2.2.1.

Motoreta este sub incidența tipului I și II de încercări specificate mai jos: 2.2.1.1. Tipul I de încercări (verificarea mediei emisiilor poluante într-o zonă urbană aglomerată) 2.2.1.1.1. Vehiculul este plasat pe un dinamometru echipat cu o frână și un volant. Este întreprinsă fără întrerupere o încercare cu durata de 448 secunde și cuprinzând patru cicluri. Fiecare ciclu cuprinde șapte operații (mersul în gol, accelerația, viteza constantă, decelerația etc.). În timpul încercării gazele emise sunt diluate cu aer astfel încât volumul total al amestecului să rămână constant. Pe tot parcursul încercării: — un flux continuu de eșantioane de amestec trebuie introdus într-un sac, astfel încât concentrațiile (valorile medii) de monoxid de carbon, hidrocarburi nearse și oxizi de azot să poată fi determinate succesiv; — se măsoară volumul total al amestecului. La sfârșitul încercării se înregistrează distanța efectiv parcursă din totalul afișat pe kilometrajul motoretei. 2.2.1.1.2. Încercarea este întreprinsă prin procedura descrisă în apendicele 1. Metodele utilizate pentru colectarea și analizarea gazelor sunt cele specificate. 2.2.1.1.3. Sub rezerva prevederilor de la punctul 2.2.1.1.4, încercarea se realizează de trei ori. Masa obținută la fiecare încercare a monoxidului de carbon, a hidrocarburilor și a oxizilor trebuie să fie sub limita valorilor stabilite în tabelul de mai jos.



Omologare de tip pentru componente și conformitatea producției Stadii CO (g/km) L1 HC + NOx (g/km) L2 24 de luni de la data adoptării prezentei directive (1) 6 (1) 3 (1) 36 de luni de la data implementării primului stadiu (1) 1 (2) 1,2 (1) Valorile limită ale maselor de CO și HC + NOx sunt multiplicate cu factorul 2 în cazul motoretelor cu trei roți și al autovehiculelor cu patru roți ușoare. (2) Limita masei de CO trebuie să fie 3,5 g/km în cazul motoretelor cu trei roți și al autovehiculelor cu patru roți ușoare. 2.2.1.1.3.1. Totuși, unul dintre cele trei rezultate pentru fiecare dintre poluanții menționați mai sus poate depăși cu maximum 10 % valoarea limită prescrisă pentru motoretele implicate, cu condiția ca media aritmetică a celor trei rezultate să fie mai mică decât valoarea limită prescrisă. Dacă mai mult de un poluant depășește valorile limită, nu se ține cont dacă aceasta se întâmplă în aceeași încercare sau în mai multe. 2.2.1.1.4. Numărul de încercări prescris la punctul 2.2.1.1.3 este redus, corespunzător condițiilor de mai jos, când V1 este rezultatul primei încercări și V2 rezultatul celei de-a doua încercări pentru fiecare dintre poluanții menționați la punctul 2.2.1.1.3. 2.2.1.1.4.1. Este necesară doar o încercare dacă V1 ≤ 0,70 L pentru toți poluanții implicați. 2.2.1.1.4.2. Sunt necesare doar două încercări dacă V1 ≤ 0,85 L pentru toți poluanții implicați și dacă, pentru cel puțin un poluant, V1 > 0,70 L. În completare, pentru fiecare dintre poluanții implicați, V2 trebuie să fie astfel încât V1 + V2 < 1,70 L și V2 < L. 2.2.1.2. Tipul II de încercări (încercarea emisiei monoxidului de carbon și a hidrocarburilor nearse la mersul în gol). 2.2.1.2.1. Sunt măsurate timp de un minut masa monoxidului de carbon și masa hidrocarburilor nearse emise cu motorul la ralanti. 2.2.1.2.2. Încercarea trebuie realizată în conformitate cu procedura descrisă în apendicele 2.