1993R2454 — RO — 01.01.2009 — 012.001

Acest document reprezintă un instrument de documentare, iar instituţiile nu îşi asumă responsabilitatea pentru conţinutul său.

Astfel cum a fost modificat prin:





Astfel cum a fost modificat prin:





rectificat prin







(*) Acest act nu a fost publicat niciodată în limba română.







NB: Această versiune consolidată conţine referiri la unitatea de cont europeană şi/sau la ECU, care trebuie interpretate ca referiri la moneda euro, începând cu 1 ianuarie 1999 — Regulamentul (CEE) nr. 3308/80 al Consiliului (JO L 345, 20.12.1980, p. 1) şi Regulamentul (CE) nr. 1103/97 al Consiliului (JO L 162, 19.6.1997, p. 1).









▼B

REGULAMENTUL (CEE) NR. 2454/93 AL COMISIEI

din 2 iulie 1993

de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului Vamal Comunitar







COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE, având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, având în vedere Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar ( 1 ), denumit în continuare „cod”, în special articolul 249, întrucât codul reunește toată legislația vamală existentă într-un singur instrument juridic; întrucât codul introduce, de asemenea, o serie de modificări la această legislație pentru a o face mai coerentă, pentru a o simplifica și pentru a umple anumite lacune; întrucât aceasta constituie legislația comunitară completă în acest domeniu; întrucât aceleași motive care au determinat adoptarea codului sunt valabile pentru legislația vamală de aplicare; întrucât este, prin urmare, necesar să se reunească într-un singur regulament toate dispozițiile de aplicare a dreptului vamal care în prezent sunt dispersate într-un număr mare de regulamente și directive comunitare; întrucât codul de aplicare a Codului Vamal Comunitar instituit prin prezentul document trebuie să reia reglementările vamale de aplicare existente; întrucât, ținând seama de experiența dobândită, este necesar: — să se aducă unele modificări reglementărilor menționate în vederea adaptării lor la dispozițiile cuprinse în cod; — să se extindă sfera de aplicare a anumitor dispoziții limitate în prezent la anumite regimuri vamale pentru a ține seama de domeniul de aplicare general al codului; — să se clarifice anumite reglementări în vederea unei securități juridice sporite în momentul aplicării acestora; întrucât modificările introduse se referă în special la dispozițiile referitoare la datoria vamală; întrucât este necesar să se limiteze aplicarea articolului 791 alineatul (2) până la 1 ianuarie 1995 și să se reexamineze chestiunea în lumina experienței dobândite; întrucât măsurile prevăzute în prezentul regulament sunt conforme cu avizul Comitetului Codului Vamal, ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:







PARTEA I

DISPOZIȚII GENERALE DE APLICARE







TITLUL I

DISPOZIȚII GENERALE







CAPITOLUL 1

Definiții

Articolul 1

În sensul prezentului regulament, termenii și expresiile de mai jos au următorul înțeles:

1. cod: Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar;

▼M6

2. Carnetul ATA reprezintă: documentul vamal internațional pentru admiterea temporară întocmit în temeiul Convenției ATA sau al Convenției de la Istanbul;

▼M21

3. comitet: Comitetul Codului Vamal instituit prin articolul 247a și 248a din cod;

▼B

4. Consiliul de Cooperare Vamală: organizația înființată prin Convenția de instituire a unui Consiliu de Cooperare Vamală, încheiată la Bruxelles la 15 decembrie 1950;

5. date necesare pentru identificarea mărfurilor: pe de o parte, datele folosite pentru identificarea mărfurilor din punct de vedere comercial permițând autorităților vamale să determine clasificarea tarifară și, pe de altă parte, cantitatea mărfurilor;

6. mărfuri cu caracter necomercial: mărfuri a căror punere sub regimul vamal în cauză se face ocazional și a căror natură și cantitate arată că sunt destinate uzului privat, personal sau familial al destinatarilor sau persoanelor care le transportă sau care au destinația evidentă de cadouri;

7. măsuri de politică comercială: măsuri netarifare stabilite, ca parte a politicii comerciale comune, sub forma dispozițiilor comunitare ce reglementează importul și exportul de mărfuri, cum ar fi măsurile de supraveghere sau de salvgardare, restricțiile cantitative sau limitative și interdicțiile la import sau export;

8. nomenclatura vamală: una dintre nomenclaturile prevăzute la articolul 20 alineatul (6) din cod;

9. sistemul armonizat: Sistemul armonizat de descriere și codificare a mărfurilor;

▼M21

10. tratat: Tratatul de instituire a Comunității Europene;

▼M6

11. Convenția de la Istanbul reprezintă: Convenția privind admiterea temporară adoptată la Istanbul la 26 iunie 1990;

▼M29

12. Operator economic: O persoană care, în cadrul activităților sale profesionale, exercită activități reglementate de legislația vamală;

▼M32

13. Autorizație unică: O autorizație care implică administrațiile vamale din mai multe state membre pentru una dintre următoarele proceduri: — procedura declarației simplificate, prevăzută la articolul 76 alineatul (1) din cod; sau — procedura de vămuire la domiciliu, prevăzută la articolul 76 alineatul (1) din cod; sau — regimurile vamale economice, prevăzută la articolul 84 alineatul (1) litera (b) din cod; sau — destinația finală, în temeiul articolului 21 alineatul (1) din cod;

14. Autorizație integrată: o autorizație de utilizare a mai multor proceduri menționate la punctul 13; aceasta poate lua forma unei autorizații unice integrate, în cazul în care sunt implicate mai multe administrații vamale;

15. Autoritate vamală de autorizare: autoritatea care acordă o autorizație.

▼M18

Articolul 1a

Pentru aplicarea articolelor 291-300, țările din Uniunea Economică Benelux se consideră ca un singur stat membru.

▼B







CAPITOLUL 2

Decizii

Articolul 2

În cazul în care o persoană care depune o cerere pentru o decizie nu este în măsură să prezinte toate documentele și informațiile necesare pentru luarea unei hotărâri, autoritățile vamale au obligația de a furniza documentele și informațiile pe care le au la dispoziție.

Articolul 3

Decizia referitoare la o garanție favorabilă persoanei care a semnat un angajament de plată a sumei datorate la prima cerere scrisă a autorităților vamale se revocă în cazul în care angajamentul respectiv nu este respectat.

Articolul 4

Revocarea nu afectează mărfurile care, la data intrării ei în vigoare, sunt plasate deja sub un regim vamal în baza autorizației care face obiectul revocării.

Cu toate acestea, autoritățile vamale pot cere ca aceste mărfuri să primească, în termenul pe care îl stabilesc, una dintre destinațiile vamale admise.

▼M1







CAPITOLUL 3

Procedee informatice

Articolul 4a

(1) Autoritățile vamale pot prevedea, pe baza principiilor stabilite prin reglementările vamale, condițiile și modalitățile pe care le stabilesc prin care formalitățile să fie îndeplinite prin procedee informatice.

În acest sens:

— „procedeu informatic” înseamnă: — (a) schimbul de mesaje standard SED cu autoritățile vamale; (b) introducerea de informații solicitate pentru îndeplinirea formalităților necesare în sistemele informatice vamale;

— „SED” (schimb electronic de date) înseamnă transmiterea de date structurate în conformitate cu standardele de mesaje agreate între un sistem informatic și un altul, pe cale electronică;

— „mesaj standard” înseamnă o structură predefinită și recunoscută pentru transmisia electronică de date.

(2) Condițiile stabilite pentru îndeplinirea formalităților prin procedee informatice trebuie să cuprindă, între altele, măsuri pentru verificarea sursei de date și pentru protejarea datelor împotriva riscului de acces neautorizat, pierdere, deteriorare sau distrugere.

Articolul 4b

În cazul în care formalitățile sunt îndeplinite prin procedee informatice, autoritățile vamale stabilesc proceduri de înlocuire a semnăturii olografe cu o altă tehnică care se poate baza pe utilizarea de coduri.

▼M19

Articolul 4c

Pentru programele de testare care folosesc procedee informatice și au ca scop testarea posibilităților de simplificare, autoritățile vamale pot, în perioada strict necesară pentru realizarea programului, să renunțe la solicitarea următoarelor informații:

(a) declarația prevăzută la articolul 178 alineatul (1);

(b) prin derogare de la dispozițiile articolului 222 alineatul (1), datele referitoare la unele casete din Documentul Administrativ Unic care nu sunt necesare identificării mărfii și care nu reprezintă elemente pe baza cărora se aplică drepturile de import sau de export.

Aceste informații trebuie totuși să poată fi prezentate la cerere, în cadrul unei operațiuni de control.

Valoarea drepturilor de import care trebuie percepute în timpul perioadei acoperite de o derogare acordată în conformitate cu primul paragraf nu este mai mică decât cea care ar fi aplicată în absența derogării.

Statele membre care doresc să se angajeze în astfel de programe vor prezenta în prealabil Comisiei toate detaliile despre programul de testare propus, inclusiv durata prevăzută. De asemenea, vor informa Comisia în legătură cu aplicarea acestuia și rezultatele. Comisia trebuie să informeze toate celelalte state membre cu privire la aceasta.

▼M29







CAPITOLUL 4

Schimb de date efectuat între autoritățile vamale cu ajutorul tehnologiilor informației și rețelelor informatice

Articolul 4d

(1) Fără a aduce atingere unor împrejurări excepționale și dispozițiilor privind regimul respectiv care, dacă este cazul, se aplică mutatis mutandis, în cazul în care statele membre au creat, în cooperare cu Comisia, sisteme electronice pentru schimbul de informații privind regimurile vamale sau operatorii economici, autoritățile vamale utilizează aceste sisteme pentru schimbul de informații între birourile vamale în cauză.

(2) În cazul în care birourile vamale care intervin într-o procedură sunt situate în state membre diferite, mesajele care se utilizează în cadrul acestor schimburi de date sunt conforme cu structura și caracteristicile definite de comun acord de autoritățile vamale.

Articolul 4e

(1) Pe lângă condițiile menționate la articolul 4a alineatul (2), autoritățile vamale definesc și gestionează dispozitive de securitate apte să asigure funcționarea eficientă, fiabilă și sigură a diferitelor sisteme.

(2) Pentru a garanta nivelul de securitate a sistemului prevăzut la alineatul (1), fiecare introducere, modificare și ștergere de date se înregistrează cu precizarea motivului acestei prelucrări, a momentului exact în care s-a produs și a persoanei care a realizat-o. Datele originale sau orice date care au făcut obiectul acestei prelucrări sunt păstrate timp de cel puțin trei ani calendaristici, de la sfârșitul anului la care se referă aceste date, cu excepția unei dispoziții contrare.

(3) Autoritățile vamale controlează periodic securitatea.

(4) Autoritățile vamale respective se informează reciproc și, dacă este cazul, informează operatorul economic în cauză cu privire la orice bănuială de violare a securității.







CAPITOLUL 5

Gestionarea riscurilor

Articolul 4f

(1) Autoritățile vamale aplică o gestionare a riscurilor care vizează stabilirea nivelurilor de risc asociate mărfurilor care fac obiectul unui control sau al unei supravegheri vamale, precum și a necesității de a supune sau nu aceste mărfuri unor controale vamale specifice și, în caz afirmativ, de a preciza locul acestora.

(2) Determinarea acestor niveluri de risc se bazează pe o apreciere a probabilității ca evenimentul asociat unui risc să survină și a incidenței acestuia, în cazul în care evenimentul respectiv ar surveni efectiv. Baza pe care vor fi selectate trimiterile poștale sau declarațiile care urmează a fi supuse controalelor vamale presupune un element aleatoriu.

Articolul 4g

(1) Gestionarea riscurilor la nivel comunitar, menționată la articolul 13 alineatul (2) din cod, se efectuează în conformitate cu un cadru comun de gestionare electronică a riscurilor care cuprinde următoarele elemente:

(a) un sistem comunitar de gestionare a riscurilor în domeniul vamal pentru punerea în aplicare a gestionării riscurilor care este utilizat pentru a comunica, între autoritățile vamale din statele membre și Comisie, toate informațiile privind riscurile, care ar contribui la îmbunătățirea controalelor vamale;

(b) domenii de control prioritare comune;

(c) criterii și standarde comune de risc pentru aplicarea armonizată a unor controale vamale în cazuri speciale.

(2) Cu ajutorul sistemului menționat la alineatul (1) litera (a), autoritățile vamale schimbă informații privind riscurile, în următoarele împrejurări:

(a) autoritățile vamale estimează că riscurile sunt semnificative și necesită un control vamal, iar rezultatele acestui control indică faptul că a survenit evenimentul, astfel cum a fost menționat la articolul 4 alineatul (25) din cod;

(b) rezultatele unui control nu indică faptul că a survenit evenimentul, astfel cum a fost menționat la articolul 4 alineatul (25) din cod, dar autoritățile vamale estimează că amenințarea prezintă un risc ridicat în altă parte în Comunitate.

Articolul 4h

(1) Domeniile prioritare comune de control vizează destinații vamale, tipuri de mărfuri, itinerarii de transport, moduri de transport sau operatori economici, care urmează a fi supuse unor niveluri ridicate de analiză de risc și unor controale vamale mai stricte pentru o anumită perioadă.

(2) Aplicarea unor domenii prioritare comune de control se bazează pe o abordare comună a analizei riscurilor și, pentru a se garanta niveluri echivalente de controale vamale, pe criterii și standarde de risc comune pentru selectarea mărfurilor sau a operatorilor economici care urmează a fi controlați.

(3) Controalele vamale în domeniile prioritare comune de control se efectuează fără a aduce atingere altor controale efectuate în mod obișnuit de către autoritățile vamale.

Articolul 4i

(1) Criteriile și standardele de risc comune, menționate la articolul 4g alineatul (1) litera (c), cuprind următoarele elemente:

(a) descrierea riscului (riscurilor);

(b) factorii sau indicatorii de risc care trebuie utilizați pentru selectarea mărfurilor sau a operatorilor economici care urmează a fi supuși unor controale vamale;

(c) natura controalelor vamale pe care trebuie să le efectueze autoritățile vamale;

(d) durata de aplicare a controalelor vamale menționate la litera (c).

Informațiile obținute ca urmare a aplicării elementelor menționate la primul paragraf sunt difuzate prin intermediul unui sistem comunitar de gestionare a riscurilor în domeniul vamal, menționat la articolul 4g alineatul (1) litera (a). Autoritățile vamale le utilizează în sistemele lor de gestionare a riscurilor.

(2) Autoritățile vamale informează Comisia cu privire la rezultatele controalelor vamale efectuate în conformitate cu alineatul (1).

Articolul 4j

În stabilirea domeniilor prioritare comune de control și în aplicarea criteriilor și a standardelor de risc, comune se ține seama de următoarele elemente:

(a) proporționalitatea cu privire la risc;

(b) urgența aplicării necesare a controalelor;

(c) incidența probabilă asupra schimburilor comerciale, asupra diferitelor state membre și asupra resurselor supuse controalelor.

▼M10







TITLUL II

INFORMAȚII OBLIGATORII







CAPITOLUL 1

Definiții

Articolul 5

În sensul acestui titlu:

1. informații obligatorii: reprezintă informațiile tarifare sau informațiile referitoare la origine obligatorii pentru administrațiile tuturor statelor membre ale Comunității atunci când condițiile prevăzute la articolele 6 și 7 sunt respectate;

2. solicitant: — în ceea ce privește tariful vamal: reprezintă persoana care solicită autorităților vamale informații tarifare obligatorii; — în ceea ce privește originea: reprezintă persoana care solicită autorităților vamale informații obligatorii privind originea și are motive întemeiate de a face acest lucru;

3. titular: reprezintă persoana în numele căreia se eliberează informațiile obligatorii.







CAPITOLUL 2

Procedura de obținere a informațiilor obligatorii – Notificarea solicitantului și transmiterea către Comisie

Articolul 6

(1) Cererile de informații obligatorii se întocmesc în scris, fie către autoritățile vamale competente din statul membru sau statele membre în care urmează a se aplica aceste informații, fie către autoritățile vamale competente din statul membru de reședință al solicitantului.

▼M18

Cererile pentru informații tarifare obligatorii se întocmesc cu ajutorul unui formular conform modelului din anexa 1B.

▼M10

(2) Cererea privind informațiile tarifare obligatorii se referă la un singur tip de mărfuri. Cererea de informații privind originea se referă la un singur tip de mărfuri și un singur set de circumstanțe ce conferă originea.

(3)

(A) Cererile pentru informațiile tarifare obligatorii trebuie să includă următoarele date: (a) numele și adresa titularului; (b) numele și adresa solicitantului, în cazul în care acesta nu este titularul; (c) nomenclatura vamală în care urmează a se încadra mărfurile. În cazul în care solicitantul dorește să obțină încadrarea mărfurilor într-una dintre nomenclaturile prevăzute la articolul 20 alineatul (3) litera (b) și alineatul (6) litera (b) din cod, în cererea de informații obligatorii privind tarifele se face în mod expres mențiune la nomenclatura respectivă; (d) descrierea amănunțită a mărfurilor permițând identificarea lor și determinarea încadrării în nomenclatura vamală; (e) compoziția mărfurilor și metodele de examinare folosite pentru stabilirea acesteia, în cazul în care încadrarea depinde de acest lucru; (f) mostrele, fotografiile, planurile, cataloagele sau orice alte documente disponibile care pot ajuta autoritățile vamale la stabilirea încadrării corecte a mărfurilor din nomenclatura vamală se atașează ca anexe; (g) încadrarea avută în vedere; (h) acordul de a pune la dispoziție o traducere a oricărui document anexat în limba oficială (sau una dintre limbile oficiale) a statului membru interesat, dacă se cere acest lucru de către autoritățile vamale; (i) orice date ce urmează a se considera confidențiale; (j) indicarea de către solicitant dacă, după cunoștințele sale, în Comunitate s-au solicitat deja ori s-au eliberat informații tarifare obligatorii pentru mărfuri identice sau similare; ▼M24 (k) acceptul ca informațiile furnizate să fie înregistrate într-o bancă de date a Comisiei și ca elementele informației tarifare obligatorii, inclusiv orice fotografie, schiță, broșură etc., să fie făcute publice prin internet, cu excepția informațiilor pe care solicitantul le-a indicat ca fiind confidențiale; se aplică prevederile în vigoare în ceea ce privește protecția informațiilor. ▼M10

(B) Cererile pentru informații obligatorii privind originea trebuie să includă următoarele date: (a) numele și adresa titularului; (b) numele și adresa solicitantului, în cazul în care acesta nu este titularul; (c) temeiul juridic, în sensul articolelor 22 și 27 din cod; (d) descrierea amănunțită a mărfurilor și încadrarea lor tarifară; (e) compoziția mărfurilor și metodele de examinare folosite pentru stabilirea acesteia și prețul lor de uzină, dacă este necesar; (f) condițiile care permit identificarea originii, materiile prime folosite și originea acestora, încadrarea tarifară, valorile corespunzătoare și descrierea circumstanțelor (reguli de schimbare a poziției tarifare, valoarea adăugată, descrierea operațiunii sau transformării sau orice altă regulă specifică) ce permit întrunirea condițiilor; trebuie menționate în mod special regula exactă de origine aplicată și originea mărfurilor; (g) mostrele, fotografiile, planurile, cataloagele sau alte documente disponibile privind compoziția mărfurilor și materialele componente și care pot ajuta la descrierea procesului de fabricație sau transformare suferit de materiale; (h) acordul de a pune la dispoziție o traducere a oricărui document anexat în limba oficială (sau una dintre limbile oficiale) a statului membru interesat, dacă se cere acest lucru de către autoritățile vamale; (i) orice date ce urmează a se considera confidențiale, fie față de public, fie față de administrații; (j) indicarea de către solicitant dacă, după cunoștințele sale, în Comunitate s-au solicitat deja ori s-au eliberat informații obligatorii privind tarifele sau originea pentru mărfuri sau materiale identice sau similare cu cele menționate la litera (d) sau (f); (k) acceptul ca informațiile furnizate să poată fi stocate într-o bază de date a Comisiei cu acces public; totuși, în afara articolului 15 din cod, se aplică dispozițiile ce reglementează protecția informațiilor în vigoare în statele membre.

(4) În cazul în care, la primirea cererii, autoritățile vamale consideră că cererea nu conține toate datele necesare pentru formularea unui răspuns în cunoștință de cauză, acestea cer solicitantului să prezinte informațiile lipsă. Termenele de trei luni și 150 de zile menționate în articolul 7 încep din momentul în care autoritățile vamale au toate datele pentru a lua o decizie; autoritățile vamale trebuie să notifice solicitantului pentru primirea cererii acestuia și să-i comunice data de la care începe termenul respectiv.

(5) Lista autorităților vamale desemnate de statele membre să primească cererile sau să elibereze informații obligatorii se publică în seria C a Jurnalului Oficial al Comunităților Europene.

Articolul 7

(1) Informațiile obligatorii se notifică solicitantului în scris cât mai curând posibil.

(a) În ceea ce privește tariful: vamal dacă nu este posibilă notificarea solicitantului în termen de 3 luni de la acceptarea cererii, autoritățile vamale contactează solicitantul pentru a explica motivul întârzierii și pentru a indica data la care anticipează că vor putea furniza informațiile.

(b) În ceea ce privește originea: notificarea trebuie efectuată în termen de 150 de zile de la data acceptării cererii.

(2) Informațiile obligatorii se furnizează cu ajutorul unui formular în conformitate cu modelul din anexa 1 (informații tarifare obligatorii) sau anexa 1A (informații obligatorii privind originea). Notificarea trebuie să precizeze ce date urmează a se considera ca fiind furnizate pe bază confidențială. Se va menționa posibilitatea de a face recurs, prevăzută la articolul 243 din cod.

▼M24

Articolul 8

(1) În ceea ce privește informațiile tarifare obligatorii, autoritățile vamale ale statelor membre transmit Comisiei, în cel mai scurt termen, următoarele elemente:

(a) o copie a cererii de furnizare a informațiilor tarifare obligatorii (care figurează în anexa 1b);

(b) o copie a informațiilor tarifare obligatorii comunicate (exemplarul 2 care figurează în anexa 1);

(c) datele menționate în exemplarul 4 care figurează în anexa 1.

În ceea ce privește informațiile obligatorii referitoare la origine, acestea transmit, în cel mai scurt termen, elementele pertinente ale informațiilor obligatorii comunicate cu privire la origine.

Transmisiile se efectuează prin mijloace telematice.

(2) La cererea unui stat membru, elementele obținute în conformitate cu alineatul (1) îi sunt transmise de către Comisie în cel mai scurt termen. Aceste transmisii se efectuează prin mijloace telematice.

(3) Datele transmise din cererea de informații tarifare obligatorii, informațiile tarifare obligatorii notificate și datele care figurează în exemplarul 4 din anexa 1 sunt înregistrate într-o bancă centrală de date a Comisiei. Datele din informația tarifară obligatorie, inclusiv orice fotografie, schiță, broșură etc., pot fi făcute cunoscute publicului pe internet, cu excepția informațiilor confidențiale care figurează la rubricile 3 și 8 din informația tarifară obligatorie comunicată.

▼M10







CAPITOLUL 3

Dispoziții ce se aplică în cazul neconcordanțelor din informațiile obligatorii

Articolul 9

(1) În cazul în care există informații obligatorii diferite:

— Comisia trebuie, la inițiativa proprie, sau la cererea reprezentantului unui stat membru, să înscrie problema pe agenda Comitetului în vederea dezbaterii la ședința care se va desfășura luna următoare sau, în lipsa acesteia, la următoarea ședință;

— în conformitate cu procedura Comitetului, Comisia va adopta o măsură pentru a asigura aplicarea uniformă a nomenclaturii vamale și a regulilor de origine, unde ele sunt valabile, cât mai curând cu putință și până la șase luni de la ședința menționată la prima liniuță.

(2) În sensul aplicării alineatului (1), informațiile obligatorii privind originea se consideră diferite în cazul în care conferă origini diferite mărfurilor care:

— se încadrează la aceeași poziție tarifară și a căror origine a fost stabilită pe baza acelorași reguli și

— au fost obținute prin aceleași procedee de fabricație.







CAPITOLUL 4

Efectul juridic al informațiilor obligatorii

Articolul 10

(1) Fără să aducă atingere dispozițiilor articolelor 5 și 64 din cod, informațiile obligatorii se pot invoca numai de către titular.

(2)

(a) În ceea ce privește tariful vamal: autoritățile vamale pot cere titularului, atunci când completează formalitățile vamale, să informeze autoritățile vamale că se află în posesia informațiilor tarifare obligatorii cu privire la mărfurile ce sunt vămuite.

(b) În ceea ce privește originea: autoritățile responsabile cu verificarea aplicabilității informațiilor obligatorii privind originea pot cere titularului, atunci când completează formalitățile, să informeze autoritățile respective că se află în posesia informațiilor obligatorii privind originea mărfurilor pentru care sunt efectuate formalitățile.

(3) Titularul de informații obligatorii le poate folosi pentru anumite mărfuri numai în cazul în care face dovada:

(a) în ceea ce privește tariful vamal: față de autoritățile vamale că mărfurile respective sunt conforme în toate privințele cu cele descrise în informațiile prezentate;

(b) în ceea ce privește originea: față de autoritățile menționate la alineatul (2) litera (b) că mărfurile în cauză și circumstanțele care le determină originea sunt conforme sub toate aspectele cu cele descrise în informațiile prezentate.

(4) Autoritățile vamale (pentru informații tarifare obligatorii) sau autoritățile menționate la alineatul (2) litera (b) (pentru informații obligatorii privind originea) pot cere ca aceste informații să fie traduse în limba oficială sau în una dintre limbile oficiale ale statului membru interesat.

Articolul 11

Informațiile tarifare obligatorii furnizate de autoritățile vamale ale unui stat membru începând de la 1 ianuarie 1991 devin obligatorii pentru autoritățile competente ale tuturor statelor membre în aceleași condiții.

Articolul 12

(1) La adoptarea unuia dintre documentele sau a uneia dintre măsurile prevăzute la articolul 12 alineatul (5) din cod, autoritățile vamale întreprind demersurile necesare pentru asigurarea condițiilor ca informațiile obligatorii să fie de la acea dată numai în conformitate cu documentul sau măsura respectivă.

(2)

(a) Pentru informații tarifare obligatorii, în sensul alineatului (1) de mai sus, data ce se ia în considerare va fi precum urmează: — pentru Regulamentele prevăzute la articolul 12 alineatul (5) litera (a) punctul (i) din cod privind amendamentele la nomenclatura vamală, data aplicabilității lor; — pentru Regulamentele prevăzute la articolul 12 alineatul (5) litera (a) punctul (i) din cod și care stabilesc sau afectează încadrarea mărfurilor în nomenclatura vamală, data publicării lor în seria L a Jurnalului Oficial al Comunităților Europene; — pentru Regulamentele prevăzute la articolul 12 alineatul (5) litera (a) punctul (ii) din cod privind amendamentele la notele explicative la Nomenclatura Combinată, data publicării lor în seria C a Jurnalului Oficial al Comunităților Europene; — pentru deciziile Curții de Justiție a Comunităților Europene prevăzute la articolul 12 alineatul (5) litera (a) punctul (ii) din cod, data deciziei; — pentru măsurile prevăzute la articolul 12 alineatul (5) litera (a) punctul (ii) din cod referitoare la adoptarea unui aviz de clasificare sau a unei modificări a notelor explicative la Nomenclatura Sistemului Armonizat emise de Organizația Mondială a Comerțului, data comunicării de către Comisie în seria C a Jurnalului Oficial al Comunităților Europene.

(b) Pentru informațiile obligatorii, în sensul alineatului (1), data ce se ia în considerare este precum urmează: — pentru Regulamentele prevăzute la articolul 12 alineatul (5) litera (b) punctul (i) din cod privind determinarea originii mărfurilor și regulile stipulate în articolul 12 alineatul (5) litera (b) punctul (ii), data intrării lor în vigoare; — pentru măsurile prevăzute la articolul 12 alineatul (5) litera (b) punctul (ii) din cod referitoare la amendamentele la notele explicative și avizele adoptate la nivelul Comunității, data publicării acestora în seria C a Jurnalului Oficial al Comunităților Europene; — pentru deciziile Curții de Justiție a Comunităților Europene prevăzute la articolul 12 alineatul (5) litera (b) punctul (ii) din cod, data deciziei; — pentru măsurile prevăzute la articolul 12 alineatul (5) litera (b) punctul (ii) din cod referitoare la observațiile privind originea sau notele explicative emise de Organizația Mondială a Comerțului, data comunicării de către Comisie în seria C a Jurnalului Oficial al Comunităților Europene; — pentru măsurile prevăzute la articolul 12 alineatul (5) litera (b) punctul (ii) din cod privind anexa la Acordul Organizației Mondiale a Comerțului privind regulile de origine și cele adoptate în acorduri internaționale, data intrării în vigoare.

(3) Comisia comunică autorităților vamale cât de curând posibil datele de adoptare a măsurilor și documentelor prevăzute în prezentul articol.







CAPITOLUL 5

Dispoziții aplicabile în cazul expirării valabilității informațiilor obligatorii

Articolul 13

În cazul în care, ca urmare a punctului 2 de la articolul 12 alineatul (4) și articolul 12 alineatul (5) din cod, informațiile obligatorii sunt anulate sau încetează a mai fi valabile, autoritățile vamale care le-au furnizat trebuie să anunțe Comisia în cel mai scurt timp.

Articolul 14

(1) În cazul în care titularul informațiilor obligatorii care și-au pierdut valabilitatea din motive prevăzute la articolul 12 alineatul (5) din cod dorește să folosească posibilitatea de a invoca astfel de informații pe o perioadă de timp în conformitate cu dispozițiile alineatului (6) din articolul menționat, el notifică autoritățile vamale, punând la dispoziție documentele doveditoare necesare pentru a permite efectuarea unei verificări pentru a se stabili dacă se îndeplinesc condițiile relevante.

(2) În cazurile excepționale în care Comisia, în conformitate cu dispozițiile de la ultimul paragraf de la articolul 12 alineatul (7) din cod, adoptă o măsură derogatorie de la dispozițiile alineatului (6) din articolul menționat sau în cazul în care nu se îndeplinesc condițiile prevăzute la alineatul (1) referitoare la posibilitatea de a se invoca în continuare informațiile tarifare obligatorii sau informațiile obligatorii privind originea, autoritățile vamale trebuie să notifice în scris pe titular.

▼M29







TITLUL IIa

OPERATORI ECONOMICI AUTORIZAȚI







CAPITOLUL 1

Procedura de acordare a certificatelor







Secțiunea 1

Dispoziții generale

Articolul 14a

(1) Fără a aduce atingere utilizării altor simplificări prevăzute de legislația vamală, autoritățile vamale pot, ca urmare a unei cereri a unui operator economic și în conformitate cu articolul 5a din cod, să elibereze următoarele certificate de operator economic autorizat (denumite în continuare „certificate AEO”):

(a) un certificat AEO – Simplificări vamale pentru operatorii economici care solicită să beneficieze de simplificările prevăzute de legislația vamală și care îndeplinesc condițiile prevăzute la articolele 14h, 14i și 14j;

(b) un certificat AEO – Securitate și siguranță pentru operatorii economici care solicită să beneficieze de facilități în ceea ce privește controalele vamale care vizează securitatea și siguranța, aplicate la intrarea mărfurilor pe teritoriul vamal al Comunității sau la ieșirea acestor mărfuri de pe teritoriul menționat anterior și care îndeplinesc condițiile prevăzute la articolele 14h – 14k;

(c) un certificat AEO – Simplificări vamale/securitate și siguranță pentru operatorii economici care solicită să beneficieze de simplificările indicate la litera (a) și de facilitățile indicate la litera (b) și care îndeplinesc condițiile prevăzute la articolele 14h – 14k.

(2) Autoritățile vamale țin seama în mod corespunzător de caracteristicile specifice ale operatorilor economici, în special de cele ale întreprinderilor mici și mijlocii.

Articolul 14b

(1) În cazul în care titularul unui certificat AEO menționat la articolul 14a alineatul (1) litera (a) sau (c) solicită una sau mai multe autorizații menționate la articolele 260, 263, 269, 272, 276, 277, 282, 283, 313a, 313b, 324a, 324e, 372, 454a, 912g, autoritățile vamale nu reexaminează condițiile care au fost deja examinate cu ocazia acordării certificatului AEO.

(2) Atunci când o declarație sumară de intrare a fost depusă de titularul unui certificat AEO menționat la articolul 14a alineatul (1) literele (b) sau (c), biroul vamal competent poate informa operatorul economic autorizat, înainte de intrarea mărfurilor pe teritoriul vamal al Comunității, că transportul a fost selectat pentru un control fizic suplimentar ca urmare a unei analize a riscurilor în ceea ce privește securitatea și siguranța. Operatorul economic autorizat nu este informat decât în cazul în care acest lucru nu dăunează controlului care urmează a fi efectuat.

Statele membre pot, cu toate acestea, să procedeze la un control fizic chiar în cazul în care un operator economic autorizat nu a fost informat, înainte de intrarea mărfurilor pe teritoriul vamal al Comunității, că transportul a fost selectat pentru un astfel de control. Atunci când mărfurile sunt destinate să părăsească teritoriul vamal al Comunității, primul paragraf și paragraful al doilea se aplică mutatis mutandis.

(3) Titularii unui certificat AEO menționat la articolul 14a alineatul (1) litera (b) sau (c), care importă sau exportă mărfuri, pot depune declarații sumare de intrare și de ieșire care includ datele supuse unor cerințe reduse, menționate în secțiunea 2.5. din anexa 30a.

Transportatorii, transportatorii de mărfuri sau comisionarii în vamă care sunt titularii unui certificat AEO menționat la articolul 14a alineatul (1) litera (b) sau (c) și efectuează importul sau exportul de mărfuri pentru titularii unui certificat AEO menționat la articolul 14a alineatul (1) litera (b) sau (c) pot, de asemenea, să depună declarații sumare de intrare și de ieșire care includ datele supuse unor cerințe reduse incluse în secțiunea 2.5 din anexa 30a.

Se poate cere titularilor unui certificat AEO, cărora li se aplică cerințele reduse în materie de date, să furnizeze date suplimentare pentru a asigura buna funcționarea a sistemelor prevăzute de acordurile internaționale încheiate cu țări terțe privind recunoașterea reciprocă a certificatelor AEO și a măsurilor legate de securitate.

(4) Titularul unui certificat AEO este supus unui număr mai mic de controale fizice și documentare decât ceilalți operatori economici. Autoritățile vamale pot decide altfel pentru a se ține seama de o amenințare excepțională sau de obligațiile de control prevăzute de alte dispoziții comunitare.

În cazul în care, ca urmare a unei analize a riscurilor, autoritatea vamală competentă decide, cu toate acestea, să procedeze la o examinare suplimentară a unui transport, acoperit de o declarație sumară de intrare sau de ieșire sau printr-o declarație vamală prezentată de un operator economic autorizat, aceasta efectuează cu prioritate controalele necesare. La cererea operatorului economic autorizat și sub rezerva unui acord cu autoritatea vamală respectivă, controalele pot fi efectuate într-un alt loc decât biroul vamal respectiv.

(5) Avantajele prevăzute la alineatele (1) – (4) se acordă cu condiția ca operatorul economic respectiv să furnizeze numerele certificatelor AEO necesare.







Secțiunea 2

Cerere de certificat AEO

Articolul 14c

(1) Cererea de certificat AEO este prezentată în scris sau în format electronic, în conformitate cu modelul inclus în anexa 1c.

(2) În cazul în care autoritatea vamală estimează că cererea nu conține toate elementele cerute, aceasta invită solicitantul, în termen de 30 de zile calendaristice de la primirea cererii, să furnizeze informațiile utile, justificându-și cererea.

Termenele menționate la articolele 14l alineatul (1) și 14o alineatul (2) încep să curgă de la data la care autoritatea vamală dispune de toate elementele de informare necesare pentru a hotărî. Autoritatea vamală informează operatorul economic cu privire la acceptarea cererii sale și la data de la care curge termenul respectiv.

Articolul 14d

(1) Cererea este prezentată uneia dintre următoarele autorități vamale:

(a) autoritatea vamală a statului membru în care se ține contabilitatea principală a solicitantului, în conformitate cu convențiile vamale respective și în care se realizează cel puțin o parte dintre operațiunile acoperite de certificatul AEO;

(b) autoritatea vamală a statului membru în care contabilitatea principală a solicitantului este, în conformitate cu convențiile vamale respective, accesibilă autorității vamale competente în sistemul informatic al solicitantului cu ajutorul tehnologiilor informației și rețelelor informatice, în care se exercită activitățile de gestionare generală a serviciilor logistice ale solicitantului și în care se realizează cel puțin o parte din operațiunile pe care trebuie să le acopere certificatul AEO.

Contabilitatea principală a solicitantului, menționată la literele (a) și (b), include înregistrările contabile și documentele care permit autorității vamale să verifice existența condițiilor și criteriilor necesare pentru obținerea certificatului AEO.

(2) În cazul în care autoritatea vamală competentă nu poate fi determinată în conformitate cu modalitățile prevăzute la alineatul (1), cererea este prezentată uneia din următoarele autorități vamale:

(a) autoritatea vamală a statului membru în care se ține contabilitatea principală a solicitantului, în conformitate cu convențiile vamale respective;

(b) autoritatea vamală a statului membru în care contabilitatea principală a solicitantului este accesibilă în temeiul convențiilor vamale respective, astfel cum se indică la alineatul (1) litera (b), și în care se exercită activitățile de gestionare generală a serviciilor logistice ale solicitantului.

(3) În cazul în care o parte din înregistrările contabile și documentele respective se păstrează într-un alt stat membru decât cel al autorității vamale căreia i-a fost adresată cererea în conformitate cu alineatul (1) sau (2), solicitantul completează, în mod corespunzător, rubricile 13, 16, 17 și 18 din formularul de cerere din anexa 1c.

(4) În cazul în care solicitantul dispune de o instalație de depozitare sau de alte spații într-un alt stat membru decât cel al autorității vamale căreia i-a fost adresată cererea în conformitate cu alineatul (1) sau (2), el indică acest lucru la rubrica 13 din formularul de cerere din anexa 1c, pentru a facilita examinarea condițiilor aplicabile instalației de depozitare sau altor spații de către autoritățile vamale din acest stat membru.

(5) Procedura de consultare menționată la articolul 14m se aplică în cazurile menționate la alineatele (2), (3) și (4) din prezentul articol.

(6) Solicitantul stabilește un punct de contact central ușor accesibil sau desemnează o persoană de contact din administrația sa pentru ca autoritățile vamale să poată dispune de toate informațiile necesare pentru a stabili respectarea condițiilor de acordare a certificatului AEO.

(7) Solicitantul este obligat, în măsura posibilului, să transmită datele necesare autorităților vamale prin mijloace electronice.

Articolul 14e

Comisiei i se comunică de către statele membre o listă a autorităților lor competente cărora trebuie să li se adreseze cererile și orice modificare ulterioară adusă acestora. Comisia transmite aceste informații celorlalte state membre sau le publică pe Internet.

De asemenea, aceste autorități acționează ca autorități vamale emitente ale certificatelor AEO.

Articolul 14f

Cererea nu este acceptată în unul dintre următoarele cazuri:

(a) cererea nu respectă articolele 14c și 14d;

(b) solicitantul a fost condamnat pentru o infracțiune gravă legată de activitatea sa economică sau este implicat într-o procedură de faliment la momentul prezentării cererii;

(c) reprezentantul în vamă al solicitantului a fost condamnat pentru o infracțiune gravă legată de reglementările vamale, comisă în cadrul activității sale de reprezentant legal;

(d) cererea este prezentată în termen de trei ani de la data revocării certificatului AEO, astfel cum prevede articolul 14v alineatul (4).







Secțiunea 3

Condiții și criterii de acordare a certificatului AEO

Articolul 14g

Nu este necesar ca solicitantul să fie stabilit pe teritoriul vamal al Comunității în următoarele cazuri:

(a) în cazul în care un acord internațional între Comunitate și o țară terță în care operatorul economic este stabilit prevede recunoașterea reciprocă a certificatelor AEO și definește modalitățile administrative de realizare a controalelor adecvate care trebuie efectuate, dacă este cazul, în numele autorității vamale a statului membru respectiv;

(b) în cazul în care o cerere de acordare a unui certificat AEO menționat la articolul 14a alineatul (1) litera (b) este prezentată de către o companie aeriană sau maritimă care nu este stabilită în Comunitate dar care dispune aici de un birou regional și beneficiază deja de simplificările prevăzute la articolele 324e, 445 sau 448.

În cazul prevăzut la primul paragraf litera (b), se consideră că solicitantul a îndeplinit condițiile menționate la articolele 14h, 14i și 14j, dar acesta trebuie să îndeplinească condițiile enunțate la articolul 14k alineatul (2).

Articolul 14h

(1) Antecedentele în ceea ce privește respectarea cerințelor vamale menționate la articolul 5a alineatul (2) prima liniuță din cod sunt considerate ca fiind adecvate în cazul în care, în cursul celor trei ani anteriori prezentării cererii, niciuna din următoarele persoane nu a comis o încălcare gravă sau încălcări repetate ale legislației vamale:

(a) solicitantul;

(b) persoanele responsabile din societatea solicitantului sau care exercită controlul asupra gestiunii acestuia;

(c) dacă este cazul, reprezentantul în vamă al solicitantului;

(d) persoana responsabilă cu problemele vamale din societatea solicitantului.

Cu toate acestea, antecedentele în ceea ce privește respectarea cerințelor vamale pot fi considerate adecvate în cazul în care autoritatea vamală competentă estimează că aceste încălcări au o importanță neglijabilă în raport cu numărul sau amploarea operațiunilor vamale și nu creează îndoieli cu privire la buna credință a solicitantului.

(2) În cazul în care persoanele care exercită controlul asupra societății solicitantului sunt stabilite sau rezidente într-o țară terță, autoritățile vamale evaluează respectarea de către acestea a cerințelor vamale pe baza înregistrărilor contabile și a informațiilor disponibile.

(3) În cazul în care solicitantul este stabilit de mai puțin de trei ani, autoritățile vamale evaluează respectarea de către acesta a cerințelor vamale pe baza înregistrărilor contabile și a informațiilor disponibile.

Articolul 14i

Pentru a permite autorităților vamale să stabilească faptul că solicitantul dispune de un sistem eficient de gestionare a documentelor comerciale și, dacă este cazul, a celor de transport, menționat la articolul 5a alineatul (2) a doua liniuță din cod, solicitantul trebuie să îndeplinească următoarele cerințe:

(a) să utilizeze un sistem contabil care să fie compatibil cu principiile contabile general admise, aplicate în statul membru unde se ține contabilitatea și care va facilita controalele vamale prin audit;

(b) să permită accesul fizic sau electronic al autorității vamale la registrele vamale și, dacă este cazul, la registrele sale de transport;

(c) să dispună de un sistem logistic care să facă distincția între mărfurile comunitare și mărfurile necomunitare;

(d) să dispună de o organizare administrativă care să corespundă tipului și dimensiunii întreprinderii și care să fie adaptată la gestionarea fluxului de mărfuri și de un sistem de control intern care să permită constatarea tranzacțiilor ilegale sau defectuoase;

(e) dacă este cazul, să dispună proceduri satisfăcătoare de gestionare a licențelor și a autorizațiilor referitoare la măsurile privind politica comercială sau la schimburile de produse agricole;

(f) să dispună de proceduri satisfăcătoare de arhivare a documentelor și a informațiilor întreprinderii și de protecție împotriva pierderii datelor;

(g) să sensibilizeze personalul cu privire la necesitatea de a informa autoritățile vamale în cazul unor dificultăți în îndeplinirea cerințelor și de a stabili contacte corespunzătoare pentru a informa autoritățile vamale cu privire la astfel de situații;

(h) să fi luat măsuri adecvate de securitate a tehnologiilor informației pentru a proteja sistemul informatic al solicitantului împotriva oricărei intruziuni neagreate și a-și securiza documentația.

Un solicitant care cere un certificat AEO menționat la articolul 14a alineatul (1) litera (b) nu este obligat să răspundă cerinței enunțate la primul paragraf litera (c) din prezentul articol.

Articolul 14j

(1) Condiția privind solvabilitatea financiară a solicitantului, menționată la articolul 5a alineatul (2) a treia liniuță din cod, este considerată ca fiind îndeplinită în cazul în care această solvabilitate poate fi atestată pentru ultimii trei ani.

În sensul prezentului articol, se înțelege prin solvabilitate o bună situație financiară, suficientă pentru a permite solicitantului să-și îndeplinească obligațiile, având în vedere caracteristicile tipului de activitate comercială.

(2) În cazul în care solicitantul este stabilit de mai puțin de trei ani, solvabilitatea sa financiară este analizată în baza înregistrărilor contabile și a informațiilor disponibile.

Articolul 14k

(1) Standardele de securitate și de siguranță ale solicitantului, menționate la articolul 5a alineatul (2) a patra liniuță din cod, sunt considerate ca fiind satisfăcătoare în cazul în care sunt îndeplinite următoarele condiții:

(a) clădirile utilizate în cadrul operațiunilor acoperite de certificat sunt construite din materiale care rezistă la tentativele de acces ilegal și oferă o protecție împotriva intruziunilor ilegale;

(b) există măsuri de control adecvate pentru a împiedica accesul neautorizat în zonele de expediere, pe cheiurile de încărcare și în zonele de încărcare;

(c) măsurile privind manipularea mărfurilor includ protecția împotriva introducerii, substituirii sau pierderii de materiale și alterarea unor unități de încărcare;

(d) există, dacă este cazul, proceduri care permit asigurarea gestionării licențelor de import și/sau de export legate de interdicții sau de restricții și distingerea acestor mărfuri de alte mărfuri;

(e) solicitantul a luat măsuri care permit identificarea cu precizie a partenerilor săi comerciali, astfel încât să securizeze lanțul logistic internațional;

(f) solicitantul efectuează, în măsura în care legislația permite acest lucru, o anchetă de securitate privind eventualii viitori salariați, care ocupă posturi sensibile sub aspectul securității și procedează la un control periodic al antecedentelor acestora;

(g) solicitantul se asigură că personalul respectiv participă activ la programe de sensibilizare cu privire la chestiunile de securitate.

(2) În cazul în care o companie aeriană sau maritimă care nu este stabilită în Comunitate dar care dispune de un birou regional aici și beneficiază de simplificările definite la articolele 324e, 445 sau 448 prezintă o cerere de certificat AEO menționat la articolul 14a alineatul (1) litera (b), aceasta trebuie să îndeplinească una din următoarele condiții:

(a) să fie titularul unui certificat de securitate și/sau de siguranță recunoscut la nivel internațional, eliberat pe baza convențiilor internaționale care reglementează sectoarele de transport respective;

(b) să posede statutul de operator abilitat în sensul Regulamentului (CE) nr. 2320/2002 al Parlamentului European și al Consiliului ( 2 ) și să îndeplinească cerințele stabilite prin Regulamentul (CE) nr. 622/2003 al Comisiei ( 3 );

(c) să fie titularul unui certificat eliberat într-o țară situată în afara teritoriului vamal al Comunității, în cazul în care un acord bilateral încheiat între Comunitatea Europeană și această țară terță prevede acceptarea certificatului menționat anterior, sub rezerva condițiilor stabilite în acest acord.

În cazul în care compania aeriană sau maritimă este titulara unui certificat menționat la litera (a) de la alineatul menționat anterior, aceasta trebuie să îndeplinească criteriile enunțate la alineatul (1). Autoritatea vamală emitentă consideră că criteriile definite la alineatul (1) sunt îndeplinite în măsura în care criteriile respective pentru eliberarea acestui certificat internațional sunt identice sau comparabile cu cele enunțate la alineatul menționat anterior.

(3) În cazul în care solicitantul este stabilit în Comunitate, posedă statutul de operator abilitat în sensul Regulamentului (CE) nr. 2320/2002 și răspunde cerințelor prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 622/2003, criteriile enunțate la alineatul (1) sunt considerate ca fiind îndeplinite în ceea ce privește spațiile pentru care operatorul economic a obținut statutul de operator abilitat.

(4) În cazul în care solicitantul, stabilit în Comunitate, este titularul unui certificat de securitate și/sau de siguranță recunoscut la nivel internațional, eliberat pe baza unor convenții internaționale, a unui certificat de securitate și/sau de siguranță european, eliberat pe baza legislației comunitare, a unui standard internațional al Organizației internaționale de standardizare sau a unui standard european al organismelor europene de standardizare, criteriile enunțate la alineatul (1) sunt considerate ca fiind îndeplinite în măsura în care criteriile necesare pentru eliberarea certificatelor respective sunt identice sau comparabile cu cele prevăzute de prezentul regulament.







Secțiunea 4

Procedura de eliberare a certificatelor AEO

Articolul 14l

(1) Autoritatea vamală emitentă comunică solicitarea autorităților vamale din toate celelalte state membre în termen de cinci zile lucrătoare de la data primirii cererii menționate anterior, în conformitate cu articolul 14c, cu ajutorul sistemului de comunicare menționat la articolul 14x.

(2) În cazul în care autoritatea vamală a unui alt stat membru dispune de informații utile, care pot influența acordarea certificatului, aceasta le comunică autorității vamale pentru eliberarea certificatelor în termen de 35 de zile calendaristice de la data comunicării prevăzută la alineatul (1), cu ajutorul sistemului de comunicare menționat la articolul 14x.

Articolul 14m

(1) Autoritățile vamale din statele membre se consultă în cazul în care autoritatea vamală emitentă nu poate verifica respectarea unuia sau a mai multor criterii stabilite la articolele 14g – 14k datorită lipsei de informații sau a imposibilității de a verifica aceste informații. În acest caz, autoritățile vamale din statele membre procedează la consultarea, în termen de 60 de zile calendaristice de la data notificării informației de către autoritatea vamală emitentă, pentru a permite acordarea certificatului AEO sau respingerea cererii în termenele prevăzute la articolul 14o alineatul (2).

În cazul în care autoritatea vamală consultată nu răspunde în termen de 60 de zile lucrătoare, autoritatea consultantă poate considera, sub responsabilitatea autorității consultate, că respectivele criterii care au făcut obiectul consultării sunt respectate. Acest termen poate fi prelungit în cazul în care solicitantul procedează la ajustări pentru a răspunde acestor criterii și informează cu privire la aceasta autoritatea consultată și autoritatea consultantă.

(2) În cazul în care, ca urmare a examinării menționate la articolul 14n, autoritatea vamală consultată stabilește că solicitantul nu corespunde unuia sau mai multor criterii prevăzute, ea transmite rezultatele acestei examinări, documentate corespunzător, autorității vamale emitente, care respinge cererea. Se aplică dispozițiile articolului 14o alineatele (4), (5) și (6).

Articolul 14n

(1) Autoritatea vamală emitentă examinează dacă sunt respectate condițiile și criteriile pentru eliberarea certificatului AEO, enunțate la articolele 14g – 14k. Respectarea criteriilor prevăzute la articolul 14k este examinată pentru toate spațiile în care solicitantul își exercită activitățile vamale. Această examinare și rezultatele sale sunt documentate de autoritatea vamală.

În cazul în care numărul spațiilor este important și când termenul de eliberare a certificatului nu permite examinarea fiecăruia dintre ele, dar când autoritatea vamală este sigură că solicitantul aplică în toate spațiile sale standardele de securitate utilizate în mod obișnuit, aceasta poate decide să nu examineze decât o parte reprezentativă a spațiilor respective.

(2) Autoritatea vamală emitentă poate accepta concluziile formulate de către un expert în domeniile menționate la articolele 14i, 14j și 14k în ceea ce privește respectarea condițiilor și a criteriilor stabilite la articolele menționate anterior. Acest expert nu poate avea legătură cu solicitantul.

Articolul 14o

(1) Autoritatea vamală emitentă eliberează certificatul AEO, stabilit în conformitate cu modelul din anexa 1d.

(2) Certificatul AEO este eliberat în termen de 90 de zile calendaristice de la data primirii cererii, în conformitate cu articolul 14c. În cazul în care autoritatea vamală nu este în măsură să respecte acest termen, acesta poate fi prelungit cu 30 de zile calendaristice. În acest caz, autoritatea vamală informează solicitantul cu privire la motivele acestei prelungiri înaintea expirării termenului de 90 de zile calendaristice.

(3) Perioada menționată la alineatul (2) prima teză poate fi de asemenea prelungită în cazul în care, pe parcursul examinării criteriilor, solicitantul procedează la ajustări pentru a îndeplini criteriile menționate anterior și informează autoritatea competentă cu privire la aceasta.

(4) În cazul în care rezultatele examinării efectuate în conformitate cu articolele 14l, 14m și 14n riscă să ducă la respingerea cererii, autoritatea vamală emitentă le comunică solicitantului și îi acordă posibilitatea de a reacționa în termen de 30 de zile calendaristice înainte ca cererea să fie efectiv respinsă. Termenul menționat la alineatul (2) prima teză se suspendă în consecință.

(5) Respingerea unei cereri nu duce la revocarea automată a autorizațiilor existente, eliberate în temeiul legislației vamale.

(6) În cazul respingerii unei cereri, autoritatea vamală informează solicitantul cu privire la motivele care au determinat această decizie. Decizia de respingere se notifică solicitantului în termenele prevăzute la alineatele (2), (3) și (4),

Articolul 14p

Autoritatea vamală emitentă informează autoritățile vamale din celelalte state membre, în termen de cinci zile lucrătoare și cu ajutorul sistemului de comunicare menționat la articolul 14x, că a fost eliberat un certificat AEO. Respingerea cererii se notifică în același termen.







CAPITOLUL 2

Efectele juridice ale certificatelor AEO







Secțiunea 1

Dispoziții generale

Articolul 14q

(1) Certificatul AEO produce efecte din a zecea zi lucrătoare de la data eliberării sale.

(2) Certificatul AEO este recunoscut în toate statele membre.

(3) Durata de valabilitate a certificatului AEO nu este limitată.

(4) Autoritățile vamale controlează în permanență respectarea, de către operatorul economic autorizat, a condițiilor și criteriilor care îi sunt aplicabile.

(5) Autoritatea vamală emitentă procedează la o reexaminare a criteriilor și condițiilor în următoarele cazuri:

(a) modificări importante ale legislației comunitare relevante;

(b) existența unor elemente care permit în mod rezonabil să se considere că operatorul economic autorizat nu mai îndeplinește condițiile aplicabile.

În cazul în care un certificat AEO a fost eliberat unui solicitant stabilit de mai puțin de trei ani, se asigură un control riguros în cursul primului an ulterior eliberării.

Se aplică articolul 14n alineatul (2).

Concluziile reexaminării sunt puse la dispoziția autorităților vamale din toate statele membre prin sistemul de comunicare menționat la articolul 14x.







Secțiunea 2

Suspendarea statutului de operator economic autorizat

Articolul 14r

(1) Autoritatea vamală emitentă suspendă statutul de operator economic autorizat în următoarele cazuri:

(a) în cazul în care nerespectarea condițiilor sau a criteriilor de eliberare a certificatului AEO a fost constatată;

(b) în cazul în care autoritățile vamale au motive suficiente să considere că operatorul economic autorizat a comis un act pasibil de urmărire penală și legat de o încălcare a legislației vamale.

Cu toate acestea, în cazul menționat la primul paragraf litera (b), autoritatea vamală poate decide să nu suspende statutul de operatorul economic autorizat în cazul în care consideră că o infracțiune are o importanță neglijabilă având în vedere numărul sau volumul operațiunilor vamale și nu suscită nicio îndoială în ceea ce privește buna credință a operatorului economic autorizat.

Înainte de a lua o decizie, autoritățile vamale comunică concluziile lor operatorului economic respectiv. Acesta este autorizat să își reglementeze situația și/sau să-și exprime punctul de vedere în termen de 30 de zile calendaristice de la data comunicării.

Cu toate aceasta, suspendarea produce efecte imediat ce natura sau nivelul amenințării cu privire la securitatea și siguranța cetățenilor, la sănătatea publică sau mediul înconjurător cere acest lucru. Autoritatea vamală care procedează la suspendare informează de îndată autoritățile vamale din celelalte state membre, prin sistemul de comunicare menționat la articolul 14x, pentru ca acestea să poată lua deciziile necesare.

(2) În cazul în care titularul certificatului AEO nu reglementează situația menționată la alineatul (1) primul paragraf litera (a) în termenul de 30 de zile calendaristice, menționat la alineatul (1) paragraful al treilea, autoritatea vamală competentă informează operatorul economic în cauză de faptul că statutul său de operator economic autorizat se suspendă pe o perioadă de 30 de zile calendaristice, pentru ca acesta să poată lua măsurile necesare pentru reglementarea situației sale. Autoritățile vamale din celelalte state membre sunt, de asemenea, informate cu privire la aceasta, prin sistemul de comunicare menționat la articolul 14x.

(3) În cazul în care titularul certificatului AEO a comis un act menționat la alineatul (1) primul paragraf litera (b), autoritatea vamală emitentă suspendă statutul de operator economic autorizat pe toată durata procedurii judiciare. Ea informează titularul certificatului cu privire la aceasta. Autoritățile vamale din celelalte state membre sunt, de asemenea, informate cu privire la aceasta, prin sistemul de comunicare menționat la articolul 14x.

(4) În cazul în care operatorul economic respectiv nu a fost în măsură să-și reglementeze situația în 30 de zile calendaristice, dar poate furniza dovezi că pot fi respectate condițiile în cazul în care termenul de suspendare este prelungit, autoritatea vamală emitentă suspendă statutul de operator economic autorizat pentru încă 30 de zile calendaristice.

Articolul 14s

(1) Suspendarea nu aduce atingere procedurilor vamale începute înainte de data suspendării și care nu sunt încă încheiate.

(2) Suspendarea nu are efecte automate asupra autorizațiilor acordate fără trimitere la certificatul AEO, cu condiția ca motivele suspendării să nu privească, de asemenea, autorizațiile menționate anterior.

(3) Suspendarea nu are efecte automate asupra autorizațiilor de utilizare a simplificărilor vamale acordate pe baza certificatului AEO și ale căror condiții sunt îndeplinite în continuare.

(4) În cazul unui certificat AEO menționat la articolul 14a alineatul (1) litera (c), atunci când condițiile prevăzute la articolul 14k sunt singurele pe care operatorul economic în cauză nu le îndeplinește, statutul de operator economic autorizat este parțial suspendat și un nou certificat AEO, astfel cum este menționat la articolul 14a alineatul (1) litera (a), poate fi eliberat la cererea operatorului menționat anterior.

Articolul 14t

(1) Atunci când operatorul economic a luat, la cererea autorităților vamale, măsurile necesare pentru a se conforma condițiilor și criteriilor pe care trebuie să le respecte orice operator economic autorizat, autoritatea vamală emitentă anulează suspendarea și informează operatorul economic în cauză cu privire la aceasta, precum și autoritățile vamale din celelalte state membre. Suspendarea poate fi anulată înainte de expirarea termenului prevăzut la articolul 14r alineatul (2) sau alineatul (4).

În situația menționată la articolul 14s alineatul (4), autoritatea vamală care a procedat la suspendare, restabilește certificatul suspendat. Aceasta revocă ulterior certificatul AEO menționat la articolul 14a alineatul (1) litera (a).

(2) În cazul în care operatorul economic în cauză nu ia măsurile necesare în cursul perioadei de suspendare, prevăzută la articolul 14r alineatul (2) sau alineatul (4), autoritatea vamală emitentă revocă certificatul AEO și informează imediat autoritățile vamale din celelalte state membre cu privire la aceasta, prin sistemul de comunicare menționat la articolul 14x.

În situația menționată la articolul 14s alineatul (4), certificatul inițial este revocat în consecință și doar noul certificat, astfel cum este prevăzut la articolul 14a alineatul (1) litera (a), este valabil.

Articolul 14u

(1) În cazul în care un operator economic autorizat se află temporar în incapacitatea de a respecta unul din criteriile stabilite la articolul 14a, acesta poate cere suspendarea statutului său de operator economic autorizat. În acest caz, el informează autoritatea vamală emitentă cu privire la aceasta, precizând data la care va putea îndeplini din nou criteriile. El comunică, de asemenea, autorității vamale emitente toate măsurile prevăzute, precum și calendarul de punere în aplicare a acestora.

Autoritatea vamală respectivă adresează această notificare autorităților vamale din celelalte state membre, prin sistemul de comunicare prevăzut la articolul 14x.

(2) În cazul în care operatorul economic autorizat nu-și reglementează situația în perioada indicată în notificarea sa, autoritatea vamală emitentă îi poate acorda un termen suplimentar rezonabil, cu condiția ca acesta să fi acționat cu bună-credință. Această prelungire se notifică autorităților vamale din celelalte state membre, prin sistemul de comunicare menționat la articolul 14x.

În toate celelalte cazuri, certificatul AEO este revocat, iar autoritatea vamală emitentă informează imediat autoritățile vamale din celelalte state membre cu privire la aceasta, prin sistemul de comunicare menționat la articolul 14x.

(3) În cazul în care măsurile necesare nu sunt luate în perioada de suspendare, se aplică articolul 14v.







Secțiunea 3

Revocarea certificatului AEO

Articolul 14v

(1) Autoritatea vamală emitentă revocă certificatul AEO în următoarele cazuri:

(a) în cazul în care operatorul economic autorizat nu ia măsurile menționate la articolul 14t alineatul (1);

(b) în cazul în care operatorul economic autorizat a comis o încălcare gravă a legislației vamale și atunci când au fost epuizate toate căile de atac;

(c) în cazul în care operatorul economic autorizat nu ia măsurile necesare în perioada de suspendare prevăzute la articolul 14u;

(d) atunci când operatorul economic autorizat cere acest lucru.

Cu toate acestea, în cazul menționat la litera (b), autoritatea vamală poate decide să nu revoce certificatul AEO atunci când consideră că încălcarea legislației are o importanță neglijabilă în ceea ce privește numărul sau volumul operațiunilor vamale și nu creează nicio îndoială în ceea ce privește buna credință a respectivului operator economic autorizat.

(2) Revocarea certificatelor produce efecte din ziua următoare datei notificării.

În cazul unui certificat AEO, astfel cum este menționat la articolul 14a alineatul (1) litera (c), În cazul în care condițiile prevăzute la articolul 14k sunt singurele pe care operatorul economic în cauză nu le îndeplinește, certificatul este revocat de către autoritatea vamală emitentă și se eliberează un nou certificat AEO, astfel cum se prevede la articolul 14a alineatul (1) litera (a).

(3) Autoritatea vamală emitentă informează imediat autoritățile vamale din celelalte state membre cu privire la revocarea unui certificat AEO, prin sistemul de comunicare menționat la articolul 14x.

(4) Operatorul economic în cauză nu este autorizat să prezinte o nouă cerere de certificat AEO în termen de trei ani de la data retragerii, cu excepția cazurilor de revocare menționate la alineatul (1) literele (c) și (d).







CAPITOLUL 3

Schimbul de informații

Articolul 14w

(1) Operatorul economic autorizat informează autoritatea vamală emitentă cu privire la orice eveniment survenit după eliberarea certificatului și este în măsură să aibă o influență asupra menținerii sau asupra conținutului acestuia din urmă.

(2) Toate informațiile utile de care dispune autoritatea vamală emitentă sunt comunicate autorităților vamale din celelalte state membre în care operatorul economic autorizat își exercită activitățile vamale.

(3) În cazul în care o autoritate vamală revocă o autorizație specifică acordată unui operator economic autorizat, pe baza certificatului său AEO, pentru utilizarea unei anumite simplificări vamale stabilite, astfel cum se prevede la articolele 260, 263, 269, 272, 276, 277, 282, 283, 313a, 313b, 324a, 324e, 372, 454a și 912g, ea informează cu privire la aceasta autoritatea vamală care a eliberat certificatul AEO.

Articolul 14x

(1) Un sistem electronic de informare și de comunicare, definit de comun acord de Comisie și autoritățile vamale, se utilizează în scopul comunicării și schimbului de informații între aceste autorități, precum și pentru transmiterea de informații Comisiei și operatorilor economici.

(2) Comisia și autoritățile vamale stochează și au acces, prin intermediul sistemului menționat la alineatul (1), la următoarele informații:

(a) datele, transmise prin mijloace electronice, care sunt incluse în cereri;

(b) certificatele AEO și, dacă este cazul, modificarea acestora, revocarea acestora sau suspendarea statutului de operator economic autorizat;

(c) orice altă informație utilă.

(3) Autoritatea vamală emitentă notifică eliberarea, modificarea, revocarea unui certificat AEO sau suspendarea statutului de operator economic autorizat birourilor de analiză a riscurilor din statul membru de care depinde autoritatea respectivă. De asemenea, aceasta informează toate autoritățile emitente din toate celelalte state membre.

(4) Comisia poate pune lista operatorilor economici autorizați la dispoziția publicului, pe internet, cu acordul prealabil al operatorilor menționați anterior. Această listă se actualizează.

▼M18 —————

▼B







TITLUL IV

ORIGINEA MĂRFURILOR







CAPITOLUL 1

Originea nepreferențială







Secțiunea 1

Prelucrări sau transformări care conferă originea

Articolul 35

Prezentul capitol prevede, pe de o parte, pentru textilele și articolele textile cuprinse în secțiunea XI a Nomenclaturii Combinate și, pe de altă parte, pentru alte produse decât textilele și articole textile, prelucrările sau transformările care se consideră a corespunde criteriilor prevăzute la articolul 24 din cod și care conferă produselor menționate originea țării în care s-au efectuat.

Prin „țară” se înțelege, după caz, o țară terță sau Comunitatea.







Subsecțiunea 1

Textile și articole textile cuprinse în secțiunea XI a Nomenclaturii Combinate

Articolul 36

În cazul textilelor și articolelor textile care se încadrează în secțiunea XI a Nomenclaturii Combinate, potrivit dispozițiilor articolului 37, se consideră transformare completă prelucrarea sau transformarea ce conferă originea în temeiul articolului 24 din cod.

Articolul 37

Operațiunile de prelucrare sau transformare în urma cărora produsele obținute se încadrează într-una dintre pozițiile tarifare ale Nomenclaturii Combinate, diferită de cele aferente diferitelor materiale neoriginare, se consideră transformare completă.

Cu toate acestea, pentru produsele enumerate în anexa 10, se consideră complete numai transformările specifice prevăzute în coloana 3 din respectiva anexă în legătură cu fiecare produs obținut, indiferent dacă ele presupun o schimbare a încadrării tarifare.

Metoda de aplicare a regulilor din anexa 10 este descrisă în notele introductive din anexa 9.

Articolul 38

În aplicarea articolului precedent, următoarele prelucrări sau transformări sunt întotdeauna considerate insuficiente pentru a conferi caracterul originar, indiferent dacă se schimbă sau nu poziția tarifară:

(a) manipulările destinate să asigure păstrarea în aceeași stare a produselor pe durata transportului și depozitării (ventilație, întindere, uscare, eliminare a părților deteriorate și alte operațiuni similare);

(b) operațiuni simple constând în înlăturarea prafului, cernere, triere, clasificarea, asortarea (inclusiv alcătuirea de seturi de produse), spălarea, debitarea;

(i) schimbări de ambalaje și separări sau unificări de transporturi de mărfuri; (ii) simpla punere în saci, lăzi, cutii, fixarea pe planșete și alte operațiuni simple de ambalare; (c)

(d) aplicarea de însemne, etichete sau alte semne distinctive pe produse sau pe ambalajele acestora;

(e) simpla asamblare a părților în vederea constituirii unui produs complet;

(f) o combinație de două sau mai multe operațiuni prevăzute la literele (a)-(e).







Subsecțiunea 2

Alte produse decât textile sau articole textile, care se încadrează la secțiunea XI din Nomenclatura Combinată

Articolul 39

În cazul produselor obținute care sunt enumerate în anexa 11, sunt considerate ca operațiuni de prelucrare sau transformare, care conferă originea, în temeiul articolului 24 din cod, prelucrările sau transformările enumerate în coloana 3 din anexă.

Metoda de aplicare a regulilor din anexa 11 este descrisă în notele introductive din anexa 9.







Subsecțiunea 3

Dispoziții comune pentru toate produsele

Articolul 40

În cazul în care listele din anexele 10 și 11 prevăd că originea este dobândită dacă valoarea materialelor fără origine folosite nu depășește un anume procent din prețul franco fabrică al produselor obținute, acest procent se calculează după cum urmează:

— termenul „valoare” reprezintă valoarea în vamă la data importului materialelor neoriginare sau, dacă aceasta nu se cunoaște și nu se poate stabili, primul preț verificabil plătit pentru aceste materiale în țara de transformare;

— expresia „preț franco fabrică” reprezintă prețul de fabrică al produsului obținut din care s-au dedus toate taxele interne care sunt, sau pot fi, restituite când respectivul produs se exportă;

— sintagma „valoarea dobândită ca rezultat al operațiunilor de asamblare” reprezintă creșterea în valoare care rezultă din operațiunile de asamblarea propriu-zise, inclusiv orice operațiune de finisare și de control, și, eventual, din incorporarea oricăror piese originare din țara în care au fost efectuate aceste operațiuni, inclusiv profitul și costurile generale suportate în țara respectivă ca urmare a operațiunilor menționate anterior.







Secțiunea 2

Aplicarea dispozițiilor privind piesele de schimb

Articolul 41

▼M1

(1) Accesoriile, piesele de schimb sau sculele livrate o dată cu orice echipament, mașină, aparat sau vehicul și care fac parte din echipamentul standard se consideră că au aceeași proveniență cu acel (acea) echipament, mașină, aparat sau vehicul.

▼B

►M1 (2) ◄ Piesele de schimb esențiale destinate echipamentelor, mașinilor, aparatelor sau vehiculelor puse în liberă circulație sau exportate anterior se consideră ca având aceeași origine ca și echipamentele, mașinile, aparatele sau vehiculele respective, cu condiția respectării condițiilor prevăzute în prezenta secțiune.

Articolul 42

Prezumția de origine menționată la articolul precedent se acceptă numai:

— dacă aceasta este necesară pentru importul în țara de destinație;

— în cazul în care utilizarea respectivelor piese de schimb esențiale în echipamente, mașini, aparate sau vehicule în faza de producție a acestora nu ar fi împiedicat conferirea originii comunitare sau a originii țării de producție echipamentelor, mașinilor, aparatelor sau vehiculelor.

Articolul 43

În sensul articolului 41, termenii și expresiile de mai jos au următorul înțeles:

(a) „echipament, mașină, aparat sau vehicul”: mărfurile enumerate în secțiunile XVI, XVII și XVIII ale Nomenclaturii Combinate;

(b) „piese de schimb esențiale”: piese care sunt: — componente în absența cărora nu se poate asigura funcționarea corectă a produselor menționate la litera (a) și puse în liberă circulație sau exportate anterior; — caracteristice acestor mărfuri și — destinate pentru întreținerea curentă și înlocuirea unor piese de același tip care s-au deteriorat sau au devenit inutilizabile.

Articolul 44

În cazul în care se prezintă o cerere autorităților competente sau instituțiilor abilitate ale statelor membre în vederea obținerii unui certificat de origine pentru piese de schimb esențiale în sensul articolului 41, certificatul și cererea referitoare la acesta trebuie să includă în caseta 6 (Numărul de ordine - Mărci și numere - Numărul și natura coletelor - Descrierea mărfurilor) o declarație a persoanei interesate din care să rezulte că respectivele mărfuri sunt destinate întreținerii curente a unui echipament, a unei mașini, a unui aparat sau vehicul exportat anterior, împreună cu descrierea exactă a echipamentului, mașinii, aparatului sau vehiculului respectiv.

În măsura în care este posibil, persoana interesată precizează, de asemenea, datele înscrise pe certificatul de origine (autoritatea emitentă, numărul și data eliberării certificatului) sub acoperirea căruia s-a exportat echipamentul, mașina, aparatul sau vehiculul pentru a cărui întreținere sunt destinate piesele.

Articolul 45

În cazul în care originea pieselor de schimb esențiale menționate la articolul 41 trebuie dovedită în vederea punerii lor în liberă circulație în cadrul Comunității prin prezentarea unui certificat de origine, acest certificat trebuie să includă datele prevăzute la articolul 44.

Articolul 46

Pentru a asigura aplicarea regulilor prevăzute în prezenta secțiune, autoritățile competente ale statelor membre pot solicita dovezi suplimentare, îndeosebi:

— prezentarea facturii sau a unei copii a facturii aferente echipamentului, mașinii, aparatului sau vehiculului pus în liberă circulație sau exportat anterior;

— contractul sau o copie a contractului sau orice alt document care să dovedească faptul că livrarea se efectuează în cadrul serviciului normal de întreținere.







Secțiunea 3

Aplicarea dispozițiilor privind certificatele de origine







Subsecțiunea 1

Dispoziții privind certificatele de origine universale

Articolul 47

Atunci când originea unei mărfi este sau trebuie dovedită la import prin prezentarea unui certificat de origine, acest certificat trebuie să îndeplinească următoarele condiții:

(a) să fie întocmit de o autoritate sau organism abilitat în acest scop de către țara emitentă;

(b) să conțină toate datele necesare pentru identificarea produsului la care se referă, în special: — numărul de colete, natura lor, mărcile și numerele coletelor; — tipul de marfă; — greutatea brută și netă a mărfii; aceste date putând fi totuși înlocuite cu alte date, cum ar fi numărul sau volumul, atunci când marfa este supusă unor modificări considerabile de greutate pe durata transportului sau când greutatea sa nu poate fi apreciată sau când identificarea se realizează în mod normal prin alte caracteristici de acest fel; — numele expeditorului;

(c) să certifice fără nici un dubiu că marfa respectivă este originară dintr-o anumită țară.

Articolul 48

(1) Certificatele de origine eliberate de autoritățile competente sau organismele abilitate ale statelor membre trebuie să respecte condițiile stabilite la articolul 47 literele (a) și (b).

(2) Certificatele și cererile aferente se întocmesc pe formulare care corespund modelelor din anexa 12.

(3) Aceste de certificate de origine atestă că mărfurile sunt originare din Comunitate.

Cu toate acestea, atunci când necesitățile de export impun, certificatele pot atesta că mărfurile sunt originare dintr-un anumit stat membru.

În orice situație, simpla certificare a originii comunitare este admisă atunci când condițiile prevăzute la articolul 24 din cod sunt îndeplinite numai ca urmare a unui cumul de operațiuni efectuate în mai multe state membre.

Articolul 49

Certificatele de origine se eliberează pe baza cererii scrise a persoanei interesate.

Dacă circumstanțele justifică acest lucru, în special în cazul în care solicitantul desfășoară permanent operațiuni de export, statele membre pot renunța să solicite depunerea unei cereri pentru fiecare operațiune de export, cu condiția respectării dispozițiilor în materie de origine.

În cazurile justificate de cerințele comerciale, se pot elibera una sau mai multe copii suplimentare ale certificatului de origine.

Aceste copii se întocmesc în conformitate cu modelul din anexa 12.

Articolul 50

(1) Formatul certificatului este 210 × 297 mm, se acceptă o toleranță în lungime de la maximum 5 mm în minus până la 8 mm în plus. Hârtia folosită este de culoare albă fără pastă mecanică, finisată pentru scris și cântărind cel puțin 64 g/m2 sau între 25 și 30 g/m2 când se folosește hârtie pentru poștă aeriană. Fața originalului are imprimat un fond ghioșat, de culoare sepia, astfel încât să evidențieze orice falsificare prin mijloace mecanice sau chimice.

(2) Formularul de cerere se tipărește în limba oficială sau în una ori mai multe dintre limbile oficiale ale statului membru exportator; formularul certificatului de origine se tipărește în una sau mai multe limbi oficiale ale Comunității sau, în funcție de uzanțele și cerințele comerciale, în orice altă limbă.

(3) Statele membre își rezervă dreptul de a tipări formularele certificatelor de origine sau pot încredința tipărirea lor unor imprimerii aprobate de acestea. În acest din urmă caz, fiecare certificat trebuie să facă trimitere la această aprobare. Fiecare certificat de origine trebuie să aibă inscripționate numele și adresa imprimeriei sau un semn prin care aceasta să poată fi identificată. Aceasta are,de asemenea, un număr de serie tipărit sau ștampilat, cu ajutorul căruia să poată fi identificată.

Articolul 51

Formularele de cerere și certificatele de origine se completează la mașina de scris sau de mână cu litere de tipar, în mod identic, în una din limbile oficiale ale Comunității sau, în funcție de uzanțele și cerințele comerciale, în orice altă limbă.

Articolul 52

Fiecare certificat de origine menționat la articolul 48 are un număr de serie prin care să poată fi identificat. Cererea pentru certificat și toate exemplarele certificatului trebuie să aibă același număr.

Autoritățile competente sau organismele abilitate ale statelor membre pot numerota aceste documente în ordinea eliberării lor.

Articolul 53

Autoritățile competente ale statelor membre decid ce date suplimentare, dacă este cazul, să se înscrie în cerere. Aceste date suplimentare trebuie să se limiteze la strictul necesar.

Fiecare stat membru informează Comisia în legătură cu dispozițiile pe care le adoptă în conformitate cu alineatul precedent. Comisia comunică de îndată aceste informații celorlalte state membre.

Articolul 54

Autoritățile competente sau organismele abilitate ale statelor membre care au eliberat certificate de origine trebuie să păstreze cererile timp de minimum doi ani.

Cu toate acestea, cererile pot fi păstrate și sub formă de copii, cu condiția ca ele să aibă aceeași valoare probantă în conformitate cu legislația statului membru respectiv.







Subsecțiunea 2

Dispoziții specifice referitoare la certificate de origine pentru anumite produse agricole care beneficiază de regimuri speciale de import

Articolul 55

Articolele 56-65 definesc condițiile în care sunt utilizate certificatelor de origine referitoare la produse agricole originare din țări terțe pentru care s-au instituit regimuri speciale de import nepreferențiale, în măsura în care aceste regimuri se referă la dispozițiile următoare.







(a)

Certificate de origine

Articolul 56

(1) Certificatele de origine aferente produselor agricole originare din țări terțe pentru care se instituie regimuri speciale de import nepreferențiale se întocmesc pe formulare în conformitate cu modelul din anexa 13.

(2) Astfel de certificate se eliberează de către autoritățile guvernamentale competente ale țărilor terțe interesate denumite în continuare „autorități emitente”, dacă produsele la care se referă certificatele se consideră ca originare din aceste țări în sensul dispozițiilor în vigoare în cadrul Comunității.

(3) Aceste certificate trebuie, de asemenea, să certifice toate informațiile necesare prevăzute în legislația comunitară privind regimurile speciale de import menționate la articolul 55.

(4) Fără a aduce atingere dispozițiilor specifice privind regimurile speciale de import menționate la articolul 55, termenul de valabilitate al certificatelor de origine este de 10 luni de la data eliberării lor de către autoritățile emitente.

Articolul 57

(1) Certificatele de origine întocmite în conformitate cu dispozițiile prezentei subsecțiuni constau dintr-un singur exemplar identificat prin mențiunea „original” înscrisă lângă titlul documentului.

Dacă sunt necesare exemplare suplimentare, acestea poartă mențiunea „copie” înscrisă lângă titlul documentului.

(2) Autoritățile competente din cadrul Comunității acceptă ca valabil numai originalul certificatului de origine.

Articolul 58

(1) Formatul certificatul de origine este 210 × 297 mm; se admite o toleranță de la maximum 5 mm în minus la 8 mm în plus în ceea ce privește lungimea. Hârtia trebuie să fie albă, fără pastă mecanică și să cântărească cel puțin 40 g/m2.. Fața originalului are imprimat un fond ghioșat, de culoare galbenă, care să evidențieze orice falsificare prin mijloace mecanice sau chimice.

(2) Formularele certificatului se tipăresc și se completează în una din limbile oficiale ale Comunității.

Articolul 59

(1) Formularele certificatului se completează la mașina de scris cu caractere de tipar sau cu ajutorul unui sistem mecanografic sau printr-un procedeu similar.

(2) Certificatul nu trebuie să conțină ștersături sau suprascriere. Orice modificare se face prin tăierea mențiunilor eronate și prin adăugarea, după caz, a datelor corecte. Aceste modificări trebuie aprobate de către persoana care le-a făcut și vizate de autoritățile emitente.

Articolul 60

(1) Certificatele de origine eliberate în conformitate cu articolele 56-59 trebuie să conțină în caseta 5 datele suplimentare ce pot fi cerute, după caz, pentru aplicarea regimurilor speciale de import aferente în conformitate cu dispozițiile articolului 56 alineatul (3).

(2) Spațiile nefolosite din casetele 5, 6 și 7 se barează cu un X astfel încât să nu se poată face adăugiri ulterioare.

Articolul 61

Fiecare certificat de origine trebuie să aibă un număr de serie, tipărit sau netipărit, care să-l individualizeze și trebuie să prezinte ștampila autorității emitente, precum și semnătura persoanei sau persoanelor abilitate.

Certificatul se eliberează atunci când se exportă produsele la care se referă și autoritățile emitente păstrează o copie a fiecărui certificat eliberat.

Articolul 62

În mod excepțional, certificatele de origine menționate mai sus pot fi eliberate după exportul produselor la care se referă, în cazul în care nu au fost eliberate la data exportului ca urmare a unor erori involuntare, omisiuni sau circumstanțe speciale.

Autoritățile emitente nu pot elibera retroactiv certificatul de origine prevăzut la articolele 56-61 decât după ce se asigură că datele de identificare din cererea exportatorului corespund cu cele din dosarul corespunzător.

Certificatele eliberate retroactiv poartă următoarea mențiune:

— expedido a posteriori,

— udstedt efterfølgende,

— Nachträglich ausgestellt,

— Εκδοθέν εκ των υστέρων,

— Issued retrospectively,

— Délivré a posteriori,

— rilasciato a posteriori,

— afgegeven a posteriori,

— emitido a posteriori,

▼A1

— annettu jălkikăteen/utfărdat i efterhand,

— utfărdat i efterhand,

▼A2

— Vystaveno dodatečně,

— Välja antud tagasiulatuvfalt,

— Izsniegts retrospektīvi,

— Retrospektyvusis išdavimas,

— Kiadva visszamenőleges hatállyal,

— Maħruġ retrospettivament,

— Wystawione retrospektywnie,

— Izdano naknadno,

▼M26

— Vyhotovené dodatočne,

▼M30

— издаден впоследствие,

— eliberat ulterior.

▼B

în rubrica „Observații”.







(b)

Cooperarea administrativă

Articolul 63

(1) Atunci când regimurile speciale de import pentru anumite produse agricole prevăd folosirea certificatului de origine menționat la articolele 56-62, aplicarea regimurilor respective este condiționată de instituirea unei proceduri de cooperare administrativă, fără a aduce atingere unei eventuale derogări prevăzute în regimul special de import în cauză.

În acest sens, țările terțe interesate transmit Comisiei Comunităților Europene:

— numele și adresele autorităților emitente ale certificatelor de origine, precum și specimenele ștampilelor pe care le folosesc;

— numele și adresele autorităților guvernamentale către care trebuie trimise cererile de control a posteriori al certificatelor de origine prevăzute la articolul 64 de mai jos.

Comisia transmite toate informațiile de mai sus autorităților competente ale statelor membre.

(2) În cazul în care țările terțe interesate nu transmit Comisiei informațiile prevăzute la alineatul (1), autoritățile competente ale Comunității refuză dreptul de acces la regimurile speciale de import.

Articolul 64

(1) Controlul a posteriori al certificatelor de origine prevăzute la articolele 56-62 se face prin sondaj și ori de câte ori există îndoieli asupra autenticității sau exactității informațiilor pe care le conțin acestea.

În ceea ce privește originea, controlul se desfășoară la inițiativa autorităților vamale.

În scopul aplicării reglementărilor agricole, controlul se poate desfășura, când este cazul, de către alte autorități competente.

(2) Pentru aplicarea dispozițiilor alineatului (1), autoritățile competente din Comunitate returnează certificatul de origine sau o copie a acestuia autorității guvernamentale desemnate de către țara exportatoare, indicând, dacă este cazul, motivele de formă sau de fond care justifică ancheta. Dacă se prezintă o factură, originalul sau copia acesteia se anexează la certificatul de origine returnat. Autoritățile furnizează, de asemenea, toate informațiile obținute care sugerează că datele înscrise pe certificate sunt incorecte sau că certificatul nu este autentic.

În cazul în care aplicarea regimurilor speciale de import este suspendată până la obținerea rezultatelor controlului, autoritățile vamale din Comunitate acordă liberul de vamă produselor sub rezerva măsurilor asiguratorii pe care le consideră necesare.

Articolul 65

(1) Rezultatele controalelor a posteriori se comunică autorităților competente din cadrul Comunității în cel mai scurt termen posibil.

Rezultatele menționate trebuie să facă posibil să se stabilească dacă certificatele de origine returnate în condițiile prevăzute la articolul 64 se aplică mărfurilor efectiv exportate și dacă acestea din urmă pot efectiv să conducă la aplicarea respectivului regim special de import.

(2) Dacă nu se dă un răspuns la cererile de control a posteriori într-un termen limită de maximum 6 luni, autoritățile competente din cadrul Comunității refuză definitiv acordarea dreptului de a beneficia de regimuri speciale de import.

▼M18







CAPITOLUL 2

Originea preferențială

Articolul 66

În sensul prezentului capitol:

(a) „fabricare” reprezintă orice tip de prelucrare sau transformare, inclusiv asamblarea sau operațiunile specifice;

(b) „material” reprezintă orice ingredient, materie primă, componentă sau piesă etc., folosită la fabricarea produsului;

(c) „produs” reprezintă produsul care este fabricat, chiar dacă este destinat folosirii ulterioare într-o altă operațiune de fabricare;

(d) „mărfuri” reprezintă atât materiale, cât și produse;

(e) „valoarea în vamă” reprezintă valoarea determinată în conformitate cu Acordul din 1994 privind aplicarea articolului VII din Acordul General privind Tarifele și Comerțul (Acordul OMC privind evaluarea în vamă);

(f) „prețul franco fabrică” reprezintă, în listele din anexa 15, prețul plătit producătorului care a efectuat ultima prelucrare sau transformare a produsului, cu condiția ca prețul să includă valoarea tuturor materialelor folosite, minus toate taxele interne care sunt sau pot fi rambursate când produsul obținut este exportat;

(g) „valoarea materialelor” reprezintă în lista din anexa 15 valoarea în vamă la momentul importului materialelor neoriginare folosite sau, dacă aceasta nu este cunoscută sau nu poate fi apreciată, primul preț apreciat plătit pentru materiale în Comunitate sau în țara beneficiară în sensul articolului 67 alineatul (1) sau în republica beneficiară în sensul articolului 98 alineatul (1). În cazul în care valoarea materialelor originare folosite trebuie să fie stabilită, acest paragraf se aplică mutatis mutandis;

(h) „capitole” și „poziții” reprezintă capitolele și pozițiile (coduri de patru cifre) folosite în nomenclatura care formează Sistemul Armonizat;

(i) „încadrat” se referă la încadrarea unui produs sau material la o anumită poziție tarifară;

(j) „expediție” reprezintă produsele care sunt fie expediate simultan de la un exportator la un destinatar, fie acoperite de un singur document de transport referitor la transportul de la exportator la destinatar, sau, în absența unui astfel de document, de o singură factură.







Secțiunea 1

Sistemul generalizat de preferințe







Subsecțiunea 1

Definiția conceptului de produse originare

Articolul 67

(1) În sensul dispozițiilor referitoare la preferințele tarifare generalizate acordate de Comunitate unor produse care provin din țări în curs de dezvoltare (denumite în continuare „țări beneficiare”), următoarele se consideră produse originare într-o țară beneficiară:

(a) produse obținute integral în țara respectivă, în sensul articolului 68;

(b) produse obținute în țara respectivă, la fabricarea cărora se folosesc alte produse decât cele prevăzute la litera (a), cu condiția ca respectivele produse să sufere prelucrări sau transformări suficiente în sensul articolului 69.

(2) În sensul prezentei secțiuni, produsele originare din Comunitate, în sensul alineatului (3), care fac obiectul, într-o țară beneficiară, prelucrării sau transformării depășind-o pe cea descrisă la articolul 70, sunt considerate ca fiind originare din țara beneficiară respectivă.

(3) Alineatul (1) se aplică mutatis mutandis, în vederea stabilirii originii produselor obținute în Comunitate.

(4) Atâta timp cât Norvegia și Elveția acordă preferințe tarifare generalizate produselor provenind din țările beneficiare menționate la alineatul (1) și aplică o definiție a conceptului de origine corespunzătoare cu cea din prezenta secțiune, produsele provenite din Comunitate, Norvegia sau Elveția care sunt supuse într-o țară beneficiară transformării sau prelucrării depășind-o pe cea descrisă la articolul 70 se consideră ca fiind originare din țara beneficiară respectivă.

Dispozițiile primului paragraf se aplică doar produselor originare din Comunitate, Norvegia sau Elveția (conform regulilor de origine privind tarifele preferențiale respective) care sunt exportate direct în țara beneficiară.

Dispozițiile primului paragraf nu se aplică produselor care se încadrează în capitolele 1-24 ale Sistemului Armonizat.

Comisia publică în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene (seria C) data intrării în vigoare a dispozițiilor primului și celui de-al doilea paragraf.

(5) Dispozițiile alineatului (4) se aplică cu condiția ca Norvegia și Elveția să acorde, prin reciprocitate, același tratament produselor din Comunitate.

Articolul 68

(1) Următoarele produse se consideră ca fiind obținute integral într-o țară beneficiară sau în Comunitate:

(a) produse minerale extrase din solul sau de pe fundul mărilor țării respective;

(b) produse vegetale recoltate în țara respectivă;

(c) animale vii născute și crescute în țara respectivă;

(d) produse obținute de la animale vii crescute în țara respectivă;

(e) produse obținute din vânat și pescuit în țara respectivă;

(f) produse de pescuit maritim și alte produse obținute pe navele țării respective din mările aflate în afara apelor sale teritoriale;

(g) produse obșinute pe navele-uzină ale țării respective exclusiv din produsele prevăzute la litera (f);

(h) articole uzate colectate în țara respectivă și care pot fi utilizate numai pentru recuperarea materiilor prime;

(i) deșeuri și rebuturi provenind din operațiuni de fabricare desfășurate în țara respectivă;

(j) produse extrase din solul sau subsolul marin din afara apelor teritoriale, cu condiția ca țara respectivă să aibă dreptul exclusiv de exploatare;

(k) produse fabricate în țara respectivă exclusiv din produsele cuprinse la literele (a)-(j).

(2) Termenii „navele țării respective” și „navele-uzină ale țării respective” de la alineatul (1) literele (f) și (g) se aplică numai navelor și navelor-uzină:

— care sunt înmatriculate sau înregistrate în țara beneficiară sau într-un stat membru;

— care navighează sub pavilionul țării beneficiare sau al unui stat membru;

— care sunt deținute în proporție de cel puțin 50 % de către resortisanți ai țării beneficiare sau ai statelor membre sau de către o societate cu sediul principal în țara respectivă sau într-un stat membru, în care directorul sau directorii, președintele Consiliului de administrație sau al consiliului de supraveghere și majoritatea membrilor sunt resortisanți ai țării respective sau ai unui stat membru și la care, în cazul parteneriatelor sau firmelor cu răspundere limitată, cel puțin jumătate din capital aparține țării respective sau organelor de stat, sau resortisanților țării beneficiare, sau statelor membre respective;

— ai căror căpitani și ofițeri sunt resortisanți ai țării beneficiare sau ai statelor membre și

— al căror echipaj este constituit în proporție de cel puțin 75 % din resortisanți ai țării beneficiare sau ai statelor membre.

(3) Termenii „țară beneficiară” și „Comunitatea” desemnează și apele teritoriale ale țării respective sau ale statelor membre.

(4) Navele care navighează în largul mării, inclusiv navele-uzină pe care se prelucrează sau transformă peștele prins, se consideră parte a teritoriului țării beneficiare sau ale statului membru căruia le aparțin, cu condiția ca ele să îndeplinească condițiile prevăzute la alineatul (2).

Articolul 69

În sensul articolului 67, materialele care nu sunt obținute integral într-o țară beneficiară sau în Comunitate se consideră a fi prelucrate sau transformate suficient când sunt îndeplinite condițiile prevăzute în lista din anexa 15.

Aceste condiții indică, pentru toate produsele la care se referă această secțiune, prelucrarea sau transformarea care trebuie aplicate materialelor neoriginare folosite în procesul de fabricație și se aplică numai acestor materiale.

Dacă un produs care a dobândit statut originar ca urmare a îndeplinirii condițiilor precizate în listă este folosit la fabricarea unui alt produs, condițiile care se aplică produsului în care acesta este incorporat nu i se aplică acestuia și nu se iau în considerare materialele neoriginare care ar fi putut să fie utilizate la fabricarea sa.

Articolul 70

▼M22

(1) Fără a aduce atingere alineatului (2), următoarele prelucrări sau transformări se consideră insuficiente pentru acordarea caracterului de produs originar, fie că sunt sau nu îndeplinite condițiile din articolul 69:

(a) manipulările destinate să asigure conservarea produselor în aceeași stare în timpul transportului și stocării;

(b) distribuirea și colectarea coletelor;

(c) spălarea, curățarea; înlăturarea prafului, eliminarea oxidului, a uleiului, a vopselei sau a altor materiale de acoperire;

(d) călcarea sau presarea textilelor;

(e) operațiunile simple de vopsire și de lustruire;

(f) decorticarea, albirea totală sau parțială, netezirea, glasarea (pentru cereale și orez);

(g) operațiunile constând în adăugarea de coloranți în zahăr sau în formarea de bucăți de zahăr; măcinarea totală sau parțială a zahărului;

(h) curățarea de coajă, cotor, înlăturarea sâmburilor fructelor și legumelor;

(i) ascuțirea, simpla măcinare sau simpla tăiere;

(j) cernerea, strecurarea, sortarea, clasificarea, aranjarea pe clase, pe sortimente (inclusiv compunerea de seturi de mărfuri);

(k) simpla punere în sticle, cutii de metal, flacoane, saci, etuiuri, cutii, pe planșete, precum și orice altă operațiune simplă de ambalare;

(l) aplicarea sau imprimarea direct pe produse sau pe ambalajele lor a mărcilor, etichetelor, logourilor sau a altor semne distinctive similare;

(m) simplul amestec de produse, chiar din specii diferite, atunci când unul sau mai mulți compuși ai amestecului nu îndeplinesc condițiile stabilite în prezenta secțiune pentru a putea fi considerați originari dintr-o țară beneficiară sau din Comunitate;

(n) simpla grupare a părților în vederea constituirii unui produs complet sau demontarea produselor în părți;

(o) cumularea a două sau mai multe operațiuni prevăzute la literele (a)-(n);

(p) sacrificarea animalelor.

▼M18

(2) Toate operațiunile efectuate fie într-o țară beneficiară, fie în Comunitate asupra unui anumit produs sunt luate în considerare împreună atunci când se determină dacă prelucrarea sau transformarea suferită de respectivul produs trebuie considerată ca insuficientă în sensul alineatului (1).

Articolul 70a

(1) Unitatea de avut în vedere în aplicarea dispozițiilor prezentei secțiuni o reprezintă produsul respectiv, care este considerat unitatea de bază la determinarea încadrării folosind nomenclatura Sistemului Armonizat.

Rezultă că:

(a) atunci când un produs alcătuit dintr-un grup sau un ansamblu de articole este încadrat potrivit Sistemului Armonizat într-o singură poziție tarifară, întregul reprezintă unitatea de avut în vedere;

(b) atunci când o expediție constă dintr-un număr identic de produse încadrate la aceeași poziție tarifară din Sistemul Armonizat, fiecare produs trebuie luat în considerare separat în aplicarea dispozițiilor prezentei secțiuni.

(2) Atunci când, potrivit regulii generale 5 din Sistemul Armonizat, ambalajul este încadrat cu produsul pe care îl conține, acesta trebuie considerat ca făcând un tot cu produsul în scopul determinării originii.

Articolul 71

(1) Prin derogare de la dispozițiile articolului 69, materialele neoriginare pot fi folosite la fab