02018R0273 — RO — 13.06.2019 — 001.001

Acest document are doar scop informativ și nu produce efecte juridice. Instituțiile Uniunii nu își asumă răspunderea pentru conținutul său. Versiunile autentice ale actelor relevante, inclusiv preambulul acestora, sunt cele publicate în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și disponibile pe site-ul EUR-Lex. Aceste texte oficiale pot fi consultate accesând linkurile integrate în prezentul document.

Astfel cum a fost modificat prin:









▼B

REGULAMENTUL DELEGAT (UE) 2018/273 AL COMISIEI

din 11 decembrie 2017

de completare a Regulamentului (UE) nr. 1308/2013 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește sistemul de autorizații pentru plantările de viță-de-vie, registrul plantațiilor viticole, documentele însoțitoare și certificarea, registrul de intrări și de ieșiri, declarațiile obligatorii, notificările și publicarea informațiilor notificate, de completare a Regulamentului (UE) nr. 1306/2013 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește controalele și sancțiunile relevante, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 555/2008, (CE) nr. 606/2009 și (CE) nr. 607/2009 ale Comisiei și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 436/2009 al Comisiei și a Regulamentului delegat (UE) 2015/560 al Comisiei







CAPITOLUL I

DISPOZIȚII INTRODUCTIVE

Articolul 1

Obiect

Prezentul regulament prevede norme de completare a Regulamentelor (UE) nr. 1306/2013, respectiv (UE) nr. 1308/2013 în ceea ce privește:

(a) sistemul de autorizații pentru plantări de viță-de-vie;

(b) registrul plantațiilor viticole;

(c) documentele însoțitoare recunoscute, certificarea și normele pentru importurile de vin;

(d) registrul de intrări și de ieșiri;

(e) declarațiile obligatorii;

(f) controalele și banca analitică de date izotopice;

(g) autoritățile competente și asistența reciprocă pe care și-o acordă;

(h) sancțiunile;

(i) notificările și publicarea informațiilor notificate.

Articolul 2

Definiții

(1) În sensul prezentului regulament și al Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/274, se aplică următoarele definiții:

(a) „producător vitivinicol” înseamnă o persoană fizică sau juridică sau un grup de persoane fizice sau juridice, indiferent de statutul juridic acordat grupului și membrilor săi în temeiul dreptului național, a cărui (cărei) exploatație se află pe teritoriul Uniunii, astfel cum este definit la articolul 52 din Tratatul privind Uniunea Europeană coroborat cu articolul 355 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, și care deține o suprafață cultivată cu viță-de-vie, iar fie producția respectivei suprafețe este utilizată pentru producția comercială de produse vitivinicole, fie suprafața respectivă beneficiază de exceptările acordate pentru utilizarea în scopuri experimentale sau pentru plantări de viță-mamă pentru altoi menționate la articolul 3 alineatul (2) din prezentul regulament;

(b) „produse vitivinicole” înseamnă produsele enumerate în partea XII din anexa I la Regulamentul (UE) nr. 1308/2013, cu excepția oțetului de vin încadrat la codurile NC 2209 00 11 și 2209 00 19 ;

(c) „parcelă viticolă” înseamnă o parcelă agricolă, astfel cum este definită la articolul 67 alineatul (4) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, cultivată cu viță-de-vie care fie este destinată producției comerciale de produse vitivinicole, fie beneficiază de exceptările acordate pentru utilizarea în scopuri experimentale sau pentru plantări de viță-mamă pentru altoi menționate la articolul 3 alineatul (2) din prezentul regulament;

(d) „suprafață vitivinicolă abandonată” înseamnă o suprafață plantată cu viță-de-vie care, de mai mult cinci ani vitivinicoli, nu mai este cultivată în mod regulat în vederea obținerii unui produs comercializabil, fără a aduce atingere cazurilor specifice definite de statele membre, și a cărei defrișare nu îi mai dă dreptul producătorului să primească o autorizație de replantare în conformitate cu articolul 66 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013;

(e) „recoltator” înseamnă o persoană fizică sau juridică sau un grup de astfel de persoane, indiferent de statutul juridic acordat grupului și membrilor săi în temeiul dreptului național, care culege recolta de struguri de pe o suprafață plantată cu viță-de-vie pentru a comercializa respectivii struguri în scopul producției de produse vitivinicole de către terți, pentru a-i prelucra în produse vitivinicole în exploatația proprie sau pentru a-i da spre prelucrare, în numele său, în scopuri comerciale;

(f) „prelucrător” înseamnă o persoană fizică sau juridică sau un grup de astfel de persoane, indiferent de statutul juridic acordat grupului și membrilor săi în temeiul dreptului național, care efectuează sau în numele căruia (căreia) se efectuează prelucrarea vinurilor pentru a se obține vinuri, vinuri licoroase, vinuri spumante și petiante, vinuri spumoase și perlante, vinuri spumante de calitate sau vinuri spumante de calitate de tip aromat;

(g) „comerciant cu amănuntul” înseamnă o persoană fizică sau juridică sau un grup de astfel de persoane, indiferent de statutul juridic acordat grupului și membrilor săi în temeiul dreptului național, a cărui (cărei) activitate economică include vânzarea directă către consumator a vinului și a mustului în cantități mici, care se definesc de fiecare stat membru în parte în funcție de caracteristicile comerțului și ale distribuției, fiind excluse persoanele care utilizează crame echipate pentru depozitarea vinului în cantități mari sau instalații de îmbuteliere vinului în cantități mari și persoanele care fac comerț ambulant cu vinuri transportate în vrac;

(h) „îmbuteliere” înseamnă ambalarea vinului ca produs finit în scopuri comerciale în recipiente cu o capacitate maximă de 60 de litri;

(i) „îmbuteliator” înseamnă o persoană fizică sau juridică sau un grup de astfel de persoane, indiferent de statutul juridic acordat grupului și membrilor săi în temeiul dreptului național, care desfășoară activitatea de îmbuteliere a vinului sau care dă vinul spre îmbuteliere în numele său;

(j) „comerciant” înseamnă o altă persoană fizică sau juridică sau un alt grup de astfel de persoane, indiferent de statutul juridic acordat grupului și membrilor săi în temeiul dreptului național, decât consumatorii privați sau comercianții cu amănuntul, care deține stocuri de produse vitivinicole în scopuri comerciale sau care este implicat(ă) în comerțul cu astfel de produse și, eventual, le îmbuteliază, fiind excluse distileriile;

(k) „an vitivinicol” înseamnă anul de comercializare pentru sectorul vitivinicol menționat la articolul 6 litera (d) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013.

(2) În sensul capitolelor IV-VIII din prezentul regulament, cu excepția articolului 47, și al capitolelor IV-VII din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/274, „producător” înseamnă o persoană fizică sau juridică sau un grup de astfel de persoane, indiferent de statutul juridic acordat grupului și membrilor săi în temeiul dreptului național, care prelucrează cu mijloace proprii strugurii proaspeți, musturile sau vinul nou aflat încă în fermentație în vin sau în must în scopuri comerciale sau care le dă spre prelucrare în numele său.

(3) În sensul articolului 10 alineatul (1), „mic producător” înseamnă un producător care produce în medie mai puțin de 1 000 hl de vin pe an vitivinicol, pe baza producției anuale medii a ultimilor trei ani vitivinicoli consecutivi.

Statele membre pot decide să nu includă în definiția „micului producător” producătorii care cumpără struguri proaspeți, musturi sau vin nou aflat încă în fermentație în vederea prelucrării acestora în vin.







CAPITOLUL II

SISTEMUL DE AUTORIZAȚII PENTRU PLANTĂRI DE VIȚĂ-DE-VIE

Articolul 3

Suprafețele exceptate de la sistemul de autorizații pentru plantările de viță-de-vie

(1) Sistemul de autorizații pentru plantările de viță-de-vie prevăzut în partea II titlul I capitolul III din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 nu se aplică plantării sau replantării suprafețelor menționate la articolul 62 alineatul (4) din regulamentul respectiv care îndeplinesc condițiile pertinente prevăzute la alineatele (2), (3) și (4) din prezentul articol.

(2) Plantarea sau replantarea suprafețelor destinate unor scopuri experimentale sau plantărilor de viță-mamă pentru altoi face obiectul unei notificări prealabile transmise autorităților competente. Notificarea trebuie să includă toate informațiile relevante privitoare la suprafețele respective și la perioada în care va avea loc experimentul sau la perioada în care vor fi în producție plantările de viță-mamă pentru altoi. Prelungirea perioadelor respective trebuie, de asemenea, notificată autorităților competente.

În cazul în care se consideră că nu există niciun fel de riscuri de perturbare a pieței, statele membre pot decide că, în cursul perioadelor menționate la primul paragraf, se pot comercializa strugurii produși pe suprafețele în cauză, precum și produsele vitivinicole obținute din strugurii respectivi. La sfârșitul acestor perioade, producătorul trebuie:

(a) să obțină o autorizație în conformitate cu articolul 64 sau 68 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 pentru suprafața în cauză, astfel încât strugurii produși pe această suprafață și produsele vitivinicole obținute din strugurii respectivi să poată fi comercializate sau

(b) să defrișeze suprafața respectivă pe propria cheltuială, în conformitate cu articolul 71 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013.

Suprafețele destinate experimentelor sau plantărilor de viță-mamă pentru altoi plantate înainte de 1 ianuarie 2016 în urma acordării unor drepturi de plantare nouă continuă să respecte, după data menționată, toate condițiile definite pentru utilizarea unor astfel de drepturi până la sfârșitul perioadei de desfășurare a experimentului sau al perioadei în care are loc producția culturilor de viță-mamă pentru altoi pentru care au fost acordate drepturile. După expirarea acestor perioade, se aplică normele prevăzute la primul și la al doilea paragraf.

(3) Plantarea sau replantarea suprafețelor ale căror produse vitivinicole sau viticole sunt destinate în exclusivitate consumului în gospodăria producătorului vitivinicol face obiectul următoarelor condiții:

(a) suprafețele în cauză nu depășesc 0,1 ha;

(b) producătorul vitivinicol respectiv nu participă la producția comercială de vin sau la producția comercială a altor produse vitivinicole.

În sensul prezentului alineat, statele membre pot considera că anumite organizații fără activitate comercială sunt echivalente ale gospodăriei producătorului vitivinicol.

Statele membre pot decide ca plantările menționate la primul paragraf să facă obiectul unei notificări.

(4) Un producător care a pierdut o anumită suprafață plantată cu viță-de-vie ca urmare a unor măsuri de expropriere în interesul public, adoptate în temeiul dreptului național, are dreptul de a planta o nouă suprafață cu condiția ca această suprafață nou-plantată să nu depășească 105 %, în termeni de cultură pură, din suprafața pierdută. Suprafața nou-plantată se înregistrează în registrul plantațiilor viticole.

(5) Defrișarea suprafețelor care beneficiază de exceptarea menționată la alineatele (2) și (3) nu duce la obținerea unei autorizații de replantare în temeiul articolului 66 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013. O astfel de autorizație se acordă însă în cazul defrișării suprafețelor nou-plantate în temeiul exceptării menționate la alineatul (4).

Articolul 4

Criterii pentru acordarea de autorizații

(1) În cazul în care statele membre aplică criteriul de eligibilitate prevăzut la articolul 64 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013, se aplică normele prevăzute în secțiunea A din anexa I la prezentul regulament.

De asemenea, statele membre pot aplica criteriul obiectiv și nediscriminatoriu suplimentar potrivit căruia cererea nu prezintă un risc semnificativ de însușire frauduloasă a reputației unor anumite indicații geografice protejate, care se prezumă, cu excepția cazului în care prezența unui astfel de risc este demonstrată de autoritățile publice.

Normele referitoare la aplicarea acestui criteriu suplimentar sunt prevăzute în secțiunea B din anexa I.

(2) În cazul în care, la acordarea de autorizații pentru plantări noi, decid să aplice unul sau mai multe dintre criteriile de eligibilitate menționate la articolul 64 alineatul (1) literele (a)-(c) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 și criteriul suplimentar menționat la alineatul (1) din prezentul articol, statele membre pot aplica criteriile în cauză la nivel național sau la un nivel teritorial inferior.

(3) În cazul în care statele membre aplică unul sau mai multe dintre criteriile de prioritate enumerate la articolul 64 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013, se aplică normele prevăzute în secțiunile A-H din anexa II la prezentul regulament.

Statele membre pot aplica, de asemenea, criteriile obiective și nediscriminatorii suplimentare referitoare la comportamentul anterior al producătorului și al organizațiilor fără scop lucrativ care au un scop social și care au primit terenuri confiscate în cazul unor acte de terorism și al altor tipuri de infracțiuni. Normele referitoare la aplicarea acestor criterii suplimentare sunt prevăzute în anexa II secțiunea I.

(4) În cazul în care, la acordarea de autorizații pentru plantări noi, decid să aplice unul sau mai multe dintre criteriile de prioritate menționate la articolul 64 alineatul (2) literele (a)-(h) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 și criteriile suplimentare prevăzute la alineatul (3) din prezentul articol, statele membre pot aplica astfel de criterii în mod uniform la nivel național sau în diverse grade de importanță în zone diferite ale statelor membre.

(5) Utilizarea unuia sau a mai multora dintre criteriile enumerate la articolul 64 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 drept criterii de eligibilitate la unul dintre nivelurile geografice menționate la articolul 63 alineatul (2) este considerată ca fiind justificată în mod corespunzător pentru scopurile vizate la articolul 64 alineatul (1) litera (d) din regulamentul menționat dacă utilizarea respectivă urmărește soluționarea unei probleme specifice care afectează sectorul vitivinicol la nivelul geografic în cauză, problemă care poate fi rezolvată numai prin aplicarea unei astfel de restricții.

(6) Fără a aduce atingere normelor prevăzute în anexele I și II în ceea ce privește anumite criterii de eligibilitate și de prioritate, statele membre adoptă, atunci când este necesar, măsuri suplimentare în scopul de a se evita eludarea, de către solicitanții de autorizații, a criteriilor de eligibilitate și de prioritate incluse în anexele menționate.

Articolul 5

Autorizațiile pentru replantarea anticipată

Statele membre pot condiționa acordarea unei autorizații unui producător care se angajează să defrișeze o suprafață plantată cu viță-de-vie în conformitate cu articolul 66 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 de cerința constituirii unei garanții.

În orice caz, dacă producătorii nu efectuează defrișarea până la sfârșitul celui de-al patrulea an de la data la care au fost realizate noile plantări de viță-de-vie, se aplică articolul 71 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 în ceea ce privește suprafața care face obiectul angajamentului și care nu a fost defrișată.

Articolul 6

Restricții privind replantarea

Statele membre pot restricționa replantările în temeiul articolului 66 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 în cazul în care respectiva suprafață care urmează a fi replantată se situează într-o zonă pentru care eliberarea de autorizații pentru plantări noi este limitată în conformitate cu articolul 63 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 și cu condiția ca decizia să fie justificată de necesitatea de a se evita un risc bine demonstrat de devalorizare semnificativă a unei anumite denumiri de origine protejate („DOP”) sau a unei anumite indicații geografice protejate („IGP”).

Riscul de devalorizare semnificativă menționat la primul paragraf nu există în cazul în care:

(a) suprafața specifică urmând a fi replantată este situată în aceeași arie DOP sau IGP ca și suprafața defrișată, iar replantarea viței-de-vie respectă caietul de sarcini al aceleiași DOP sau IGP ca și suprafața defrișată;

(b) replantarea vizează producția de vinuri fără indicație geografică, cu condiția ca solicitantul să își asume aceleași angajamente ca cele prevăzute la punctul 2 din secțiunile A și B din anexa I la prezentul regulament în ceea ce privește noile plantări.







CAPITOLUL III

REGISTRUL PLANTAȚIILOR VITICOLE

Articolul 7

Informațiile minime cuprinse în registrul plantațiilor viticole

(1) În sensul articolului 145 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013, în statele membre care pun în aplicare sistemul de autorizații pentru plantările de viță-de-vie, informațiile la zi cuprinse în registrul plantațiilor viticole includ cel puțin detaliile și specificațiile prevăzute în anexele III și IV la prezentul regulament în privința fiecărui producător vitivinicol.

(2) În sensul articolului 145 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013, în statele membre care nu pun în aplicare sistemul de autorizații pentru plantările de viță-de-vie, dar care pun în aplicare programe naționale de sprijin pentru restructurarea și reconversia plantațiilor viticole, informațiile la zi cuprinse în registrul plantațiilor viticole includ cel puțin detaliile și specificațiile simplificate prevăzute în anexa III la prezentul regulament.







CAPITOLUL IV

DOCUMENTELE ÎNSOȚITOARE ȘI NORMELE APLICABILE IMPORTURILOR DE PRODUSE VITIVINICOLE







SECȚIUNEA I

DOCUMENTELE ÎNSOȚITOARE PENTRU MONITORIZAREA ȘI CERTIFICAREA PRODUSELOR VITIVINICOLE

Articolul 8

Norme generale

(1) În sensul articolului 147 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013, fiecare operațiune de transport a produselor vitivinicole efectuată între producătorii vitivinicoli, recoltatori, producători, prelucrători, îmbuteliatori sau comercianți sau de la aceștia la comercianții cu amănuntul trebuie efectuată pe baza unui document însoțitor.

Operatorii menționați la primul paragraf trebuie să fie în măsură să prezinte documentul însoțitor autorităților competente pe parcursul întregii operațiuni de transport.

(2) Documentul însoțitor nu poate fi utilizat decât pentru un singur transport.

(3) Statele membre întocmesc și țin la zi o listă a operatorilor menționați la prezentul articol. În cazul în care există deja în alte scopuri, astfel de liste sau registre se pot utiliza și în sensul prezentului regulament.

Articolul 9

Exceptări

(1) Prin derogare de la articolul 8, nu este necesar un document însoțitor în următoarele cazuri:

(a) al produselor vitivinicole transportate de la plantația viticolă la unitățile de producere a vinului, între două unități ale aceleiași întreprinderi sau între unități care aparțin unui grup de producători, fără să se schimbe proprietarul, cu condiția ca transportul să fie efectuat în vederea vinificării, a prelucrării, a depozitării sau a îmbutelierii, distanța totală de parcurs să nu depășească 70 km, iar transportul să aibă loc în mod exclusiv pe teritoriul unui singur stat membru sau să fi fost aprobat de autoritățile competente ale statelor membre în cauză;

(b) al tescovinei de struguri și al drojdiei de vin:

(i) transportate către o distilerie sau o fabrică de oțet, în cazul în care produsul este însoțit de un bon de livrare al producătorului, în conformitate cu condițiile stabilite de autoritățile competente ale statului membru în care începe transportul, sau

(ii) în cazul în care transportul se efectuează în vederea retragerii produsului din procesul de vinificație sau din orice alt proces de prelucrare a strugurilor sub supravegherea autorităților competente, astfel cum se prevede la articolul 14 alineatul (1) litera (b) punctul (vii) și la articolul 18 alineatul (2) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/274;

(c) al sucului și mustului de struguri încadrate la codurile NC 2009 61 și 2009 69 livrate operatorilor care nu sunt implicați în procesul de vinificație, în cazul în care produsul este însoțit de un document comercial;

(d) al produselor vitivinicole produse și transportate exclusiv pe teritoriul statelor membre care nu fac obiectul obligației de a păstra un registru al plantațiilor viticole în conformitate cu articolul 145 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013;

(e) al următoarelor cazuri de produse vitivinicole transportate exclusiv pe teritoriul unui stat membru în recipiente cu volum nominal de maximum 60 de litri:

(i) produsele vitivinicole în recipiente etichetate cu un volum nominal de 10 litri sau mai puțin prevăzute cu un dispozitiv de închidere de unică folosință, atunci când cantitatea totală nu depășește:

— 5 litri sau 5 kilograme în cazul mustului de struguri concentrat, rectificat sau nu;

— 100 de litri în cazul tuturor celorlalte produse;

(ii) vinul sau sucul de struguri destinat reprezentanțelor diplomatice, consulatelor și organismelor asimilate, în limita exceptărilor care le sunt acordate;

(iii) vinul sau sucul de struguri:

— care face parte din bunurile particularilor care se mută și care nu este destinat vânzării;

— care se află la bordul navelor, al avioanelor sau al trenurilor pentru a fi consumat la bord;

(iv) vinul, vinul parțial fermentat, mustul de struguri parțial fermentat și mustul de struguri transportate de persoane particulare și destinate consumului personal sau familial al destinatarului, atunci când cantitatea transportată nu depășește 30 de litri;

(v) orice produs destinat experimentelor științifice sau tehnice, atunci când cantitatea totală transportată nu depășește un hectolitru;

(vi) eșantioanele comerciale;

(vii) eșantioanele destinate unei autorități competente sau unui laborator desemnat.

(2) În cazul în care nu este necesar documentul însoțitor, expeditorii trebuie să poată dovedi în orice moment exactitatea tuturor informațiilor înscrise în registrul lor de intrări și de ieșiri prevăzut la capitolul V sau în alte registre solicitate de statul membru în cazul în care a început operațiunea de transport.

Articolul 10

Documente însoțitoare recunoscute

(1) Autoritățile competente recunosc următoarele documente drept documente însoțitoare, cu condiția ca acestea să respecte condițiile prevăzute la alineatele (2)-(5) și în anexa V:

(a) în cazul produselor vitivinicole expediate în interiorul unui stat membru sau între statele membre, fără a aduce atingere dispozițiilor de la prezentul alineat litera (b):

(i) unul dintre documentele menționate la articolul 21 alineatul (6) sau la articolul 26 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2008/118/CE în cazul produselor transportate în regim suspensiv de accize pe teritoriul Uniunii, cu condiția ca respectivul document să indice într-un mod clar identificabil codul de referință administrativ unic menționat la articolul 21 alineatul (3) din directiva respectivă (denumit în continuare „numărul ARC”), ca respectivul document să fie întocmit în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 684/2009 al Comisiei ( 1 ) și, în cazul utilizării documentului menționat la articolul 26 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2008/118/CE, ca expeditorul să respecte dispozițiile respectivului alineat (1);

(ii) în cazul produselor accizabile transportate pe teritoriul Uniunii, după eliberarea pentru consum în statul membru în care a început transportul, documentul însoțitor simplificat menționat la articolul 34 alineatul (1) din Directiva 2008/118/CE, întocmit și utilizat în conformitate cu Regulamentul (CEE) nr. 3649/92 al Comisiei ( 2 );

(iii) în cazul produselor vitivinicole accizabile expediate de micii producători în temeiul articolului 40 din Directiva 2008/118/CE și în cazul produselor vitivinicole neaccizabile, unul dintre următoarele documente, întocmite în condițiile stabilite de statul membru de expediere:

— atunci când statul membru utilizează un sistem informatic, o versiune tipărită a documentului administrativ electronic întocmit astfel sau orice alt document comercial care să menționeze, într-un mod clar identificabil, codul de referință administrativ specific (denumit în continuare „codul MVV”) atribuit documentului administrativ electronic de sistemul respectiv, cu condiția ca documentul să fie întocmit în conformitate cu normele naționale aplicabile;

— în cazul în care statul membru nu utilizează un sistem informatic, un document administrativ sau un document comercial pe care să figureze codul MVV atribuit de autoritatea competentă, cu condiția ca documentul și o copie a acestuia să fi fost validate în conformitate cu alineatul (3);

(b) în cazul produselor vitivinicole expediate către o țară terță sau către unul dintre teritoriile menționate la articolul 5 alineatele (2) și (3) din Directiva 2008/118/CE, unul dintre documentele menționate la litera (a) punctul (i) sau (iii).

Documentele menționate la primul paragraf litera (a) punctul (iii) a doua liniuță pot fi utilizate numai până la 31 decembrie 2020.

(2) Documentele menționate la alineatul (1) primul paragraf litera (a) trebuie să includă informațiile indicate în anexa V secțiunea A sau să permită autorităților competente să aibă acces la respectivele informații.

Atunci când aceste documente conțin un număr ARC atribuit de sistemul informatizat menționat la articolul 21 alineatul (2) din Directiva 2008/118/CE sau un cod MVV atribuit de sistemul informatic creat de statul membru de expediere astfel cum se menționează la alineatul (1) primul paragraf litera (a) punctul (iii) prima liniuță, în sistemul utilizat se păstrează informațiile prevăzute în secțiunea A din anexa V la prezentul regulament.

(3) Documentele menționate la alineatul (1) primul paragraf litera (a) punctul (iii) a doua liniuță și copiile acestora trebuie validate înainte de expediere:

(a) prin înscrierea datei, prin semnarea de către un funcționar al autorității competente și prin aplicarea, de către acesta, a unei ștampile sau

(b) prin înscrierea datei, prin semnarea de către expeditor și prin aplicarea, de către acesta, după caz:

(i) a unei ștampile speciale, conforme cu modelul care figurează în anexa V secțiunea C;

(ii) a unui timbru prevăzut de autoritățile competente sau

(iii) a amprentei unei mașini de timbrat agreate de autoritățile competente.

Ștampila specială sau timbrul prevăzut menționate la litera (b) pot fi preimprimate pe formulare atunci când imprimarea se realizează într-o tipografie autorizată în acest scop.

(4) În cazul produselor vitivinicole importate dintr-o țară terță, documentele menționate la alineatul (1) primul paragraf litera (a) trebuie să facă trimitere la certificatul întocmit în țara de origine în conformitate cu articolul 20.

(5) Prin derogare de la alineatul (1), statele membre pot recunoaște alte documente drept documente însoțitoare, inclusiv documentele întocmite cu ajutorul unei proceduri computerizate menite să simplifice procedura în ceea ce privește transportul produselor vitivinicole efectuat exclusiv pe teritoriul lor și exportul acestora direct de pe teritoriul lor.

Articolul 11

Certificarea originii sau a provenienței, a caracteristicilor, a anului de recoltă sau a soiului strugurilor de vin, precum și a DOP sau IGP

(1) Se consideră că documentele menționate la articolul 10 alineatul (1) primul paragraf litera (a) punctele (i) și (iii) atestă originea sau proveniența, calitatea și caracteristicile produsului vitivinicol, anul de recoltă sau soiul ori soiurile strugurilor din care este obținut și, dacă este cazul, DOP sau IGP. În acest scop, expeditorul sau o persoană autorizată care acționează în numele expeditorului completează rubrica 17l a respectivelor documente cu informațiile relevante prevăzute în anexa VI partea I.

(2) Expeditorul certifică acuratețea informațiilor solicitate în temeiul alineatului (1) pe baza registrului de intrări și de ieșiri care trebuie păstrat în conformitate cu capitolul V sau a informațiilor certificate din documentele care au însoțit transporturile anterioare ale produsului în cauză și a controalelor de conformitate efectuate de autoritățile competente în conformitate cu capitolul VII.

(3) Atunci când, în privința produselor vitivinicole produse pe teritoriile lor, statele membre impun întocmirea unui certificat DOP sau IGP de către un organism de control desemnat în acest scop, documentul însoțitor trebuie să conțină o trimitere la respectivul certificat, numele și, dacă este cazul, adresa de e-mail a organismului de control.

Articolul 12

Certificarea produselor vitivinicole exportate

(1) Ori de câte ori autoritățile competente din țara terță de destinație solicită certificarea menționată la articolul 11 pentru produsele vitivinicole expediate în respectiva țară terță, certificarea în cauză are una dintre următoarele forme:

(a) documentul administrativ electronic sau orice alt document comercial utilizat în conformitate cu articolul 21 alineatul (6) din Directiva 2008/118/CE sau un document menționat la articolul 10 alineatul (1) litera (a) punctul (iii) din prezentul regulament, cu condiția ca expeditorul sau o persoană autorizată care acționează în numele expeditorului să indice informațiile relevante prevăzute în partea I din anexa VI la prezentul regulament;

(b) un certificat specific de export întocmit pe baza modelului prevăzut și a cerințelor stabilite în partea II din anexa VI la prezentul regulament.

(2) Se consideră că certificatul menționat la alineatul (1) litera (b) este autentic atunci când este validat prin înscrierea datei și prin semnarea de către expeditor sau de către o persoană autorizată care acționează în numele expeditorului și atunci când expeditorul indică pe certificat, drept număr de referință administrativ, numărul ARC sau codul MVV atribuit de autoritatea competentă documentului însoțitor.

(3) Articolul 11 alineatele (2) și (3) se aplică, mutatis mutandis, certificării menționate la alineatul (1).

Articolul 13

Documente utilizate drept dovadă a exportului

(1) Atunci când produsele vitivinicole circulă pe baza unui document dintre cele menționate la articolul 10 alineatul (1) primul paragraf litera (a) punctul (i), dovada ieșirii de pe teritoriul vamal al Uniunii o constituie raportul de export menționat la articolul 28 din Directiva 2008/118/CE, întocmit de biroul vamal de export în conformitate cu articolul 334 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/2447 al Comisiei ( 3 ).

(2) Atunci când produsele vitivinicole circulă pe baza unui document dintre cele menționate la articolul 10 alineatul (1) primul paragraf litera (a) punctul (iii), dovada ieșirii de pe teritoriul vamal al Uniunii se stabilește în conformitate cu articolul 334 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/2447. În acest caz, expeditorul sau o persoană autorizată care acționează în numele expeditorului înscrie pe documentul însoțitor numărul de referință al declarației de export menționate la articolul 331 din respectivul regulament și eliberate de biroul vamal de export, utilizând una dintre mențiunile prevăzute în secțiunea D din anexa V la prezentul regulament.

(3) Produsele vitivinicole care sunt exportate temporar în cadrul regimului de perfecționare pasivă prevăzut la articolul 210 litera (d) din Regulamentul (UE) nr. 952/2013 în conformitate cu titlul VII capitolele I și V din Regulamentul delegat (UE) 2015/2446 al Comisiei ( 4 ) și cu titlul VII capitolul I din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/2447 către unul dintre statele membre ale Asociației Europene a Liberului Schimb (AELS) pentru a fi supuse unor operațiuni de depozitare, învechire și/sau ambalare trebuie să fie însoțite, pe lângă documentul însoțitor, de fișa de informații prevăzută de Recomandarea Consiliului de Cooperare Vamală din 3 decembrie 1963. La rubricile rezervate descrierii produsului, fișa respectivă include descrierea în conformitate cu dispozițiile Uniunii și cu cele naționale și cantitățile de vin transportate.

Informațiile respective se preiau din originalul documentului însoțitor pe baza căruia au fost transportate vinurile până la biroul vamal unde se eliberează fișa de informații. În fișă se înregistrează, de asemenea, tipul, data și numărul documentului care a însoțit transportul până în acel punct.

În cazul în care produsele menționate la primul paragraf sunt aduse înapoi pe teritoriul vamal al Uniunii, fișa de informații trebuie completată corespunzător de biroul vamal competent al AELS. Se consideră că documentul respectiv este echivalent cu documentul însoțitor al transportului până la biroul vamal fie de destinație în Uniune, fie de eliberare pentru consum, cu condiția ca documentul să conțină, în rubrica „Descrierea mărfurilor”, informațiile precizate la primul paragraf.

Biroul vamal în cauză din Uniune ștampilează copia sau fotocopia documentului furnizat de destinatar sau de reprezentantul acestuia și i-o înapoiază în scopul aplicării prezentului regulament.

Articolul 14

Transportul produselor vitivinicole neambalate

(1) În cazul în care nu se utilizează sistemul informatizat sau sistemul informatic menționat la articolul 10 alineatul (1) primul paragraf litera (a) punctul (iii) prima liniuță sau la articolul 10 alineatul (5) sau în cazul în care respectivul sistem nu permite autorității competente de la locul de descărcare să fie informată, expeditorul unui transport de produse vitivinicole neambalate transmite, cel mai târziu în momentul plecării mijlocului de transport, o copie a documentului însoțitor autorității competente pe teritoriul căreia se situează locul de încărcare, în ceea ce privește următoarele produse:

(a) produsele originare din Uniune, în cantitate mai mare de 60 de litri:

(i) vinul destinat prelucrării în vinuri cu DOP sau IGP, vinul cu denumire de soi sau vinul din recolta unui anumit an sau vinul destinat ambalării pentru a fi comercializat ca atare;

(ii) mustul de struguri fermentat parțial;

(iii) mustul de struguri concentrat, rectificat sau nu;

(iv) mustul de struguri proaspăt, oprit din fermentație prin adaos de alcool;

(v) sucul de struguri;

(vi) sucul de struguri concentrat;

(b) produsele neoriginare din Uniune, în cantitate mai mare de 60 de litri:

(i) strugurii proaspeți, cu excluderea strugurilor de masă;

(ii) mustul de struguri;

(iii) mustul de struguri concentrat, rectificat sau nu;

(iv) mustul de struguri fermentat parțial;

(v) mustul de struguri proaspăt, oprit din fermentație prin adaos de alcool;

(vi) sucul de struguri;

(vii) sucul de struguri concentrat;

(viii) vinul licoros destinat preparării unor produse care nu se încadrează la codul NC 2204 ;

(c) produsele, indiferent de originea acestora și de cantitatea transportată, fără a aduce atingere exceptărilor menționate la articolul 9:

(i) drojdia de vin;

(ii) tescovina de struguri pentru distilare sau altă formă de prelucrare industrială;

(iii) pichetul;

(iv) vinul alcoolizat;

(v) vinul obținut din soiuri de struguri care nu figurează ca soiuri de struguri de vinificație în clasificarea întocmită de statele membre în temeiul articolului 81 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 pentru unitatea administrativă în care au fost recoltați;

(vi) produsele care nu pot fi oferite sau livrate pentru consumul uman direct.

Autoritatea competentă pe teritoriul căreia se situează locul de încărcare informează autoritatea competentă pe teritoriul căreia se situează locul de descărcare că transportul respectiv a început.

(2) Prin derogare de la alineatul (1), statele membre pot stabili perioade diferite pentru transmiterea unei copii a documentului însoțitor în ceea ce privește transporturile de produse vitivinicole transportate exclusiv pe teritoriul lor.

Articolul 15

Transporturile de produse din țările terțe sau de produse din Uniune exportate inițial către o țară terță

(1) În cazul transportului pe teritoriul vamal al Uniunii al unui transport de produse dintr-o țară terță puse în liberă circulație, documentul însoțitor se bazează pe documentul VI-1 menționat la articolul 20 sau pe un document echivalent, astfel cum se menționează la articolul 26 sau 27, și conține următoarele informații sau permite autorităților competente accesul la acestea:

(a) numărul documentului VI-1 sau trimiterea la unul dintre documentele menționate la articolele 26 și 27;

(b) numele și adresa organismului din țara terță care a completat documentul menționat la litera (a) sau care a autorizat completarea acestuia de către un producător;

(c) data la care a fost completat documentul menționat la litera (a).

Operatorul trebuie să fie în măsură să prezinte documentul VI-1, un document echivalent, astfel cum se menționează la articolul 26 sau 27, sau extrasul VI-2 menționat la articolul 22 ori de câte ori i se solicită de către autoritățile competente din statele membre.

(2) În cazul transportului pe teritoriul vamal al Uniunii al unui transport de produse vitivinicole originare din Uniune exportate inițial către o țară terță sau către un teritoriu menționat la articolul 5 alineatele (2) și (3) din Directiva 2008/118/CE, documentul însoțitor conține următoarele informații sau permite accesul autorităților competente la acestea:

(a) trimiterea la documentul însoțitor menționat la articolul 10 alineatul (1) primul paragraf litera (b) din prezentul regulament, întocmit pentru expedierea inițială, sau

(b) trimiterile la alte documente justificative emise de importator pentru a dovedi originea produsului și considerate corespunzătoare de autoritatea competentă la punerea în circulație în Uniune.

(3) În cazul utilizării sistemului informatizat menționat la articolul 21 alineatul (2) din Directiva 2008/118/CE sau a unui sistem informatic creat de statul membru de expediere, sistemul utilizat trebuie să conțină informațiile indicate la alineatele (1) și (2).

Articolul 16

Refuzul de către destinatar

Atunci când refuză, în întregime sau parțial, un produs transportat pe baza unui document însoțitor, destinatarul scrie pe spatele documentului mențiunea „refuzat de către destinatar”, pune data și semnează și, dacă este cazul, menționează și cantitatea refuzată în litri sau în kilograme.

În acest caz, produsul respectiv poate fi returnat expeditorului pe baza aceluiași document însoțitor sau poate fi păstrat în unitățile transportatorului până la completarea unui nou document care să însoțească produsul la reexpediere.

Articolul 17

Validarea documentului însoțitor în caz de încălcare gravă sau de neconformare

(1) Atunci când constată sau are un motiv justificat să suspecteze că un expeditor transportă sau a transportat un produs vitivinicol care nu respectă, în ceea ce privește condițiile de producție sau compoziția sa, dispozițiile Uniunii sau dispozițiile naționale adoptate în temeiul acestora ori un produs vitivinicol în privința căruia s-a săvârșit o încălcare gravă a legii legată de documentele însoțitoare, o autoritate competentă poate solicita expeditorului să completeze un nou document însoțitor pentru produsul vitivinicol în cauză și să obțină validarea acestui document de către autoritatea competentă.

Atunci când se acordă validarea, aceasta poate fi condiționată de respectarea condițiilor de utilizare ulterioară a produsului sau poate prevedea o interdicție de comercializare a produsului respectiv. Validarea constă în ștampilarea, semnarea de către un funcționar al autorității competente și datarea documentului.

(2) Autoritatea menționată la alineatul (1) informează autoritatea competentă teritorial pentru locul de încărcare. În cazul transportului pe teritoriul Uniunii, se aplică asistența reciprocă sau notificarea suspiciunii de neconformare prevăzute la articolele 43 și 45.

Articolul 18

Măsuri în alte cazuri de încălcare a legii legate de documentele însoțitoare decât încălcările grave

(1) În cazul în care constată că un transport care necesită un document însoțitor este transportat fără un astfel de document sau pe baza unui document care conține informații eronate sau incomplete, autoritatea competentă ia măsurile necesare pentru regularizarea transportului în cauză fie prin corectarea tuturor erorilor materiale, fie prin întocmirea unui nou document.

Autoritatea menționată la primul paragraf ștampilează documentele corectate sau întocmite în conformitate cu dispoziția menționată. Corectarea neregulilor nu trebuie să întârzie operațiunea de transport în cauză mai mult decât este strict necesar.

În cazul unor nereguli repetate ale aceluiași expeditor, autoritatea menționată la primul paragraf informează autoritatea competentă teritorial pentru locul de încărcare. În cazul transportului pe teritoriul Uniunii, se aplică asistența reciprocă sau notificarea suspiciunii de neconformare prevăzute la articolele 43 și 45.

(2) Atunci când este imposibilă regularizarea operațiunilor de transport în temeiul alineatului (1) primul paragraf, autoritatea menționată la respectivul paragraf oprește transportul. Ea informează expeditorul cu privire la oprirea transportului și la măsurile luate în consecință. Măsurile respective pot include interdicția de comercializare a produsului.

Articolul 19

Cazurile de forță majoră și incidentele neprevăzute

Dacă în timpul transportului, din cauza unor evenimente de forță majoră sau a unor incidente neprevăzute, un transport pentru care este necesar un document însoțitor trebuie fracționat sau este pierdut în întregime ori parțial, transportatorul solicită autorității competente celei mai apropiate de locul în care s-a produs incidentul sau evenimentul de forță majoră să întocmească un proces-verbal de constatare și să ia măsurile necesare pentru regularizarea operațiunii de transport în cauză.







SECȚIUNEA II

DOCUMENTELE ÎNSOȚITOARE PENTRU PUNEREA ÎN LIBERĂ CIRCULAȚIE A PRODUSELOR VITIVINICOLE IMPORTATE

Articolul 20

Certificarea conformării produselor vitivinicole importate

(1) Documentul însoțitor pentru importul de produse vitivinicole cuprinde certificatul și raportul de analiză menționate la articolul 90 alineatul (3) litera (a), respectiv litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 și constituie un document unic, denumit în continuare „documentul VI-1”. Secțiunea documentului VI-1 referitoare la raportul de analiză nu trebuie însă completată în cazul în care produsele nu sunt destinate consumului uman direct.

Organismele competente și organismele sau direcțiile desemnate menționate la articolul 90 alineatul (3) literele (a) și (b) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 sunt cele menționate la articolul 51 alineatul (1) literele (a) și (b) din prezentul regulament în ceea ce privește țările terțe vizate.

(2) Documentul VI-1 se întocmește și se utilizează în conformitate cu articolele 22-25, considerându-se că acesta constituie certificarea faptului că produsul importat:

(a) are caracteristicile unui produs vitivinicol în conformitate cu dreptul Uniunii sau în conformitate cu un acord bilateral în vigoare între Uniune și o țară terță;

(b) a fost obținut din struguri dintr-un anumit an de recoltă sau a fost produs din soiul sau soiurile de struguri de vinificație desemnate;

(c) acolo unde este cazul, respectă caietul de sarcini al indicației geografice în conformitate cu Acordul privind aspectele legate de comerț ale drepturilor de proprietate intelectuală al Organizației Mondiale a Comerțului (denumit în continuare „Acordul TRIPS”), cu legislația Uniunii referitoare la indicațiile geografice sau cu un acord privind recunoașterea și protecția indicațiilor geografice încheiat între Uniune și țara terță din care provine vinul.

Articolul 21

Exceptări

Prin derogare de la articolul 90 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013, se aplică următoarele exceptări:

(a) nu este necesară prezentarea documentului VI-1 pentru:

(i) produsele în recipiente etichetate cu un volum nominal de 10 litri sau mai puțin prevăzute cu un dispozitiv de închidere de unică folosință, atunci când cantitatea totală transportată, fie că este sau nu alcătuită din transporturi separate, nu depășește 100 de litri;

(ii) vinul și sucul de struguri care fac parte din bunurile personale ale persoanelor fizice care își mută reședința obișnuită dintr-o țară terță în Uniune în sensul articolului 3 din Regulamentul (CE) nr. 1186/2009;

(iii) vinul trimis în transporturi adresate de o persoană particulară altei persoane particulare în sensul articolului 25 din Regulamentul (CE) nr. 1186/2009, în limita a 30 de litri pe transport;

(iv) vinul, mustul și sucul de struguri aflate în bagajele personale ale călătorilor în sensul articolului 41 din Regulamentul (CE) nr. 1186/2009, în limita a 30 de litri pe călător;

(v) vinul și sucul de struguri destinate târgurilor comerciale definite la articolul 90 din Regulamentul (CE) nr. 1186/2009, cu condiția ca produsele respective să fie prezentate în recipiente etichetate de maximum doi litri, prevăzute cu dispozitiv de închidere de unică folosință;

(vi) cantitățile de vin, must și suc de struguri în alte recipiente decât cele menționate la punctul (v), importate în scopul experimentelor științifice și tehnice, în limita a 100 de litri;

(vii) vinurile și sucul de struguri importate în conformitate cu dispozițiile Convenției de la Viena privind relațiile diplomatice din 18 aprilie 1961, ale Convenției de la Viena privind relațiile consulare din 24 aprilie 1963, ale altor convenții consulare sau ale Convenției de la New York privind misiunile speciale din 16 decembrie 1969;

(viii) vinurile și sucul de struguri depozitate la bordul navelor și al avioanelor care servesc drept mijloace de transport internațional;

(ix) vinurile și sucul de struguri originare din Uniune și îmbuteliate în Uniune, exportate către o țară terță și reintroduse pe teritoriul vamal al Uniunii pentru a fi puse în liberă circulație;

(b) în cazul vinului prezentat în recipiente etichetate cu o capacitate de maximum 60 de litri, prevăzute cu dispozitive de închidere de unică folosință, și cu condiția ca vinul să fie originar dintr-o țară care oferă garanții speciale acceptate de Uniune, potrivit listei din anexa VII partea IV secțiunea A, secțiunea documentului VI-1 referitoare la raportul de analiză trebuie completată numai în ceea ce privește:

(i) tăria alcoolică dobândită, în volume;

(ii) aciditatea totală;

(iii) conținutul total de dioxid de sulf.

Articolul 22

Norme de întocmire a documentului VI-1 și a extrasului VI-2

(1) Documentul VI-1 se întocmește folosind un formular care să corespundă modelului prezentat în anexa VII partea I în conformitate cu normele tehnice prevăzute în anexa respectivă.

Documentul trebuie să fie semnat de un funcționar al unui organism competent și de un funcționar al unui organism desemnat sau al unei direcții desemnate de pe lista prevăzută la articolul 51 alineatul (1).

Originalul și o copie a documentului VI-1 trebuie să însoțească produsul.

Se poate întocmi un extras (denumit în continuare „extrasul VI-2”) în conformitate cu modelul prezentat în anexa VII partea II, care să conțină datele din documentul VI-1 sau, în cazul în care s-a prezentat un extras VI-2, datele din respectivul extras VI-2, iar acesta trebuie ștampilat de biroul vamal din Uniune. Originalul și două copii ale extrasului VI-2 trebuie să însoțească produsul.

(2) Documentele VI-1 și extrasele VI-2 poartă un număr de ordine atribuit, în cazul documentelor VI-1, de organismul competent al cărui funcționar semnează documentul și, în cazul extraselor VI-2, de biroul vamal care le ștampilează.

Articolul 23

Utilizarea documentului VI-1 și a extraselor VI-2

Originalul și copia documentului VI-1 sau originalul și copiile extrasului VI-2 sunt predate autorităților competente din statul membru în care se îndeplinesc formalitățile vamale necesare pentru punerea în liberă circulație a transportului la care se referă, la încheierea respectivelor formalități, după cum urmează:

(a) autoritățile vamale vizează verso-ul originalului și al copiei documentului VI-1 sau al originalului și copiilor extrasului VI-2, înapoiază originalul documentului VI-1 sau originalul și o copie a extrasului VI-2 persoanei în cauză și păstrează o copie a documentului VI-1 sau a extrasului VI-2 timp de cel puțin cinci ani;

(b) în cazul în care un transport trebuie reexpediat înainte de a intra în liberă circulație, noul expeditor transmite autorităților vamale sub supravegherea cărora se află transportul documentul VI-1 și extrasul VI-2 referitoare la acel transport sau, în cazul în care transportul respectiv se face pe baza unui extras VI-2 completat anterior și a unui extras VI-2 completat ulterior, respectivele două extrase VI-2.

În cazul în care se prezintă un extras VI-2 împreună cu documentul VI-1, autoritățile vamale verifică dacă informațiile înscrise pe documentul VI-1 corespund celor înscrise pe extrasul VI-2. În cazul în care se prezintă un extras VI-2 completat ulterior împreună cu extras VI-2 completat anterior, autoritățile vamale verifică dacă informațiile înscrise pe extrasul VI-2 completat anterior corespund celor înscrise pe extrasul VI-2 completat ulterior și ștampilează acest din urmă extras, care apoi este echivalent cu extrasul VI-2 completat anterior.

Autoritățile vamale vizează verso-ul originalului și al copiei documentului VI-1 sau ale extrasului VI-2 completat anterior.

Autoritățile vamale înapoiază originalul documentului VI-1 și al oricărui extras VI-2 noului expeditor și păstrează copiile timp de cel puțin cinci ani.

Cu toate acestea, nu este necesară completarea unui extras VI-2 în cazul în care un transport al unui produs este reexportat într-o țară terță;

(c) în cazul în care un transport este fracționat înainte de a fi pus în liberă circulație, persoana în cauză prezintă autorităților vamale sub supravegherea cărora se află transportul respectiv originalul și copia documentului VI-1 sau ale extrasului VI-2 completat anterior referitoare la transportul care urmează să fie fracționat, împreună cu originalul extrasului VI-2 completat ulterior pentru fiecare nou transport, precum și două copii ale acestora.

Autoritățile vamale verifică dacă informațiile înscrise pe documentul VI-1 sau pe extrasul VI-2 completat anterior corespund celor înscrise pe extrasul VI-2 completat ulterior pentru fiecare nou transport. În cazul în care corespund, autoritățile vamale aplică o ștampilă pe acesta din urmă, care apoi este echivalent cu extrasul VI-2 completat anterior, și vizează verso-ul originalului și al copiei documentului VI-1 sau ale extrasului VI-2 completat anterior. Autoritățile vamale înapoiază persoanei în cauză originalul extrasului VI-2 completat ulterior împreună cu originalul documentului VI-1 sau al extrasului VI-2 completat anterior și păstrează o copie a fiecăruia dintre aceste documente pe o perioadă de cel puțin cinci ani.

Articolul 24

Utilizarea documentului VI-1 în cazul importurilor indirecte

În cazul în care un vin a fost exportat din țara terță pe teritoriul căreia a fost produs (denumită în continuare „țara de origine”) într-o altă țară terță (denumită în continuare „țara exportatoare”) înainte de a fi exportat către Uniune, se consideră că documentul VI-1 pentru vinul respectiv este valabil pentru importul în Uniune dacă a fost întocmit de organismele competente ale țării exportatoare, fără efectuarea unor analize suplimentare ale respectivului vin, pe baza documentului VI-1 sau a unui document echivalent întocmit de organismele competente ale țării de origine, cu condiția ca vinul:

(a) să fi fost îmbuteliat și etichetat în țara de origine și să rămână așa sau

(b) să fie exportat în vrac din țara de origine și să fie îmbuteliat și etichetat în țara exportatoare fără prelucrări suplimentare.

Documentul VI-1 eliberat de țara exportatoare trebuie să includă certificarea, de către organismul competent al respectivei țări, a faptului că vinul în cauză este un vin vizat de primul paragraf și că îndeplinește condițiile stabilite la paragraful respectiv.

Originalul sau o copie certificată a documentului VI-1 sau a documentului echivalent întocmit de țara de origine se anexează la documentul VI-1 al țării exportatoare.

Organismele competente ale țărilor terțe în sensul prezentului articol sunt cele incluse în lista prevăzută la articolul 51 alineatul (1).

Articolul 25

Norme speciale privind certificarea anumitor vinuri

(1) În cazul vinurilor licoroase și al celor alcoolizate, documentele VI-1 sunt recunoscute ca fiind valabile numai dacă organismul competent inclus în lista prevăzută la articolul 51 alineatul (1) a introdus următorul text la rubrica 14:

„se certifică faptul că alcoolul adăugat la acest vin este de origine vinicolă”.

(2) Documentul VI-1 poate fi folosit pentru a certifica că un vin importat beneficiază de o indicație geografică în conformitate cu Acordul TRIPS, cu legislația Uniunii referitoare la indicațiile geografice sau cu un acord privind recunoașterea și protecția indicațiilor geografice încheiat între Uniune și țara terță din care provine vinul.

Într-un astfel de caz, rubrica 14 trebuie să indice următoarele informații:

„se certifică faptul că vinul care face obiectul prezentului document a fost produs în regiunea vitivinicolă și a primit indicația geografică menționată la rubrica 6 în conformitate cu dispozițiile țării de origine”.

(3) Certificările din rubrica 14 menționate la alineatul (1) și (2) trebuie să fie însoțite de următoarele informații:

(a) numele și adresa complete ale organismului emitent competent;

(b) semnătura unui funcționar al organismului competent;

(c) ștampila organismului competent.

Articolul 26

Procedura simplificată

(1) Se consideră că documentele VI-1 întocmite de producătorii de vin din țările terțe care au oferit garanții speciale acceptate de Uniune, astfel cum sunt enumerate în anexa VII partea IV secțiunea B, sunt documente VI-1 întocmite de organisme competente și de organisme sau direcții desemnate de pe lista prevăzută la articolul 51 alineatul (1) în ceea ce privește țările terțe în cauză, cu condiția ca producătorii să fi primit autorizații individuale de la organismele competente ale respectivelor țări terțe și să fie supuși unei inspecții efectuate de aceste organisme.

(2) Producătorii autorizați menționați la alineatul (1) utilizează și completează documentele VI-1, înscriind în special:

(a) la rubrica 1, numele și adresele lor, precum și numerele lor de înregistrare în țările terțe menționate în anexa VII partea IV secțiunea B;

(b) la rubrica 9, numele și adresa organismului competent din țara terță care i-a autorizat;

(c) la rubrica 10, cel puțin informațiile prevăzute la articolul 21 litera (b).

Producătorii semnează în spațiile prevăzute în rubricile 9 și 10 după ce au barat cuvintele „numele și funcția funcționarului”.

Nu sunt necesare nici ștampilele, nici numele și adresa unui organism desemnat sau ale unei direcții desemnate.

Articolul 27

Documentul electronic

(1) Documentul VI-1 poate fi înlocuit de un document electronic pentru importul în Uniune al produselor vitivinicole din țări terțe care dispun de un sistem de controale acceptat de Uniune, în conformitate cu al doilea paragraf, ca fiind echivalent cu cel stabilit pentru aceleași produse în temeiul legislației Uniunii.

Un sistem de controale dintr-o țară terță poate fi acceptat ca echivalent cu cel stabilit de Uniune pentru aceleași produse în cazul în care îndeplinește cel puțin următoarele condiții:

(a) oferă garanții suficiente în ceea ce privește natura, originea și trasabilitatea produselor vitivinicole produse sau comercializate pe teritoriul țării terțe în cauză;

(b) garantează accesul la datele deținute în sistemul electronic utilizat în ceea ce privește înregistrarea și identificarea operatorilor, a organismelor competente și a organismelor sau direcțiilor desemnate;

(c) garantează posibilitatea de a verifica datele menționate la litera (b) în cadrul unei cooperări administrative pe bază de reciprocitate.

Țările terțe care dispun de un sistem de controale acceptat de Uniune ca fiind echivalent în conformitate cu al doilea paragraf sunt incluse în lista care figurează în anexa VII partea IV secțiunea C.

(2) Documentul electronic prevăzut la alineatul (1) trebuie să cuprindă cel puțin informațiile necesare pentru întocmirea documentului VI-1 și un cod de referință administrativ unic atribuit de organele competente ale țării terțe de export sau sub controlul acestora. Codul respectiv trebuie indicat în documentele comerciale necesare pentru importul pe teritoriul vamal al Uniunii.

(3) Accesul la documentul electronic sau la datele necesare pentru întocmirea acestuia este acordat de țara terță de export la orice solicitare a autorităților competente din statul membru în care urmează să fie puse în liberă circulație mărfurile. În cazul în care nu este disponibil accesul la sistemele electronice relevante, datele respective pot fi solicitate sub forma unui document pe suport de hârtie.

(4) Și extrasele VI-2 menționate la articolul 22 alineatul (1) pot fi eliberate și utilizate cu ajutorul sistemelor informatizate în conformitate cu normele stabilite de autoritățile competente din statele membre. Conținutul unui extras VI-2 electronic trebuie să fie identic cu cel al extrasului pe suport de hârtie.







CAPITOLUL V

REGISTRUL DE INTRĂRI ȘI DE IEȘIRI

Articolul 28

Păstrarea registrului de intrări și de ieșiri

(1) Prin derogare de la articolul 147 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 și cu condiția ca intrările, ieșirile și stocurile să poată fi verificate în orice moment pe baza documentelor comerciale utilizate pentru conturile financiare, nu este necesar ca registrul de intrări și de ieșiri, denumit în prezentul capitol „registrul”, să fie ținut de:

(a) operatorii care dețin stocuri de sau oferă spre vânzare numai produse vitivinicole în recipiente etichetate cu un volum nominal de 10 litri sau mai puțin, prevăzute cu un dispozitiv de închidere de unică folosință, atunci când cantitatea totală nu depășește 5 litri sau 5 kilograme în cazul mustului de struguri concentrat, rectificat sau nu, și 100 de litri în cazul tuturor celorlalte produse;

(b) operatorii care vând băuturi pentru consum numai la fața locului;

▼M1

(c) comercianții cu amănuntul.

▼B

(2) Statele membre pot solicita comercianților care nu dețin stocuri să țină un astfel de registru și, în acest caz, pot stabili normele și procedurile aplicabile.

(3) Statele membre întocmesc și țin la zi o listă a operatorilor care au obligația de a ține registrul. În cazul în care există deja în alte scopuri, o astfel de listă sau un astfel de registru se poate utiliza și în sensul prezentului regulament.

(4) Registrul se păstrează individual pentru fiecare întreprindere.

În cazul în care mai multe magazine cu amănuntul care vând direct către consumatorul final aparțin aceleiași întreprinderi și sunt aprovizionate de la unul sau mai multe depozite centrale care aparțin respectivei întreprinderi, fiecare dintre aceste depozite centrale are obligația să țină un registru pentru produsele pe care le furnizează, fără a se aduce atingere dispozițiilor de la alineatul (1) litera (a). Livrările către magazinele cu amănuntul se înscriu în registru ca ieșiri.

(5) Registrul se păstrează în locul unde se țin produsele.

Cu condiția ca intrările, ieșirile și stocurile să poată fi verificate în orice moment în locul unde se țin produsele pe baza altor documente justificative, autoritățile competente pot acorda totuși autorizația:

(a) ca registrul să fie ținut la sediul social al întreprinderii, atunci când produsele sunt ținute în diferite depozite care aparțin ale aceleiași întreprinderi și care sunt situate în aceeași unitate administrativă locală sau în unități administrative locale situate în imediată vecinătate una față de alta;

(b) ca registrul să fie ținut de o întreprindere specializată.

Articolul 29

Operațiile care se înscriu în registre

(1) Operatorii care au obligația de a ține registrul trebuie să indice practicile oenologice, prelucrarea și tratamentele pe care le aplică, în conformitate cu cerințele și practicile oenologice menționate la articolul 78 alineatul (2) și la articolul 80 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 și în anexele I A și I D la Regulamentul (CE) nr. 606/2009, precum și utilizarea experimentală a unor noi practici oenologice, incluzând o trimitere corespunzătoare la autorizația acordată de statul membru în cauză în conformitate cu articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 606/2009.

(2) În cazul în care sunt efectuate, operațiunile aferente următoarelor tratamente trebuie înscrise în registru în conformitate cu articolele 16 și 17 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/274, incluzându-se, dacă statele membre prevăd astfel, trimiteri corespunzătoare la notificările trimise autorităților competente în conformitate cu articolul 30 alineatul (2):

(a) corectarea tăriei alcoolice a vinurilor [anexa I A punctul 40 și apendicele 10 la anexa I A la Regulamentul (CE) nr. 606/2009] și reducerea conținutului de zahăr din musturi prin cuplaj membranar [anexa I A punctul 49 și apendicele 16 la anexa I A la Regulamentul (CE) nr. 606/2009];

(b) îmbogățirea și îndulcirea [părțile I A și B din anexa VIII la Regulamentul (UE) nr. 1308/2013; articolele 11 și 12 și anexele I D și II la Regulamentul (CE) nr. 606/2009];

(c) acidificarea și dezacidificarea [părțile I C și D din anexa VIII la Regulamentul (UE) nr. 1308/2013; articolul 13 și punctele 12, 13, 46, 48 și 50 din anexa I A la Regulamentul (CE) nr. 606/2009];

(d) tratarea cu cărbune de uz oenologic [punctul 9 din anexa I A la Regulamentul (CE) nr. 606/2009];

(e) tratarea cu ferocianură de potasiu [punctul 26 din anexa I A la Regulamentul (CE) nr. 606/2009];

(f) tratarea prin electrodializă sau tratarea cu schimbători de cationi în vederea stabilizării tartrice a vinului sau tratarea cu schimbători de cationi în vederea acidificării [punctele 20, 36 și 43 din anexa I A la Regulamentul (CE) nr. 606/2009];

(g) adăugarea de dicarbonat de dimetil (DMDC) în vinuri [punctul 34 din anexa I A la Regulamentul (CE) nr. 606/2009];

(h) utilizarea de bucăți de lemn de stejar la producerea vinurilor [punctul 38 din anexa I A și apendicele 9 la anexa I A la Regulamentul (CE) nr. 606/2009];

(i) utilizarea experimentală a unor noi practici oenologice [articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 606/2009];

(j) gestionarea gazelor dizolvate din vin utilizând contactori membranari [punctul 52 din anexa I A la Regulamentul (CE) nr. 606/2009];

(k) tratarea cu ajutorul unei tehnologii pe bază de membrană, combinată cu carbon activ [punctul 53 din anexa I A la Regulamentul (CE) nr. 606/2009];

(l) utilizarea de copolimeri polivinilimidazol-polivinilpirolidon [punctul 54 din anexa I A la Regulamentul (CE) nr. 606/2009];

(m) utilizarea de clorură de argint [punctul 55 din anexa I A la Regulamentul (CE) nr. 606/2009].

(3) În cazul în care sunt efectuate, operațiunile specifice de mai jos trebuie înscrise în registru:

(a) amestecul și cupajul, prevăzute la articolele 7 și 8 din Regulamentul (CE) nr. 606/2009;

(b) îmbutelierea;

(c) producția tuturor categoriilor de vinuri spumante, a vinurilor petiante și a vinurilor perlante;

(d) producția de vinuri licoroase;

(e) producția de must de struguri concentrat, rectificat sau nu;

(f) producția de vinuri alcoolizate;

(g) prelucrarea într-un produs din orice altă categorie, precum vinul aromatizat.

În cazul îmbutelierii, trebuie precizat numărul de recipiente umplute și conținutul acestora.

Articolul 30

Norme naționale

(1) Statele membre pot adopta norme complementare privind detaliile procesului de înscriere în registru în ceea ce privește:

(a) produsele în recipiente etichetate cu un volum nominal de 10 litri sau mai puțin, prevăzute cu un dispozitiv de închidere de unică folosință, menționate la articolul 28 alineatul (1) litera (a), care sunt eliberate pentru consum pe teritoriul lor;

(b) anumite categorii de produse menționate la articolul 14 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/274;

(c) anumite operațiuni menționate la articolul 29.

Statele membre pot să prevadă obligația de a ține conturi separate sau de a adapta registrul existent.

(2) Fără a aduce atingere obligației de a înscrie în registru datele referitoare la fiecare dintre operațiunile de corectare a tăriei alcoolice, de îmbogățire, de acidificare și de dezacidificare menționate la articolul 29 alineatul (2) literele (a), (b) și (c), statele membre pot impune operatorilor care efectuează operațiunile în cauză pe teritoriul lor să notifice, într-un anumit termen, autorităților sau organismelor lor competente operațiunile respective după sau, în cazul operațiunilor de îmbogățire, înainte de efectuarea acestora.

Notificarea menționată la primul paragraf nu este obligatorie pentru produsele vitivinicole care fac obiectul unor controale analitice sistematice ale tuturor loturilor de produse efectuate de autoritățile de control competente ale statelor membre.







CAPITOLUL VI

DECLARAȚII

Articolul 31

Declarațiile de producție

(1) Producătorii stabiliți într-un stat membru obligat să păstreze, în conformitate cu articolul 145 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013, un registru al plantațiilor viticole actualizat prezintă anual autorităților competente ale respectivului stat membru o declarație de producție cu privire la producția lor în anul vitivinicol în cauză în statul membru.

Statele membre care au creat un registru al plantațiilor viticole actualizat anual, cu ajutorul căruia se poate stabili o legătură între declaranți, producția declarată și parcelele viticole în cauză, pot scuti producătorii de obligația de a declara informațiile menționate la articolul 22 alineatul (2) litera (e) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/274. În astfel de cazuri, autoritățile competente din statele membre completează ele însele declarațiile, indicând suprafața pe baza datelor din registrul plantațiilor viticole.

(2) Recoltatorii care aparțin sau sunt asociați uneia sau mai multor cooperative vinicole ori unuia sau mai multor grupuri de producători și care au predat întreaga lor producție de struguri sau de must respectivelor cooperative vinicole sau grupuri, rezervându-și totodată dreptul de a obține prin vinificare o cantitate mai mică de 10 hectolitri pentru consumul familial, sunt scutiți de obligația de a prezenta o declarație de producție, cu condiția ca respectivele cooperative vinicole sau grupuri să aibă obligația de a prezenta o astfel de declarație de producție.

(3) Statele membre care nu au obligația de a ține un registru al plantațiilor viticole actualizat în conformitate cu articolul 145 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 pot impune producătorilor stabiliți pe teritoriul lor să prezinte declarația de producție menționată la alineatul (1).

În acest caz, se aplică mutatis mutandis alineatul (2).

Articolul 32

Declarațiile de stocuri

(1) Producătorii, prelucrătorii, îmbuteliatorii și comercianții care dețin stocuri într-un stat membru care are obligația de a ține un registru al plantațiilor viticole actualizat în conformitate cu articolul 145 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 prezintă anual autorității competente din respectivul stat membru o declarație referitoare la stocurile de vin și de must pe care le dețin la data de 31 iulie.

(2) Statele membre care nu au obligația de a ține un registru al plantațiilor viticole actualizat în conformitate cu articolul 145 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 pot impune producătorilor, prelucrătorilor, îmbuteliatorilor și comercianților stabiliți pe teritoriul lor să prezinte declarația de stocuri menționată la alineatul (1).

Articolul 33

Declarațiile de recoltă

Statele membre pot impune tuturor recoltatorilor sau, pe baza unor criterii obiective și nediscriminatorii, unora dintre aceștia să prezinte autorităților competente o declarație de recoltă referitoare la anul vitivinicol în care a fost strânsă respectiva recoltă.

Articolul 34

Declarațiile de tratare sau de comercializare

(1) Statele membre pot prevedea că recoltatorii, producătorii și comercianții de struguri, de suc de struguri și de must care, înainte de datele de depunere a declarațiilor de producție și de recoltă indicate la articolele 22 și 24 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/274, au tratat sau au comercializat produse vitivinicole destinate producției de vin trebuie să depună o declarație de tratare sau de comercializare la autoritățile competente pentru anul vitivinicol în care a avut loc tratamentul sau comercializarea.

(2) În cazul în care statele membre impun recoltatorilor să prezinte o declarație de tratare sau de comercializare în temeiul alineatului (1), recoltatorii care aparțin sau sunt asociați uneia sau mai multor cooperative vinicole ori unuia sau mai multor grupuri de producători și care au predat întreaga lor producție de struguri sau de must respectivelor cooperative vinicole sau grupuri de producători, rezervându-și totodată dreptul de a obține prin vinificare o cantitate mai mică de 10 hectolitri pentru consumul familial, sunt scutiți de obligația de a prezenta o astfel de declarație, cu condiția ca respectivele cooperative vinicole sau grupuri să aibă obligația de a prezenta o declarație de tratare sau de comercializare în temeiul alineatului (1).

Articolul 35

Dispoziții comune

Statele membre pot solicita mai multe informații cu privire la registrul plantațiilor viticole sau la declarațiile de producție sau de stocuri.

Statele membre pot excepta orice operator de la obligația de depunere a declarațiilor prevăzute la articolele 31 și 32 în ceea ce privește anii vitivinicoli în care nu s-a realizat nicio producție sau în care nu a rămas niciun stoc.







CAPITOLUL VII

CONTROALE, AUTORITĂȚI COMPETENTE, ASISTENȚĂ RECIPROCĂ ȘI SANCȚIUNI







SECȚIUNEA I

CONTROALE, AUTORITĂȚI COMPETENTE, ORGANISME DE LEGĂTURĂ ȘI ASISTENȚA RECIPROCĂ

Articolul 36

Principii generale

(1) Statele membre prevăd controale în măsura în care sunt necesare pentru a asigura aplicarea corectă a normelor privind sistemul de autorizații pentru plantările de viță-de-vie, registrul plantațiilor viticole, documentele însoțitoare și certificarea, importurile de vin, registrul de intrări și de ieșiri și declarațiile obligatorii prevăzute pentru acest sector la articolul 90, în partea II titlul I capitolul III și în partea II titlul II capitolul II secțiunea 2 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 și în prezentul regulament. Statele membre prevăd un sistem de controale oficiale eficace și bazate pe riscuri.

(2) Controalele oficiale sunt efectuate de către autoritatea sau autoritățile competente în conformitate cu principiile generale stabilite în Regulamentul (UE) 2017/625 al Parlamentului European și al Consiliului ( 5 ), fără a aduce atingere dispozițiilor din prezentul regulament și din capitolul VI din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/274.

Articolul 59 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 se aplică mutatis mutandis sistemului de autorizații pentru plantări de viță-de-vie.

(3) Alineatele (1) și (2) se aplică mutatis mutandis controalelor produselor vitivinicole cu DOP sau IGP prevăzute în partea II titlul II capitolul I secțiunea 2 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 în ceea ce privește respectarea cerințelor din caietul de sarcini al acestor produse.

Articolul 37

Dispoziții comune privind controalele

(1) Se efectuează controale în statul membru în care a avut loc producția, fără a se aduce atingere controalelor aleatorii sau controalelor pe baza analizei riscurilor efectuate în statul membru de expediere.

În cazul în care controalele sunt efectuate prin eșantionare, numărul, natura și frecvența controalelor trebuie stabilite astfel încât controalele să fie reprezentative pentru întreg teritoriul statului membru și să corespundă, dacă este cazul, volumului de produse vitivinicole produse, comercializate sau deținute în vederea comercializării.

(2) Controalele menționate la alineatul (1) sunt controale administrative și, dacă este cazul, controale la fața locului.

Dacă este cazul, controalele administrative cuprind verificări încrucișate, printre altele cu datele sistemului integrat de administrare și control, prevăzut la titlul V capitolul II din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013.

Controalele la fața locului se efectuează în mod inopinat. Se poate da însă un preaviz limitat la informațiile minime strict necesare, cu condiția ca acesta să nu compromită obiectivul controlului. Un astfel de preaviz nu se dă cu mai mult de 48 de ore înainte de control, cu excepția cazurilor justificate corespunzător sau a măsurilor în cazul cărora au loc controale sistematice la fața locului. Controalele se efectuează prin eșantionarea unui procent corespunzător de producători pe baza unei analize a riscurilor. Fiecare control la fața locului face obiectul unui raport de control, ceea ce permite analizarea detaliilor referitoare la controalele executate.

(3) În ceea ce privește registrul plantațiilor viticole, statele membre verifică dacă situația structurală care rezultă din dosarul producătorului vitivinicol și din dosarul de producție prevăzute în anexele III și IV corespunde situației reale a fiecărui producător vitivinicol și a oricărei persoane fizice sau juridice sau a oricărui grup de astfel de persoane care are obligația să prezinte declarația de producție prevăzută la articolul 31. Pe baza acestei verificări se procedează la adaptarea dosarelor.

(4) Controlul vinurilor și al altor produse vitivinicole din țări terțe se efectuează în statul membru de intrare pe teritoriul Uniunii pe baza documentului VI-1.

Articolul 38

Persoanele care fac obiectul controalelor

(1) Persoanele fizice sau juridice, precum și grupurile de astfel de persoane ale căror activități profesionale fac obiectul controalelor menționate în prezentul regulament nu obstrucționează respectivele controale și au obligația de a le facilita în orice moment.

(2) Operatorii de la care funcționarii unei autorități competente prelevează eșantioane:

(a) nu au voie să împiedice în niciun fel colectarea respectivelor eșantioane și

(b) le furnizează funcționarilor în cauză toate informațiile necesare în temeiul prezentului regulament sau al Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/274.

Articolul 39

Banca analitică de date izotopice

Centrul european de referință pentru controlul în sectorul vitivinicol păstrează și ține la zi o bază analitică de date izotopice la nivelul Uniunii, pe baza datelor notificate de laboratoarele desemnate ale statelor membre. Datele se obțin în urma analizei izotopice armonizate a constituenților etanolului și ai apei din produsele vitivinicole și permit efectuarea controalelor relevante pe tot parcursul comercializării, în conformitate cu metodele de analiză stabilite în temeiul articolului 80 alineatul (5) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 și cu normele și procedurile prevăzute la articolele 27, 28 și 29 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/274.

Articolul 40

Autoritățile competente și organismele de legătură

Statele membre desemnează autoritățile competente să efectueze controalele menționate la articolul 37. Respectivele autorități trebuie să dispună de un număr suficient de angajați cu calificări și experiență corespunzătore pentru efectuarea controalelor menționate într-un mod eficient.

În cazul în care un stat membru desemnează mai multe autorități competente să verifice respectarea normelor de reglementare a sectorului vitivinicol, respectivul stat membru indică responsabilitatea specifică a fiecăreia dintre autoritățile competente și coordonează activitatea acestora.

Fiecare stat membru desemnează un singur organism de legătură care să fie responsabil cu contactele cu Comisia, cu organismele de legătură ale celorlalte state membre și cu țările terțe și care să primească și să transmită cererile de asistență administrativă.

Articolul 41

Competențele funcționarilor

Fiecare stat membru ia toate măsurile necesare pentru a înlesni activitatea funcționarilor autorităților sale competente. Fiecare stat membru se asigură că acești funcționari, dacă este cazul împreună cu funcționarii altor organisme pe care îi autorizează în acest scop:

(a) au acces la plantațiile viticole, la instalațiile de vinificare și de stocare a vinului, la instalațiile de prelucrare a produselor vitivinicole și la vehiculele pentru transportul acestor produse;

(b) au acces la spațiile comerciale sau la depozitele și vehiculele tuturor celor care dețin în vederea vânzării, a comercializării sau a transportului produse vitivinicole sau alte produse care ar putea fi destinate utilizării în sectorul vitivinicol;

(c) pot să facă inventarierea produselor vitivinicole și a substanțelor sau produselor care ar putea fi folosite la prepararea lor;

(d) pot să colecteze eșantioane de produse vitivinicole, de substanțe sau produse care ar putea fi folosite la prepararea lor și de produse deținute în vederea vânzării, a comercializării sau a transportului;

(e) pot studia datele contabile și alte documente utilizate în timpul procedurilor de control și pot face copii ale acestora sau extrase din ele;

(f) pot să ia măsuri adecvate de protecție cu privire la prepararea, deținerea, transportul, descrierea, prezentarea și comercializarea unui produs vitivinicol sau a unui produs destinat a fi utilizat la prepararea unui asemenea produs, dacă există motive să se considere că a avut loc o încălcare flagrantă a legislației Uniunii, mai ales în caz de tratament fraudulos sau de riscuri pentru sănătate.

Articolul 42

Coordonarea controalelor și accesul la informații

În ceea ce privește controalele transporturilor efectuate pe baza documentelor însoțitoare menționate la articolul 10, autoritățile competente desemnate în temeiul articolului 40 au acces la informațiile păstrate în sistemul informatizat menționat la articolul 21 din Directiva 2008/118/CE și la informațiile referitoare la deplasările de produse vitivinicole care circulă în regimul prevăzut în capitolul IV din directiva menționată.

Respectivele autorități competente au, de asemenea, acces la informațiile păstrate în alte sisteme informatice create pentru a verifica deplasările de produse vitivinicole decât cele menționate la primul paragraf.

Informațiile deținute în temeiul primului și celui de-al doilea paragraf nu pot fi utilizate decât în scopul aplicării prezentului regulament.

Articolul 43

Asistența reciprocă

(1) În cazul în care o autoritate competentă a unui stat membru efectuează controale pe teritoriul statului respectiv, autoritatea poate solicita informații de la o autoritate competentă a oricărui alt stat membru care ar putea fi afectat în mod direct sau indirect. O astfel de solicitare se transmite prin intermediul organismelor de legătură prevăzute la articolul 40 al treilea paragraf, iar asistența se furnizează în timp util.

Comisia este notificată ori de câte ori produsul care face obiectul controalelor menționate la primul paragraf provine dintr-o țară terță, precum și în cazul în care comercializarea produsului respectiv poate prezenta un interes special pentru alte state membre.

Autoritatea care primește solicitarea furnizează toate informațiile care pot ajuta autoritatea solicitantă să își îndeplinească sarcinile.

(2) La cererea motivată a autorității solicitante, autoritatea care primește solicitarea efectuează controale în vederea atingerii scopurilor urmărite, astfel cum sunt descrise în cerere, sau ia măsurile necesare pentru a asigura efectuarea unor astfel de controale.

Autoritatea care primește solicitarea acționează ca și cum ar face-o în nume propriu.

(3) De comun acord cu autoritatea care primește solicitarea, autoritatea solicitantă poate desemna funcționari care:

(a) fie să obțină, la sediile autorităților competente ale statului membru în care este stabilită autoritatea care primește solicitarea, informații cu privire la aplicarea dispozițiilor relevante referitoare la produsele vitivinicole din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013, din prezentul regulament și din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/274 sau cu privire la controalele aferente, inclusiv făcând copii ale documentelor de transport sau de alt tip sau extrase din registre;

(b) fie să fie prezenți în timpul controalelor solicitate în temeiul alineatului (2), după ce au înștiințat autoritatea care primește solicitarea cu suficient timp înainte de începerea controalelor respective.

Copiile menționate la primul paragraf litera (a) pot fi făcute numai cu acordul autorității care primește solicitarea.

(4) Funcționarii autorității care primește solicitarea sunt cei care dirijează în orice moment controalele efectuate pe teritoriul statului lor membru.

(5) Funcționarii autorității solicitante:

(a) prezintă un ordin scris în care se indică identitatea și funcția lor oficială;

(b) fără a se aduce atingere limitelor impuse de statul membru al autorității care primește solicitarea propriilor funcționari în ceea ce privește efectuarea controalelor în cauză, dețin:

(i) drepturile de acces prevăzute la articolul 41 literele (a) și (b);

(ii) dreptul de a fi informați cu privire la rezultatele controalelor efectuate de funcționarii autorității care primește solicitarea în temeiul articolului 41 literele (c) și (e).

(6) Costurile ocazionate de prelevarea, tratarea și expedierea unui eșantion, precum și de efectuarea de teste analitice și organoleptice în scopul controlului sunt suportate de autoritatea competentă a statului membru care a solicitat prelevarea eșantionului. Astfel de costuri se calculează pe baza tarifelor aplicabile în statul membru pe teritoriul căruia au loc operațiunile.

Articolul 44

Forță probantă

Constatările funcționarilor unei autorități competente a unui stat membru realizate în aplicarea prezentei secțiuni pot fi invocate de autoritățile competente ale celorlalte state membre și au aceeași valoare ca și cum ar fi constatări ale autorităților naționale competente.

Articolul 45

Notificarea suspiciunii de neconformare

Dacă o autoritate competentă a unui stat membru are motive să suspecteze sau află că un produs vitivinicol nu respectă dispozițiile relevante referitoare la produsele vitivinicole din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 și normele prevăzute în prezentul regulament și în Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/274 sau că a fost obținut sau comercializat prin acțiuni frauduloase, organismul de legătură din respectivul stat membru transmite fără întârziere o notificare organismului de legătură al oricărui stat membru pentru care neconformarea la normele respective prezintă un interes specific și este de natură să conducă la măsuri administrative sau la o acțiune în justiție.

Dacă autoritățile competente ale unui stat membru constată sau suspectează că produsele vitivinicole au fost contrafăcute astfel încât pot prezenta un risc pentru sănătatea consumatorilor sau că nu respectă articolul 80 sau articolul 90 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013, organismul de legătură din respectivul stat membru informează fără întârziere Comisia și organismele de legătură din celelalte state membre și, dacă este cazul, organismul de legătură din țările terțe vizate prin intermediul sistemului informatic creat de Comisie.







SECȚIUNEA II

SANCȚIUNI

Articolul 46

Sancțiunile și recuperarea costurilor pentru plantările neautorizate

Statele membre impun sancțiuni financiare producătorilor care nu respectă obligația prevăzută la articolul 71 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013.

Cuantumul minim al sancțiunii financiare este de:

(a) 6 000 EUR pe hectar dacă producătorul defrișează toate plantările neautorizate în termen de patru luni de la data la care îi este notificată neregula, astfel cum se menționează la articolul 71 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013;

(b) 12 000 EUR pe hectar dacă producătorul defrișează toate plantările neautorizate în primul an de la expirarea perioadei de patru luni;

(c) 20 000 EUR pe hectar dacă producătorul defrișează toate plantările neautorizate după primul an de la expirarea perioadei de patru luni.

Dacă venitul anual obținut în zona în care se găsesc plantațiile viticole în cauză este estimat la peste 6 000 EUR pe hectar, statele membre pot majora cuantumurile minime stabilite la al doilea paragraf proporțional cu venitul mediu anual pe hectar estimat pentru zona respectivă.

În cazul în care statul membru asigură defrișarea plantării neautorizate prin mijloace proprii, costul aferent imputat producătorului în temeiul articolului 71 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 se calculează în mod obiectiv, ținând seama de costurile cu forța de muncă, cu utilajele folosite și cu transportul sau de alte costuri suportate. Aceste costuri se adaugă la sancțiunea aplicabilă.

Articolul 47

Sancțiuni legate de documentele însoțitoare și de documentele VI-1 în caz de neconformare la anumite norme ale Uniunii

(1) Aplicarea articolelor 10, 11 și 12 poate fi suspendată în cazul operatorilor menționați la articolul 8 alineatul (1) dacă autoritățile competente ale unui stat membru constată sau suspectează că produsele vitivinicole au fost contrafăcute astfel încât pot prezenta un risc pentru sănătatea consumatorilor sau că nu respectă articolul 80 sau articolul 90 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013.

(2) Aplicarea articolelor 26 și 27 poate fi suspendată în cazul constatărilor sau al suspiciunilor menționate la alineatul (1) referitoare la vinurile importate.

Articolul 48

Sancțiuni în cazul nerespectării obligațiilor de a ține registrul de intrări și de ieșiri, de a prezenta declarații sau de a face notificări

(1) Se aplică sancțiuni administrative operatorilor care au obligația de a ține registrul de intrări și de ieșiri, de a prezenta declarații de producție, de stocuri sau de recoltă sau de a notifica autorităților competente operațiunile menționate la articolul 30 alineatul (2) și care nu păstrează un astfel de registru, nu prezintă declarațiile respective până la datele menționate la articolele 22, 23 și 24 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/274 sau nu fac o astfel de notificare până la data stabilită de statul membru respectiv în temeiul articolului 30 alineatul (2) din prezentul regulament.

(2) Sancțiunile menționate la alineatul (1) constau în plata unui cuantum și sunt stabilite și aplicate de statele membre pe baza valorii produselor, a avantajelor financiare estimate sau a pierderilor economice cauzate de fraudă.

(3) În caz de nerespectare gravă sau repetată a obligației de a prezenta declarații până la datele menționate la alineatul (1), operatorul în cauză nu beneficiază de măsurile de sprijin prevăzute la articolele 47 și 50 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 pentru exercițiul financiar în cauză sau pentru exercițiul financiar următor, sub rezerva următoarelor dispoziții:

(a) atunci când se depășesc datele menționate la articolele 22, 23 și 24 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/274, însă cu maximum 15 zile lucrătoare, se aplică numai sancțiunile administrative menționate la prezentul articol alineatul (2);

(b) atunci când autoritățile competente din statele membre consideră că informațiile din declarațiile menționate la alineatul (1) sunt incomplete sau inexacte și când cunoașterea informațiilor lipsă sau inexacte este esențială pentru aplicarea corectă a măsurilor de sprijin prevăzute la articolele 47 și 50 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013, ajutorul de plătit este redus, în mod proporțional, cu un cuantum stabilit de autoritatea competentă în funcție de gravitatea încălcării comise.

Articolul 49

Circumstanțe excepționale și erori evidente

(1) Sancțiunile prevăzute în prezentul regulament nu se aplică în caz de circumstanțe excepționale în sensul articolului 2 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013.

(2) Orice comunicare sau solicitare adresată unui stat membru în temeiul prezentului regulament poate fi adaptată în orice moment ulterior efectuării sale în cazul unor erori evidente recunoscute de autoritatea competentă.







CAPITOLUL VIII

NOTIFICĂRI

Articolul 50

Natura și tipul informațiilor care trebuie notificate

(1) Statele membre notifică următoarele Comisiei:

(a) actele cu putere de lege sau actele administrative pe care le-au adoptat în temeiul articolului 120 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013, al prezentului regulament și al Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/274;

(b) numele și adresa autorităților competente responsabile cu executarea analizelor oficiale, a procedurii administrative de certificare și a controalelor legate de registre și de documentele însoțitoare;

(c) numele și adresa autorităților competente responsabile cu acordarea autorizațiilor pentru plantările de viță-de-vie, precum și numele și adresa persoanelor responsabile cu păstrarea și actualizarea unui registru al plantațiilor viticole și cu prezentarea unui inventar actualizat al potențialului de producție;

(d) pragurile menționate în anexa II secțiunea H primul paragraf punctele 1 și 2;

(e) măsurile pe care le-au adoptat pentru a pune în aplicare capitolul VII, atunci când notificarea acestor măsuri este relevantă pentru cooperarea dintre statele membre, precum și numele și adresa organismului de legătură desemnat de fiecare stat membru;

(f) condițiile pe care le aplică în ceea ce privește întocmirea documentelor însoțitoare menționate la articolul 10 alineatul (1) primul paragraf litera (a) punctul (iii) și litera (b);

(g) soiurile de struguri de vinificație vizate de aplicarea articolului 81 și a articolului 120 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013.

(2) Statele membre notifică Comisiei orice modificări ale numelor și adreselor autorităților competente și ale organismelor de legătură notificate Comisiei în conformitate cu alineatul (1).

(3) Notificarea prevăzută la alineatul (1) se efectuează în conformitate cu articolul 34 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/274.

Articolul 51

Publicarea informațiilor notificate

(1) Pe baza notificărilor primite de la autoritățile competente ale țărilor terțe, Comisia întocmește și ține la zi liste care conțin următoarele informații:

(a) numele și adresa organismelor competente din țara de origine a produsului responsabile cu eliberarea documentelor VI-1;

(b) numele și adresa organismelor sau direcțiilor desemnate de țara de origine sau, în cazul în care nu există în țara de origine, ale unui laborator autorizat deja în afara țării de origine a produsului, în scopul completării secțiunii referitoare la raportul de analiză din documentele VI-1;

(c) Numele, adresa și numărul de înregistrare oficial al producătorilor și prelucrătorilor de vin autorizați de țara de origine a produsului să întocmească documente VI-1;

(d) numele și adresa unui singur organism de legătură desemnat în fiecare țară terță să primească și să transmită cererile de asistență administrativă și să reprezinte țara respectivă în relație cu Comisia și cu statele membre.

(2) Comisia pune la dispoziția publicului numele și adresa autorităților competente menționate la articolul 50 alineatul (1) literele (b) și (c), informațiile referitoare la potențialul de producție menționate la articolul 50 alineatul (1) litera (c), numele și adresa organismului de legătură menționate la articolul 50 alineatul (1) litera (e), soiurile de struguri de vinificație menționate la articolul 50 alineatul (1) litera (g) și listele menționate la prezentul articol alineatul (1).







CAPITOLUL IX

MODIFICĂRI, ABROGĂRI, DISPOZIȚII TRANZITORII ȘI FINALE

Articolul 52

Modificări aduse Regulamentului (CE) nr. 555/2008

Regulamentul (CE) nr. 555/2008 se modifică după cum urmează:

1. Se elimină articolele 1, 21, 22, 23, 38-54, 74, 83-95a și 98-102.

2. Se elimină anexele IX -XIII și XVI-XXI.

Articolul 53

Modificări aduse Regulamentului (CE) nr. 606/2009

Regulamentul (CE) nr. 606/2009 se modifică după cum urmează:

1. Se elimină articolele 12 și 13.

2. Se introduc următoarele articole 14a și 14b:

„Articolul 14a

Stabilirea unui procent minim de alcool pentru subproduse

(1) Sub rezerva dispozițiilor din partea II secțiunea D punctul 1 din anexa VIII la Regulamentul (UE) nr. 1308/2013, statele membre fixează un procent minim pentru volumul de alcool pe care trebuie să îl conțină un subprodus, după separarea sa din vin, în raport cu cel conținut de vinul produs. Statele membre pot să ajusteze acest procent minim pe baza unor criterii obiective și nediscriminatorii.

(2) În cazul în care nu se atinge procentul aplicabil stabilit de statele membre în temeiul alineatului (1), operatorul în cauză furnizează, din producția proprie, o cantitate de vin care să corespundă cantității necesare pentru atingerea procentului minim.

(3) Pentru determinarea volumului de alcool pe care îl conțin subprodusele în raport cu volumul de alcool pe care îl conține vinul produs, standardul pentru tăria alcoolică naturală a vinului exprimată în volume aplicabilă în diferitele zone vitivinicole este de:

(a) 8,0 % pentru zona A;

(b) 8,5 % pentru zona B;

(c) 9,0 % pentru zona C I;

(d) 9,5 % pentru zona C II;

(e) 10,0 % pentru zona C III.

Articolul 14b

Eliminarea subproduselor

(1) Producătorii retrag subprodusele obținute în urma procesului de vinificație sau a oricărui alt proces de prelucrare a strugurilor sub supravegherea autorităților competente ale statelor membre, sub rezerva cerințelor privind livrarea și înregistrarea prevăzute la articolul 9 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul delegat (UE) 2018/273 ( *1 ) al Comisiei, respectiv la articolul 14 alineatul (1) litera (b) punctul (vii) și la articolul 18 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/274 ( *2 ) al Comisiei.

(2) Retragerea se efectuează fără întârziere și cel târziu la sfârșitul anului vitivinicol în care au fost obținute subprodusele, în conformitate cu legislația aplicabilă a Uniunii, în special în ceea ce privește mediul.

(3) Statele membre pot decide că producătorii care, în decursul anului vitivinicol în cauză, nu produc mai mult de 50 de hectolitri de vin sau de must în propriile unități de producție nu sunt obligați să își retragă subprodusele.

(4) Producătorii pot să se achite de obligația de eliminare pentru totalitatea sau pentru o parte a subproduselor obținute în urma procesului de vinificație sau a oricărui alt proces de prelucrare a strugurilor livrând aceste subproduse în vederea distilării. O astfel de eliminare a subproduselor trebuie certificată de o autoritate competentă a statului membru.

(5) Statele membre pot decide că livrarea în vederea distilării a totalității sau a unei părți a subproduselor obținute în urma procesului de vinificație sau a oricărui alt proces de prelucrare a strugurilor este obligatorie pentru toți producătorii sau pentru anumiți producători de pe teritoriul lor pe baza unor criterii obiective și nediscriminatorii.

Articolul 54

Modificare adusă Regulamentului (CE) nr. 607/2009

În Regulamentul (CE) nr. 607/2009, articolul 63 se elimină.

Articolul 55

Abrogare

Se abrogă Regulamentul (CE) nr. 436/2009 și Regulamentul delegat (UE) 2015/560.

Articolul 56

Intrarea în vigoare

Prezentul regulament intră în vigoare în a treia zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.









ANEXA I

NORME PRIVIND CRITERIUL DE ELIGIBILITATE ENUMERAT LA ARTICOLUL 64 ALINEATUL (1) LITERA (c) DIN REGULAMENTUL (UE) NR. 1308/2013 ȘI CRITERIUL SUPLIMENTAR MENȚIONAT LA ARTICOLUL 4 ALINEATUL (1) DIN PREZENTUL REGULAMENT

A. Criteriul menționat la articolul 64 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013

Criteriul menționat la articolul 64 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 este considerat respectat dacă este îndeplinită una dintre următoarele condiții:

1. suprafața (suprafețele) care urmează a fi nou-plantată (nou-plantate) este (sunt) destinată (destinate) producției de vinuri care poartă DOP specifică a ariei în cauză sau

2. dacă suprafața (suprafețele) care urmează a fi nou-plantată (nou-plantate) nu este (nu sunt) destinată (destinate) producției de vinuri care poartă DOP specifică, solicitantul își asumă următoarele angajamente:

(a) că nu va utiliza sau nu va comercializa struguri produși pe suprafețele nou-plantate respective pentru producția de vinuri cu DOP, în cazul în care suprafețele în cauză sunt situate în arii eligibile în acest scop;

(b) că nu va defrișa și nu va replanta în scopul de a conferi suprafeței replantate un caracter eligibil pentru producția de struguri pentru vinuri cu DOP specifică.

Solicitantul trebuie să își asume angajamentele menționate la punctul 2 pe o perioadă limitată de timp care urmează să fie stabilită de statul membru și care nu poate depăși data de 31 decembrie 2030.

B. Criteriul suplimentar menționat la articolul 4 alineatul (1) din prezentul regulament

Criteriul suplimentar menționat la articolul 4 alineatul (1) din prezentul regulament este considerat respectat dacă este îndeplinită una dintre următoarele condiții:

1. suprafața (suprafețele) care urmează a fi nou-plantată (nou-plantate) este (sunt) destinată (destinate) producției de vinuri care poartă IGP specifică a ariei în cauză sau

2. dacă suprafața (suprafețele) care urmează a fi nou-plantată (nou-plantate) nu este (nu sunt) destinată (destinate) producției de vinuri care poartă IGP specifică, solicitantul își asumă următoarele angajamente:

(a) că nu va utiliza sau nu va comercializa struguri produși pe suprafețele nou-plantate respective pentru producția de vinuri cu IGP, în cazul în care suprafețele în cauză sunt situate în arii eligibile în acest scop;

(b) că nu va defrișa și nu va replanta în scopul de a conferi suprafeței replantate un caracter eligibil pentru producția de struguri pentru vinuri cu IGP specifică.

Solicitantul trebuie să își asume angajamentele menționate la punctul 2 pe o perioadă limitată de timp care urmează să fie stabilită de statul membru și care nu poate depăși data de 31 decembrie 2030.









ANEXA II

NORME PRIVIND CRITERIILE DE PRIORITATE ENUMERATE LA ARTICOLUL 64 ALINEATUL (2) LITERELE (a)-(h) DIN REGULAMENTUL (UE) NR. 1308/2013 ȘI CRITERIILE SUPLIMENTARE MENȚIONATE LA ARTICOLUL 4 ALINEATUL (3) DIN PREZENTUL REGULAMENT

A. Criteriul menționat la articolul 64 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013

1. Se consideră că persoanele juridice, indiferent de forma lor juridică, respectă acest criteriu dacă este îndeplinită una dintre următoarele condiții:

(a) persoana fizică ce înființează, pentru prima dată, plantări de viță-de-vie și se instalează ca șef al exploatației („operator nou”) exercită în mod efectiv și pe termen lung controlul asupra persoanei juridice în ceea ce privește deciziile legate de gestionare, de beneficii și de riscuri financiare. Dacă mai multe persoane fizice, inclusiv una sau mai multe persoane care nu sunt operatori noi, participă la capitalul sau la gestionarea persoanei juridice, operatorul nou trebuie să fie capabil să exercite un astfel de control efectiv pe termen lung, fie singur, fie împreună cu alte persoane; sau

(b) dacă o persoană juridică este controlată de o altă persoană juridică exclusiv sau în comun, condițiile prevăzute la litera (a) se aplică oricărei persoane fizice care exercită un control asupra celeilalte persoane juridice.

Condițiile prevăzute la literele (a) și (b) se aplică mutatis mutandis unui grup de persoane fizice, indiferent de statutul juridic