02020L0262 — RO — 27.02.2020 — 000.002

Acest document are doar scop informativ și nu produce efecte juridice. Instituțiile Uniunii nu își asumă răspunderea pentru conținutul său. Versiunile autentice ale actelor relevante, inclusiv preambulul acestora, sunt cele publicate în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și disponibile pe site-ul EUR-Lex. Aceste texte oficiale pot fi consultate accesând linkurile integrate în prezentul document.

Rectificată prin:

▼B

DIRECTIVA (UE) 2020/262 A CONSILIULUI

din 19 decembrie 2019

de stabilire a regimului general al accizelor

(reformare)

CAPITOLUL I

Dispoziții generale

Articolul 1

Obiect

(c)

(c)

Cu toate acestea, perceperea unor asemenea taxe nu poate genera, în cadrul schimburilor comerciale dintre statele membre, formalități legate de trecerea frontierei.

Articolul 2

Aplicarea Codului vamal al Uniunii în cazul produselor accizabile

Prin derogare de la alineatele (1) și (2), Finlanda este autorizată, pentru deplasările de produse accizabile între teritoriul acestui stat membru, și teritoriile menționate la articolul 4 alineatul (2) litera (c), să aplice aceleași proceduri ca cele aplicate unor asemenea deplasări pe teritoriul acestui stat membru.

Articolul 3

Definiții

În sensul prezentei directive se aplică următoarele definiții:

„expeditor înregistrat” înseamnă o persoană fizică sau juridică autorizată de autoritățile competente din statul membru în care are loc importul exclusiv să expedieze produsele accizabile în regim suspensiv de accize în urma punerii în liberă circulație a acestora în conformitate cu articolul 201 din Regulamentul (UE) nr. 952/2013 în cadrul activității desfășurate de respectiva persoană și în condițiile stabilite de autoritățile în cauză;

„antrepozit fiscal” înseamnă un loc în care produsele accizabile sunt produse, transformate, deținute, depozitate, primite sau expediate în regim suspensiv de accize de către un antrepozitar autorizat în cadrul activității desfășurate de respectiva persoană, sub rezerva anumitor condiții stabilite de autoritățile competente din statul membru în care se află antrepozitul fiscal;

Articolul 4

Aplicare teritorială

(c)

(c)

(c)

(c)

Prezenta directivă și Directivele 92/83/CEE, 92/84/CEE, 2003/96/CE și 2011/64/UE nu se aplică teritoriilor care intră sub incidența articolului 355 alineatul (3) din TFUE și nici următoarelor teritorii care nu fac parte din teritoriul vamal al Uniunii:

Prin intermediul unei declarații, Spania poate notifica aplicabilitatea prezentei directive și a Directivelor 92/83/CEE, 92/84/CEE, 2003/96/CE și 2011/64/UE asupra Insulelor Canare – sub rezerva unor măsuri de adaptare la situația lor de teritorii ultraperiferice – în ceea ce privește toate sau unele dintre produsele accizabile menționate la articolul 1, cu începere din prima zi a celei de a doua luni de la depunerea unei asemenea declarații.

Prin intermediul unei declarații, Franța poate notifica aplicabilitatea prezentei directive și a Directivelor 92/83/CEE, 92/84/CEE, 2003/96/CE și 2011/64/UE asupra teritoriilor menționate la alineatul (2) litera (b) – sub rezerva măsurilor de adaptare la ultraperifericitatea lor – în ceea ce privește toate sau unele dintre produsele accizabile menționate la articolul 1, cu începere din prima zi a celei de a doua luni de la depunerea unei asemenea declarații.

Articolul 5

Statutul teritorial special

Având în vedere convențiile și tratatele încheiate cu Franța, Italia, Cipru și, respectiv, Regatul Unit, Principatul Monaco, San Marino și zonele Akrotiri și Dhekelia și Insula Man aflate sub suveranitatea Regatului Unit nu sunt considerate țări terțe în sensul prezentei directive.

zonele Akrotiri și Dhekelia aflate sub suveranitatea Regatului Unit sunt tratate ca deplasări dinspre sau către Cipru;

(c)

(c)

CAPITOLUL II

Dispoziții procedurale generale

Secțiunea 1

Evenimentul impozabil, exigibilitatea, nereguli în cursul unei deplasări în regim suspensiv de accize

Articolul 6

Evenimentul impozabil, momentul și locul exigibilității, distrugerea și pierderea iremediabilă

(c)

(c)

În sensul prezentei directive, „eliberare pentru consum” are unul dintre următoarele înțelesuri:

(c)

(c)

Distrugerea totală sau pierderea iremediabilă, totală sau parțială, a produselor accizabile aflate sub regim suspensiv de accize, ca urmare a unui caz fortuit ori de forță majoră sau ca o consecință a unei autorizații de a distruge produsele din partea autorităților competente din statul membru, nu sunt considerate ca eliberare pentru consum.

(7)

Pierderea parțială care are loc din cauza naturii produselor, în cursul unei deplasări în regim suspensiv de accize între statele membre nu este considerată drept eliberare pentru consum în măsura în care valoarea pierderii se situează sub pragul comun de pierdere parțială pentru respectivele produse accizabile, cu excepția cazului în care un stat membru are motive rezonabile să suspecteze o fraudă sau o neregulă. Acea parte dintr-o pierdere parțială care depășește pragul comun de pierdere parțială pentru respectivele produse accizabile este considerată drept eliberare pentru consum.