produse de energie Ecartul ratei dobânzii (%) 1,0 1,2 1,5 1,5 Rata de levier (%) 0,3 0,5 0,6 0,6 Rata simplă a dobânzii (%) 8 10 12 15