2002A3430 — RO — 01.01.2014 — 002.001

Acest document reprezintă un instrument de documentare, iar instituţiile nu îşi asumă responsabilitatea pentru conţinutul său.

Astfel cum a fost modificat prin:







(*) Acest act nu a fost publicat niciodată în limba română.









▼B

ACORD

între Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind transportul feroviar și rutier de mărfuri și călători







CONFEDERAȚIA ELVEȚIANĂ, denumită în continuare „Elveția”, COMUNITATEA EUROPEANĂ, denumită în continuare „Comunitatea”, ambele denumite în continuare „părțile contractante”, CONȘTIENTE de interesul reciproc al părților contractante de a promova cooperarea și comerțul, în special prin acordarea reciprocă a accesului la piața transporturilor, astfel cum este prevăzut la articolul 13 din Acordul între Comunitatea Economică Europeană și Confederația Elvețiană privind transportul feroviar și rutier de mărfuri din 2 mai 1992, denumit în continuare acordul din 1992, DORIND să dezvolte o politică coordonată a transporturilor care să vizeze încurajarea utilizării mijloacelor de transport de mărfuri și călători care respectă mediul într-o mai mare măsură, pentru a îmbina protecția mediului cu eficiența sistemelor de transport, în special în regiunile alpine, DORIND să asigure o concurență sănătoasă între modurile de transport luând în considerare faptul că diferitele moduri de transport trebuie să acopere costurile pe care le generează, CONȘTIENTE de necesitatea asigurării unei coerențe între politica elvețiană a transporturilor și principiile generale ale politicii comunitare în domeniul transporturilor, în special în contextul punerii în aplicare a unui cadru legislativ și reglementar coordonat, CONVIN DUPĂ CUM URMEAZĂ:







TITLUL I

DISPOZIȚII GENERALE

Articolul 1

Principii și obiective generale

(1) Prezentul acord între Comunitate și Elveția vizează, pe de o parte, liberalizarea accesului părților contractante la piața acestora a transporturilor rutiere și feroviare de mărfuri și călători astfel încât să asigure o desfășurare mai eficientă a traficului pe itinerarul tehnic, geografic și economic cel mai adaptat pentru toate modurile de transport prevăzute de acord și, pe de altă parte, determinarea modalităților unei politici coordonate a transporturilor.

(2) Dispozițiile acordului și aplicarea acestora se întemeiază pe principiul reciprocității și pe principiul liberei alegeri a modului de transport.

(3) Părțile contractante își asumă obligația de a nu adopta măsuri discriminatorii în cadrul aplicării prezentului acord.

Articolul 2

Domeniul de aplicare

(1) Prezentul acord se aplică transporturilor bilaterale rutiere de mărfuri și călători între părțile contractante, tranzitului pe teritoriul părților contractante, fără a aduce atingere acordului din 1992 și sub rezerva articolului 7 alineatul (3) și operațiunilor de transport rutier de mărfuri și călători cu caracter triunghiular și cabotajului de gabarit mare pentru Elveția.

(2) Prezentul acord se aplică transportului feroviar internațional de de mărfuri și călători, precum și transportului combinat internațional. Acesta nu se aplică întreprinderilor feroviare a căror activitate se limitează exclusiv la exploatarea transporturilor urbane, a transporturilor preorășenești sau regionale.

(3) Prezentul acord se aplică transporturilor efectuate de întreprinderile de transport rutier sau de întreprinderile feroviare situate pe teritoriul uneia dintre părțile contractante.

Articolul 3

Definiții

1. Transporturi rutiere

În sensul prezentului acord, se înțelege prin: — „profesia de operator de transport rutier de mărfuri”: activitatea oricărei întreprinderi care desfășoară, fie prin intermediul unui autovehicul, fie prin intermediul unui ansamblu de vehicule, un transport de mărfuri în numele unei terțe persoane; — „profesia de operator de transport rutier de călători”: activitatea oricărei întreprinderi care desfășoară, în numele unor terțe persoane, transporturi internaționale de călători cu autocare și autobuze; — „întreprindere”: orice persoană fizică, orice persoană juridică cu sau fără scop lucrativ, orice asociație sau orice grup de persoane fără personalitate juridică, cu sau fără scop lucrativ, precum și orice organism aparținând autorității publice, fie că are personalitate juridică proprie sau depinde de o autoritate care are această personalitate; — „vehicul”: autovehicul înmatriculat într-o parte contractantă sau un ansamblu de vehicule dintre care cel puțin autovehiculul este înmatriculat într-o parte contractantă, destinat exclusiv transportului de mărfuri sau orice autovehicul care, după modul de construcție și în funcție de echipamentul său, este apt să transporte mai mult de 9 persoane, inclusiv șoferul, și care este destinat acestui scop; — „transport internațional”: deplasarea unui vehicul al cărui punct de plecare se află pe teritoriul unei părți contractante și a cărui destinație este situată pe teritoriul celeilalte părți contractante sau într-o țară terță și viceversa, precum și deplasarea fără încărcătură pe traseul menționat; în cazul în care punctul de plecare sau de destinație al deplasării este situat într-o țară terță, transportul trebuie efectuat cu un vehicul înmatriculat în partea contractantă unde este situat punctul de plecare sau de destinație al deplasării; — „tranzit”: transportul de mărfuri sau de călători (efectuat fără încărcare sau descărcare), precum și deplasarea fără încărcătură pe teritoriul unei părți contractante; — „cabotaj pentru Elveția”: orice transport de mărfuri în numele terților, efectuat la plecarea dintr-un stat membru al Comunității către un alt stat membru, cu un vehicul înmatriculat în Elveția, indiferent dacă vehiculul, în cursul aceleiași călătorii și în conformitate cu itinerariul obișnuit, tranzitează sau nu Elveția; — „operațiuni de transport triunghiular cu țări terțe”: orice transport de mărfuri sau de călători efectuat dintr-o parte contractantă către o țară terță și viceversa, de către un vehicul înmatriculat în cealaltă parte contractantă, indiferent dacă vehiculul tranzitează sau nu, în cursul aceleiași călătorii și în conformitate cu itinerariul obișnuit, țara în care este înmatriculat; — „autorizație”: o autorizație, licență sau orice concesiune care poate fi cerută în baza legislației părții contractante.

2. Transporturi feroviare

În sensul prezentului acord, se înțelege prin: — „întreprindere feroviară”: orice întreprindere din sectorul privat sau public a cărei activitate principală o constituie furnizarea de servicii de transport de mărfuri și/sau călători pe calea ferată, cu condiția ca întreprinderea să asigure tracțiunea; tracțiunea poate fi efectuată cu un echipament care nu se află în proprietatea întreprinderii feroviare respective și cu personal care nu reprezintă personalul angajat al întreprinderii feroviare respective; — „grupare internațională”: orice asociere a cel puțin două întreprinderi feroviare având sediul în state membre diferite ale Comunității sau, pentru una dintre ele, în Elveția, în vederea furnizării de servicii internaționale de transport între Comunitate și Elveția; — „gestionar de infrastructură”: orice entitate publică sau întreprindere care răspunde, în special, de înființarea și întreținerea infrastructurii feroviare, precum și de funcționarea sistemelor de control și siguranță; — „licență”: o autorizație acordată de către autoritatea competentă a unei părți contractante unei întreprinderi căreia i se recunoaște calitatea de întreprindere feroviară. Această calitate se poate limita la exploatarea anumitor tipuri de servicii de transport; — „autoritatea de acordare a licențelor”: organismele însărcinate de către fiecare parte contractantă să elibereze licențele; — „linia feroviară”: capacitatea de infrastructură necesară pentru a face un anumit tren să circule dintr-un punct în altul la un moment dat; — „repartizare”: eficiența capacităților de infrastructură feroviară asigurată de un organism de repartizare; — „organism de repartizare”: autoritatea și/sau gestionarul infrastructurii însărcinat de una din părțile contractante cu repartizarea capacităților de infrastructură; — „servicii urbane și suburbane”: servicii de transport care răspund nevoilor unui centru urban sau ale unui aglomerări, precum și nevoilor de transport dintre acest centru sau acest ansamblu și periferiile acestuia; — „servicii regionale”: servicii de transport destinate să răspundă nevoilor de transport ale unei regiuni; — „transport combinat”: transporturile de mărfuri efectuate de vehicule rutiere sau de unități de încărcare care se realizează pe calea ferată pe o porțiune a traseului și pe cale rutieră pentru traseele inițiale și/sau terminale; — „prețuri feroviare competitive”: prețurile feroviare sunt considerate competitive dacă prețurile feroviare medii în Elveția nu sunt mai ridicate decât costurile rutiere, astfel cum sunt definite în anexa 9, pentru un itinerariu similar.

Articolul 4

Rezerva privind acordul din 1992

Sub rezerva derogărilor introduse de prezentul acord, drepturile și obligațiile părților contractante decurgând din acordul din 1992 nu sunt afectate de dispozițiile prezentului acord.







TITLUL II

TRANSPORTURI RUTIERE INTERNAȚIONALE







A.

DISPOZIȚII COMUNE

Articolul 5

Accesul la profesie

(1) Întreprinderile care doresc să opereze având profesia de operator de transport rutier trebuie să îndeplinească următoarele trei condiții:

(a) onorabilitate;

(b) capacitate financiară corespunzătoare;

(c) capacitate profesională.

(2) Dispozițiile aplicabile în materie figurează la secțiunea 1 din anexa 1.

Articolul 6

Norme sociale

Dispozițiile aplicabile în materie socială figurează la secțiunea 2 din anexa 1.

Articolul 7

Norme tehnice

(1) Sub rezerva alineatelor (2) și (3) de mai jos, Elveția adoptă, în termen de șase luni cel târziu de la semnarea prezentului acord, regimuri echivalente legislației comunitare privind condițiile tehnice care reglementează transportul rutier la care se face trimitere în secțiunea 3 din anexa 1.

(2) Elveția dispune de o perioadă tranzitorie de 2 ani de la data intrării în vigoare a prezentului acord pentru a-și armoniza legislația privind controlul tehnic al vehiculelor cu dreptul comunitar.

(3) Începând cu 1 ianuarie 2001, limita de greutate maximă autorizată, aplicată de Elveția pentru vehiculele articulate și trenurile rutiere, este de 34 t pentru toate tipurile de trafic.

Începând cu 1 ianuarie 2005, Elveția își armonizează legislația cu cea în vigoare în Comunitate în momentul semnării acordului, în materie de greutăți maximale autorizate în traficul internațional pentru aceste vehicule.

(4) Introducerea redevențelor rutiere definite la articolul 40 se efectuează în paralel cu mărirea progresivă a limitei de greutate prevăzute la alineatul (3).

(5) Fiecare parte contractantă își asumă obligația de a nu supune vehiculele omologate în cealaltă parte contractantă unor condiții mai restrictive decât cele care sunt în vigoare pe propriul său teritoriu.

Articolul 8

Regimul tranzitoriu pentru greutatea vehiculelor

(1) În vederea instaurării progresive a regimului definitiv stabilit la articolul 7 alineatul (3), al doilea paragraf, transporturile de mărfuri executate prin intermediul unui vehicul a cărui greutate maximă autorizată depășește 28 t (înainte de 31.12.2000) sau 34 t (între 01.1.2001 și 31.12.2004), dar care nu depășește 40 t, și care sunt efectuate din Comunitate spre o zonă situată dincolo de zona elvețiană din apropierea frontierei, astfel cum aceasta este definită în anexa 6 (și invers) sau care tranzitează Elveția, fac obiectul unei repartiții pe contingente pe baza plății unei redevențe pentru utilizarea infrastructurii, în conformitate cu modalitățile prevăzute la alineatele (2), (3) și (4) de mai jos. Pentru vehiculele înmatriculate în Elveția, acest contingent se poate utiliza în egală măsură pentru operațiunile de transport în interiorul teritoriului elvețian.

(2) Comunitatea primește un contingent de 250 000 de autorizații pentru anul 2000. Elveția primește un contingent de 250 000 de autorizații pentru anul 2000. În cazul în care intrarea în vigoare a acordului nu are loc la 1 ianuarie 2000, numărul autorizațiilor prevăzute pentru anul 2000 va fi redus proporțional.

(3) Comunitatea primește un contingent de 300 000 de autorizații atât pentru anul 2001, cât și pentru anul 2002. Elveția primește un contingent de 300 000 de autorizații atât pentru anul 2001, cât și pentru anul 2002.

(4) Comunitatea primește un contingent de 400 000 de autorizații atât pentru anul 2003, cât și pentru anul 2004. Elveția primește un contingent de 400 000 de autorizații atât pentru anul 2003, cât și pentru anul 2004.

(5) Utilizarea autorizațiilor prevăzute la alineatele (2), (3) și (4) este supusă, pentru fiecare operator, elvețian sau comunitar, achitării unei redevențe pentru utilizarea infrastructurii elvețiene, calculată și percepută în conformitate cu modalitățile prevăzute la anexa 2.

(6) Începând cu 1 ianuarie 2005, vehiculele care corespund normelor tehnice prevăzute la articolul 7 alineatul (3), al doilea paragraf, sunt scutite, în conformitate cu articolul 32, de orice regim privind contingentele sau autorizațiile.







B.

TRANSPORTURI INTERNAȚIONALE RUTIERE DE MĂRFURI

Articolul 9

Transporturi de mărfuri între teritoriile părților contractante

(1) Transporturile internaționale rutiere de mărfuri în numele terților, precum și transporturile fără încărcătură efectuate între teritoriile părților contractante se realizează pe baza unei licențe comunitare pentru operatorii de transport comunitari, stabilită în Regulamentul (CEE) nr. 881/92, al cărui model este prezentat în anexa 3, și a unei autorizații similare elvețiene pentru operatorii de transport elvețieni.

(2) Licențele astfel eliberate înlocuiesc, pentru operatorii de transport care intră în domeniul de aplicare a prezentului acord, autorizațiile bilaterale schimbate între statele membre ale Comunității și Elveția și care erau necesare până la intrarea în vigoare a prezentului acord.

(3) Transporturile menționate la anexa 4 sunt scutite de orice regim de licență și de orice autorizație de transport.

(4) Procedurile care reglementează eliberarea, utilizarea, reînnoirea și retragerea licențelor, precum și procedurile privind asistența reciprocă sunt reglementate de dispozițiile Regulamentului (CEE) nr. 881/92 pentru operatorii de transport comunitari și de dispozițiile echivalente elvețiene.

Articolul 10

Transportul mărfurilor în tranzit pe teritoriul părților contractante

(1) Transporturile internaționale rutiere de mărfuri în numele terților, precum și transporturile fără încărcătură efectuate în tranzit pe teritoriul părților contractante sunt liberalizate. Aceste transporturi se efectuează pe baza licențelor prevăzute la articolul 9.

(2) Alineatele (2), (3) și (4) ale articolului 9 sunt aplicabile.

Articolul 11

Tranzitul prin Austria

Un sistem de ecopuncte echivalent cu cel prevăzut la articolul 11 din Protocolul nr. 9 la Actul de aderare a Austriei la Uniunea Europeană se aplică pentru tranzitul operatorilor elvețieni pe teritoriul Austriei, în limitele de valabilitate ale acestui protocol. Metoda de calcul, regulile detaliate și procedurile de gestionare și de control al ecopunctelor se stabilesc prin intermediul unei înțelegeri administrative stabilite de comun acord între părțile contractante, în momentul încheierii prezentului acord și care va fi conformă mutatis mutandis cu dispozițiile Protocolului nr. 9 menționat anterior.

Articolul 12

Cabotajul de gabarit mare pentru Elveția

(1) Începând cu anul 2001, cabotajul pentru Elveția este admis în următoarele condiții:

— aceste transporturi se efectuează pe baza licenței elvețiene prevăzute la articolul 9 alineatul (1);

— acestea sunt limitate la o operațiune de transport, pe ruta de întoarcere, ulterioară unui transport de mărfuri între Elveția și un stat membru al Comunității.

(2) Totuși, până la această dată, drepturile existente care decurg din acordurile bilaterale în vigoare pot fi exercitate în continuare. O listă a acestor drepturi este prevăzută în anexa 5 la prezentul acord.

(3) Începând cu anul 2005, cabotajul pentru Elveția este liber în totalitate. Transporturile se efectuează pe baza licenței elvețiene prevăzute la articolul 9 alineatul (1).

Articolul 13

Operațiuni de transport triunghiular cu țări terțe

(1) Regimul care reglementează transporturile triunghiulare cu țări terțe va fi determinat de comun acord după încheierea acordului necesar între, pe de o parte, Comunitate și țările terțe în cauză și, pe de altă parte, Elveția și țările terțe în cauză. Acest regim va fi destinat să asigure reciprocitatea tratamentului între operatorii comunitari și elvețieni pentru aceste transporturi triunghiulare.

(2) Până la încheierea acordurilor dintre Comunitate și țările terțe respective, prezentul acord nu afectează dispozițiile referitoare la aceste transporturi triunghiulare care figurează în acordurile bilaterale încheiate între statele membre ale Comunității și Elveția privind transportul cu țările terțe. O listă a acestor drepturi este prevăzută în anexa 5 la prezentul acord.

(3) În urma stabilirii regimului prevăzut la alineatul (1), Elveția încheie sau adaptează, în măsura în care acest lucru este necesar, acordurile bilaterale cu aceste țări terțe.

Articolul 14

Transportul între două puncte situate pe teritoriul unui stat membru al Comunității sau între două puncte situate pe teritoriul Elveției

Transporturile între două puncte situate pe teritoriul unui stat membru al Comunității, efectuate cu un vehicul înmatriculat în Elveția, precum și transporturile între două puncte situate pe teritoriul Elveției, efectuate cu un vehicul înmatriculat într-un stat membru al Comunității, nu sunt autorizate în temeiul prezentului acord.

Articolul 15

Interdicția de a circula noaptea și duminica și exceptările de la limita de greutate

(1) Interdicția de a circula noaptea pe teritoriul Elveției nu se aplică decât între orele 22:00 și 5:00.

(2) Exceptările de la limita de greutate și de la interdicția de a circula noaptea și duminica sunt prevăzute la anexa 6.

(3) Exceptările de la interdicția de a circula noaptea se acordă de o manieră nediscriminatorie și pot fi obținute de la un ghișeu unic. Acestea sunt acordate după plata unei taxe destinate acoperirii cheltuielilor administrative.

Articolul 16

Anularea anumitor exceptări de la limita de greutate

Dispozițiile anexei 6, secțiunea II, punctele 3 și 4 din acordul din 1992 nu se mai aplică după intrarea în vigoare a prezentului acord.







C.

TRANSPORTURI INTERNAȚIONALE DE CĂLĂTORI CU AUTOCARUL ȘI CU AUTOBUZUL

Articolul 17

Condiții aplicabile operatorilor de transport

(1) Orice operator de transport în numele unui terț este admis să efectueze serviciile de transport definite la articolul 1 din anexa 7, fără discriminare pe motiv de naționalitate sau origine, cu condiția ca:

— să fie abilitat în statul membru al Comunității, unde operatorul de transport își are sediul sau în Elveția, să efectueze transporturi cu autocare și autobuze, sub forma unor servicii regulate, inclusiv servicii regulate specializate sau sub forma unor servicii ocazionale;

— să respecte reglementările în domeniul siguranței rutiere în ceea ce privește normele aplicabile conducătorilor și vehiculelor.

(2) Orice operator de transport în nume propriu este admis să efectueze serviciile de transport prevăzute la articolul 1 punctul 3 din anexa 7, fără discriminare pe motiv de naționalitate sau origine, cu condiția ca:

— să fie abilitat în statul membru al Comunității, unde operatorul de transport își are sediul sau în Elveția, să efectueze transporturi cu autocare și autobuze în conformitate cu condițiile de acces pe piață fixate de legislația națională;

— să respecte reglementările în domeniul siguranței rutiere în ceea ce privește normele aplicabile conducătorilor și vehiculelor.

(3) În vederea efectuării transporturilor internaționale de călători cu autocare și autobuze, orice operator de transport care îndeplinește criteriile prevăzute la alineatul (1) trebuie să dețină o licență comunitară pentru transporturile comunitare sau o licență similară elvețiană pentru operatorii de transport elvețieni.

Modelul, procedurile care reglementează eliberarea, utilizarea, reînnoirea licențelor sunt reglementate de dispozițiile Regulamentului (CEE) nr. 684/92, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 11/98 pentru operatorii de transport comunitari și de dispozițiile echivalente elvețiene.

Articolul 18

Accesul pe piață

(1) Serviciile ocazionale definite la articolul 1 punctul 2.1 din anexa 7 sunt scutite de orice autorizație.

(2) Serviciile regulate specializate definite la articolul 1 punctul 1.2 din anexa 7 sunt scutite de autorizație cu condiția de a fi reglementate, pe teritoriul Comunității, de un contract încheiat între organizator și operatorul de transport.

(3) Deplasările fără încărcătură ale vehiculelor în raport cu transporturile prevăzute la alineatele (1) și (2) sunt, de asemenea, scutite de autorizații.

(4) Serviciile regulate se supun autorizării în conformitate cu articolul 2 și următoarele din anexa 7.

(5) Serviciile regulate specializate, care nu sunt reglementate de un contract încheiat între organizator și operatorul de transport sunt supuse autorizării pe teritoriul Comunității, în conformitate cu articolul 2 și următoarele din anexa 7.

În Elveția, astfel de servicii sunt scutite de orice autorizație.

(6) Transporturile rutiere în nume propriu definite la articolul 1 punctul 3 din anexa 7, sunt scutite de autorizație și sunt supuse, pe teritoriul Comunității, unui regim de atestare.

Articolul 19

Operațiuni triunghiulare de transport cu țări terțe

(1) Regimul care reglementează transporturile triunghiulare cu țări terțe va fi stabilit de comun acord, după încheierea acordului necesar între, Comunitate și țara terță în cauză pe de o parte, și de Elveția și țara terță în cauză, pe de altă parte. Acest regim va fi destinat asigurării reciprocității de tratament între operatorii comunitari și cei elvețieni, pentru aceste transporturi triunghiulare.

(2) Până la încheierea acordurilor dintre Comunitate și țările terțe respective, prezentul acord nu afectează dispozițiile referitoare la transportul prevăzut la alineatul (1), care figurează în acordurile bilaterale încheiate între statele membre ale Comunității și Elveția privind transportul cu țările terțe. O listă a acestor drepturi este prevăzută în anexa 8 la prezentul acord.

(3) În urma stabilirii regimului prevăzut la alineatul (1), Elveția încheie sau adaptează, în măsura în care acest lucru este necesar, acordurile bilaterale încheiate cu aceste țări terțe.

Articolul 20

Operațiuni de transport între două puncte situate pe teritoriul aceleiași părți contractante

(1) În temeiul prezentului acord, operațiunile de transport între două puncte situate pe teritoriul aceleiași părți contractante, efectuate de operatori de transport stabiliți în cealaltă parte contractantă, nu sunt autorizate.

(2) Totuși, drepturile existente, care decurg din acordurile bilaterale încheiate între statele membre ale Comunității și Elveția, și care sunt în vigoare, pot fi exercitate în continuare, cu condiția ca nici o discriminare între operatorii de transport comunitari să nu fie operată și să nu existe denaturări ale concurenței. O listă a acestor drepturi este prevăzută în anexa 8 la prezentul acord.

Articolul 21

Proceduri

Procedurile care reglementează eliberarea, utilizarea, reînnoirea și caducitatea autorizațiilor, precum și procedurile privind asistența reciprocă, sunt reglementate de dispozițiile anexei 7 la prezentul acord.

Articolul 22

Dispoziție tranzitorie

Autorizațiile de servicii, existente la data intrării în vigoare a prezentului acord, rămân valabile până la data expirării lor, în măsura în care serviciile în cauză sunt supuse, în continuare, autorizării.







TITLUL III

TRANSPORTURI FEROVIARE INTERNAȚIONALE

Articolul 23

Independența gestionării

Părțile contractante se angajează:

— să garanteze independența gestionării întreprinderilor feroviare, în special acordându-le acestora un statut independent care să le permită să-și ajusteze activitățile în funcție de piață și să le administreze sub răspunderea organelor lor de conducere;

— să separe gestionarea infrastructurii feroviare de exploatarea serviciilor de transport ale întreprinderilor feroviare, cel puțin pe plan contabil; ajutorul acordat uneia dintre aceste două activități nu poate fi transferat celeilalte.

Articolul 24

Drepturile de acces și de tranzit la infrastructura feroviară

(1) Întreprinderile feroviare și grupările internaționale au drepturile de acces și/sau de tranzit, stabilite de legislația comunitară la care se face trimitere în anexa 1 secțiunea 4.

(2) Întreprinderilor feroviare, stabilite pe teritoriul unei părți contractante, li se acordă dreptul de acces la infrastructura aflată pe teritoriul celeilalte părți contractante, în scopul exploatării serviciilor de transport internaționale combinate.

(3) Întreprinderile feroviare și grupările internaționale care exploatează aceste drepturi de acces, respectiv de tranzit, încheie acordurile administrative, tehnice și financiare necesare, cu gestionarii infrastructurii feroviare utilizate, în scopul soluționării aspectelor legate de reglementarea și siguranța traficului privind serviciile de transport internaționale prevăzute la alineatele (1) și (2).

Articolul 25

Licențele feroviare

(1) Acordarea unei licențe corespunzătoare tipului de serviciu feroviar respectiv, reprezintă o cerință prealabilă a oricărei solicitări de acces sau de tranzit la infrastructura feroviară și, prin urmare, prealabilă dreptului de exploatare a serviciilor de transport. Această licență nu acordă prin ea însăși dreptul de acces la infrastructura feroviară.

(2) O întreprindere feroviară are dreptul de a solicita o licență în Elveția sau într-un stat membru al Comunității unde este stabilită. Licențele nu se acordă și nu se prelungesc de către părțile contractante dacă nu sunt îndeplinite cerințele prezentului acord.

(3) Licențele se eliberează de către autoritatea responsabilă cu licențele, desemnată în mod special, întreprinderilor existente și întreprinderilor noi, sub răspunderea părților contractante.

(4) Licențele sunt recunoscute în Comunitate sau în Elveția pe bază de reciprocitate.

(5) Acestea se supun unor cerințe stabilite de către părțile contractante cu privire la onorabilitate, capacitate financiară și capacitate profesională, precum și cu privire la întinderea răspunderii civile, și acestea pentru întreaga lor durată de valabilitate. Dispozițiile aplicabile în acest domeniu sunt prevăzute în anexa 1 secțiunea 4.

(6) Licențele rămân valabile atât timp cât întreprinderea feroviară își îndeplinește obligațiile prevăzute de dispozițiile legale menționate anterior. Cu toate acestea, autoritatea responsabilă poate dispune o reexaminare a acestora, la intervale regulate.

(7) Procedurile privind verificarea, modificarea, suspendarea sau retragerea unei licențe sunt reglementate de dispozițiile legale menționate anterior.

Articolul 26

Atribuirea certificatului de siguranță

(1) Părțile contractante prevăd obligația pentru întreprinderile feroviare de a prezenta un certificat de siguranță care să stabilească cerințele impuse întreprinderilor feroviare în materie de siguranță, în vederea asigurării unui serviciu fără pericole pe traseele în cauză.

(2) Întreprinderea feroviară poate solicita certificatul de siguranță unui organism desemnat de partea contractantă unde se găsește infrastructura utilizată.

(3) În vederea obținerii certificatului de siguranță, întreprinderea feroviară trebuie să respecte dispozițiile legislației elvețiene, pentru porțiunea din traseu situată în Elveția și pe cele ale legislației aplicabile în Comunitate, pentru porțiunea din traseu situată pe teritoriul Comunității.

Articolul 27

Atribuirea liniilor feroviare

(1) Fiecare parte contractantă desemnează persoana responsabilă cu repartizarea capacităților, indiferent dacă este vorba de o autoritate specifică sau de gestionarul infrastructurii. Organismul de repartizare, care va cunoaște ansamblul liniilor feroviare disponibile, se asigură, în special, că:

— repartizarea capacității infrastructurii feroviare se efectuează pe o bază echitabilă și nediscriminatorie;

— procedura de repartizare permite o utilizare eficace și optimă a infrastructurii sub rezerva alineatelor (3) și (4) din prezentul articol.

(2) Întreprinderea feroviară sau gruparea internațională, care solicită atribuirea uneia sau mai multor linii feroviare, se adresează organismului (organismelor) de repartizare din partea contractantă de pe teritoriul căreia se efectuează serviciul de transport. Organismul de repartizare, căruia i se adresează solicitarea de capacitate de infrastructură, informează imediat omologii interesați cu privire la acesta. Aceștia se pronunță cel târziu la o lună de la data primirii informațiilor necesare, fiecare organism de repartizare având posibilitatea de a refuza o cerere. Organismul de repartizare căruia i se prezintă cererea se pronunță, împreună cu omologii săi interesați, cel mai târziu la două luni de la data la care au fost transmise toate informațiile necesare. Procedurile privind tratamentul unei cereri de capacitate de infrastructură sunt reglementate de dispozițiile care figurează la anexa 1 secțiunea 4.

(3) Comunitatea și Elveția pot lua măsurile necesare pentru a se asigura că, în momentul repartizării capacităților de infrastructură feroviară, prioritate este acordată următoarelor servicii feroviare:

(a) servicii furnizate în interesul publicului;

(b) servicii care sunt efectuate în totalitate sau parțial pe o infrastructură construită sau amenajată în mod specific pentru aceste servicii (de exemplu linii speciale de mare viteză sau linii specializate în transport).

(4) Comunitatea și Elveția pot însărcina organismul de repartizare să acorde întreprinderilor feroviare care furnizează anumite tipuri de servicii sau le furnizează în anumite regiuni, drepturi speciale în materie de repartizare a capacităților de infrastructură, pe o bază nediscriminatorie, în cazul în care aceste drepturi sunt indispensabile pentru asigurarea unui bun nivel al serviciului public sau a unei utilizări eficiente a capacității de infrastructură sau pentru a permite finanțarea unor infrastructuri noi.

(5) Părțile contractante pot prevedea posibilitatea ca cererile de acces la infrastructură să fie însoțite de depunerea unei garanții sau de constituirea unei garanții similare.

(6) Comunitatea și Elveția adoptă și publică procedurile de repartizare a capacităților de infrastructură feroviară. De asemenea, ele informează Comitetul mixt instituit prin articolul 51 din prezentul acord.

Articolul 28

Conturi și redevențe de utilizare

(1) În conturile gestionarului unei infrastructuri, încasările obținute din aceste redevențe și din contribuțiile eventuale ale statului, pe de o parte și cheltuielile cu infrastructura, pe de altă parte, trebuie să fie echilibrate, pe o perioadă de timp considerată rezonabilă.

(2) Gestionarul infrastructurii aplică o redevență de utilizare a infrastructurii feroviare a cărei gestionare o asigură, care urmează a fi plătită de către întreprinderile feroviare sau grupările internaționale care utilizează această infrastructură.

(3) Redevențele de utilizare a infrastructurii sunt determinate, în special, în funcție de natura serviciului, de perioada serviciului, de situația pieței, precum și de natura și uzura infrastructurii.

(4) Plata redevențelor se face la gestionarul(ii) infrastructurii.

(5) Fiecare parte contractantă definește modalitățile de stabilire a redevențelor, după consultarea gestionarului infrastructurii. Redevențele percepute pentru serviciile care au o natură echivalentă pe aceeași piață, se aplică fără discriminare.

(6) Gestionarul infrastructurii comunică în timp util întreprinderilor feroviare sau grupărilor internaționale care utilizează infrastructurile sale, toate modificările importante care survin în legătură cu calitatea sau capacitatea infrastructurii în cauză, în vederea efectuării serviciilor prevăzute la articolul 24.

Articolul 29

Cale de atac

(1) Comunitatea și Elveția iau măsurile necesare pentru a garanta că deciziile luate în materie de repartizare a capacităților de infrastructură sau în materie de percepție a redevențelor, pot face obiectul unei căi de atac în fața unui organism independent. Acest organism se pronunță în termen de două luni de la data comunicării tuturor informațiilor necesare.

(2) Părțile contractante iau măsurile necesare pentru a garanta că deciziile adoptate în conformitate cu alineatul (1) și articolul 25 alineatul (3) sunt supuse unui control jurisdicțional.







TITLUL IV

POLITICA COORDONATĂ ÎN DOMENIUL TRANSPORTURILOR







A.

DISPOZIȚII GENERALE

Articolul 30

Obiective

(1) Părțile contractante convin să elaboreze, în măsura în care acest lucru este necesar, o politică coordonată în domeniul transporturilor de mărfuri și călători. Obiectivul acestei politici este de a îmbina eficiența sistemelor de transport cu protecția mediului, asigurând astfel o mobilitate durabilă.

(2) Părțile contractante depun eforturi în vederea stabilirii unei largi comparabilități a condițiilor de transport, inclusiv în ceea ce privește fiscalitatea, pe teritoriile lor respective, în special pentru a se evita devierea traficului comercial în regiunile alpine sau pentru a se ajunge la o mai bună repartizare a traficului.

Articolul 31

Măsuri

(1) În vederea atingerii acestui obiectiv, părțile contractante iau măsuri pentru a asigura o concurență sănătoasă, între și în interiorul modurilor de transport, și pentru a facilita utilizarea unor mijloace de transport de mărfuri și călători care protejează într-o mai mare măsură mediul.

(2) Măsurile conțin, în completarea dispozițiilor titlurilor II și III:

— dezvoltarea infrastructurilor feroviare care traversează Alpii și punerea la dispoziție a unor servicii de transport feroviare și combinate competitive, din punct de vedere al prețului și calității;

— stabilirea unor sisteme corespunzătoare de tarifare pentru transporturile rutiere;

— dispoziții de însoțire.

(3) Măsurile luate de părțile contractante, în cadrul acestui acord, sunt puse în aplicare progresiv și, dacă este posibil, în mod coordonat.

Articolul 32

Principii

Sub rezerva dispozițiilor articolului 47, măsurile prevăzute la articolul 31 sunt conforme cu următoarele principii:

— nediscriminarea, directă sau indirectă, pe motiv de naționalitate a operatorului de transport sau locul de înmatriculare a vehiculului sau proveniența și/sau destinația transportului;

— libera alegere a modului de transport;

— neintroducerea restricțiilor cantitative unilaterale;

— teritorialitatea;

— caracterul proporțional al impunerii, cu costurile aferente transportului, inclusiv în funcție de criteriile referitoare la tipul de vehicul;

— transparența;

— comparabilitatea condițiilor de utilizare a diferitelor rute transalpine;

— evitarea distorsiunilor fluxurilor de trafic în regiunile alpine;

— reciprocitatea.







B.

TRANSPORTURI FEROVIARE ȘI COMBINATE

Articolul 33

Obiective

(1) Părțile contractante convin asupra obiectivului de aplicare a unei oferte feroviare și de transport combinat, care să fie suficientă din punct de vedere al capacității și competitivă din punct de vedere economic și al calității serviciului, cu transportul rutier pentru regiunea alpină, cu respectarea principiilor enumerate la articolul 32, precum și cu garantarea liberului joc al forțelor pe piață, în special în cadrul deschiderii accesului la infrastructurile feroviare, prevăzute la titlul III, precum și cu respectarea autonomiei întreprinderilor feroviare.

(2) În acest scop, părțile contractante:

— iau, în limita competențelor lor, măsuri de infrastructură și operaționale, atât în Elveția, cât și pe teritoriul comunitar, pentru a garanta viabilitatea pe termen lung, coerența și integrarea ofertei elvețiene într-un sistem feroviar pe distanță mare;

— se angajează, de asemenea, să dezvolte interconexiunea și interoperabilitatea rețelelor lor feroviare și de transport combinat. Ele asigură colaborarea necesară în acest scop cu organizațiile internaționale și cu instituțiile în cauză și însărcinează Comitetul mixt cu monitorizarea acestor aspecte.

(3) Părțile contractante își asumă obligația de a pune în practică dispozițiile necesare pentru a promova, în paralel cu punerea progresivă în aplicare a fiscalității rutiere prevăzute la articolul 40, punerea la dispoziția utilizatorilor a unei oferte feroviare și de transport combinat, care să fie în măsură, din punct de vedere al capacității, al prețului și al calității, să asigure o repartizare echitabilă a traficului pe diferite rute transalpine.

Articolul 34

Capacitatea ofertei feroviare

(1) Părțile contractante își confirmă angajamentele respective prevăzute la articolele 5 și 6 din acordul din 1992, care prevede pentru Elveția construcția NLFA și pentru Comunitate ameliorarea capacităților căilor de acces, aflate la nord și la sud de NLFA. Ele convin ca aceste noi infrastructuri feroviare să fie realizate la gabaritul C al UIC.

(2) Pentru Comunitate, măsurile de infrastructură prevăzute la alineatul (1) se înscriu printre cele luate în cadrul Deciziei 1692/96/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind orientările comunitare pentru dezvoltarea rețelei transeuropene de transport și cu respectarea condițiilor prevăzute de aceasta, incluzând axele feroviare și de transport combinat prin Alpi și, în special, căile de acces la infrastructurile feroviare elvețiene, precum și instalațiile de transport combinat.

(3) Cele două părți contractante lucrează împreună pentru a permite autorităților lor competente să planifice și să pună în practică, într-o manieră coordonată, măsurile de infrastructură feroviară și de transport combinat, necesare pentru respectarea angajamentelor prevăzute la alineatele (1) și (2) și pentru armonizarea calendarului lucrărilor în funcție de capacitățile necesare. Ele vor face aceasta prin luarea în considerare a obiectivului de rentabilizare a investițiilor efectuate. În acest scop, ele iau toate măsurile utile în cadrul Comitetului mixt.

(4) Comitetul mixt poate instaura un subcomitet însărcinat cu supravegherea coordonării proiectelor de infrastructură în regiunea alpină. Subcomitetul este compus din reprezentanții Elveției, ai Comunității și ai statelor membre ale Comunității, situate în regiunea alpină.

Articolul 35

Parametri economici

(1) Părțile contractante adoptă toate măsurile necesare pentru atingerea obiectivului fixat la articolul 33. În acest scop, ele se asigură că transportul feroviar de mărfuri și transportul combinat prin Elveția, inclusiv transportul combinat însoțit, sunt competitive, la un nivel comparabil, din punct de vedere al prețului și calității serviciului, cu transportul rutier pe același itinerariu, cu respectarea garanției autonomiei întreprinderilor feroviare.

(2) În vederea aplicării unei oferte feroviare și de transport combinat adaptate, părțile contractante pot susține financiar investițiile în infrastructura feroviară, echipamentele fixe sau mobile necesare transbordării între modurile terestre, materialele de transport adaptate în mod specific transportului combinat și utilizate pentru transportul combinat și, în limita permisă de legislația lor respectivă, costurile de exploatare pentru serviciile de transport combinat care tranzitează teritoriul elvețian, în măsura în care aceste măsuri contribuie la creșterea nivelului calității și competitivității ofertei feroviare și de transport combinat, din punct de vedere al prețului și nu creează o denaturare disproporționată a concurenței între operatori. Stabilirea prețurilor pentru traseul feroviar este de resortul autorităților sau al entităților competente.

(3) De asemenea, părțile contractante pot încheia contracte de servicii publice cu întreprinderile feroviare pentru garantarea unor servicii de transport feroviar satisfăcătoare, ținând seama, în special, de factorii sociali și de mediu.

(4) Părțile contractante se asigură, fiecare în limita competențelor sale, că efectul pe piața eventualelor ajutoare de stat, acordate de către una dintre părțile contractante, nu este anulat de comportamentul celeilalte părți contractante sau al unei entități aflate pe propriul său teritoriu sau pe cel al celeilalte părți.

(5) Comitetul mixt supraveghează aplicarea dispozițiilor prezentului articol de către părțile contractante.

Articolul 36

Parametri de calitate

(1) Părțile contractante convin să ia toate măsurile necesare pentru atingerea obiectivului stabilit la articolul 33. În acest scop, ele își asumă obligația de a promova transportul combinat.

(2) Pe durata regimului tranzitoriu prevăzut la articolul 8, Elveția își asumă obligația, în conformitate cu titlul II din acordul din 1992, de a pune în aplicare o ofertă de transport combinat însoțit („camion-tren”) care să fie competitivă pentru cea rutieră, din punct de vedere al calității și prețului.

(3) Pentru promovarea transportului combinat, părțile contractante iau toate măsurile necesare. Ele se asigură, în special, de aplicarea următoarelor dispoziții:

— respectarea reglementărilor în materie de norme tehnice și sociale pentru transportul rutier, în special în ceea ce privește timpul pentru condus și pentru repaus, limitele de viteză, normele privind greutatea și dimensiunile maxime;

— reducerea controalelor la frontiere pentru transporturile feroviare și instituirea acestor controale la locul de îmbarcare sau de debarcare, în conformitate cu Convenția din 20 mai 1987 dintre Comunitate și Elveția, precum și dintre statele AELS privind regimul de tranzit comun;

— facilitarea organizării lanțului de transport combinat prin simplificarea condițiilor de reglementare și administrative care se aplică fiecăreia dintre părțile contractante;

— stimularea operatorilor de transport combinat și a întreprinderilor feroviare în vederea ameliorării calității serviciilor.

O listă a parametrilor feroviari figurează în anexa 9. Acești parametri sunt luați în considerare pentru aplicarea articolului 46.

(4) În cadrul competențelor lor, părțile contractante se străduiesc să ia măsurile corespunzătoare pentru a permite, cât mai repede, crearea unor coridoare de transport feroviar. Ele se informează în mod regulat cu privire la orice măsură care urmează să fie adoptate în legătură cu aceste coridoare feroviare.

(5) Comitetul mixt întocmește la fiecare doi ani un raport cu privire la punerea în aplicare a măsurilor prevăzute de prezentul articol.







C.

SISTEMUL DE TARIFARE ÎN DOMENIUL TRANSPORTULUI RUTIER

Articolul 37

Obiective

În conformitate cu obiectivele titlului III din acordul din 1992, părțile contractante fixează ca obiectiv, în cadrul competențelor lor și potrivit procedurilor respective, introducerea progresivă a sistemelor de tarifare aplicat vehiculelor rutiere, precum și a altor moduri de transport, pentru a acoperi costurile pe care acestea le generează.

Articolul 38

Principii

(1) Sistemele de tarifare sunt întemeiate pe principiile enunțate la articolul 32, în special nediscriminarea, proporționalitatea și transparența.

(2) Tarifarea este alcătuită din impozitele asupra vehiculelor, taxele asupra carburanților și redevențele pentru utilizarea rețelei rutiere.

(3) În atingerea obiectivelor menționate la articolul 37 sunt alese, cu prioritate, măsurile care nu duc la perturbarea traficului comercial în raport cu itinerarul cel mai adaptat din punct de vedere tehnic, economic și geografic, între punctul de plecare și punctul destinației finale a transportului.

(4) Măsurile se aplică astfel încât să nu împiedice libera circulație a mărfurilor sau serviciilor între părțile contractante, în special în ceea ce privește administrarea și colectarea taxelor sau a redevențelor de utilizare a rețelei, absența controlului sau a verificării sistematice la frontiere între părțile contractante și absența formalităților excesive. Pentru a evita dificultăți, Elveția depune eforturi pentru aplicarea reglementările comunitare în vigoare în domeniu.

(5) Dispozițiile prezentului capitol se aplică vehiculelor care au o greutate maximă autorizată („GMA”), menționată în certificatul de înmatriculare, egală sau mai mare de 12 t. Cu toate acestea, prezentul acord nu împiedică adoptarea de către fiecare parte contractantă, pe teritoriul său, a măsurilor referitoare la vehicule cu o GMA mai mică de 12 t.

(6) Părțile contractante nu acordă întreprinderilor, în mod direct sau indirect, ajutoare de stat, în special întreprinderilor de transport, în vederea atenuării impactului pe care îl au costurile operațiunilor de transport asupra acestora, ca urmare a aplicării sistemului de de tarifare prevăzut de prezentul acord.

Articolul 39

Interoperabilitatea instrumentelor

În vederea atingerii unui nivel corespunzător de interoperabilitate a sistemelor electronice de colectare a redevențelor rutiere, părțile contractante se consultă în cadrul Comitetului mixt.

Articolul 40

Măsurile elvețiene

(1) Pentru atingerea obiectivelor definite la articolul 37 și în vederea creșterilor limitei de greutate stabilite la articolul 7 alineatul (3), Elveția introduce un sistem de tarifare pentru vehicule, în mod nediscriminatoriu, în două etape, începând cu 1 ianuarie 2001 și respectiv, 1 ianuarie 2005. Acest sistem de tarifare se bazează, cu precădere, pe principiile menționate la articolul 38 alineatul (1), precum și pe modalitățile definite la anexa 10.

(2) Redevențele sunt diferențiate în funcție de 3 categorii de standarde de emisie (EURO). În cadrul sistemului de tarifare aplicabil de la 1 ianuarie 2005, diferența de redevență de la o categorie la alta trebuie să fie cât mai mare posibil, dar nu trebuie să depășească 15 % din media ponderată menționată la alineatul (4) a redevențelor.

(3)

(a) În cadrul sistemului de tarifare aplicabil de la 1 ianuarie 2001, sumele maxime nu trebuie să depășească, pentru un vehicul a cărui greutate maximă autorizată nu depășește 34 t și care parcurge un traseu de 300 km, traversând lanțul alpin, respectiv 205 CHF pentru vehiculul care nu respectă standardele EURO, 172 CHF pentru vehiculul care respectă standardul EURO I și 145 CHF pentru vehiculul care respectă standardul EURO II.

(b) Prin derogare de la alineatul (3) litera (a) de mai sus, Comunitatea primește, pe perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2001 și 31 decembrie 2004, un contingent anual valabil pentru 220 000 de curse simple ale vehiculelor fără încărcătură sau încărcate cu produse ușoare cu condiția ca greutatea maximă autorizată a vehiculului să nu depășească 28 t, efectuate prin tranzitarea lanțului alpin elvețian, după plata unei redevențe pentru utilizarea infrastructurii a cărei valoare se ridică la 50 CHF în 2001, 60 CHF în 2002, 70 CHF în 2003 și 80 CHF în 2004. Elveția primește, de asemenea, un contingent în aceleași condiții. Aceste curse vor fi supuse procedurii obișnuite de control.

(4) În cadrul sistemului de tarifare aplicabil de la 1 ianuarie 2005, media ponderată a redevențelor nu depășește 325 CHF pentru un vehicul a cărui greutate maximă autorizată nu depășește 40 t și care parcurge un traseu de 300 km traversând lanțul alpin. Redevența pentru categoria cea mai poluantă nu depășește 380 CHF.

(5) O parte din redevențele menționate la alineatele (3) și (4) poate fi alcătuită din taxele pentru utilizarea infrastructurilor speciale alpine. Această parte nu poate reprezenta mai mult de 15 % din redevențele menționate la alineatele (3) și (4).

(6) Mediile ponderate menționate la alineatul (4) se determină în funcție de numărul vehiculelor pentru categoria de standarde EURO care circulă în Elveția. Numărul vehiculelor din fiecare categorie se stabilește pe baza recensămintelor care vor fi examinate de către Comitetul mixt. Comitetul mixt determină media ponderată pe baza examinărilor bianuale, prima având loc înainte de 1 iulie 2004, pentru a ține seama de evoluția structurii parcului de vehicule care circulă în Elveția și de evoluția standardelor EURO.

Articolul 41

Măsurile comunitare

Comunitatea continuă să elaboreze sisteme de tarifare, aplicabile pe teritoriul său, legate de costurile ocazionate de utilizarea infrastructurii. Aceste sisteme se bazează pe principiul utilizatorul plătește.

Articolul 42

Reexaminarea nivelului redevențelor

(1) Începând cu 1 ianuarie 2007 și la fiecare doi ani, nivelurile maxime ale redevențelor stabilite la articolul 40 alineatul (4), se ajustează pentru a ține seama de rata inflației în Elveția din ultimii doi ani. În scopul acestei ajustări, Elveția comunică Comitetului mixt, până, cel târziu, la data de 30 septembrie a anului care precedă ajustarea, datele statistice necesare pentru justificarea ajustării avute în vedere. Comitetul mixt se va reuni, la cererea Comunității, în termen de 30 de zile de la această comunicare pentru a se consulta cu privire la ajustarea avută în vedere.

În cazul în care, pe parcursul perioadei cuprinse între data semnării prezentului acord și 31 decembrie 2004, rata medie a inflației în Elveția depășește 2 % anual, nivelurile maxime ale redevențelor stabilite la articolul 40 alineatul (4), se ajustează în funcție doar de inflația care depășește rata medie de 2 % anual. Se aplică procedura prevăzută la paragraful precedent.

(2) Începând cu 1 ianuarie 2007, Comitetul mixt are posibilitatea, la cererea uneia dintre părțile contractante, de a reexamina nivelurile maxime ale redevențelor stabilite la articolul 40 alineatul (4) în vederea luării de comun acord a unei decizii de ajustare a acestora. Această reexaminare se face în funcție de următoarele criterii:

— nivelul și structura redevențelor fiscale în cele două părți contractante, în special în ceea ce privește rutele transalpine comparabile;

— repartizarea traficului între rutele transalpine comparabile;

— evoluția repartizării modale în regiunea alpină;

— dezvoltarea infrastructurii feroviare care traversează arcul alpin.







D.

MĂSURI DE SPRIJIN

Articolul 43

Facilitarea controalelor la frontiere

(1) Părțile contractante își asumă obligația de a facilita și de a simplifica formalitățile legate de transport, în special în domeniul vamal.

(2) Acordul dintre Comunitatea Economică Europeană și Confederația Elvețiană privind facilitarea controalelor și a formalităților pentru transportul de mărfuri din 21 noiembrie 1990, Convenția privind regimul de tranzit comun din 20 mai 1987 precum și, pentru transportul feroviar, acordul dintre societățile de cale ferată cu privire la inspecția tehnică pentru alocarea vagoanelor de mărfuri pentru traficul internațional, reprezintă o bază pentru măsurile adoptate de părțile contractante în aplicarea alineatului (1).

Articolul 44

Standarde ecologice pentru vehiculele utilitare

(1) În vederea unei mai bune protecții a mediului înconjurător și fără a aduce atingere obligațiilor care decurg din articolul 7, părțile contractante vizează, îndeosebi, introducerea unor standarde ecologice care să asigure un nivel ridicat de protecție, în vederea reducerii gazelor de eșapament, a particulelor și a zgomotului emis de către vehiculele utilitare grele.

(2) Părțile contractante se consultă, în mod regulat, pentru elaborarea acestor standarde.

(3) Categoria de emisie (EURO) a vehiculelor grele (astfel cum este definită în legislația comunitară), în cazul în care nu apare menționată pe certificatul de înmatriculare a vehiculului, se verifică pe baza datei primei puneri în circulație, indicată pe acest certificat sau, dacă este cazul, pe baza unui document suplimentar special eliberat de autoritățile competente din statul emitent.

Articolul 45

Observatorul traficului

(1) Se înființează un observator permanent pentru monitorizarea traficului rutier, feroviar și combinat în regiunea alpină, începând cu data intrării în vigoare a prezentului acord. Acesta prezintă rapoarte anuale Comitetului mixt prevăzut la articolul 51 din prezentul acord, cu privire la evoluția traficului. De asemenea, Comitetul mixt îi poate cere să întocmească un raport special, îndeosebi în cazul aplicării dispozițiilor articolelor 46 și 47 din prezentul acord.

(2) Finanțarea lucrărilor observatorului este asigurată de către părțile contractante. Valoarea finanțării este stabilită de către Comitetul mixt.

(3) Părțile contractante determină modalitățile administrative de funcționare a observatorului, printr-o decizie a Comitetului mixt luată la prima reuniune a acestuia.







E.

MĂSURI CORECTIVE

Articolul 46

Măsuri de salvgardare unilaterale

(1) În cazul în care, după 1 ianuarie 2005, în pofida prețurilor competitive la transportul feroviar și a aplicării corecte a măsurilor prevăzute la articolul 36 referitoare la parametrii de calitate, există dificultăți în desfășurarea traficului rutier transalpin elvețian și în cazul în care, pe o perioadă de 10 săptămâni, rata medie de utilizare a capacităților aferente ofertei feroviare pe teritoriul elvețian (transport combinat însoțit și neînsoțit) este mai mică de 66 %, Elveția are posibilitatea, prin derogare de la modalitățile prevăzute la articolul 40 alineatele (4) și (5), să mărească redevențele prevăzute la articolul 40 alineatul (4) cu cel mult 12,5 %. Venitul rezultat din această creștere se alocă integral transporturilor feroviare și combinate, în scopul consolidării competitivității acestora față de transportul rutier.

(2) În aceleași circumstanțe ca cele enunțate la alineatul (1), care apar pe teritoriul său, Comunitatea are posibilitatea, în condiții comparabile, de a recurge la măsuri similare pentru a remedia situația.

(3)

(a) Sfera de aplicabilitate și durata măsurii de salvgardare prevăzute de alineatele precedente se limitează la ceea ce este absolut indispensabil pentru remedierea situației. Durata acesteia este de maxim șase luni, însă poate fi prelungită o singură dată cu șase luni. Comitetul mixt poate conveni de comun acord asupra unor prelungiri ulterioare.

(b) În cazul în care o parte contractantă a aplicat deja mai înainte măsurile prevăzute la alineatele (1) sau (2), aplicarea acestora de către partea contractantă respectivă este supusă, în acest caz, următoarelor condiții: — în cazul în care perioada de aplicare precedentă nu a depășit șase luni, aplicarea noilor măsuri nu este permisă decât după trecerea unui interval de douăsprezece luni, socotit de la sfârșitul aplicării precedente; — în cazul în care perioada de aplicare a depășit șase luni, aplicarea noilor măsuri nu este permisă decât după trecerea unui termen de optsprezece luni, socotit de la sfârșitul aplicării precedente; — în nici o situație, nu pot exista mai mult de două perioade de aplicare a măsurii de salvgardare pe parcursul unei perioade de cinci ani, calculate de la începutul primei perioade de aplicare a măsurilor de salvgardare.

Comitetul mixt poate decide, de comun acord, derogarea, în anumite cazuri, de la limitările menționate mai sus.

(4) Înainte de a lua măsurile prevăzute de alineatele precedente, partea contractantă respectivă informează Comitetul mixt cu privire la intenția sa. Comitetul mixt se reunește pentru a analiza problema. Cu excepția cazului în care Comitetul mixt decide altfel, partea contractantă respectivă poate lua măsura în cauză, după un termen de 30 de zile de la data notificării măsurii Comitetului mixt.

Articolul 47

Măsuri de salvgardare consensuale

(1) În cazul unor grave denaturări ale fluxului traficului alpin, care aduc atingere îndeplinirii obiectivelor definite la articolul 30 din prezentul acord, Comitetul mixt se reunește, la cererea uneia dintre părțile contractante, pentru a determina măsurile corespunzătoare de remediere a situației. Partea contractantă solicitantă informează imediat observatorul traficului, care întocmește un raport, în termen de 14 zile, cu privire la această situație și la eventualele măsuri care trebuie luate.

(2) Comitetul mixt se reunește în termen de 15 zile de la cererea părții. Acesta examinează situația, ținând seama de raportul observatorului de trafic. Comitetul mixt decide cu privire la eventualele măsuri care trebuie luate în termen de 60 de zile de la data primei sale reuniuni referitoare la această chestiune. Aceste termene pot fi prelungite de comun acord.

(3) Aceste măsuri de salvgardare se limitează, din punctul de vedere al domeniului de aplicabilitate și al duratei lor, la ceea ce este strict indispensabil pentru remedierea situației. Vor trebui alese cu prioritate măsurile care perturbă cel mai puțin funcționarea prezentului acord.

Articolul 48

Măsuri în caz de criză

În situația în care traficul prin arcul alpin este grav perturbat din motive de forță majoră, de exemplu în caz de catastrofă naturală, părțile contractante vor adopta, de comun acord, fiecare pentru teritoriu său, toate măsurile utile posibile pentru a permite desfășurarea traficului. Se va acorda prioritate anumitor transporturi sensibile cum ar fi transporturile de mărfuri perisabile.







TITLUL V

DISPOZIȚII GENERALE ȘI FINALE

Articolul 49

Punerea în aplicare a acordului

(1) Părțile contractante iau toate măsurile generale sau speciale corespunzătoare pentru a asigura executarea obligațiilor cuprinse de prezentul acord.

(2) Ele se abțin de la orice măsură susceptibilă să pună în pericol atingerea obiectivelor prezentului acord.

(3) Dispozițiile prezentului acord referitoare la limitele de greutate maximă autorizată pentru vehiculele articulate și trenurile rutiere, precum și la tarifarea transporturilor, vor fi puse în aplicare în conformitate cu o procedură în două etape, de la 1 ianuarie 2001 până la 31 decembrie 2004 și începând cu 1 ianuarie 2005.

Articolul 50

Măsuri de reechilibrare

În cazul în care o parte contractantă constată că cealaltă parte contractantă nu respectă obligațiile stabilite în prezentul acord sau că aceasta nu pune în aplicare o decizie a Comitetului mixt, partea contractantă lezată poate, după consultări în cadrul Comitetului mixt, adopta măsurile corespunzătoare pentru menținerea echilibrului prezentului acord. Părțile contractante pun la dispoziția Comitetului mixt toate elementele utile pentru a permite o examinare aprofundată a situației.

Articolul 51

Comitetul mixt

(1) Se instituie un Comitet mixt, denumit „Comitetul pentru transporturi terestre Comunitate/Elveția”, alcătuit din reprezentanți ai părților contractante, responsabil cu gestionarea și buna aplicare a prezentului acord. În acest scop, acesta formulează recomandări. El ia decizii în situațiile prevăzute de acord; executarea acestor decizii este îndeplinită de către părțile contractante în conformitate cu reglementările proprii. Comitetul mixt se pronunță de comun acord.

(2) În special, Comitetul mixt asigură monitorizarea și aplicarea dispozițiilor prezentului acord, cu precădere ale articolelor 27 alineatul (6), 33, 34, 35, 36, 39, 40, 42, 45, 46, 47 și 54. Acesta pune în aplicare clauzele de adaptare și de revizuire prevăzute la articolele 52 și 55.

(3) În scopul bunei executări a prezentului acord, părțile contractante procedează periodic la schimburi de informații și, la cererea uneia dintre ele, se consultă în cadrul Comitetului mixt. Părțile contractante își comunică reciproc datele autorităților însărcinate cu aplicarea prezentului acord și, în special, cu eliberarea autorizațiilor și cu efectuarea controalelor. Aceste autorități poartă corespondență în mod direct.

(4) Comitetul mixt își adoptă prin decizie regulamentul de procedură, care conține, printre alte dispoziții, modalitățile de convocare a reuniunilor, desemnarea președintelui și definirea mandatului acestuia din urmă.

(5) Comitetul mixt se întrunește când este necesar și cel puțin o dată pe an. Fiecare parte contractantă poate cere convocarea unei reuniuni.

(6) Comitetul mixt poate decide constituirea oricărui grup de lucru sau de experți care să-l asiste în îndeplinirea sarcinilor sale.

(7) Acest comitet exercită de asemenea funcțiile exercitate anterior de către Comitetul mixt, denumit „Comitetul pentru transporturi terestre Comunitate/Elveția” instituit prin articolul 18 din acordul din 1992.

Articolul 52

Evoluția legislației

(1) Prezentul acord nu aduce atingere dreptului fiecărei părți contractante de a-și modifica, sub rezerva respectării principiului nediscriminării și a dispozițiilor prezentului acord, legislația internă în mod autonom în domeniile reglementate de prezentul acord.

(2) Imediat ce o parte contractantă elaborează o nouă legislație într-un domeniu reglementat de prezentul acord, aceasta solicită în mod neoficial avizul experților celeilalte părți contractante. Pe parcursul perioadei premergătoare adoptării oficiale a acestei noi legislații, părțile contractante se informează reciproc și inițiază consultări în cazul în care este necesar. La cererea uneia dintre părțile contractante, un schimb prealabil de puncte de vedere are loc în cadrul comitetului mixt, în special cu privire la consecințele pe care o astfel de modificare le are asupra funcționării acordului.

(3) De la adoptarea legislației modificate și mai târziu în termen opt zile de la data publicării acesteia în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene sau în Culegerea oficială de legi federale, partea contractantă interesată notifică celeilalte părți contractante textul acestor noi dispoziții. La cererea uneia dintre părțile contractante, se procedează la un schimb de puncte de vedere, în termen de maxim două luni de la data cererii, în cadrul Comitetului mixt cu privire la consecințele modificării asupra funcționării prezentului acord.

(4) Comitetul mixt:

— fie adoptă o decizie privind revizuirea anexelor 1, 3, 4 și 7 sau, în cazul în care este necesar, propune revizuirea dispozițiilor prezentului acord, în sensul includerii în acestea, în măsura în care acest lucru este necesar și în condiții de reciprocitate, a modificărilor care au fost aduse legislației respective;

— fie adoptă o decizie prin care modificările care au fost aduse legislației respective sunt considerate conforme cu prezentul acord;

— fie decide cu privire la orice altă măsură de păstrare a bunei funcționări a prezentului acord.

(5) Comitetul mixt decide cu privire la modalitățile de adaptare a prezentului acord la dispozițiile pertinente ale acordurilor viitoare dintre Comunitate sau Elveția, pe de o parte, și țările terțe pe de altă parte, prevăzute la articolele 13 și 19.

(6) Pentru atingerea scopurilor prevăzute de prezentul acord, părțile contractante iau, potrivit calendarului prevăzut la articolul 49, toate măsurile necesare pentru ca drepturile și obligațiile echivalente cu cele conținute în actele juridice ale Comunității, menționate la anexa 1, să se aplice în relațiile dintre acestea.

Articolul 53

Confidențialitatea

Reprezentanții, experții și alte organe ale părților contractante au obligația, inclusiv după încetarea funcțiilor lor, de a nu divulga informațiile obținute în cadrul prezentului acord și care prin natura lor sunt protejate de secretul profesional.

Articolul 54

Soluționarea diferendelor

Fiecare parte contractantă poate supune Comitetului mixt un diferend privind interpretarea sau aplicarea prezentului acord. Acesta depune eforturi pentru soluționarea diferendului. Sunt furnizate Comitetului mixt toate informațiile utile care permit o examinare aprofundată a situației, în vederea găsirii unei soluții acceptabile. În acest scop, Comitetul mixt examinează toate posibilitățile care permit menținerea unei bunei funcționări a prezentului acord.

Articolul 55

Revizuirea acordului

(1) În cazul în care o parte contractantă dorește revizuirea dispozițiilor prezentului acord, informează Comitetul mixt cu privire la aceasta. Sub rezerva alineatelor (2) și (3) de mai jos, modificarea prezentului acord intră în vigoare după îndeplinirea procedurilor interne respective.

(2) Anexele 1, 3, 4 și 7 pot fi modificate, printr-o decizie a Comitetului mixt în conformitate cu articolul 51 alineatul (1), pentru a ține seama de evoluția legislației comunitare în materie.

(3) Anexele 5, 6, 8 și 9 pot fi modificate printr-o decizie a Comitetului mixt în conformitate cu articolul 51 alineatul (1).

Articolul 56

Anexe

Anexele 1-10 fac parte integrantă din prezentul acord.

Articolul 57

Domeniul de aplicare teritorial

Prezentul acord se aplică teritoriilor pe care se aplică Tratatul de instituire a Comunității Europene și în condițiile prevăzute în acest tratat, pe de o parte, și pe teritoriul Elveției, pe de altă parte.

Articolul 58

Clauze finale

(1) Prezentul acord va fi ratificat sau aprobat de părțile contractante în conformitate cu procedurile proprii. El va intra în vigoare în prima zi a celei de-a doua luni următoare ultimei notificări a depunerii instrumentelor de ratificare sau de aprobare a tuturor celor șapte acorduri de mai jos:

— Acordul privind transportul feroviar și rutier de mărfuri și călători,

— Acordul privind libera circulație a persoanelor,

— Acordul privind transportul aerian,

— Acordul privind comerțul cu produse agricole,

— Acordul privind recunoașterea reciprocă în materie de evaluare a conformității,

— Acordul privind anumite aspecte ale contractelor de achiziții publice,

— Acordul de cooperare științifică și tehnologică.

(2) Prezentul acord se încheie pe o perioadă inițială de șapte ani. El poate fi reînnoit pe perioadă nedeterminată, în afară de cazul în care Comunitatea sau Elveția trimit o notificare în sens contrar celeilalte părți contractante, înainte de expirarea perioadei inițiale. În cazul unei notificări, se aplică dispozițiile alineatului (4).

(3) Comunitatea sau Elveția poate denunța prezentul acord prin notificarea deciziei sale adresată celeilalte părți contractante. În cazul unei astfel de notificări, se aplică dispozițiile alineatului (4).

(4) Cele șapte acorduri menționate la alineatul (1) încetează să se mai aplice după șase luni de la data primirii notificării referitoare la faptul că nu va fi reînnoit, prevăzută la alineatul (2) sau la denunțarea prevăzută la alineatul (3).

Hecho en Luxemburgo, el veintiuno de junio de mil novecientos noventa y nueve, en doble ejemplar en lenguas alemana, danesa, española, finesa, francesa, griega, inglesa, italiana, neerlandesa, portuguesa y sueca, siendo cada uno de estos textos igualmente auténtico.

Udfærdiget i Luxembourg, den enogtyvende juni nitten hundrede og nioghalvfems, i to eksemplarer på dansk, engelsk, finsk, fransk, græsk, italiensk, nederlandsk, portugisisk, spansk, svensk og tysk, idet hver af disse tekster har samme gyldighed.

Geschehen zu Luxemburg am einundzwanzigsten Juni neunzehnhundertneunundneunzig in zwei Urschriften in dänischer, deutscher, englischer, finnischer, französischer, griechischer, italienischer, niederländischer, portugiesischer, spanischer und schwedischer Sprache, wobei jeder dieser Wortlaute gleichermaßen verbindlich ist.

Έγινε στο Λουξεμβούργο, στις είκοσι μία Ιουνίου χίλια εννιακόσια ενενήντα εννέα, εις διπλούν στην αγγλική, γαλλική, γερμανική, δανική, ελληνική, ισπανική, ιταλική, ολλανδική, πορτογαλική, σουηδική, και φινλανδική γλώσσα, κάθε κείμενο από τα οποία είναι αυθεντικό.

Done at Luxembourg on the twenty-first day of June in the year one thousand and ninety-nine, and drawn up in duplicate in the Danish, Dutch, English, Finnish, French, German, Greek, Italian, Portuguese, Spanish and Swedish languages, each text being equally authentic.

Fait à Luxembourg, le vingt-et-un juin mil neuf cent quatre-vingt dix-neuf, en double exemplaire en langues allemande, anglaise, danoise, espagnole, finnoise, française, grecque, italienne, néerlandaise, portugaise et suédoise, chacun de ces textes faisant également foi.

Fatto a Lussemburgo, addì ventuno giugno millenovecentonovantanove, in duplice copia, in lingua danese, finlandese, francese, greca, inglese, italiana, olandese, portoghese, spagnola, svedese e tedesca, ciascun testo facente ugualmente fede.

Gedaan te Luxemburg, de eenentwintigste juni negentienhonderd negenennegentig, in twee exemplaren in de Deense, de Duitse, de Engelse, de Finse, de Franse, de Griekse, de Italiaanse, de Nederlandse, de Portugese, de Spaanse en de Zweedse taal, zĳnde alle teksten gelĳkelĳk authentiek.

Feito em Luxemburgo, em vinte e um de Junho de mil novecentos e noventa e nove, em duplo exemplar nas línguas alemã, dinamarquesa, espanhola, finlandesa, francesa, grega, inglesa, italiana, neerlandesa, portuguesa e sueca, fazendo fé qualquer dos textos.

Tehty Luxemburgissa kahdentenakymmenentenäensimmäusenä päivänä kesäkuuta vuonna tuhatyhdeksänsataayhdeksänkymmentäyhdeksän kahtena kappaleena englannin, espanjan, hollannin, italian, kreikan, portugalin, ranskan, ruotsin, saksan, suomen ja tanskan kielellä, ja kaikki teksti ovat yhtä todistusvoimaiset.

Utfärdat i Luxemburg den tjugoförsta juni nittonhundranittionio i två exemplar på det danska, engelska, finska, franska, grekiska, italienska, nederländska, portugisiska, spanska, svenska och tyska språket, vilka samtliga texter är lika giltiga.

Por la Comunidad Europea

For Det Europæiske Fællesskab

Für die Europäische Gemeinschaft

Για την Ευρωπαϊκή Κοινότητα

For the European Community

Pour la Communauté européenne

Per la Comunità europea

Voor de Europese Gemeenschap

Pela Comunidade Europeia

Euroopan yhteisön puolesta

På Europeiska gemenskapens vägnar

Por la Confederación Suiza

For Det Schweiziske Edsforbund

Für der Schweizerischen Eidgenossenschaft

Για την Ελβετική Συνομοσπονδία

For the Swiss Confederation

Pour la Confédération suisse

Per la Confederazione svizzera

Voor de Zwitserse Bondsstaat

Pela Confederação Suíça

Sveitsin valaliiton puolesta

På Schweiziska Edsförbundets vägnar

LISTA ANEXELOR







Anexa 1: articolul 5 alineatul (2), articolul 6, articolul 7 alineatul (1), articolul 24 alineatul (1), articolul 25 alineatul (5) și articolul 27 alineatul (2): dispoziții aplicabile Anexa 2: articolul 8 alineatul (5) modalități de aplicare a redevențelor prevăzute la articolul 8 Anexa 3: articolul 9 alineatul (1): model de licență pentru transportul internațional rutier de mărfuri Anexa 4: articolul 9 alineatul (3): lista transporturilor scutite de orice regim de licență sau de autorizare Anexa 5: articolele 12 și 13: lista drepturilor existente care decurg din acordurile bilaterale în vigoare Anexa 6: articolul 15 alineatul (2): exceptări de la limita de greutate și de la interdicția de a circula noaptea și duminica Anexa 7: articolele 17, 18 și 21: serviciile de transport internațional de călători și procedurile referitoare la autorizații Anexa 8: articolele 19 și 20: lista drepturilor existente care decurg din acordurile bilaterale în vigoare Anexa 9: articolul 36: parametrii de calitate ai serviciilor de transport feroviar și combinat Anexa 10: articolul 40 alineatul (1): modalități de aplicare a redevențelor prevăzute la articolul 40

▼M4

ANEXA 1

DISPOZIȚII APLICABILE

În conformitate cu articolul 52 alineatul (6) din prezentul acord, Elveția aplică dispoziții legale echivalente următoarelor dispoziții:

Dispoziții în domeniu ale dreptului Uniunii

SECȚIUNEA 1 – ACCES LA PROFESIE

— Directiva 96/26/CE a Consiliului din 29 aprilie 1996 privind accesul la ocupația de operator de transport rutier de marfă și operator de transport rutier de călători și recunoașterea reciprocă a diplomelor, certificatelor și a altor titluri oficiale de calificare, pentru a facilita acestor operatori de transport dreptul la libera stabilire pentru operațiuni de transport național și internațional (JO L 124, 23.5.1996, p. 1), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 98/76/CE din 1 octombrie 1998 (JO L 277, 14.10.1998, p. 17).

SECȚIUNEA 2 – NORME SOCIALE

— Regulamentul (CEE) nr. 3821/85 al Consiliului din 20 decembrie 1985 privind aparatura de înregistrare în transportul rutier (JO L 370, 31.12.1985, p. 8), astfel cum a fost modificat ultima dată prin Regulamentul (UE) nr. 1266/2009 al Comisiei din 16 decembrie 2009 (JO L 339, 22.12.2009, p. 3).

— Regulamentul (CE) nr. 484/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 1 martie 2002 de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 881/92 și (CEE) nr. 3118/93 ale Consiliului în vederea instituirii unui atestat de conducător auto (JO L 76, 19.3.2002, p. 1). — În sensul prezentul acord: — (a) se aplică numai articolul 1 din Regulamentul (CE) nr. 484/2002; (b) Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană îi excepteze de la obligația de a deține un atestat de conducător auto pe toți cetățenii Confederației Elvețiene, pe cetățenii statelor membre ale Comunității Europene și pe cetățenii statelor membre ale Spațiului Economic European; (c) Confederația Elvețiană nu îi poate excepta de la obligația de a deține un atestat de conducător auto pe alți cetățeni decât cei menționați la litera (b) fără consultare și aprobare prealabilă din partea Comunității Europene.

— Directiva 2002/15/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 martie 2002 privind organizarea timpului de lucru al persoanelor care efectuează activități mobile de transport rutier (JO L 80, 23.3.2002, p. 35).

— Directiva 2003/59/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 iulie 2003 privind calificarea inițială și formarea periodică a conducătorilor auto ai anumitor vehicule rutiere destinate transportului de mărfuri sau de pasageri, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 3820/85 al Consiliului și a Directivei 91/439/CEE a Consiliului și de abrogare a Directivei 76/914/CEE a Consiliului (JO L 226, 10.9.2003, p. 4).

— Regulamentul (CE) nr. 561/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 privind armonizarea anumitor dispoziții ale legislației sociale în domeniul transporturilor rutiere, de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 3821/85 și (CE) nr. 2135/98 ale Consiliului și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 3820/85 al Consiliului (JO L 102, 11.4.2006, p. 1).

— Directiva 2006/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 martie 2006 privind condițiile minime pentru punerea în aplicare a Regulamentelor (CEE) nr. 3820/85 și (CEE) nr. 3821/85 ale Consiliului privind legislația socială referitoare la activitățile de transport rutier și de abrogare a Directivei 88/599/CEE a Consiliului (JO L 102, 11.4.2006, p. 35), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2009/5/CE a Comisiei din 30 ianuarie 2009 (JO L 29, 31.1.2009, p. 45).

— Regulamentul (UE) nr. 581/2010 al Comisiei din 1 iulie 2010 privind termenele maxime pentru descărcarea datelor relevante din unitățile montate pe vehicule și din cardurile conducătorilor auto (JO L 168, 2.7.2010, p. 16).

SECȚIUNEA 3 – NORME TEHNICE

Autovehicule

— Directiva 70/157/CEE a Consiliului din 6 februarie 1970 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la nivelul de zgomot admis și la sistemul de evacuare al autovehiculelor (JO L 42, 23.2.1970, p. 16), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2007/34/CE a Comisiei din 14 iunie 2007 (JO L 155, 15.6.2007, p. 49).

— Directiva 88/77/CEE a Consiliului din 3 decembrie 1987 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la măsurile care trebuie luate împotriva emisiilor de gaze și de particule poluante provenite de la motoarele cu aprindere prin comprimare utilizate la vehicule și împotriva emisiilor de gaze poluante provenite de la motoarele cu aprindere prin scânteie alimentate cu gaz natural sau cu gaz petrolier lichefiat utilizate la vehicule (JO L 36, 9.2.1988, p. 33), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2001/27/CE a Comisiei din 10 aprilie 2001 (JO L 107, 18.4.2001, p. 10).

— Directiva 91/671/CEE a Consiliului din 16 decembrie 1991 de apropiere a legislațiilor statelor membre privind utilizarea obligatorie a centurii de siguranță în vehiculele cu o capacitate mai mică de 3,5 tone (JO L 373, 31.12.1991, p. 26), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2003/20/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 aprilie 2003 (JO L 115, 9.5.2003, p. 63).

— Directiva 92/6/CEE a Consiliului din 10 februarie 1992 privind instalarea și utilizarea dispozitivelor limitatoare de viteză pentru anumite categorii de vehicule din cadrul Comunității (JO L 57, 2.3.1992, p. 27), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2002/85/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 noiembrie 2002 (JO L 327, 4.12.2002, p. 8).

— Directiva 92/24/CEE a Consiliului din 31 martie 1992 privind dispozitivele limitatoare de viteză sau sistemele similare de limitare a vitezei montate pe diferite categorii de autovehicule (JO L 129, 14.5.1992, p. 154), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/11/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 februarie 2004 (JO L 44, 14.2.2004, p. 19).

— Directiva 96/53/CE a Consiliului din 25 iulie 1996 de stabilire, pentru anumite vehicule rutiere care circulă în interiorul Comunității, a dimensiunilor maxime autorizate în traficul național și internațional și a greutății maxime autorizate în traficul internațional (JO L 235, 17.9.1996, p. 59), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2002/7/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 18 februarie 2002 (JO L 67, 9.3.2002, p. 47).

— Regulamentul (CE) nr. 2411/98 al Consiliului din 3 noiembrie 1998 privind recunoașterea în cadrul traficului intracomunitar a semnului distinctiv al statului membru în care sunt înmatriculate autovehiculele și remorcile acestora (JO L 299, 10.11.1998, p. 1).

— Directiva 2000/30/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 iunie 2000 privind controlul tehnic rutier al vehiculelor utilitare care circulă în Comunitate (JO L 203, 10.8.2000, p. 1), astfel cum a fost modificată ultima dată de Directiva 2010/47/UE a Comisiei din 5 iulie 2010 (JO L 173, 8.7.2010, p. 33).

— Directiva 2005/55/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 28 septembrie 2005 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la măsurile care trebuie luate împotriva emisiilor de gaze și de particule poluante provenite de la motoarele cu aprindere prin comprimare utilizate la vehicule și împotriva emisiilor de gaze poluante provenite de la motoarele cu aprindere prin scânteie alimentate cu gaz sau cu gaz petrolier lichefiat utilizate la vehicule (JO L 275, 20.10.2005, p. 1), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2008/74/CE a Comisiei din 18 iulie 2008 (JO L 192, 19.7.2008, p. 51).

— Directiva 2009/40/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 mai 2009 privind inspecția tehnică auto pentru autovehicule și remorcile acestora (reformare) (JO L 141, 6.6.2009, p. 12).

— Regulamentul (CE) nr. 595/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 iunie 2009 privind omologarea de tip a autovehiculelor și a motoarelor cu privire la emisiile provenite de la vehicule grele (Euro VI) și accesul la informații privind repararea și întreținerea vehiculelor și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 715/2007 și a Directivei 2007/46/CE și de abrogare a Directivelor 80/1269/CEE, 2005/55/CE și 2005/78/CE (JO L 188, 18.7.2009, p. 1), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) nr. 582/2011 al Comisiei din 25 mai 2011 (JO L 167, 25.6.2011, p. 1).

— Regulamentul (UE) nr. 582/2011 al Comisiei din 25 mai 2011 de punere în aplicare și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 595/2009 al Parlamentului European și al Consiliului cu privire le emisiile provenite de la vehicule grele (Euro VI) și de modificare a anexelor I și III la Directiva 2007/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 167, 25.6.2011, p. 1), astfel cum a fost modificat de Regulamentul (UE) nr. 64/2012 al Comisiei din 23 ianuarie 2012 (JO L 28, 31.1.2012, p. 1).

Transportul de mărfuri periculoase

— Directiva 95/50/CE a Consiliului din 6 octombrie 1995 privind procedurile unitare de control în transportul rutier de mărfuri periculoase (JO L 249, 17.10.1995, p. 35), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2008/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 17 iunie 2008 (JO L 162, 21.6.2008, p. 11).

— Directiva 2008/68/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 septembrie 2008 privind transportul interior de mărfuri periculoase (JO L 260, 30.9.2008, p. 13), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2012/45/UE a Comisiei din 3 decembrie 2012 (JO L 332, 4.12.2012, p. 18). — În scopul prezentului acord, în Elveția se aplică următoarele derogări de la Directiva 2008/68/CE: — 1. Transport rutier Derogări pentru Elveția în temeiul articolului 6 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2008/68/CE din 24 septembrie 2008 privind transportul interior de mărfuri periculoase. Obiectul: transportul de motorină și de păcură cu numărul ONU 1202, în cisterne. Trimitere la secțiunea I.1 din anexa I la prezenta directivă: punctele 1.1.3.6 și 6.8. Conținutul anexei la directivă: exceptări referitoare la cantitățile transportate per unitate de transport, reglementări cu privire la construcția cisternelor. Conținutul legislației naționale: cisternele care nu sunt construite în conformitate cu punctul 6.8, ci în conformitate cu legislația națională, care au capacitatea mai mică sau egală cu 1 210 l și care sunt folosite la transportului păcurii sau al motorinei cu numărul ONU 1202 pot beneficia de exceptările de la punctul 1.1.3.6 din ADR. Trimitere inițială la legislația națională: apendicele 1 punctul 1.1.3.6.3 litera (b) și punctul 6.14 din Ordonanța privind transportul rutier al mărfurilor periculoase (SDR; RS 741.621). Data expirării: 1 ianuarie 2017. Obiectul: exceptare de la cerința de a deține un document de transport pentru anumite cantități de mărfuri periculoase, conform punctului 1.1.3.6. Trimitere la secțiunea I.1 din anexa I la prezenta directivă: punctele 1.1.3.6 și 5.4.1. Conținutul anexei la directivă: cerința de a deține un document de transport. Conținutul legislației naționale: transportul recipientelor goale necurățate utilizate în transportul de categoria 4 și al buteliilor de gaz goale sau pline pentru aparatele de respirat utilizate de serviciile de urgență sau ca echipamente de scufundat, în cantități care nu depășesc limitele stabilite la punctul 1.1.3.6 nu este supus obligației de a deține documentul de transport prevăzut la 5.4.1. Trimitere inițială la legislația națională: apendicele 1 punctul 1.1.3.6.3 litera (c) din Ordonanța privind transportul rutier al mărfurilor periculoase (SDR; RS 741.621). Data expirării: 1 ianuarie 2017. Obiectul: transportul cisternelor goale necurățate de către societăți care prestează servicii de depozitare pentru lichidele periculoase pentru apă. Trimitere la secțiunea I.1 din anexa I la prezenta directivă: punctele 6.5, 6.8, 8.2 și 9. Conținutul anexei la directivă: construcția, echiparea și inspecția cisternelor și a vehiculelor; formarea conducătorilor auto. Conținutul legislației naționale: vehiculele și cisternele/recipientele goale necurățate, utilizate de societăți care prestează servicii de depozitare a lichidelor periculoase pentru apă în scopul confinării lichidelor în timp ce cisternele staționare stau în service nu sunt sub incidența reglementărilor referitoare la construcție, echipare și inspecție și nici a reglementărilor în materie de etichetare sau de identificare prin aplicarea plăcii portocalii prevăzute de ADR. Ele sunt reglementate de dispoziții speciale privind etichetarea și identificarea, iar conducătorul vehiculului nu este obligat să fi urmat cursurile de formare menționate la punctul 8.2. Trimitere inițială la legislația națională: apendicele 1 punctul 1.1.3.6.3.10 din Ordonanța privind transportul rutier al mărfurilor periculoase (SDR; RS 741.621). Data expirării: 1 ianuarie 2017. Derogări pentru Elveția în temeiul articolului 6 alineatul (2) litera (b) punctul (i) din Directiva 2008/68/CE din 24 septembrie 2008 privind transportul interior de mărfuri periculoase. Obiectul: transportul deșeurilor menajere care conțin mărfuri periculoase către instalațiile de eliminare a deșeurilor. Trimitere la secțiunea I.1 din anexa I la prezenta directivă: punctele 2, 4.1.10, 5.2 și 5.4. Conținutul anexei la directivă: clasificare, ambalare combinată, marcare și etichetare, documentare. Conținutul legislației naționale: normele includ dispoziții referitoare la clasificarea simplificată a deșeurilor menajere care conțin mărfuri periculoase (menajere) de către un expert recunoscut de autoritatea competentă, pentru uzul destinatarilor relevanți și al activităților de formare a conducătorilor auto. Deșeurile menajere care nu pot fi clasificate de expert pot fi transportate la un centru de prelucrare a deșeurilor în cantități mici și identificate după pachet și unitate de transport. Trimitere inițială la legislația națională: apendicele 1 punctul 1.1.3.7 din Ordonanța privind transportul rutier al mărfurilor periculoase (SDR; RS 741.621). Comentarii: aceste norme se pot aplica numai transportului de deșeuri menajere care conțin mărfuri periculoase între centrele publice de prelucrare și instalațiile de eliminare a deșeurilor. Data expirării: 1 ianuarie 2017. Obiectul: transportul retur al artificiilor. Trimitere la secțiunea I.1 din anexa I la prezenta directivă: punctele 2.1.2, 5.4. Conținutul anexei la directivă: clasificare și documentare. Conținutul legislației naționale: cu scopul de a facilita transportul retur al artificiilor cu numerele ONU 0335, 0336 și 0337 de la distribuitori la furnizori, se au în vedere exceptări cu privire la indicarea masei nete și a clasificării produsului în documentul de transport. Trimitere inițială la legislația națională: apendicele 1 punctul 1.1.3.8 din Ordonanța privind transportul rutier al mărfurilor periculoase (SDR; RS 741.621). Comentarii: verificarea detaliată a conținutului exact al fiecărui articol de produs nevândut din fiecare pachet este practic imposibilă în cazul produselor pentru vânzarea cu amănuntul. Data expirării: 1 ianuarie 2017. Obiectul: certificat de formare ADR pentru cursele efectuate în scopul transportării vehiculelor care s-au defectat, pentru cursele legate de efectuarea de reparații, pentru cursele efectuate în vederea examinării vehiculelor-cisternă/cisternelor și pentru cursele cu vehicule-cisternă efectuate de experții responsabili cu examinarea vehiculelor respective. Trimitere la secțiunea I.1 din anexa I la prezenta directivă: punctul 8.2.1. Conținutul anexei la directivă: conducătorii vehiculelor trebuie să urmeze cursuri de formare. Conținutul legislației naționale: formarea și certificatele ADR nu sunt necesare pentru cursele efectuate în scopul transportării vehiculelor care s-au defectat sau pentru curse de încercare legate de reparații, pentru cursele efectuate cu vehicule-cisternă în scopul examinării vehiculului-cisternă sau a cisternei sale și nici pentru cursele efectuate de experții responsabili cu examinarea vehiculelor-cisternă respective. Trimitere inițială la legislația națională: instrucțiunile din 30 septembrie 2008 ale Ministerului Federal al Mediului, Transporturilor, Energiei și Comunicațiilor (DETEC) referitoare la transportul rutier al mărfurilor periculoase. Comentarii: în unele cazuri, vehiculele care s-au defectat sau care sunt în reparații și vehiculele-cisternă aflate în pregătire pentru inspecția tehnică sau în verificare la momentul inspecției conțin încă mărfuri periculoase. Cerințele de la punctele 1.3 și 8.2.3 sunt încă aplicabile. Data expirării: 1 ianuarie 2017. 2. Transportul feroviar Derogări pentru Elveția în temeiul articolului 6 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2008/68/CE din 24 septembrie 2008 privind transportul interior de mărfuri periculoase Obiectul: transportul de motorină și de păcură cu numărul ONU 1202 în cisterne. Trimitere la secțiunea II.1 din anexa II la prezenta directivă: punctul 6.8. Conținutul anexei la directivă: reglementări referitoare la construcția cisternelor. Conținutul legislației naționale: sunt autorizate cisternele care nu sunt construite în conformitate cu punctul 6.8, ci în conformitate cu legislația națională, care au capacitatea mai mică sau egală cu 1 210 l și care sunt folosite la transportul păcurii sau al motorinei cu numărul ONU 1202. Trimitere inițială la legislația națională: anexa la Ordonanța DETEC din 3 decembrie 1996 referitoare la transportul feroviar și prin instalațiile de transport pe cablu al mărfurilor periculoase (RSD, RS 742.401.6) și apendicele 1, capitolul 6.14 din Ordonanța privind transportul rutier al mărfurilor periculoase (SDR, RS 741.621). Data expirării: 1 ianuarie 2017. Obiectul: document de transport. Trimitere la secțiunea II.1 din anexa II la prezenta directivă: punctul 5.4.1.1.1. Conținutul anexei la directivă: informații generale care trebuie să figureze în documentul de transport. Conținutul legislației naționale: utilizarea unui termen colectiv în documentul de transport și o listă anexată care să conțină informațiile prevăzute mai sus. Trimitere inițială la legislația națională: anexa la Ordonanța DETEC din 3 decembrie 1996 referitoare la transportul feroviar și prin instalațiile de transport pe cablu al mărfurilor periculoase (RSD, RS 742.401.6). Data expirării: 1 ianuarie 2017.

— Directiva 2010/35/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 iunie 2010 privind echipamentele sub presiune transportabile și de abrogare a Directivelor 76/767/CEE, 84/525/CEE, 84/526/CEE, 84/527/CEE și 1999/36/CE ale Consiliului (JO L 165, 30.6.2010, p. 1).

SECȚIUNEA 4 – DREPTURI DE ACCES ȘI TRANZIT FEROVIAR

— Directiva 91/440/CEE a Consiliului din 29 iulie 1991 privind dezvoltarea căilor ferate comunitare (JO L 237, 24.8.1991, p. 25).

— Directiva 95/18/CE a Consiliului din 19 iunie 1995 privind acordarea de licențe întreprinderilor feroviare (JO L 143, 27.6.1995, p. 70).

— Directiva 95/19/CE a Consiliului din 19 iunie 1995 privind alocarea capacităților de infrastructură feroviară și perceperea de taxe pentru utilizarea infrastructurii (JO L 143, 27.6.1995, p. 75).

— Directiva 2004/49/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind siguranța căilor ferate comunitare și de modificare a Directivei 95/18/CE a Consiliului privind acordarea de licențe întreprinderilor feroviare și a Directivei 2001/14/CE privind repartizarea capacităților de infrastructură feroviară și perceperea de tarife pentru utilizarea infrastructurii feroviare și certificarea siguranței (Directiva privind siguranța feroviară) (JO L 164, 30.4.2004, p. 44), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2009/149/CE a Comisiei din 27 noiembrie 2009 (JO L 313, 28.11.2009, p. 65).

— Regulamentul (CE) nr. 62/2006 al Comisiei din 23 decembrie 2005 privind specificația tehnică de interoperabilitate pentru subsistemul „aplicații telematice pentru transportul de marfă” al sistemului feroviar transeuropean convențional (JO L 13, 18.1.2006, p. 1), astfel cum a fost modificat ultima dată prin Regulamentul (UE) nr. 328/2012 al Comisiei din 17 aprilie 2012 (JO L 106, 18.4.2012, p. 14).

— Regulamentul (CE) nr. 653/2007 al Comisiei din 13 iunie 2007 privind utilizarea unui format european comun pentru certificatele de siguranță și documentele de cerere în conformitate cu articolul 10 din Directiva 2004/49/CE a Parlamentului European și a Consiliului și valabilitatea certificatelor de siguranță prevăzute de Directiva 2001/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 153, 14.6.2007, p. 9), astfel cum a fost modificat de Regulamentul (UE) nr. 445/2011 al Comisiei din 10 mai 2011 (JO L 122, 11.5.2011, p. 22).

— Decizia 2007/756/CE a Comisiei din 9 noiembrie 2007 de adoptare a unei specificații comune a registrului național al vehiculelor prevăzut la articolul 14 alineatele (4) și (5) din Directivele 96/48/CE și 2001/16/CE (JO L 305, 23.11.2007, p. 30), astfel cum a fost modificată prin Decizia 2011/107/UE a Comisiei din 10 februarie 2011 (JO L 43, 17.2.2011, p. 33).

— Directiva 2008/57/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 17 iunie 2008 privind interoperabilitatea sistemului feroviar în Comunitate (reformare) (JO L 191, 18.7.2008, p. 1), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2013/9/UE a Comisiei din 11 martie 2013 (JO L 68, 12.3.2013, p. 55).

— Decizia 2008/163/CE a Comisiei din 20 decembrie 2007 privind specificația tehnică de interoperabilitate referitoare la „siguranța în tunelurile feroviare” din sistemul feroviar transeuropean convențional și de mare viteză (JO L 64, 7.3.2008, p. 1), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Decizia 2012/464/UE a Comisiei din 23 iulie 2012 (JO L 217, 14.8.2012, p. 20).

— Decizia 2008/164/CE a Comisiei din 21 decembrie 2007 privind specificația tehnică de interoperabilitate referitoare la „persoane cu mobilitate redusă” din sistemul feroviar transeuropean convențional și de mare viteză (JO L 64, 7.3.2008, p. 72), astfel cum a fost modificată prin Decizia 2012/464/UE a Comisiei din 23 iulie 2012 (JO L 217, 14.8.2012, p. 20).

— Decizia 2008/232/CE a Comisiei din 21 februarie 2008 privind o specificație tehnică de interoperabilitate cu privire la subsistemul „material rulant” al sistemului feroviar transeuropean de mare viteză (JO L 84, 26.3.2008, p. 132), astfel cum a fost modificată prin Decizia 2012/464/UE a Comisiei din 23 iulie 2012 (JO L 217, 14.8.2012, p. 20).

— Regulamentul (CE) nr. 352/2009 al Comisiei din 24 aprilie 2009 privind adoptarea unei metode de siguranță comune pentru evaluarea riscului prevăzută la articolul 6 alineatul (3) litera (a) din Directiva 2004/49/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 108, 29.4.2009, p. 4).

— Decizia 2010/713/UE a Comisiei din 9 noiembrie 2010 privind modulele pentru procedurile de evaluare a conformității și a adecvării pentru utilizare, precum și de verificare CE care trebuie utilizate în specificațiile tehnice de interoperabilitate adoptate în temeiul Directivei 2008/57/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 319, 4.12.2010, p. 1).

— Regulamentul (UE) nr. 1158/2010 al Comisiei din 9 decembrie 2010 privind o metodă de siguranță comună pentru evaluarea conformității cu cerințele pentru obținerea certificatelor de siguranță feroviară (JO L 326, 10.12.2010, p. 11).

— Regulamentul (UE) nr. 1169/2010 al Comisiei din 10 decembrie 2010 privind o metodă de siguranță comună pentru evaluarea conformității cu cerințele pentru obținerea autorizației de siguranță feroviară (JO L 327, 11.12.2010, p. 13).

— Regulamentul (UE) nr. 201/2011 al Comisiei din 1 martie 2011 privind modelul de declarație de conformitate cu un tip autorizat de vehicul feroviar (JO L 57, 2.3.2011, p. 8).

— Decizia 2011/229/UE a Comisiei din 4 aprilie 2011 privind specificațiile tehnice de interoperabilitate cu privire la subsistemul „material rulant - zgomot” al sistemului feroviar transeuropean convențional (JO L 99, 13.4.2011, p. 1), astfel cum a fost modificată prin Decizia 2012/464/UE a Comisiei din 23 iulie 2012 (JO L 217, 14.8.2012, p. 20).

— Decizia 2011/274/UE a Comisiei din 26 aprilie 2011 privind o specificație tehnică de interoperabilitate cu privire la subsistemul „energie” al sistemului feroviar transeuropean convențional (JO L 126, 14.5.2011, p. 1), astfel cum a fost modificată prin Decizia 2012/464/UE a Comisiei din 23 iulie 2012 (JO L 217, 14.8.2012, p. 20).

— Decizia 2011/275/UE a Comisiei din 26 aprilie 2011 privind o specificație tehnică de interoperabilitate referitoare la subsistemul „infrastructură” al sistemului feroviar transeuropean convențional (JO L 126, 14.5.2011, p. 53), astfel cum a fost modificată prin Decizia 2012/464/UE a Comisiei din 23 iulie 2012 (JO L 217, 14.8.2012, p. 20).

— Decizia 2011/291/UE a Comisiei din 26 aprilie 2011 privind o specificație tehnică de interoperabilitate cu privire la subsistemul „material rulant” – „Material rulant pentru locomotive și vagoane de călători” – al sistemului feroviar transeuropean convențional (JO L 139, 26.5.2011, p. 1), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Decizia 2012/464/UE a Comisiei din 23 iulie 2012 (JO L 217, 14.8.2012, p. 20).

— Regulamentul (UE) nr. 445/2011 al Comisiei din 10 mai 2011 privind un sistem de certificare a entităților responsabile cu întreținerea vagoanelor de marfă și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 653/2007 (JO L 122, 11.5.2011, p. 22).

— Regulamentul (UE) nr. 454/2011 al Comisiei din 5 mai 2011 privind specificația tehnică de interoperabilitate referitoare la subsistemul „aplicații telematice pentru serviciile de călători” al sistemului feroviar transeuropean (JO L 123, 12.5.2011, p. 11), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) nr. 665/2012 al Comisiei din 20 iulie 2012 (JO L 194, 21.7.2012, p. 1).

— Decizia de punere în aplicare 2011/633/UE a Comisiei din 15 septembrie 2011 privind specificațiile comune ale registrului de infrastructură feroviară (JO L 256, 1.10.2011, p. 1).

— Decizia de punere în aplicare 2011/665/UE a Comisiei din 4 octombrie 2011 privind registrul european al tipurilor autorizate de vehicule feroviare (JO L 264, 8.10.2011, p. 32).

— Decizia 2012/88/UE a Comisiei din 25 ianuarie 2012 privind specificația tehnică de interoperabilitate referitoare la subsistemele de control-comandă și semnalizare ale sistemului feroviar transeuropean (JO L 51, 23.2.2012, p. 1).

— Decizia 2012/757/UE a Comisiei din 14 noiembrie 2012 privind specificația tehnică de interoperabilitate referitoare la subsistemul „exploatare și gestionarea traficului” al sistemului feroviar din Uniunea Europeană și de modificare a Deciziei 2007/756/CE (JO L 345, 15.12.2012, p. 1).

— Regulamentul (UE) nr. 1077/2012 al Comisiei din 16 noiembrie 2012 privind o metodă de siguranță comună pentru supravegherea exercitată de autoritățile naționale de siguranță după eliberarea unui certificat de siguranță sau a unei autorizații de siguranță (JO L 320, 17.11.2012, p. 3).

— Regulamentul (UE) nr. 1078/2012 al Comisiei din 16 noiembrie 2012 privind o metodă de siguranță comună pentru monitorizarea pe care trebuie să o aplice întreprinderile feroviare și administratorii de infrastructură după primirea unui certificat de siguranță sau a unei autorizații de siguranță, precum și entitățile responsabile cu întreținerea (JO L 320, 17.11.2012, p. 8).

— Regulamentul (UE) 321/2013 al Comisiei din 13 martie 2013 privind specificația tehnică de interoperabilitate pentru subsistemul „material rulant – vagoane de marfă” al sistemului feroviar din Uniunea Europeană și de abrogare a Deciziei 2006/861/CE (JO L 104, 12.4.2013, p. 1).

SECȚIUNEA 5 – ALTE DOMENII

— Directiva 92/82/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind armonizarea ratelor accizelor la uleiurile minerale (JO L 316, 31.10.1992, p. 19).

— Directiva 2004/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind cerințele minime de siguranță pentru tunelurile din Rețeaua rutieră transeuropeană (JO L 167, 30.4.2004, p. 39).

— Directiva 2008/96/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 noiembrie 2008 privind gestionarea siguranței infrastructurii rutiere (JO L 319, 29.11.2008, p. 59).

▼B

ANEXA 2

MODALITĂȚI DE APLICARE A REDEVENȚELOR PREVĂZUTE LA ARTICOLUL 8

1. Redevența elvețiană pentru vehiculele a căror greutate maximă autorizată depășește 28 t și care dispun de autorizația prevăzută la articolul 8 alineatul (2) se ridică la maxim: — 180 CHF pentru o deplasare în tranzit pe teritoriul Elveției; — 70 CHF pentru o deplasare în ambele sensuri dus-întors, din sau spre teritoriul Elveției.

2. Redevența elvețiană maximă pentru vehiculel