02021H2279 — RO — 30.12.2021 — 000.001

Acest document are doar scop informativ și nu produce efecte juridice. Instituțiile Uniunii nu își asumă răspunderea pentru conținutul său. Versiunile autentice ale actelor relevante, inclusiv preambulul acestora, sunt cele publicate în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și disponibile pe site-ul EUR-Lex. Aceste texte oficiale pot fi consultate accesând linkurile integrate în prezentul document.





Rectificat prin:









▼B

▼C1

RECOMANDAREA (UE) 2021/2279 A COMISIEI

din 15 decembrie 2021

privind utilizarea unor metode referitoare la amprenta de mediu pentru măsurarea și comunicarea performanței de mediu pe durata ciclului de viață a produselor și organizațiilor







1. SCOPUL ȘI DOMENIUL DE APLICARE

1.1. Prezenta recomandare promovează utilizarea metodelor privind amprenta de mediu în cadrul politicilor și schemelor relevante referitoare la măsurarea și/sau comunicarea performanței de mediu a oricărui tip de produse (atât bunuri, cât și servicii) și a organizațiilor pe durata ciclului de viață.

1.2. Prezenta recomandare se adresează statelor membre și organizațiilor publice și private care măsoară sau intenționează să măsoare performanța de mediu pe durata ciclului de viață a produsului sau a organizației lor și/sau comunică ori intenționează să comunice informații privind performanța de mediu pe durata ciclului de viață oricărei părți interesate din sectorul privat, din cel public și din societatea civilă din UE.

1.3. Prezenta recomandare nu se aplică punerii în aplicare a legislației obligatorii a UE care prevede o metodologie specifică pentru calcularea performanței de mediu pe durata ciclului de viață a produselor sau organizațiilor. Cu toate acestea, se poate face trimitere la prezenta recomandare în legislația sau politicile UE ca metodă de calculare a performanței de mediu pe durata ciclului de viață a produselor sau organizațiilor.

2. DEFINIȚII

În sensul prezentei recomandări, se aplică următoarele definiții:

(a) metoda privind amprenta de mediu a produselor (denumită în continuare PEF): metodă generală de măsurare și comunicare a potențialului impact asupra mediului al unui produs pe durata ciclului de viață, cuprinsă în anexa I;

(b) metoda privind amprenta de mediu a organizațiilor (denumită în continuare „OEF”): metodă generală de măsurare și comunicare a potențialului impact asupra mediului al unei organizații pe durata ciclului de viață, cuprinsă în anexa III;

(c) amprenta de mediu a produselor: rezultatul unui studiu privind amprenta de mediu a produselor, realizat pe baza metodei referitoare la amprenta de mediu a produselor;

(d) amprenta de mediu a organizației: rezultatul unui studiu privind amprenta de mediu a organizației, realizat pe baza metodei referitoare la amprenta de mediu a organizațiilor;

(e) norme privind categoria de amprentă de mediu a produselor (denumite în continuare „PEFCR”): norme specifice categoriei de produse, bazate pe ciclul de viață, care completează orientările metodologice generale pentru studiile PEF, oferind specificații suplimentare la nivelul unei anumite categorii de produse; în cazul în care există o normă PEFCR, aceasta ar trebui să fie utilizată pentru calcularea amprentei de mediu a unui produs care aparține respectivei categorii de produse;

(f) norme sectoriale privind amprenta de mediu a organizațiilor (denumite în continuare „OEFSR”): norme specifice sectorului, bazate pe ciclul de viață, care completează orientările metodologice generale pentru studiile OEF, oferind specificații suplimentare la nivelul unui anumit sector; în cazul în care există o normă OEFSR, aceasta ar trebui să fie utilizată pentru calcularea amprentei de mediu a unei organizații care aparține sectorului respectiv;

(g) performanța de mediu pe durata ciclului de viață: măsurătoarea cuantificată a potențialelor efecte asupra mediului, care ține seama de toate etapele relevante ale ciclului de viață al unui produs sau al unei organizații, din perspectiva lanțului de aprovizionare;

(h) comunicarea performanței de mediu pe durata ciclului de viață: orice comunicare a unor informații privind performanța de mediu pe durata ciclului de viață, inclusiv către parteneri de afaceri, investitori, organisme publice sau consumatori;

(i) organizație: o societate, companie, firmă, întreprindere, autoritate sau instituție, ori o parte din sau o combinație a acestora, având sau nu personalitate juridică, de drept public sau privat, care are propria structură de funcționare și administrativă;

(j) schemă: inițiativă cu scop lucrativ sau fără scop lucrativ, luată de societăți private sau de o asociație formată din societăți private, de un parteneriat public-privat, de organizații guvernamentale sau neguvernamentale, care impune măsurarea sau comunicarea performanței de mediu pe durata ciclului de viață;

(k) asociație industrială: organizație care reprezintă societăți private ce sunt membre ale organizației sau societăți private ce aparțin unui sector la nivel local, regional, național sau internațional;

(l) comunitate financiară: toți actorii care oferă servicii financiare (inclusiv consiliere financiară), incluzând băncile, investitorii și societățile de asigurare.

3. UTILIZAREA METODELOR PEF ȘI OEF ÎN POLITICILE STATELOR MEMBRE

Statele membre ar trebui:

3.1. să utilizeze metoda PEF sau metoda OEF, precum și normele PEFCR și OEFSR aferente, în cadrul unor politici cu caracter voluntar care implică măsurarea sau comunicarea performanței de mediu pe durata ciclului de viață a produselor sau a organizațiilor, după caz, asigurându-se în același timp că aceste politici nu creează obstacole în calea liberei circulații a mărfurilor în UE;

3.2. să considere informațiile sau afirmațiile privind performanța de mediu pe durata ciclului de viață întemeiate pe utilizarea metodei PEF sau a metodei OEF, precum și a normelor PEFCR și OEFSR aferente, ca fiind valabile în cadrul schemelor naționale relevante care implică măsurarea sau comunicarea performanței de mediu pe durata ciclului de viață a produselor sau a organizațiilor;

3.3. să depună eforturi pentru a spori disponibilitatea datelor de înaltă calitate privind ciclul de viață, instituind acțiuni pentru a crea, verifica și pune la dispoziție baze de date naționale și contribuind la popularea unor baze de date publice existente, pe baza cerințelor în materie de seturi de date conforme cu normele referitoare la amprenta de mediu. Ar trebui asigurată coerența între diferitele baze de date;

3.4. să contribuie la eforturile Comisiei în domeniul disponibilității unor seturi de date de înaltă calitate conforme cu normele referitoare la amprenta de mediu;

3.5. să furnizeze asistență și instrumente pentru IMM-uri, pentru a le ajuta să își măsoare, să își îmbunătățească și să își comunice performanța de mediu pe durata ciclului de viață a produselor sau a organizației lor, pe baza metodei PEF sau a metodei OEF, în contextul normelor PEFCR și OEFSR; în acest sens, autoritățile ar trebui să evite duplicarea instrumentelor existente, în cazul în care acestea sunt adecvate scopului;

3.6. să încurajeze utilizarea metodei OEF și a normelor OEFSR aferente, dacă este cazul, pentru măsurarea sau comunicarea performanței de mediu pe durata ciclului de viață a organizațiilor publice;

3.7. să promoveze și să sprijine utilizarea metodelor PEF și OEF la nivel internațional, inclusiv în cadrul forumurilor multilaterale sau în legătură cu schemele referitoare la măsurarea sau comunicarea performanței de mediu pe durata ciclului de viață; în acest sens, autoritățile ar trebui să aibă în vedere furnizarea de asistență și instrumente pentru IMM-urile din țările partenere ale UE pentru măsurarea și îmbunătățirea performanței de mediu pe durata ciclului de viață a oricăror bunuri intermediare sau produse semifinite pe care le produc.

4. UTILIZAREA METODELOR PEF ȘI OEF DE CĂTRE SOCIETĂȚI ȘI ALTE ORGANIZAȚII PRIVATE

Societățile și alte organizații private care decid să măsoare sau să comunice performanța de mediu pe durata ciclului de viață a produselor sau organizației lor ar trebui:

4.1. să utilizeze metoda PEF și metoda OEF, precum și normele PEFCR și OEFSR aferente, pentru măsurarea sau comunicarea performanței de mediu pe durata ciclului de viață a produselor sau organizației lor;

4.2. să contribuie la verificarea bazelor de date publice și la popularea acestora cu date de înaltă calitate privind ciclul de viață în conformitate cu cerințele în materie de seturi de date conforme cu normele referitoare la amprenta de mediu; să contribuie la eforturile Comisiei în domeniul disponibilității unor seturi de date de înaltă calitate conforme cu normele referitoare la amprenta de mediu;

4.3. să aibă în vedere acordarea de sprijin societăților din cadrul lanțurilor lor de aprovizionare, în special IMM-urilor, pentru furnizarea de informații pe baza metodelor PEF și OEF sau a normelor PEFCR și OEFSR și pentru îmbunătățirea performanței de mediu pe durata ciclului de viață a organizațiilor și produselor lor.

Asociațiile industriale ar trebui:

4.4. să promoveze în rândul membrilor lor utilizarea metodei PEF și a metodei OEF, precum și a normelor PEFCR și OEFSR aferente;

4.5. să contribuie la verificarea bazelor de date publice și la popularea acestora cu date de înaltă calitate privind ciclul de viață în conformitate cu cerințele în materie de seturi de date conforme cu normele referitoare la amprenta de mediu; să contribuie la eforturile Comisiei în domeniul disponibilității unor seturi de date de înaltă calitate conforme cu normele referitoare la amprenta de mediu;

4.6. să ofere expertiză și instrumente de calcul simplificate pentru a ajuta membrii care sunt IMM-uri să calculeze performanța de mediu pe durata ciclului de viață a produselor sau organizației lor pe baza metodei PEF sau a metodei OEF, precum și pe baza normelor PEFCR și OEFSR aferente;

4.7. să promoveze și să sprijine utilizarea metodelor PEF și OEF la nivel internațional, inclusiv în cadrul forumurilor multilaterale sau în legătură cu schemele referitoare la măsurarea sau comunicarea performanței de mediu pe durata ciclului de viață.

5. UTILIZAREA METODELOR PEF ȘI OEF, PRECUM ȘI A NORMELOR PEFCR ȘI OEFSR AFERENTE, ÎN SCHEME REFERITOARE LA MĂSURAREA SAU COMUNICAREA PERFORMANȚEI DE MEDIU PE DURATA CICLULUI DE VIAȚĂ

5.1. Schemele referitoare la măsurarea sau comunicarea performanței de mediu pe durata ciclului de viață ar trebui să utilizeze metoda PEF și metoda OEF, precum și normele PEFCR și OEFSR aferente, ca metodă de referință pentru măsurarea sau comunicarea performanței de mediu pe durata ciclului de viață a produselor și organizațiilor.

6. UTILIZAREA METODELOR PEF ȘI OEF, PRECUM ȘI A NORMELOR PEFCR/OEFSR AFERENTE, DE CĂTRE COMUNITATEA FINANCIARĂ

Membrii comunității financiare ar trebui, dacă este cazul:

6.1. să promoveze utilizarea, în cadrul evaluării riscului financiar legat de performanța de mediu pe durata ciclului de viață, a informațiilor privind performanța de mediu pe durata ciclului de viață calculate pe baza metodei PEF sau a metodei OEF, precum și pe baza normelor PEFCR și OEFSR aferente;

6.2. să promoveze utilizarea de informații bazate pe studii OEF la evaluarea nivelurilor de performanță pentru componenta de mediu a indicilor de durabilitate;

6.3. să promoveze și să sprijine utilizarea metodelor PEF și OEF la nivel internațional, inclusiv în cadrul forumurilor multilaterale sau în legătură cu schemele referitoare la măsurarea sau comunicarea performanței de mediu pe durata ciclului de viață.

7. VERIFICARE

7.1. În cazul în care studiile PEF și OEF sunt divulgate unor terțe părți, aceste studii ar trebui verificate în conformitate cu cerințele în materie de metode PEF și OEF, precum și cu orice indicații specifice prevăzute în normele PEFCR și OEFSR.

8. RAPORTAREA CU PRIVIRE LA PUNEREA ÎN APLICARE A RECOMANDĂRII

8.1. Statele membre sunt invitate să informeze anual Comisia cu privire la acțiunile întreprinse în temeiul prezentei recomandări. Prima transmitere a informațiilor ar trebui să aibă loc la un an de la data adoptării prezentei recomandări. Informațiile transmise ar trebui să includă:

(a) modul în care metoda PEF și metoda OEF, precum și normele PEFCR/OEFSR aferente, sunt utilizate în cadrul inițiativei (inițiativelor) de politică;

(b) numărul produselor și organizațiilor vizate de inițiativă;

(c) stimulentele legate de performanța de mediu pe durata ciclului de viață;

(d) inițiativele legate de obținerea unor date de înaltă calitate privind ciclul de viață;

(e) asistența acordată IMM-urilor în ceea ce privește furnizarea de informații de mediu pe durata ciclului de viață și îmbunătățirea performanței lor de mediu pe durata ciclului de viață;

(f) eventualele probleme sau blocaje identificate în ceea ce privește utilizarea metodelor.

9. ABROGAREA RECOMANDĂRII ANTERIOARE

Recomandarea 2013/179/UE a Comisiei se abrogă. Trimiterile la recomandarea abrogată se interpretează ca trimiteri la prezenta recomandare.









ANEXA I.

Metoda referitoare la amprenta de mediu a produselor

Abrevieri Definiții Relația cu alte metode și standarde 1. Norme privind categoria de amprentă de mediu a produselor (PEFCR) 1.1. Abordare și exemple pentru aplicații potențiale 2. Considerații generale legate de studiile privind amprenta de mediu a produselor (PEF) 2.1. Modul de utilizare a prezentei metode 2.2. Principii pentru studiile privind amprenta de mediu a produselor 2.3. Etapele unui studiu privind amprenta de mediu a produselor 3. Definirea obiectivului (obiectivelor) și a domeniului de aplicare al studiului privind amprenta de mediu a produselor 3.1. Definirea obiectivului 3.2. Definirea domeniului de aplicare 3.2.1 Unitatea funcțională și fluxul de referință 3.2.2. Limitele sistemului 3.2.3. Categorii de impact al amprentei de mediu 3.2.4. Informații suplimentare care trebuie incluse în studiul PEF 3.2.5. Ipoteze/limitări 4. Inventarul ciclului de viață 4.1. Etapa de examinare 4.2 Etape ale ciclului de viață 4.2.1. Achiziția materiilor prime și operațiunile anterioare prelucrării acestora 4.2.2. Fabricare 4.2.3. Distribuție 4.2.4. Utilizare 4.2.5. Scoatere din uz (inclusiv valorificarea și reciclarea produselor) 4.3 Nomenclatura inventarului ciclului de viață 4.4. Cerințe privind modelarea 4.4.1 Producția agricolă 4.4.2 Consumul de energie electrică 4.4.3. Transport și logistică 4.4.4. Bunuri de capital – infrastructură și echipamente 4.4.5. Depozitare în centrul de distribuție sau la punctul de vânzare cu amănuntul 4.4.6. Procedura de eșantionare 4.4.7. Cerințe privind modelarea pentru etapa de utilizare 4.4.8. Modelarea conținutului reciclat și a scoaterii din uz 4.4.9. Durata prelungită de viață a produselor 4.4.10 Emisiile și absorbțiile de gaze cu efect de seră 4.4.11 Compensări 4.5 Abordarea proceselor multifuncționale 4.5.1 Alocarea în zootehnie 4.6 Cerințe privind colectarea datelor și cerințe în materie de calitate 4.6.1 Date specifice societății 4.6.2 Date secundare 4.6.3 Seturi de date care trebuie utilizate 4.6.4 Limitare 4.6.5 Cerințe de calitate a datelor 5. Evaluarea impactului amprentei de mediu 5.1. Clasificare și caracterizare 5.1.1 Clasificare 5.1.2 Caracterizare 5.2. Normalizare și ponderare 5.2.1 Normalizarea rezultatelor evaluării impactului amprentei de mediu 5.2.2 Ponderarea rezultatelor evaluării impactului amprentei de mediu 6. Interpretarea rezultatelor referitoare la amprenta de mediu a produselor 6.1. Introducere 6.2. Evaluarea solidității modelului de amprentă de mediu a produselor 6.3. Identificarea punctelor critice: cele mai relevante categorii de impact, etape ale ciclului de viață, procese și fluxuri elementare 6.3.1 Procedura de identificare a celor mai relevante categorii de impact 6.3.2 Procedura de identificare a celor mai relevante etape ale ciclului de viață 6.3.3 Procedura de identificare a celor mai relevante procese 6.3.4 Procedura de identificare a celor mai relevante fluxuri elementare 6.3.5 Abordarea numerelor negative 6.3.6 Sinteza cerințelor 6.3.7 Exemplu 6.4. Concluzii și recomandări 7. Rapoartele privind amprenta de mediu a produselor 7.1. Introducere 7.1.1. Sinteză 7.1.2. Set de date agregate conform cu EF 7.1.3. Raportul principal 7.1.4. Declarația de validare 7.1.5. Anexe 7.1.6. Raportul confidențial 8. Verificarea și validarea studiilor PEF, a rapoartelor și a mijloacelor de comunicare 8.1. Definirea domeniului de aplicare al verificării 8.2. Procedura de verificare 8.3. Verificatorul(ii) 8.3.1. Cerințe minime pentru verificator(i) 8.3.2. Rolul verificatorului principal în cadrul echipei de verificare 8.4. Cerințe în materie de verificare și de validare 8.4.1 Cerințe minime în materie de verificare și validare a studiului PEF 8.4.2 Tehnici de verificare și de validare 8.4.3 Confidențialitatea datelor 8.5 Rezultatele procesului de verificare/validare 8.5.1 Conținutul raportului de verificare și validare 8.5.2 Conținutul declarației de validare 8.5.3 Valabilitatea raportului de verificare și validare și a declarației de validare Referințe Lista figurilor Lista tabelelor

Abrevieri

ADEME Agence de l'Environnement et de la Maîtrise de l'Energie

B2B business to business (de la întreprinderi la întreprinderi)

B2C business to consumer (de la întreprinderi la consumatori)

BOC listă de componente

BOM listă de materiale

BP bune practici

BSI Institutul Britanic de Standardizare

CD centru de distribuție

CE Comisia Europeană

CFC clorofluorocarburi

CFF formula amprentei circulare

COVnm compuși organici volatili nemetanici

CPA clasificarea produselor în funcție de domeniul de activitate

DMI consum de substanță uscată

DNM Matricea privind necesitățile în materie de date

DQR Categoria de calitate a datelor

ECV evaluarea ciclului de viață

EF amprenta de mediu (Environmental Footprint)

EI impactul asupra mediului

EICV evaluarea impactului ciclului de viață

EMAS Sistem de management de mediu și de audit

EMS Sisteme de management de mediu

EoL scoatere din uz

EPD Declarație de mediu privind produsele

FA factor de alocare

FC factor de caracterizare

FU unitate funcțională

GE consum brut de energie

GES gaz cu efect de seră

GR reprezentativitate geografică

GRI Inițiativa de Raportare Globală

GWP potențialul de încălzire globală

ICV inventarul ciclului de viață

ILCD Sistemul internațional de date de referință privind ciclul de viață

ILCD-EL Sistemul internațional de date de referință privind ciclul de viață – nivel de intrare

IPCC Grupul interguvernamental privind schimbările climatice

ISIC clasificarea internațională industrială tip a tuturor ramurilor de activitate

ISO Organizația Internațională de Standardizare

JRC Centrul Comun de Cercetare

LCDN Rețeaua de date privind ciclul de viață

LCT gândire bazată pe ciclul de viață

LT durata de viață

NACE Nomenclatorul statistic al activităților economice din Uniunea Europeană

NDA acord de confidențialitate

ONG organizație neguvernamentală

OEFSR norme sectoriale privind amprenta de mediu a organizațiilor

P precizie

PAS specificație disponibilă publicului

PCR norme privind categoriile de produse

PEF amprenta de mediu a produselor

PEFCR norme privind categoria de amprentă de mediu a produselor

PEF-RP studiul PEF al produsului reprezentativ

RA raport de alocare

RF flux de referință

RP produs reprezentativ

SB limitele sistemului

SMRS sistem de măsurare și raportare a sustenabilității

SS studiu de fundamentare

TeR reprezentativitate tehnologică

TiR reprezentativitate temporală

TS Secretariatul tehnic

UICN Uniunea Internațională pentru Conservarea Naturii și a Resurselor Naturale

UNEP Programul Organizației Națiunilor Unite pentru Mediu

UUID Identificator universal unic

WBCSD Consiliul Mondial de Afaceri pentru Dezvoltare Durabilă

WRI Institutul Mondial al Resurselor

Terminologie: trebuie, ar trebui, poate/pot

Prezenta Anexă I utilizează o terminologie precisă pentru a indica cerințele, recomandările și opțiunile pe care le pot alege societățile.

Termenul „trebuie” indică ce este necesar pentru ca un studiu PEF să fie în conformitate cu această metodă.

Termenul „ar trebui” indică o recomandare, mai degrabă decât o cerință. Orice abatere de la o recomandare trebuie justificată de către conducătorul studiului și prezentată în mod transparent.

Termenul „poate” sau „pot” indică o opțiune permisă.

Definiții

Date de activitate – informații asociate proceselor la modelarea inventarelor ciclului de viață (ICV). Rezultatele agregate ale ICV pentru lanțurile de procese, care reprezintă activitățile unui proces, sunt înmulțite fiecare cu datele de activitate corespunzătoare ( 1 ), iar apoi combinate pentru a calcula amprenta de mediu asociată procesului respectiv.

Printre exemplele de date de activitate se numără cantitatea de kilowați-oră de electricitate utilizată, cantitatea de combustibil utilizat, rezultatele unui proces (de exemplu, deșeuri), numărul de ore de funcționare a echipamentului, distanța parcursă, suprafața unei clădiri etc.

Sinonim al „fluxului neelementar”.

Acidificare – categorie de impact al EF care abordează impacturile substanțelor acidifiante din mediu. Emisiile de NOx, NH3 și SOx duc la eliberarea de ioni de hidrogen (H+) atunci când gazele sunt mineralizate. Protonii contribuie la acidificarea solurilor și a apelor atunci când sunt eliberați în zone în care capacitatea de tamponare este scăzută, ceea ce duce la degradarea pădurilor și la acidificarea lacurilor.

Informații suplimentare referitoare la mediu – informații referitoare la mediu în afara categoriilor de impact al amprentei de mediu, care sunt calculate și comunicate pe lângă rezultatele PEF.

Informații tehnice suplimentare – informații care nu sunt legate de mediu, care sunt calculate și comunicate pe lângă rezultatele PEF.

Set de date agregate – ciclu de viață complet sau parțial al unui sistem-produs care – alături de fluxurile elementare (și, posibil, cantitățile nerelevante de fluxuri de deșeuri și deșeuri radioactive) – indică numai produsul (produsele) procesului ca flux (fluxuri) de referință în lista intrărilor/ieșirilor, dar nu și alte bunuri sau servicii.

Seturile de date agregate sunt denumite, de asemenea, seturi de date privind „rezultatele ICV”. Este posibil ca setul de date agregate să fi fost agregat pe orizontală și/sau verticală.

Alocare – o abordare pentru soluționarea problemelor legate de multifuncționalitate. Aceasta se referă la „distribuirea fluxurilor de intrare sau de ieșire ale unui proces sau sistem-produs între sistemul-produs aflat în studiu și unul sau mai multe alte sisteme-produs”.

Specific utilizării – aspect general al utilizării specifice în care este folosit un material. De exemplu, rata medie de reciclare a PET în sticle.

Atribuțional – modelarea bazată pe procese în scopul de a oferi o reprezentare statică a unor condiții medii, excluzând efectele influențate de piață.

Valori medii ale datelor – media ponderată cu producția a datelor specifice.

Proces de fundal (Background process) – se referă la acele procese din ciclul de viață al produsului în cazul cărora nu este posibil un acces direct la informații. De exemplu, majoritatea proceselor din amonte ale ciclului de viață și, în general, toate procesele din aval vor fi considerate parte a proceselor de fundal.

Valoare de referință – un standard sau un punct de referință în raport cu care se poate face o comparație. În contextul PEF, termenul „valoare de referință” se referă la performanța medie de mediu a produsului reprezentativ vândut pe piața UE.

Listă de materiale – o listă de materiale sau structuri ale produsului (uneori, listă de materiale, BOM sau listă asociată) este o listă a materiilor prime, a subansamblelor, a ansamblelor intermediare, a subcomponentelor și a pieselor, precum și a cantităților pentru fiecare dintre acestea, necesare pentru a fabrica produsul care face obiectul studiului PEF. În unele sectoare, aceasta este echivalentă cu lista de componente.

De la întreprinderi la întreprinderi (B2B) – descrie tranzacțiile dintre întreprinderi, cum ar fi între un producător și un comerciant cu ridicata sau între un comerciant cu ridicata și un comerciant cu amănuntul.

De la întreprinderi la consumatori (B2C) – descrie tranzacțiile între întreprinderi și consumatori, cum ar fi între comercianții cu amănuntul și consumatori.

Caracterizare – calcul al amplorii contribuției fiecărei intrări/ieșiri clasificate la categoriile lor respective de impact al EF și agregarea contribuțiilor în cadrul fiecărei categorii.

Aceasta necesită o multiplicare liniară a datelor de inventar cu factori de caracterizare pentru fiecare substanță și categorie de impact al EF în cauză. De exemplu, în ceea ce privește categoria de impact al EF „schimbări climatice”, CO2 este ales ca substanță de referință și unitatea de referință este kg echivalent CO2.

Factor de caracterizare – factor derivat dintr-un model de caracterizare care se aplică pentru a converti un rezultat al inventarului ciclului de viață atribuit în unitatea comună a indicatorului categoriei de impact al EF.

Clasificare – atribuirea pe categorii de impact al EF a intrărilor și ieșirilor de materiale/energie inventariate în inventarul ciclului de viață, în funcție de potențialul fiecărei substanțe de a contribui la fiecare dintre categoriile de impact al EF avute în vedere.

Schimbări climatice – categorie de impact al EF, luând în considerare toate intrările și ieșirile care generează emisii de gaze cu efect de seră (GES). Printre consecințe se numără creșterea temperaturilor globale medii și schimbările climatice regionale bruște.

Co-funcție – oricare dintre două sau mai multe funcții care rezultă din același proces unitar sau sistem-produs.

Entitatea care a comandat studiul EF – organizație (sau grup de organizații), cum ar fi o societate comercială sau o organizație non-profit, care finanțează studiul EF în conformitate cu metoda PEF și cu norma PEFCR relevantă, dacă există.

Date specifice societății – se referă la datele măsurate sau colectate direct de la una sau mai multe instalații (date specifice amplasamentului) care sunt reprezentative pentru activitățile societății (societatea este utilizată ca sinonim al organizației). Sunt sinonime cu „datele primare”. Pentru a determina nivelul de reprezentativitate, se poate aplica o procedură de eșantionare.

Set de date specifice societății – se referă la un set de date (dezagregat sau agregat) în care sunt compilate date specifice societății. În majoritatea cazurilor, datele privind activitatea sunt specifice societății, în timp ce subprocesele subiacente sunt seturi de date derivate din baze de date contextuale.

Afirmații comparative – afirmații legate de mediu privind superioritatea sau echivalența unui produs în raport cu un produs concurent care îndeplinește aceeași funcție (inclusiv valoarea de referință a categoriei de produse).

Comparație – o comparație, fără a include o afirmație comparativă (grafică sau de altă natură), a două sau mai multe produse bazată pe rezultatele unui studiu PEF și pe PEFCR-urile de sprijin.

Consumator – un membru al publicului larg care achiziționează sau folosește produse, proprietăți sau servicii în scopuri private.

Co-produs – oricare dintre două sau mai multe produse provenind din același proces unitar sau sistem-produs.

„Cradle to gate” („de la leagăn la poartă”) – o evaluare a unui lanț de aprovizionare parțial al unui produs, de la extracția materiilor prime („leagăn”) până la „poarta” producătorului. Etapele de distribuire, depozitare, utilizare și scoatere din uz ale lanțului de aprovizionare sunt omise.

„Cradle to grave” („de la leagăn la mormânt”) – o evaluare a ciclului de viață al unui produs care include etapele de extracție a materiilor prime, prelucrare, distribuire, depozitare, utilizare și eliminare sau reciclare. Sunt luate în considerate toate intrările și ieșirile relevante pentru toate etapele ciclului de viață.

Revizuire critică – proces destinat să asigure consecvența între o normă PEFCR și principiile și cerințele metodei PEF.

Calitatea datelor – caracteristici ale datelor care sunt legate de capacitatea acestora de a îndeplini cerințele stabilite. Calitatea datelor acoperă diverse aspecte, cum ar fi reprezentativitatea tehnologică, geografică și temporală, precum și integralitatea și precizia datelor de inventar.

Categoria de calitate a datelor (DQR) – evaluarea semicantitativă a criteriilor de calitate ale unui set de date, pe baza reprezentativității tehnologice, a reprezentativității geografice, a reprezentativității temporale și a preciziei. Calitatea datelor se consideră a fi calitatea setului de date, astfel cum este documentată.

Emisii întârziate – emisii eliberate în timp, de exemplu datorită unor etape lungi de utilizare sau de eliminare finală, spre deosebire de o singură emisie la momentul t.

Fluxuri elementare directe (denumite și fluxuri elementare) – toate emisiile de ieșire și utilizările resurselor de intrare care apar direct în contextul unui proces. Printre exemple se numără emisiile generate de un proces chimic sau emisiile fugitive provenite de la un cazan direct la fața locului.

Schimbarea directă a destinației terenurilor – transformarea dintr-un tip de destinație a terenului în altul, care are loc pe o suprafață de teren unică și care nu duce la schimbări într-un alt sistem.

Direct atribuibil(ă) – se referă la un proces, o activitate sau un impact care are loc în cadrul limitelor definite ale sistemului.

Dezagregare – proces care descompune un set de date agregate în seturi de date pentru prelucrarea unităților mai mici (orizontale sau verticale). Dezagregarea poate contribui la o mai mare specificitate a datelor. Procesul de dezagregare nu ar trebui să compromită sau să amenințe să compromită calitatea și coerența setului de date agregate inițial.

În aval – care are loc de-a lungul unui lanț de aprovizionare după punctul de referință.

Ecotoxicitate, apă dulce – categorie de impact al EF ce tratează impacturile toxice asupra unui ecosistem care aduc daune speciilor individuale și modifică structura și funcția ecosistemului. Ecotoxicitatea rezultă dintr-o varietate de mecanisme toxicologice diferite, cauzate de eliberarea de substanțe cu un efect direct asupra sănătății ecosistemului.

Mijloace de comunicare a EF – toate modalitățile posibile care pot fi utilizate pentru a comunica rezultatele studiului EF părților interesate (de exemplu, etichete, declarații de mediu pentru produse, etichetare cu mențiunea „ecologic”, site-uri web, grafice informative etc.).

Set de date conform cu EF – set de date elaborat în conformitate cu cerințele EF, actualizate periodic de DG JRC ( 2 ).

Monitorizarea energiei electrice ( 3 ) – procesul de repartizare a atributelor în materie de producere a energiei electrice consumului de energie electrică.

Fluxuri elementare – în inventarul ciclului de viață, fluxurile elementare cuprind „material sau energie care intră în sistemul aflat în studiu, care a fost extras din mediu fără a suferi o transformare printr-o acțiune umană anterioară, ori material sau energie care iese din sistemul aflat în studiu și care este eliberat în mediu fără a suferi o transformare printr-o acțiune umană ulterioară”.

Printre fluxurile elementare se numără, de exemplu, resursele luate din natură sau emisiile în aer, apă sau sol care sunt legate direct de factorii de caracterizare ai categoriilor de impact al EF.

Aspect de mediu – element al activităților, produselor sau serviciilor unei organizații care interacționează sau poate interacționa cu mediul.

Evaluarea impactului amprentei de mediu (EF) – etapă a analizei PEF care are ca scop înțelegerea și evaluarea amplorii și importanței impacturilor potențiale asupra mediului ale unui sistem-produs pe parcursul întregului ciclu de viață al produsului. Metodele de evaluare a impactului oferă factori de caracterizare a impactului pentru fluxuri elementare, în vederea agregării impactului pentru a obține un număr limitat de indicatori la punct intermediar.

Metoda de evaluare a impactului amprentei de mediu (EF) – protocol pentru conversia datelor privind inventarul ciclului de viață în contribuții cantitative la un impact asupra mediului avut în vedere.

Categorie de impact al amprentei de mediu (EF) – clasă de utilizare a resurselor sau de impact asupra mediului de care se leagă datele privind inventarul ciclului de viață.

Indicator al categoriei de impact al amprentei de mediu (EF) – reprezentare cuantificabilă a unei categorii de impact al EF.

Impact asupra mediului – orice schimbare adusă mediului, indiferent dacă este benefică sau dăunătoare, care rezultă integral sau parțial în urma activităților, produselor sau serviciilor unei organizații.

Mecanism de mediu – sistem de procese fizice, chimice și biologice pentru o anumită categorie de impact al EF care leagă rezultatele inventarului ciclului de viață de indicatorii de categorie EF.

Eutrofizare – categorie de impact al EF în legătură cu nutrienții (în principal azotul și fosforul) din apele uzate deversate și din terenurile agricole fertilizate, care accelerează dezvoltarea algelor și a altor forme de vegetație în apă.

Descompunerea materiilor organice consumă oxigen, ceea ce duce la deficiențe de oxigen și, în unele cazuri, la decesul populației piscicole. Eutrofizarea traduce cantitatea de substanțe emise într-o măsură comună exprimată ca oxigenul necesar pentru descompunerea biomasei moarte.

Pentru a evalua impacturile cauzate de eutrofizare, se utilizează trei categorii de impact al EF: eutrofizare – terestră; eutrofizare – apă dulce; eutrofizare – marină.

Comunicare externă – comunicare către orice parte interesată, alta decât entitatea care a comandat studiul sau responsabilul studiului.

Date extrapolate – datele dintr-un anumit proces care sunt folosite pentru a reprezenta un proces similar în cazul căruia nu sunt disponibile date, pornind de la premisa că acestea sunt suficient de reprezentative.

Diagramă flux – o reprezentare schematică a fluxurilor care apar într-una sau mai multe etape ale procesului în cadrul ciclului de viață al produsului evaluat.

Fluxuri elementare din prim-plan – fluxuri elementare directe (emisii și resurse) pentru care este disponibil accesul la date primare (sau informații specifice societății).

Proces din prim-plan (Foreground process) – acele procese din ciclul de viață al produsului pentru care este disponibil accesul direct la informații. De exemplu, amplasamentul producătorului și alte procese exploatate de producător sau de contractanții acestuia (de exemplu, transportul bunurilor, servicii pentru sediul central etc.).

Unitate funcțională – definește aspectele calitative și cantitative ale funcției (funcțiilor) și/sau serviciului (serviciilor) furnizate de produsul care face obiectul evaluării. Unitatea funcțională răspunde la întrebările „ce?”, „cât?”, „cât de bine?” și „cât timp?”.

„Gate to Gate” („din poartă în poartă”) – o evaluare a unui lanț de aprovizionare parțial al unui produs care include doar procesele efectuate cu privire la un produs din cadrul unei anumite organizații sau al unui anumit amplasament.

„Gate to Grave” („de la poartă la mormânt”) – o evaluare a unui lanț de aprovizionare parțial al unui produs care include doar etapele de distribuire, depozitare, utilizare și eliminare sau reciclare ale unui produs.

Potențial de încălzire globală (GWP) – un indice care măsoară forțarea radiativă a masei unitare a unei anumite substanțe, acumulată într-un orizont de timp ales. Este exprimată ca substanță de referință (de exemplu, unități echivalent CO2) și ca orizont de timp specificat (de exemplu, GWP 20, GWP 100, GWP 500 – pentru 20, 100 și, respectiv, 500 de ani).

Prin combinarea informațiilor privind atât forțarea radiativă (fluxul energetic cauzat de emisia substanței), cât și timpul rămas în atmosferă, GWP măsoară capacitatea unei substanțe de a influența temperatura medie globală a aerului la sol și, prin urmare, influențează ulterior diverși parametri climatici și efectele acestora, cum ar fi frecvența și intensitatea furtunilor, intensitatea precipitațiilor și frecvența inundațiilor etc.

Calcularea mediei orizontale – acțiunea de agregare a seturilor de date aferente proceselor cu unități multiple sau a seturilor de date pentru procese agregate în care fiecare furnizează același flux de referință, pentru a crea un nou set de date privind procesul.

Toxicitate pentru om – cancer – categorie de impact al EF care reprezintă efectele negative asupra sănătății ființelor umane provocate de absorbția de substanțe toxice prin inhalarea de aer, ingerarea de alimente/apă, penetrare cutanată – în măsura în care acestea sunt legate de cancer.

Toxicitate pentru om – alte efecte decât cancerul – categorie de impact al EF care reprezintă efectele negative asupra sănătății oamenilor provocate de absorbția de substanțe toxice prin inhalarea de aer, ingerarea de alimente/apă, penetrare cutanată – în măsura în care acestea sunt legate de alte efecte decât cancerul ce nu sunt cauzate de particule în suspensie/substanțe anorganice care afectează căile respiratorii sau de radiații ionizante.

Expert extern independent – persoană competentă care nu este angajată cu normă întreagă sau cu fracțiune de normă de către entitatea care a comandat studiul EF sau de utilizatorul metodei EF și care nu este implicată în definirea domeniului de aplicare sau în realizarea studiului EF.

Schimbare indirectă a destinației terenurilor (ILUC) – schimbare care are loc atunci când cererea pentru o anumită destinație a terenurilor duce la schimbări în afara limitelor sistemului, și anume ale altor tipuri de destinație a terenurilor. Aceste efecte indirecte pot fi evaluate în principal prin modelarea economică a cererii de terenuri sau prin modelarea transferului de activități la scară mondială.

Fluxuri de intrare – flux de produse, materiale sau energie care intră într-un proces unitar. Produsele și materialele includ materii prime, produse intermediare și co-produse.

Produs intermediar – rezultatul unui proces unitar care reprezintă la rândul său o materie de intrare pentru alte procese unitare, necesitând prelucrări ulterioare în cadrul sistemului. Un produs intermediar este un produs care necesită prelucrare ulterioară înainte de a putea fi comercializat către consumatorul final.

Radiații ionizante, sănătate umană – categorie de impact al EF care reprezintă efectele negative asupra sănătății umane cauzate de eliberările radioactive.

Destinația terenurilor – categorie de impact al EF legată de utilizarea (ocuparea) și conversia (transformarea) suprafețelor de teren prin activități precum agricultura, activitățile forestiere, construcția de drumuri și de locuințe, minerit etc.

Ocuparea terenurilor ține seama de efectele destinației terenurilor, de suprafața implicată și de durata ocupării acesteia (variații de calitate a solului înmulțite cu suprafața și durata). Transformarea terenurilor ține seama de amploarea pe care o au modificările proprietăților terenului și de suprafața afectată (variații de calitate a solului înmulțite cu suprafața).

Verificator principal – persoană care face parte dintr-o echipă de verificare și care are responsabilități suplimentare, în comparație cu ceilalți verificatori din echipă.

Ciclu de viață – stadiile consecutive și interdependente ale unui sistem-produs, de la achiziția materiilor prime sau producția acestora din resurse naturale până la eliminarea finală.

Abordarea bazată pe ciclul de viață – ia în considerare spectrul fluxurilor de resurse și al intervențiilor de mediu asociate cu un produs dintr-o perspectivă a lanțului de aprovizionare, incluzând toate etapele, de la achiziția materiilor prime, trecând prin procesele de prelucrare, distribuție, utilizare și scoatere din uz, precum și toate impacturile de mediu conexe relevante (în loc să se concentreze pe un singur aspect din cadrul ciclului de viață).

Evaluarea ciclului de viață (ECV) – compilarea și evaluarea intrărilor, a ieșirilor și a impactului potențial asupra mediului ale unui sistem-produs pe parcursul întregului său ciclu de viață.

Evaluarea impactului ciclului de viață (EICV) – etapă a evaluării ciclului de viață care are ca obiectiv înțelegerea și evaluarea amplorii și importanței impacturilor potențiale asupra mediului ale unui sistem pe parcursul întregului ciclu de viață.

Metodele EICV utilizate oferă factori de caracterizare a impactului pentru fluxuri elementare, în vederea agregării impactului pentru a obține un număr limitat de indicatori la punct intermediar și/sau de daună.

Inventar al ciclului de viață (ICV) – setul combinat de schimburi de fluxuri elementare, de deșeuri și de produse dintr-un set de date ICV.

Set de date privind inventarul ciclului de viață (ICV) – un document sau un dosar cu informații privind ciclul de viață al unui anumit produs sau al unui alt tip de referință (de exemplu, amplasament, proces), care include metadate descriptive și inventarul cantitativ al ciclului de viață. Un set de date ICV ar putea fi un set de date privind procesul dintr-o unitate, agregat parțial sau integral.

Rata de încărcare – raportul dintre încărcătura reală și sarcina maximă sau capacitatea de transport a unui vehicul (adică masa sau volumul) per deplasare.

Specific materialului – un aspect generic al unui material. De exemplu, rata de reciclare a polietilentereftalatului (PET).

Multifuncționalitate – în cazul în care un proces sau o instalație are mai mult de o funcție, și anume furnizează mai multe bunuri și/sau servicii („co-produse”), acesta este „multifuncțional”. În aceste situații, toate intrările și emisiile legate de procesul în cauză trebuie împărțite între produsul vizat și celelalte co-produse, în conformitate cu proceduri clar definite.

Fluxuri neelementare (sau complexe) – în inventarul ciclului de viață, fluxurile neelementare includ toate intrările (de exemplu energie electrică, materiale, procese de transport) și ieșirile (de exemplu deșeuri, subproduse) din cadrul unui sistem care necesită activități suplimentare de modelare pentru a fi transformate în fluxuri elementare.

Sinonim cu „date de activitate”.

Normalizare – aflată după etapa de caracterizare, normalizarea este etapa în care rezultatele evaluării impactului ciclului de viață sunt împărțite la factori de normalizare care reprezintă inventarul general al unei unități de referință (de exemplu, țară întreagă sau cetățean mediu).

Rezultatele normalizate ale evaluării impactului ciclului de viață exprimă ponderile relative ale impacturilor pe care le are sistemul analizat sub forma contribuțiilor totale la fiecare categorie de impact per unitate de referință.

Atunci când rezultatele normalizate ale evaluării impactului ciclului de viață aferente diferitelor tipuri de impact se prezintă unele lângă altele, se arată care sunt categoriile de impact cel mai afectate și cel mai puțin afectate de sistemul analizat.

Rezultatele normalizate ale evaluării impactului ciclului de viață reflectă numai contribuția sistemului analizat la potențialul impactului total, nu gravitatea/relevanța impactului total respectiv. Rezultatele normalizate sunt adimensionale, dar nu se cumulează.

Norme sectoriale privind amprenta de mediu a organizațiilor (OEFSR) – norme specifice sectorului, bazate pe ciclul de viață, care completează orientările metodologice generale pentru studiile OEF, oferind specificații suplimentare la nivelul unui anumit sector.

Normele OEFSR contribuie la reorientarea studiului OEF către acele aspecte și acei parametri care contează cel mai mult și, prin urmare, contribuie la sporirea relevanței, a reproductibilității și a consecvenței rezultatelor prin reducerea costurilor, comparativ cu un studiu bazat pe cerințele cuprinzătoare ale metodei OEF. Numai normele OEFSR elaborate de Comisia Europeană sau în cooperare cu aceasta sau adoptate de Comisia Europeană sau ca acte ale UE sunt recunoscute ca fiind în conformitate cu această metodă.

Fluxuri de ieșire – flux de produse, materiale sau energie care iese dintr-un proces unitar. Produsele și materialele includ materii prime, produse intermediare, co-produse și eliberări. Fluxurile de ieșire sunt, de asemenea, luate în considerare pentru a acoperi fluxurile elementare.

Diminuarea stratului de ozon – categorie de impact al EF care reprezintă degradarea stratului de ozon stratosferic din cauza emisiilor de substanțe care diminuează stratul de ozon, de exemplu gazele care conțin brom și clor cu durata lungă de viață [de exemplu, clorofluorocarburi (CFC), hidroclorofluorocarburi (HCFC), haloni].

Set de date parțial dezagregat – un set de date cu un ICV care conține fluxuri elementare și date privind activitatea și care generează un set complet de date agregate privind ICV atunci când este combinat cu seturile de date subiacente care îl completează.

Set de date parțial dezagregat la nivelul -1 – un set de date parțial dezagregat la nivelul -1 conține fluxuri elementare și date privind activitatea pentru un nivel inferior în lanțul de aprovizionare, în timp ce toate seturile de date subiacente sunt în formă agregată.

Figura 1

Exemplu de set de date parțial dezagregat la nivelul -1

Particule în suspensie – categorie de impact al EF care reprezintă efectele negative asupra sănătății umane cauzate de emisiile de particule în suspensie (PM) și de precursori ai acestora (NOx, SOx, NH3).

Studiu de fundamentare PEFCR – studiu PEF bazat pe un proiect de normă PEFCR. Acesta este utilizat pentru a confirma deciziile adoptate în cadrul proiectului de normă PEFCR înaintea publicării normei finale PEFCR.

Profil PEF – rezultatele cuantificate ale unui studiu PEF. Aceasta include cuantificarea impacturilor pentru diferitele categorii de impact și informațiile suplimentare referitoare la mediu considerate necesare pentru raportare.

Raport PEF – document care sintetizează rezultatele studiului PEF.

Studiu PEF al produsului reprezentativ (PEF-RP) – studiu PEF efectuat în raport cu produsul (produsele) reprezentativ(e) și care vizează identificarea celor mai relevante etape ale ciclului de viață, procese, fluxuri elementare, categorii de impact și orice alte cerințe majore necesare pentru definirea valorii de referință pentru categoria/subcategoriile de produse din domeniul de aplicare al PEFCR.

Studiu PEF – termen utilizat pentru identificarea tuturor acțiunilor necesare calculării rezultatelor PEF. Acesta include modelarea, colectarea datelor și analiza rezultatelor. Rezultatele studiului PEF stau la baza elaborării rapoartelor PEF.

Formarea fotochimică a ozonului – categorie de impact al EF care reprezintă formarea de ozon la nivelul la sol al troposferei cauzată de oxidarea fotochimică a compușilor organici volatili (COV) și a monoxidului de carbon (CO) în prezența oxizilor de azot (NOx) și a luminii solare.

Prin reacție cu materii organice, concentrațiile mari de ozon troposferic la nivelul solului dăunează vegetației, căilor respiratorii umane și materialelor fabricate de om.

Populație – orice agregare finită sau infinită a indivizilor, nu neapărat animată, care face obiectul unui studiu statistic.

Date primare – date provenite din procese specifice din cadrul lanțului de aprovizionare al utilizatorului metodei PEF sau al utilizatorului PEFCR.

Aceste date pot lua forma unor date privind activitatea sau a unor fluxuri elementare din prim-plan (inventarul ciclului de viață). Datele primare sunt specifice amplasamentului, specifice societății (dacă există mai multe amplasamente pentru același produs) sau specifice lanțului de aprovizionare.

Datele primare pot fi obținute prin citirea contoarelor, înregistrări ale achizițiilor, facturi de utilități, modele de inginerie, monitorizare directă, bilanțuri materiale/produse, stoichiometrie sau alte metode de obținere a datelor din procese specifice din cadrul lanțului valoric al utilizatorului metodei PEF sau al utilizatorului PEFCR.

În cadrul acestei metode, date primare sunt sinonime cu „date specifice societății” sau cu „date specifice lanțului de aprovizionare”.

Produs – orice bunuri sau servicii.

Categorie de produse – grup de produse (sau servicii) care pot îndeplini funcții echivalente.

Norme privind categoriile de produse (PCR) – un set de norme, cerințe și orientări specifice pentru elaborarea declarațiilor de mediu de tip III pentru una sau mai multe categorii de produse.

Norme privind categoria de amprentă de mediu a produselor (PEFCR) – norme specifice categoriei de produse, bazate pe ciclul de viață, care completează orientările metodologice generale pentru studiile PEF, oferind specificații suplimentare pentru o anumită categorie de produse.

Normele PEFCR contribuie la reorientarea studiului PEF către acele aspecte și acei parametri care contează cel mai mult și, prin urmare, sporesc relevanța, reproductibilitatea și consecvența rezultatelor prin reducerea costurilor, comparativ cu un studiu bazat pe cerințele cuprinzătoare ale metodei PEF.

Numai normele PEFCR elaborate de Comisia Europeană sau în cooperare cu aceasta sau adoptate de Comisie sau ca acte ale UE sunt recunoscute ca fiind în conformitate cu această metodă.

Flux de produse – produse care intră într-un sistem-produs sau care ies către alt sistem-produs.

Sistem-produs – ansamblu de procese unitare cu fluxuri elementare și de produs, care îndeplinesc una sau mai multe funcții definite și care modelează ciclul de viață al unui produs.

Materie primă – material primar sau secundar utilizat la fabricarea unui produs.

Flux de referință – măsură a elementelor care ies din procesele unui anumit sistem-produs, necesare pentru a îndeplini funcția exprimată de unitatea funcțională.

Recondiționare – procesul de readucere a componentelor la o stare funcțională și/sau satisfăcătoare în comparație cu specificația inițială (care asigură aceeași funcție), utilizând metode precum reînnoirea, revopsirea etc. Este posibil ca produsele recondiționate să fi fost testate și verificate pentru a funcționa în mod corespunzător.

Eliberări – emisii în aer și deversări în apă și în sol.

Produs (model) reprezentativ – acesta poate fi un produs real sau virtual (inexistent). Produsul virtual ar trebui calculat pe baza caracteristicilor medii ponderate ale vânzărilor de pe piața europeană pentru toate tehnologiile/materialele existente incluse în categoria sau subcategoria de produse.

Pot fi utilizate și alte seturi de ponderare, dacă acest lucru este justificat – de exemplu, media ponderată pe baza masei (tone de material) sau media ponderată pe baza unităților de produs (bucăți).

Eșantion reprezentativ – un eșantion reprezentativ pentru una sau mai multe variabile este un eșantion în care distribuția acestor variabile este exact aceeași (sau similară) ca și în cazul populației din care eșantionul este o subdiviziune.

Utilizarea resurselor, fosili – categoria de impact al EF care abordează utilizarea resurselor naturale fosile neregenerabile (de exemplu, gaze naturale, cărbune, petrol).

Utilizarea resurselor, minerale și metale – categoria de impact al EF care abordează utilizarea resurselor naturale abiotice neregenerabile (minerale și metale).

Revizuire – procedură menită să asigure că procesul de elaborare sau de revizuire a unei norme PEFCR s-a realizat în conformitate cu cerințele prevăzute în metoda PEF și în partea A din anexa II.

Raport de revizuire – o documentație a procesului de revizuire care include declarația de revizuire, toate informațiile relevante cu privire la procesul de revizuire, observațiile detaliate ale revizorului (revizorilor) și răspunsurile corespunzătoare, precum și rezultatul. Documentul poartă semnătura electronică sau olografă a revizorului (sau a revizorului principal, în cazul în care este implicat un grup de revizori).

Grup de revizuire – echipă de experți (revizori) care va revizui PEFCR.

Revizor – expert extern independent care efectuează revizuirea PEFCR și, eventual, face parte dintr-un grup de revizori.

Eșantion – o subdiviziune care cuprinde caracteristicile unei populații mai mari. Eșantioanele sunt utilizate în testarea statistică atunci când dimensiunea populației este prea mare pentru ca testul să includă toți membrii sau observațiile posibile. Un eșantion trebuie să reprezinte întreaga populație și să nu reflecte favorizarea unui atribut specific.

Date secundare – date care nu provin dintr-un proces specific din lanțul de aprovizionare al societății care efectuează studiul PEF.

Acestea se referă la datele care nu sunt colectate, măsurate sau estimate direct de către întreprindere, ci provin mai degrabă dintr-o bază de date ICV a unui terț sau din alte surse.

Datele secundare includ datele medii din industrie (provenite, de exemplu, din datele de producție publicate, din statisticile guvernamentale și de la asociațiile industriale), studiile de specialitate, studiile de inginerie și brevetele, se pot baza, de asemenea, pe datele financiare și pot conține date indirecte și alte date generice.

Datele primare care trec printr-o etapă de agregare orizontală sunt considerate date secundare.

Analiză de senzitivitate – proceduri sistematice pentru estimarea efectelor opțiunilor alese în ceea ce privește metodele și datele asupra rezultatelor unui studiu PEF.

Date specifice amplasamentului – date măsurate sau colectate direct de la o instalație (sit de producție).

Sinonim cu „date primare”.

Punctaj global unic – suma rezultatelor ponderate ale EF pentru toate categoriile de impact asupra mediului.

Date specifice – date măsurate sau colectate direct care sunt reprezentative pentru activitățile dintr-o anumită instalație sau dintr-un anumit ansamblu de instalații.

Sinonim cu „date primare”.

Subdivizare – subdivizarea se referă la dezagregarea proceselor sau instalațiilor multifuncționale pentru a izola fluxurile de intrare direct asociate cu fiecare ieșire din proces sau din instalație. Procesul este analizat pentru a se stabili dacă poate fi subdivizat. În cazul în care subdivizarea este posibilă, ar trebui colectate date de inventar numai pentru acele procese unitare care sunt direct atribuibile produselor/serviciilor în cauză.

Subpopulație – orice agregare finită sau infinită a indivizilor, nu neapărat animată, care face obiectul unui studiu statistic ce constituie o subdiviziune omogenă a întregii populații.

Sinonim cu „strat”.

Subprocese – procese utilizate pentru a reprezenta activitățile proceselor de nivel 1 (= elemente componente). Subprocesele pot fi prezentate sub formă agregată (parțială) (a se vedea figura 1).

Subeșantion – un eșantion dintr-o subpopulație.

Lanț de aprovizionare – toate activitățile din amonte și din aval asociate cu operațiunile utilizatorului metodei PEF, inclusiv utilizarea produselor vândute de consumatori și tratarea la scoaterea din uz a produselor vândute după utilizarea de către consumatori.

Specific lanțului de aprovizionare – se referă la un aspect specific al lanțului de aprovizionare specific unei societăți. De exemplu, conținutul reciclat de aluminiu produs de o anumită societate.

Limitele sistemului – definirea aspectelor incluse sau excluse din studiu. De exemplu, pentru o analiză a amprentei de mediu „cradle-to-grave”, limita sistemului include toate activitățile de la extracția materiilor prime, trecând prin etapele de prelucrare, distribuție, depozitare și utilizare și ajungând la etapele de eliminare sau reciclare.

Diagrama limitelor sistemului – reprezentare grafică a limitelor sistemului definite pentru studiul PEF.

Stocarea temporară a carbonului – are loc atunci când un produs reduce GES din atmosferă sau creează emisii negative, prin absorbția și stocarea carbonului pentru o perioadă limitată de timp.

Declarație de mediu de tip III – o declarație de mediu care furnizează date de mediu cuantificate utilizând parametri prestabiliți și, atunci când este cazul, informații suplimentare referitoare la mediu.

Analiză de incertitudine – procedură de evaluare a marjei de incertitudine în ceea ce privește rezultatele unui studiu PEF din cauza variabilității datelor și a incertitudinii legate de opțiuni.

Proces unitar – cel mai mic element luat în considerare în cadrul ICV pentru care se cuantifică date de intrare și de ieșire.

Proces unitar, cutie neagră – lanț de prelucrare sau proces unitar la nivel de instalație. Acesta vizează procesele unitare calculate orizontal ca medie între diverse amplasamente. De asemenea, vizează procesele unitare multifuncționale în care diversele coproduse trec prin diferite etape de prelucrare în cutia neagră, cauzând astfel probleme de alocare pentru acest set de date ( 4 ).

Proces unitar, operațiune unică – proces unitar de tip operațiune unitară, care nu poate fi subdivizat în continuare. Vizează procesele multifuncționale ale tipului de operațiune unitară ( 5 ).

În amonte – care apare de-a lungul lanțului de aprovizionare al bunurilor/serviciilor achiziționate înainte ca acestea să intre în limitele sistemului.

Utilizator al normelor PEFCR – parte interesată care realizează un studiu PEF pe baza normelor PEFCR.

Utilizator al metodei PEF – parte interesată care realizează un studiu PEF pe baza metodei PEF.

Utilizator al rezultatelor PEF – parte interesată care utilizează rezultatele PEF pentru orice scop intern sau extern.

Validare – confirmare – din partea verificatorului amprentei de mediu –, potrivit căreia informațiile și datele incluse în studiul PEF, în raportul PEF și în mijloacele de comunicare sunt fiabile, credibile și corecte.

Declarație de validare – document concludent care reunește concluziile verificatorilor sau ale echipei de verificare cu privire la studiul EF. Acest document este obligatoriu și poartă semnătura electronică sau olografă a verificatorului sau a verificatorului principal (în cazul în care este implicat un grup de verificare).

Verificare – procedură de evaluare a conformității efectuată de un verificator al amprentei de mediu pentru a demonstra efectuarea studiului PEF în conformitate cu anexa I.

Raport de verificare – documentare a procesului de verificare și a constatărilor, inclusiv observații detaliate din partea verificatorului (verificatorilor), precum și răspunsurile corespunzătoare. Acest document are caracter obligatoriu, dar poate fi confidențial. Documentul poartă semnătura electronică sau olografă a verificatorului sau a verificatorului principal (în cazul în care este implicat un grup de verificare).

Echipă de verificare – echipă de verificatori care va verifica studiul EF, raportul EF și mijloacele de comunicare a EF.

Verificator – expert extern independent care efectuează o verificare a studiului EF și, eventual, face parte dintr-o echipă de verificare.

Agregare verticală – agregarea tehnică sau bazată pe inginerie se referă la agregarea verticală a proceselor unitare care sunt legate direct în cadrul unei instalații unice sau al unei linii de proces. Agregarea verticală implică combinarea seturilor de date ale proceselor unitare (sau a seturilor de date ale proceselor agregate), legate printr-un flux.

Deșeu – substanțe sau obiecte pe care deținătorul intenționează (sau este obligat) să le elimine.

Utilizarea apei – categoria de impact al EF care reprezintă cantitatea relativă de apă disponibilă rămasă pe suprafață într-un bazin hidrografic, după satisfacerea cererii din partea oamenilor și a ecosistemelor acvatice. Aceasta evaluează potențialul de privare de apă, atât pentru oameni, cât și pentru ecosisteme, pe baza ipotezei următoare: cu cât cantitatea de apă rămasă disponibilă este mai mică pe suprafață, cu atât este mai probabil ca un alt utilizator să fie privat de aceasta.

Ponderare – o etapă care sprijină interpretarea și comunicarea rezultatelor analizei. Rezultatele PEF sunt înmulțite cu un set de factori de ponderare (în %), care reflectă importanța relativă percepută a categoriilor de impact luate în considerare. Rezultatele ponderate ale amprentei de mediu pot fi comparate direct la nivelul categoriilor de impact și, de asemenea, adunate la nivelul tuturor categoriilor de impact pentru a obține un punctaj global unic.

Relația cu alte metode și standarde

Fiecare cerință menționată în metoda PEF a fost elaborată luând în considerare recomandările unor metode și documente orientative similare, recunoscute la scară largă în materie de contabilitate de mediu a produselor.

Mai precis, ghidurile metodologice luate în calcul au fost următoarele:

standarde ISO, în special:

(a) EN ISO 14040:2006 Management de mediu – Evaluarea ciclului de viață – Principii și cadru de lucru;

(b) EN ISO 14044:2006 Management de mediu – Evaluarea ciclului de viață – Cerințe și linii directoare;

(c) EN ISO 14067:2018 Gaze cu efect de seră – Amprenta de carbon a produselor – Cerințe și linii directoare pentru cuantificare;

(d) EN ISO 14046:2014 Management de mediu – Amprenta de apă – Principii, cerințe și linii directoare;

(e) EN ISO 14020:2001 Etichete și declarații de mediu – Principii generale;

(f) EN ISO 14021:2016 Etichete și declarații de mediu – Declarații de mediu pe proprie răspundere (Eco-etichetare de tipul II)

(g) EN ISO 14025:2010 Etichete și declarații de mediu – Declarații de mediu de tip III – Principii și proceduri;

(h) ISO 14050:2020 Management de mediu – Vocabular;

(i) CEN ISO/TS 14071:2016 Management de mediu – Evaluarea ciclului de viață – Proceduri de revizuire critică și competențele revizorului: Cerințe și linii directoare suplimentare la EN ISO 14044:2006;

(j) ISO 17024:2012 Evaluarea conformității – Cerințe generale pentru organisme care efectuează certificarea persoanelor.

(k) Ghidul PEF, anexa la Recomandarea 2013/179/UE a Comisiei privind utilizarea unor metode comune pentru măsurarea și comunicarea performanței de mediu pe durata ciclului de viață a produselor și organizațiilor (aprilie 2013);

(l) Manualul ILCD (Sistemul internațional de date de referință privind ciclul de viață – International Reference Life Cycle Data System) ( 6 ) elaborat de Centrul Comun de Cercetare al CE;

(m) Standardele privind amprenta ecologică ( 7 );

(n) Greenhouse Gas Protocol – Product Life Cycle Accounting and Reporting Standard (Protocolul privind gazele cu efect de seră – Standardul de contabilizare și raportare pe ciclul de viață al produsului) ( 8 ) [World Resources Institute – WRI (Institutul Mondial al Resurselor)/World Business Council for Sustainable Development – WBCSD (Consiliul Mondial de Afaceri pentru Dezvoltare Durabilă)];

(o) BP X30-323-0:2015 Principiile generale pentru o comunicare de mediu cu privire la produsele de larg consum (Agence de la transition écologique, ADEME) ( 9 );

(p) PAS 2050:2011 Specificație pentru evaluarea emisiilor de gaze cu efect de seră pe durata ciclului de viață al bunurilor și serviciilor (Specification for the assessment of the life cycle greenhouse gas emissions of goods and services) (Institutul Britanic de Standardizare – BSI);

(q) Protocolul ENVIFOOD ( 10 ).

(r) FAO:2016. Performanța de mediu a lanțurilor de aprovizionare cu hrană pentru animale: orientări pentru evaluare. Parteneriatul LEAP.

O descriere detaliată a majorității metodelor analizate și a rezultatelor analizei poate fi găsită în „Analiza metodologiilor existente în materie de amprentă de mediu pentru produse și organizații: recomandări, argumente și aliniere” ( 11 ).

1. Norme privind categoria de amprentă de mediu a produselor (PEFCR)

Obiectivul principal al unei norme PEFCR este de a stabili un set coerent și specific de norme pentru calcularea informațiilor relevante referitoare la mediu pentru produsele care aparțin categoriei de produse vizate. Un obiectiv important este concentrarea asupra a ceea ce contează cel mai mult pentru o anumită categorie de produse, în vederea facilitării, accelerării și diminuării costurilor corespunzătoare studiilor PEF.

Un obiectiv la fel de important este de a permite comparații și afirmații comparative în toate cazurile în care acest lucru este fezabil, relevant și adecvat. Comparațiile și afirmațiile comparative sunt permise numai dacă studiile PEF sunt efectuate în conformitate cu o normă PEFCR. Toate studiile PEF se efectuează în conformitate cu o normă PEFCR, în cazul în care este disponibilă o normă PEFCR pentru produsul care face obiectul domeniului de aplicare.

Cerințele pentru elaborarea normelor PEFCR sunt specificate în partea A din anexa II. O normă PEFCR poate specifica mai în detaliu cerințele prevăzute în metoda PEF și poate adăuga noi cerințe, în cazul în care metoda PEF prevede mai multe opțiuni. Obiectivul este de a asigura faptul că normele PEFCR sunt elaborate în conformitate cu metoda PEF și că acestea oferă specificațiile necesare pentru realizarea comparabilității, a reproductibilității sporite, a consecvenței, relevanței, focalizării și eficienței studiilor PEF.

În măsura în care este posibil și recunoscând diferitele contexte de utilizare, normele PEFCR ar trebui să fie în conformitate cu normele privind categoriile de produse (PCR) relevante existente la nivel internațional. În cazul în care sunt disponibile și alte norme PCR din alte programe, acestea trebuie să fie enumerate și evaluate. Ele pot fi utilizate ca bază pentru elaborarea unei norme PEFCR, în conformitate cu cerințele prevăzute în anexa II.

1.1. Abordare și exemple pentru aplicații potențiale

Normele prevăzute în metoda PEF permit practicienilor să efectueze studii PEF mai reproductibile, mai coerente, mai solide, mai verificabile și mai comparabile. Rezultatele studiilor PEF stau la baza furnizării de informații privind EF și pot fi utilizate într-un număr variat de domenii potențiale de aplicare.

Utilizările studiilor PEF fără o normă PEFCR existentă pentru produsul (produsele) care intră în domeniul de aplicare vor include:

1) utilizări interne: a) optimizarea proceselor de-a lungul ciclului de viață al unui produs; b) sprijinirea managementului de mediu; c) identificarea punctelor critice de mediu; d) sprijinirea proiectării produsului care să reducă la minimum impactul asupra mediului de-a lungul ciclului de viață; e) îmbunătățirea și urmărirea performanței de mediu;

2) utilizări externe: [de exemplu, business-to-business (B2B), business-to-consumer (B2C)]: a) aplicarea sau respectarea politicilor referitoare la PEF; b) oferirea de răspunsuri la cererile clienților și ale consumatorilor; c) comercializarea; d) cooperarea de-a lungul lanțurilor de aprovizionare pentru optimizarea produsului de-a lungul ciclului de viață; e) participarea la scheme ale părților terțe legate de declarațiile de mediu sau care oferă vizibilitate produselor pentru care se calculează și se comunică performanța de mediu pe durata ciclului de viață. Utilizările studiilor PEF efectuate în conformitate cu o normă PEFCR existentă pentru produsul care intră în domeniul de aplicare, în plus față de cele enumerate mai sus, vor include: — comparații și afirmații comparative [și anume, declarațiile privind superioritatea sau echivalența globală a performanțelor de mediu ale unui produs în comparație cu altul (pe baza EN ISO 14040:2006)] pe baza studiilor PEF; — comparații și afirmații comparative în raport cu valoarea de referință a categoriei de produse, urmate de o clasificare a altor produse, în funcție de performanțele lor în raport cu valoarea de referință; — identificarea impacturilor semnificative asupra mediului, comune unui grup de produse; — schemele bazate pe reputație ce oferă vizibilitate produselor pentru care se calculează performanța de mediu pe durata ciclului de viață; — achiziții publice verzi (publice și corporative).

2. Considerații generale legate de studiile privind amprenta de mediu a produselor (PEF)

2.1. Modul de utilizare a prezentei metode

Această metodă prevede normele necesare pentru efectuarea unui studiu PEF și este prezentată în mod succesiv, în ordinea etapelor metodologice care trebuie parcurse atunci când se calculează PEF.

Acolo unde este cazul, secțiunile încep cu o descriere generală a fazei metodologice, împreună cu o privire de ansamblu asupra considerațiilor și exemplelor justificative necesare.

În cazul în care sunt specificate cerințe suplimentare pentru crearea normelor PEFCR, acestea sunt disponibile în anexa II.

2.2. Principii pentru studiile privind amprenta de mediu a produselor

Pentru a efectua un studiu PEF, trebuie îndeplinite următoarele două cerințe:

i) lista de materiale (BOM) trebuie să fie specifică produsului care intră în domeniul de aplicare;

ii) modelarea proceselor de fabricație se bazează pe date specifice societății (de exemplu, energia necesară pentru asamblarea materialelor/componentelor produsului care intră în domeniul de aplicare).

Notă : în cazul societăților care fabrică mai mult de un produs, datele privind activitatea utilizate (inclusiv BOM) trebuie să fie specifice produsului care face obiectul studiului.

Pentru a produce studii PEF fiabile, reproductibile și verificabile, trebuie respectat un nucleu de principii analitice. Aceste principii oferă orientări generale privind aplicarea metodei PEF. Ele trebuie luate în considerare în fiecare etapă a studiilor PEF, de la definirea obiectivelor și a domeniului de aplicare, la culegerea datelor, evaluarea impactului, raportarea și verificarea rezultatelor studiului.

Utilizatorii acestei metode trebuie să respecte următoarele principii la efectuarea unui studiu PEF:

(1) Relevanță

Toate metodele utilizate și datele colectate în scopul cuantificării PEF trebuie să fie cât mai relevante posibil pentru studiu.

(2) Integralitate

Cuantificarea PEF trebuie să includă toate fluxurile de materiale/de energie relevante din punctul de vedere al mediului, precum și alte intervenții de mediu necesare pentru aderarea la limita definită a sistemului, cerințele referitoare la date și metodele de evaluare a impactului utilizate.

(3) Consecvență

În toate etapele procesului de elaborare a studiului PEF trebuie asigurată o conformitate strictă cu această metodă pentru a asigura consecvența internă și comparabilitatea.

(4) Acuratețe

Trebuie depuse toate eforturile rezonabile pentru a reduce incertitudinile, atât în ceea ce privește modelarea sistemului-produs, cât și raportarea rezultatelor.

(5) Transparență

Informațiile referitoare la PEF trebuie prezentate în așa fel încât să furnizeze utilizatorilor vizați baza necesară pentru luarea deciziilor și să permită părților interesate să îi evalueze fiabilitatea și soliditatea.

2.3. Etapele unui studiu privind amprenta de mediu a produselor

Pentru realizarea unui studiu PEF în conformitate cu această metodă trebuie parcurse o serie de etape, și anume definirea obiectivului, definirea domeniului de aplicare, inventarul ciclului de viață (ICV), evaluarea impactului ciclului de viață (EICV), interpretarea rezultatelor PEF și raportarea PEF , a se vedea Figura 2.

Figura 2

Etapele unui studiu privind amprenta de mediu a produselor

În etapa de definire a obiectivului sunt definite obiectivele studiului, și anume utilizarea avută în vedere, motivele efectuării studiului și publicul vizat. În etapa de definire a domeniului de aplicare se efectuează principalele alegeri metodologice, de exemplu definirea exactă a unității funcționale, identificarea limitelor sistemului, selectarea informațiilor tehnice și de mediu suplimentare, precum și principalele ipoteze și limitări.

Etapa ICV implică procedura de colectare a datelor și procedura de calcul pentru cuantificarea intrărilor și ieșirilor sistemului studiat. Intrările și ieșirile se referă la energie, materii prime și alte intrări fizice, produse și coproduse și deșeuri, precum și la emisii în aer/apă/sol. Datele colectate se referă la procesele din prim-plan și la procesele de fundal. Datele sunt puse în relație cu unitățile de prelucrare și cu unitatea funcțională. ICV este un proces iterativ. De fapt, pe măsură ce datele sunt colectate și se cunosc mai multe despre sistem, pot fi identificate noi cerințe sau limitări în materie de date care necesită o modificare a procedurilor de colectare a datelor, astfel încât obiectivele studiului vor fi îndeplinite în continuare.

În etapa de evaluare a impactului, rezultatele ICV sunt asociate cu categoriile și indicatorii de impact asupra mediului. Acest lucru se realizează prin metode EICV, care clasifică mai întâi emisiile în categorii de impact și apoi le caracterizează ca unități comune (de exemplu, emisiile de CO2 și de CH4 sunt ambele exprimate în emisii echivalente de CO2 prin utilizarea potențialului lor de încălzire globală). Exemple de categorii de impact sunt schimbările climatice, acidificarea sau utilizarea resurselor.

În etapa de interpretare, rezultatele ICV și EICV sunt interpretate în conformitate cu obiectivul și domeniul de aplicare declarate. În această etapă sunt identificate cele mai relevante categorii de impact, etape ale ciclului de viață, procese și fluxuri elementare. Pe baza rezultatelor analitice pot fi formulate concluzii și recomandări. De asemenea, include etapa de raportare menită să sintetizeze rezultatele studiului PEF în raportul PEF.

În cele din urmă, în etapa de verificare se efectuează o procedură de evaluare a conformității pentru a verifica dacă studiul PEF a fost efectuat în conformitate cu prezenta metodă PEF. Verificarea este obligatorie ori de câte ori studiul PEF sau o parte din informațiile cuprinse în acesta sunt utilizate pentru orice tip de comunicare externă.

3. Definirea obiectivului (obiectivelor) și a domeniului de aplicare al studiului privind amprenta de mediu a produselor

3.1. Definirea obiectivului

Definirea obiectivului este prima etapă a unui studiu PEF, ea stabilind contextul global pentru studiu. Scopul definirii clare a obiectivelor este de a se asigura că obiectivele, metodele, rezultatele și utilizările avute în vedere sunt aliniate și că există o viziune comună care să orienteze participanții la studiu.

Decizia de a utiliza metoda PEF presupune că unele aspecte ale definirii obiectivului vor fi stabilite a priori, având în vedere cerințele specifice prevăzute de metoda PEF.

La stabilirea obiectivelor, este important să se identifice utilizările avute în vedere și gradul de rigoare și profunzimea analizei studiului. Acest lucru trebuie să se reflecte în limitările definite ale studiului (faza de definire a domeniului de aplicare).

Definiția obiectivului pentru un studiu PEF trebuie să includă:

1. utilizarea sau utilizările avute în vedere;

2. motive pentru efectuarea studiului și contextul deciziei;

3. publicul-țintă;

4. entitatea care a comandat studiul;

5. identitatea verificatorului.







Tabelul 1 Exemplu de definire a obiectivului – Amprenta de mediu a unui tricou Aspecte Detalii Utilizarea sau utilizările avute în vedere: să furnizeze clientului informații despre produs Motivele pentru efectuarea studiului și contextul deciziei: răspunde la o solicitare din partea unui client. Public-țintă: public tehnic extern, între întreprinderi. Verificator: verificator extern independent, Dl Y Entitatea care a comandat studiul: G Company Limited

3.2. Definirea domeniului de aplicare

Domeniul de aplicare al studiului PEF descrie în detaliu sistemul care urmează să fie evaluat și specificațiile tehnice.

Definirea domeniului de aplicare trebuie să fie în conformitate cu obiectivele definite ale studiului și trebuie să includă (a se vedea secțiunile ulterioare pentru o descriere mai detaliată):

1. unitatea funcțională și fluxul de referință;

2. limitele sistemului;

3. categoriile de impact al EF ( 12 );

4. informații suplimentare care trebuie incluse;

5. ipoteze/limitări.

3.2.1 Unitatea funcțională și fluxul de referință

Unitatea funcțională este performanța cuantificată a unui sistem-produs, care trebuie utilizată ca unitate de referință. Unitatea funcțională descrie din punct de vedere calitativ și cantitativ funcția (funcțiile) și durata de viață a produsului care intră în domeniul de aplicare.

Fluxul de referință este cantitatea de produse necesară pentru a furniza funcția definită. Toate celelalte fluxuri de intrare și de ieșire din analiză se referă în mod cantitativ la acesta. Numărul produselor necesare pentru a îndeplini durata de viață a produsului ar trebui să fie întotdeauna rotunjit în sus, cu excepția cazului în care există un motiv întemeiat pentru a nu proceda astfel. Fluxul de referință poate fi exprimat în legătură directă cu unitatea funcțională sau într-un mod mai orientat pe produs.

Utilizatorii metodei PEF definesc unitatea funcțională și fluxul de referință pentru studiul PEF. De asemenea, aceștia descriu ce aspecte ale produsului nu sunt vizate de unitatea funcțională și justifică motivele (de exemplu, deoarece nu sunt cuantificabile sau intrinsec subiective).

Unitatea funcțională pentru un studiu PEF trebuie definită în funcție de următoarele aspecte:

i) funcția (funcțiile)/serviciul (serviciile) oferit(e): „ce”;

ii) amploarea funcției sau a serviciului: „cât”;

iii) nivelul preconizat de calitate: „cât de bine”;

iv) durata/ciclul de viață al produsului: „cât timp”.

În cazul în care termenul de valabilitate (indicat, de exemplu, ca „data durabilității minimale” sau „a se utiliza până la data”) este indicat pe ambalajul produselor alimentare (de exemplu, numărul de luni), pierderile alimentare se cuantifică în etapele de depozitare, vânzare cu amănuntul și consum. În cazul în care tipul de ambalaj afectează termenul de valabilitate, acesta trebuie avut în vedere. Toate acestea sunt relevante pentru aspectul „cât timp” al unității funcționale.

Dacă există standarde aplicabile, ele trebuie utilizate și citate în studiul PEF atunci când se definește unitatea funcțională. Sistemul internațional de unități (SI), cunoscut în mod curent sub denumirea de sistem metric, trebuie întotdeauna utilizat.

Exemplul 1

Definirea unității funcționale a vopselei decorative: unitatea funcțională trebuie să protejeze și să decoreze 1 m2 de substrat timp de 50 de ani la un nivel de calitate specificat (opacitate minimă de 98 %).

Ce: asigură decorarea și protejarea unui substrat;

Cât: acoperire de 1 m2 de substrat;

Cât de bine: opacitate de minimum 98 %;

Cât timp: 50 de ani (durata de viață a clădirii).

Flux de referință: cantitatea de produs necesară pentru îndeplinirea funcției definite, măsurată în kg de vopsea.

Exemplul 2

Definirea unității funcționale și a fluxului de referință pentru PEF având ca obiect hrana pentru animale de companie

Ce: pentru administrarea la pisici sau câini a dozei zilnice recomandate în kilocalorii de energie metabolizabilă (kcal ME) („rație zilnică”) de hrană preparată pentru animale de companie;

Cât: rația zilnică;

Cât de bine: pentru a satisface nevoile calorice și nutriționale zilnice ale unei pisici sau ale unui câine de talie medie (media se referă la greutatea animalului de companie: 4 kg în cazul pisicilor și 15 kg în cazul câinilor);

Cât timp: 1 zi de servire a hranei preparate pentru animale de companie unei pisici sau unui câine.

Flux de referință: cantitatea de produs necesară pentru îndeplinirea funcției definite, măsurată în grame (g) pe zi.

În cazul produselor intermediare, unitatea funcțională este mai dificil de definit, deoarece poate îndeplini adesea funcții multiple și nu se cunoaște întregul ciclu de viață al produsului. Prin urmare, ar trebui să se aplice o unitate declarată, de exemplu, masa (kilograme) sau volumul (metri cubi). În acest caz, debitul de referință poate corespunde unității funcționale.

3.2.2. Limitele sistemului

Limitele sistemului definesc care părți ale ciclului de viață al produselor și care etape și procese asociate ciclului de viață aparțin sistemului analizat (adică cele care sunt necesare pentru realizarea funcției sale, astfel cum sunt definite de unitatea funcțională), cu excepția acelor procese excluse pe baza regulii de limitare (a se vedea secțiunea 4.6.4). Motivul și semnificația potențială ale oricărei excluderi sunt justificate și documentate.

Limitele sistemului trebuie definite urmând logica generală a lanțului de aprovizionare, incluzând toate etapele, de la achiziția materiilor prime și operațiunile anterioare prelucrării acestora, la fabricarea produsului principal și distribuția și depozitarea lui și până la utilizarea produsului și tratarea sa la scoaterea din uz (dacă este cazul, a se vedea secțiunea 4.2). Coprodusele, subprodusele și fluxurile de deșeuri corespunzătoare cel puțin sistemului din prim-plan trebuie să fie clar identificate.

Diagrama limitelor sistemului

Diagrama limitelor sistemului (sau diagrama flux) este o reprezentare schematică a sistemului analizat. Aceasta indică în mod clar activitățile sau procesele care sunt incluse în analiză și pe cele care sunt excluse. Utilizatorul metodei PEF trebuie să evidențieze unde au fost utilizate datele specifice societății.

Denumirile activităților și/sau proceselor din diagrama sistemului și din raportul PEF trebuie aliniate. Diagrama sistemului trebuie să fie inclusă în definiția domeniului de aplicare și, de asemenea, în raportul PEF.

3.2.3. Categorii de impact al amprentei de mediu

Scopul EICV este de a grupa și agrega datele ICV colectate în conformitate cu respectivele contribuții la fiecare categorie de impact al EF. Selectarea categoriilor de impact al EF acoperă o gamă largă de aspecte de mediu relevante legate de lanțul de aprovizionare al produsului în cauză, în conformitate cu cerințele generale în ceea ce privește caracterul complet al studiilor PEF.

Categoriile de impact al amprentei de mediu (EF) ( 13 ) se referă la categorii specifice de impacturi avute în vedere într-un studiu PEF și constituie metoda de evaluare a impactului EF. Modelele de caracterizare sunt utilizate pentru a cuantifica mecanismul de mediu între ICV [și anume intrări (de exemplu, resurse) și emisii asociate ciclului de viață al produsului] și indicatorul categoriei pentru fiecare categorie de impact al EF.

Tabelul 2 furnizează o listă implicită a categoriilor de impact al EF și a metodelor de evaluare aferente. Pentru un studiu PEF se aplică toate categoriile de impact al EF, fără excludere. Lista completă a FC care trebuie utilizați este furnizată în cadrul pachetului de referință al EF ( 14 ).







Tabelul 2 Categorii de impact al EF cu indicatorii categoriei de impact al EF respectivi și modele de caracterizare. Categoria de impact al EF Indicator al categoriei de impact Unitate Model de caracterizare Robustețe Schimbări climatice, total (1) Potențialul de încălzire globală (GWP100) kg echivalent CO2 Modelul Berna – potențialul de încălzire globală (GWP – Global Warming Potential) pe o perioadă de 100 de ani (pe baza IPCC 2013) I Diminuarea stratului de ozon Potențialul de diminuare a stratului de ozon (ODP) kg echivalent CFC-11 Model EDIP bazat pe ODP-urile (ozone depleting potential – potențial de diminuare a stratului de ozon) Organizației Meteorologice Mondiale (OMM) pe o perioadă de timp nelimitată (WMO 2014 + integrări) I Toxicitate pentru om, cancer Unitate toxică comparativă pentru oameni (CTUh) CTUh pe baza modelului USEtox2.1 (Fantke et al. 2017), adaptat precum în Saouter et al., 2018 III Toxicitate pentru om, alte efecte decât cancerul Unitate toxică comparativă pentru oameni (CTUh) CTUh pe baza modelului USEtox2.1 (Fantke et al. 2017), adaptat precum în Saouter et al., 2018 III Particule în suspensie Impactul asupra sănătății umane Incidența bolii Modelul PM (Fantke et al., 2016 în UNEP 2016) I Radiații ionizante, efecte asupra sănătății umane Eficiența expunerii umane în raport cu U235 kBq echivalent U235 Modelul efectului asupra sănătății umane, astfel cum a fost dezvoltat de Dreicer et al. 1995 (Frischknecht et al, 2000) II Formarea fotochimică a ozonului, efecte asupra sănătății umane Creșterea concentrației de ozon troposferic kg echivalent COVnm modelul LOTOS-EUROS (Van Zelm et al, 2008), astfel cum se aplică în ReCiPe 2008 II Acidificarea Excedent acumulat (AE) mol echivalent H+ Excedent acumulat (Seppälä et al., 2006, Posch et al, 2008) II Eutrofizare – terestră Excedent acumulat (AE) mol echivalent N Excedent acumulat (Seppälä et al., 2006, Posch et al, 2008) II Eutrofizare – apă dulce; Fracția de nutrienți care ajunge în compartimentul final de apă dulce (P) kg echivalent P modelul EUTREND (Struijs et al, 2009), astfel cum este aplicat în ReCiPe II Eutrofizare – marină Fracția de nutrienți care ajunge în compartimentul marin final (N) kg echivalent N modelul EUTREND (Struijs et al, 2009), astfel cum este aplicat în ReCiPe II Ecotoxicitate – apă dulce Unitate toxică comparativă pentru ecosisteme (CTUe) CTUe pe baza modelului USEtox2.1 (Fantke et al. 2017), adaptat precum în Saouter et al., 2018 III Destinația terenurilor (2) Indicele calității solului (3) Adimensional (pt) Indicele calității solului bazat pe modelul LANCA (De Laurentiis et al. 2019) și pe versiunea 2.5 LANCA CF (Horn și Maier, 2018) III Consumul de apă Potențialul de privare a utilizatorului (consumul de apă ponderat în funcție de privațiuni) echivalent m3 de apă reținută la sursă Modelul Available WAter REmaining (AWARE) (Boulay et al., 2018; UNEP 2016) III Utilizarea resurselor, minerale și metale Epuizarea resurselor abiotice (rezerve finale ale ADP) kg echivalent Sb van Oers et al., 2002 conform metodei CML 2002, v.4.8 III Utilizarea resurselor, fosile Epuizarea resurselor abiotice – combustibili fosili (ADP-fosil) (4) MJ van Oers et al., 2002 conform metodei CML 2002, v.4.8 III ( 1 ) Indicatorul „Schimbări climatice, total” este o combinație de trei subindicatori: Schimbări climatice – din surse fosile; Schimbări climatice – biomasă; Schimbări climatice – exploatarea terenurilor și schimbarea destinației terenurilor. Subindicatorii sunt descriși în detaliu în secțiunea 4.4.10 din anexa I. Subcategoriile „schimbări climatice – din surse fosile”, „schimbări climatice – din surse biogene” și „schimbări climatice – exploatarea terenurilor și schimbarea destinației terenurilor” se raportează separat dacă prezintă o contribuție de peste 5 % fiecare la punctajul total al schimbărilor climatice. ( 2 ) Se referă la ocupație și transformare. ( 3 ) Acest indice este rezultatul agregării, efectuate de JRC, a patru indicatori (producția biotică, rezistența la eroziune, filtrarea mecanică și refacerea apelor subterane) furnizați de modelul LANCA pentru evaluarea impactului datorat utilizării terenurilor, astfel cum s-a raportat în De Laurentiis et al, 2019. ( 4 ) În lista fluxurilor de EF și pentru recomandarea actuală, uraniul este inclus în lista purtătorilor de energie și se măsoară în MJ.

Informații suplimentare privind calculele evaluării impactului sunt furnizate în secțiunea 5 din prezenta anexă.

3.2.4. Informații suplimentare care trebuie incluse în studiul PEF

Potențialele impacturi relevante asupra mediului ale unui produs ar putea merge mai departe de categoriile de impact ale EF. Este important ca acestea să fie raportate, ori de câte ori este posibil, ca informații suplimentare privind mediul.

În mod similar, ar putea fi necesar să fie luate în considerare aspectele tehnice relevante și/sau proprietățile fizice ale produsului care intră în domeniul de aplicare. Aceste aspecte trebuie raportate ca informații tehnice suplimentare.

3.2.4.1. Informații suplimentare referitoare la mediu

Informațiile suplimentare referitoare la mediu trebuie să fie:

(a) în conformitate cu legislația relevantă, de exemplu Directiva privind practicile comerciale neloiale (UCPD) ( 15 ) și orientările aferente;

(b) relevante pentru produsul sau categoria de produs în cauză;

(c) în plus față de categoriile de impact al EF: informațiile suplimentare de mediu nu trebuie să reflecte aceleași categorii de impact al EF sau categorii similare de impact al EF, nu trebuie să înlocuiască modelele de caracterizare ale categoriilor de impact al EF și nu trebuie să raporteze rezultatele noilor factori de caracterizare (FC) adăugați la categoriile de impact al EF.

Modelele justificative pentru aceste informații suplimentare trebuie să fie corelate și documentate în mod clar, împreună cu indicatorii corespunzători. De exemplu, în legătură cu un anumit amplasament sau cu o anumită activitate pot apărea impacturi asupra biodiversității cauzate de schimbarea destinației terenurilor. Acest lucru poate necesita aplicarea unor categorii de impact suplimentare care nu sunt incluse printre categoriile de impact al EF sau chiar a unor descrieri calitative suplimentare, în cazul în care este posibil ca impactul să nu fie legat de lanțul de aprovizionare al produsului în mod cantitativ. Astfel de metode suplimentare ar trebui să fie considerate ca fiind complementare categoriilor de impact al EF.

Informațiile suplimentare referitoare la mediu trebuie să se refere doar la aspecte de mediu. Informațiile și instrucțiunile care nu sunt legate de performanța de mediu a produsului, cum ar fi fișele cu date de securitate ale produselor, nu trebuie incluse în informațiile suplimentare referitoare la mediu.

Informațiile suplimentare referitoare la mediu pot include:

(a) informații privind impacturile locale/specifice amplasamentului;

(b) compensări;

(c) indicatori de mediu sau indicatori ai responsabilității produsului [conform Inițiativei de Raportare Globală (Global Reporting Initiative - GRI)];

(d) pentru evaluările „gate-to-gate”, numărul de specii din lista roșie a UICN (Uniunea Internațională pentru Conservarea Naturii și a Resurselor Naturale) și de specii din listele naționale pentru conservare care își au habitatele în zonele afectate de operațiuni, în funcție de nivelul riscului de dispariție;

(e) descrierea impacturilor semnificative ale activităților, produselor și serviciilor asupra biodiversității în zonele protejate și în zonele de mare valoare pentru biodiversitate aflate în afara zonelor protejate;

(f) impactul zgomotului;

(g) alte informații despre mediu considerate relevante în contextul domeniului de aplicare al studiului PEF.

Biodiversitate

Metoda PEF nu include nicio categorie de impact denumită „biodiversitate”, întrucât, în prezent, nu există un consens internațional cu privire la o metodă EICV care să capteze acest impact. Cu toate acestea, metoda PEF include cel puțin opt categorii de impact care au un efect asupra biodiversității [și anume, schimbările climatice, eutrofizarea (mediu acvatic de apă dulce), eutrofizarea (mediu acvatic marin), eutrofizarea (terestră), acidifierea, utilizarea apei, destinația terenurilor, ecotoxicitatea (apa dulce)].

Având în vedere relevanța deosebită a biodiversității pentru multe grupuri de produse, fiecare studiu PEF explică dacă biodiversitatea este relevantă pentru produsul care face obiectul domeniului de aplicare. În acest caz, utilizatorul metodei PEF include indicatori de biodiversitate în cadrul informațiilor suplimentare referitoare la mediu.

Următoarele opțiuni pot fi utilizate pentru a acoperi biodiversitatea:

(a) exprimarea impactului (evitat) asupra biodiversității ca procent de material provenit de la ecosistemele care au fost gestionate pentru a menține sau a îmbunătăți condițiile pentru biodiversitate, astfel cum o demonstrează monitorizarea și raportarea periodică a nivelurilor și a câștigurilor sau pierderilor biodiversității (de exemplu, o pierdere mai mică de 15 % a bogăției speciilor din cauza perturbărilor – deși studiile PEF pot stabili propriul nivel al pierderii, dacă pot aduce un argument convingător în acest sens și fără să contravină unei norme PEFCR relevante existente). Evaluarea ar trebui să se refere la materiale care ajung în produsele finite și la materiale care au fost utilizate în cursul procesului de producție – De exemplu, mangalul utilizat în procesele de producție a oțelului sau soia utilizată pentru hrănirea vacilor care produc lapte etc.

(b) raportarea, în plus, a procentului unor astfel de materiale pentru care nu sunt disponibile informații privind lanțul de custodie sau trasabilitatea;

(c) utilizarea unui sistem de certificare ca indicator. Utilizatorul metodei PEF ar trebui să stabilească sistemele de certificare ce furnizează dovezi suficiente pentru a asigura menținerea biodiversității și să descrie criteriile utilizate.

Utilizatorul metodei PEF poate alege alți indicatori relevanți pentru a acoperi impactul produsului asupra biodiversității. Studiul PEF trebuie să motiveze alegerea și să descrie metodologia aleasă.

3.2.4.2. Informații tehnice suplimentare

Informațiile tehnice suplimentare pot include (listă neexhaustivă):

(a) date privind lista de materiale;

(b) dezasamblare reversibilă, ușurința asamblării, posibilitate de reparare și alte informații legate de economia circulară;

(c) informații referitoare la utilizarea substanțelor periculoase;

(d) informații privind eliminarea deșeurilor periculoase/nepericuloase;

(e) informații cu privire la consumul de energie;

(f) parametri tehnici, cum ar fi utilizarea următoarelor: energia din surse regenerabile versus energia din surse neregenerabile; combustibili din surse regenerabile versus combustibili din surse neregenerabile; materiale secundare; resurse de apă dulce;

(g) greutatea totală a deșeurilor, pe tip și metodă de eliminare;

(h) greutatea deșeurilor transportate, importate, exportate sau tratate care sunt considerate periculoase în sensul anexelor I, II, III și VIII la Convenția de la Basel ( 16 ), precum și procentul de deșeuri transportate expediate la nivel internațional;

(i) informații și date privind unitatea funcțională și performanța tehnică a produsului;

(j) informații privind biodegradabilitatea și compostabilitatea.

În cazul în care produsul care intră în domeniul de aplicare este un produs intermediar, informațiile tehnice suplimentare trebuie să includă:

(a) conținutul de carbon din biomasă la poarta fabricii (conținut fizic și conținut alocat);

(b) conținutul reciclat (R1);

(c) rezultatele cu valorile A specifice utilizării, corespunzătoare formulei amprentei circulare (CFF), dacă este cazul.

3.2.5. Ipoteze/limitări

În studiile PEF pot apărea mai multe limitări în ceea ce privește realizarea analizei și, prin urmare, este necesar să se formuleze ipoteze. Toate limitele (de exemplu, lacunele în materie de date) și ipotezele trebuie raportate în mod transparent.

4. Inventarul ciclului de viață

Trebuie compilat un inventar al tuturor intrărilor și ieșirilor de materiale, energie și deșeuri, precum și al emisiilor în aer, apă și sol cu privire la lanțul de aprovizionare al produsului, ca bază pentru modelarea PEF.

Cerințele detaliate privind datele și cerințele în materie de calitate sunt descrise în secțiunea 4.6.

Inventarul ciclului de viață (ICV) trebuie să adopte următoarea clasificare a fluxurilor incluse:

1) fluxuri elementare;

2) fluxuri neelementare (sau complexe) (de exemplu, fluxuri de produse sau de deșeuri).

În cadrul studiului PEF, toate fluxurile neelementare din ICV trebuie modelate până la nivelul fluxurilor elementare, cu excepția fluxului de produs corespunzător produsului care intră în domeniul de aplicare. De exemplu, fluxurile de deșeuri nu trebuie incluse în studiu numai ca kg de deșeuri menajere sau deșeuri periculoase, ci trebuie modelate până la stadiul emisiilor în apă, în aer și în sol generate de tratarea deșeurilor solide. Astfel, modelarea ICV este finalizată numai atunci când toate fluxurile neelementare sunt exprimate ca fluxuri elementare. Prin urmare, setul de date privind ICV al studiului PEF trebuie să conțină numai fluxuri elementare, cu excepția fluxului de produs corespunzător produsului care intră în domeniul de aplicare.

4.1. Etapa de examinare

Se poate efectua o examinare inițială a ICV – „etapa de examinare” – deoarece ajută la concentrarea activităților de colectare a datelor și a priorităților în materie de calitate a datelor. O etapă de examinare include faza EICV și conduce la noi îmbunătățiri iterative ale modelului ciclului de viață pentru produsul care intră în domeniul de aplicare, pe măsură ce devin disponibile mai multe informații. În cadrul unei etape de examinare nu este permisă nicio limitare și se pot utiliza date primare sau secundare ușor disponibile, care îndeplinesc cerințele de calitate a datelor în măsura în care este posibil (astfel cum este definit în secțiunea 4.6). După efectuarea examinării, setările inițiale ale domeniului de aplicare pot fi îmbunătățite.

4.2 Etape ale ciclului de viață

Ca o condiție minimă, etapele implicite ale ciclului de viață dintr-un studiu PEF trebuie să fie următoarele:

1) achiziția materiilor prime și operațiunile anterioare prelucrării acestora (inclusiv producția de piese și componente);

2) producția (fabricarea produsului principal);

3) distribuția (distribuirea și depozitarea produselor);

4) utilizarea;

5) scoaterea din uz (inclusiv valorificarea sau reciclarea produselor).

În cazul în care se utilizează o denumire diferită pentru oricare dintre aceste etape implicite, utilizatorul specifică etapa implicită căreia îi corespunde.

Dacă este necesar, utilizatorul metodei PEF poate decide divizarea etapelor ciclului de viață sau adăugarea de noi etape. Justificarea (justificările) în acest sens este (sunt) menționată(e) în raportul PEF. De exemplu, etapa ciclului de viață „Achiziția materiilor prime și operațiunile anterioare prelucrării acestora” poate fi divizată în „Achiziția materiilor prime”, „Operațiunile anterioare prelucrării materiilor prime” și „Transportul materiilor prime de către furnizor”.

În cazul produselor intermediare trebuie excluse următoarele etape ale ciclului de viață:

1) distribuția (sunt permise excepții justificate);

2) utilizarea;

3) scoaterea din uz (inclusiv valorificarea/reciclarea produselor).

4.2.1. Achiziția materiilor prime și operațiunile anterioare prelucrării acestora

Această etapă a ciclului de viață începe în momentul în care resursele sunt extrase din natură și se termină în momentul în care componentele produsului intră (pe poartă – „gate”) în unitatea de producție a produsului. Printre exemplele de procese care pot apărea în această etapă se numără:

1) minerit și extracția resurselor;

2) operațiuni anterioare prelucrării pentru toate intrările de materiale pentru produsul în cauză, inclusiv materiale reciclabile;

3) activități agricole și forestiere;

4) transportul în cadrul și între unitățile de extracție și cele în care se desfășoară operațiunile anterioare prelucrării, precum și către locul de producție.

Producția de ambalaje trebuie modelată ca parte a etapei ciclului de viață „Achiziția materiilor prime și operațiunile anterioare prelucrării acestora”.

4.2.2. Fabricare

Etapa de producție începe atunci când componentele produsului intră în locul de producție și se termină atunci când produsul finit părăsește locul de producție. Printre exemplele de activități legate de producție se numără:

1) prelucrarea chimică;

2) fabricarea;

3) transportarea produselor semifinite între procesele de fabricație;

4) asamblarea componentelor materiale.

Deșeurile de produse utilizate în timpul procesului de fabricare sunt incluse în modelarea pentru etapa de fabricare. Formula amprentei circulare (secțiunea 4.4.8) se aplică în cazul acestor deșeuri.

4.2.3. Distribuție

Produsele sunt distribuite către utilizatori și pot fi depozitate în diferite puncte de-a lungul lanțului de aprovizionare. Etapa de distribuție include transportul de la poarta fabricii la antrepozit/punctul de vânzare cu amănuntul, depozitarea la antrepozit/punctul de vânzare cu amănuntul și transportul de la antrepozit/punctul de vânzare cu amănuntul la domiciliul consumatorilor.

Printre exemplele de procese se numără:

1) intrările de energie pentru iluminatul și încălzirea antrepozitului;

2) utilizarea de agenți frigorifici în antre