2015R1998 — RO — 29.02.2016 — 001.001

Acest document reprezintă un instrument de documentare, iar instituţiile nu îşi asumă responsabilitatea pentru conţinutul său.

►B REGULAMENTUL DE PUNERE ÎN APLICARE (UE) 2015/1998 AL COMISIEI din 5 noiembrie 2015 de stabilire a măsurilor detaliate de implementare a standardelor de bază comune în domeniul securității aviației (Text cu relevanță pentru SEE) (JO L 299 14.11.2015, p. 1)

Astfel cum a fost modificat prin:









▼B

REGULAMENTUL DE PUNERE ÎN APLICARE (UE) 2015/1998 AL COMISIEI

din 5 noiembrie 2015

de stabilire a măsurilor detaliate de implementare a standardelor de bază comune în domeniul securității aviației

(Text cu relevanță pentru SEE)







COMISIA EUROPEANĂ, având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, având în vedere Regulamentul (CE) nr. 300/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 martie 2008 privind norme comune în domeniul securității aviației civile și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 2320/2002 ( 1 ), în special articolul 4 alineatul (3), întrucât: (1) În conformitate cu articolul 4 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 300/2008, Comisia trebuie să adopte măsuri detaliate de implementare a standardelor de bază comune menționate la articolul 4 alineatul (1) și măsuri generale care completează standardele de bază comune menționate la articolul 4 alineatul (2) din regulamentul respectiv. (2) În cazul în care conțin informații de securitate sensibile, aceste măsuri trebuie tratate în conformitate cu Decizia (UE, Euratom) 2015/444 a Comisiei ( 2 ), așa cum se prevede la articolul 18 litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 300/2008. Este necesar așadar ca măsurile respective să fie adoptate separat, printr-o decizie de punere în aplicare a Comisiei adresată statelor membre, și să nu fie publicate. (3) Regulamentul (UE) nr. 185/2010 al Comisiei ( 3 ), care prevede măsurile menționate la articolul 4 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 300/2008, a fost modificat de 20 de ori de la intrarea sa în vigoare. Pentru a asigura claritatea și securitatea juridică, regulamentul ar trebui, prin urmare, să fie abrogat și înlocuit cu un nou act, consolidând actul inițial și toate modificările aduse acestuia. Acest nou act ar trebui, de asemenea, clarificat și actualizat, dacă este cazul, ținând seama de experiența practică dobândită și de evoluțiile tehnologice relevante. (4) Aceste măsuri ar trebui să fie reexaminate în mod regulat pentru a se garanta că sunt proporționale cu evoluția amenințării. (5) Măsurile prevăzute în prezentul regulament sunt conforme cu avizul Comitetului pentru securitatea aviației civile instituit prin articolul 19 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 300/2008, întrucât: ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:







Articolul 1

Măsurile detaliate de implementare a standardelor de bază comune pentru protejarea aviației civile împotriva actelor de intervenție ilicită care pun în pericol securitatea aviației civile, menționate la articolul 4 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 300/2008, și măsurile generale care completează standardele de bază comune, menționate la articolul 4 alineatul (2) din regulamentul respectiv, sunt prevăzute în anexă.

Articolul 2

Regulamentul (UE) nr. 185/2010 se abrogă. Trimiterile la regulamentul abrogat se interpretează ca trimiteri la prezentul regulament.

Articolul 3

Prezentul regulament intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

Se aplică de la 1 februarie 2016.

Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.









ANEXĂ

1. SECURITATEA AEROPORTUARĂ

1.0. DISPOZIȚII GENERALE

1.0.1. În lipsa unor dispoziții contrare, autoritatea, operatorul aeroportuar, transportatorul aerian sau entitatea responsabilă în conformitate cu programul național de securitate a aviației civile menționat la articolul 10 din Regulamentul (CE) nr. 300/2008 trebuie să asigure implementarea măsurilor prevăzute în prezentul capitol.

1.0.2. În sensul prezentului capitol, o aeronavă, un autobuz, un cărucior de bagaje sau orice alt mijloc de transport, precum și un pasaj sau o pasarelă telescopică se consideră ca fiind o parte a unui aeroport. În sensul prezentului capitol, „bagaj securizat” înseamnă un bagaj de cală care urmează să plece, a fost supus controlului de securitate și este protejat fizic astfel încât să se prevină introducerea oricărui obiect.

1.0.3. Fără a aduce atingere criteriilor de derogare prevăzute în partea K a anexei la Regulamentul (CE) nr. 272/2009 al Comisiei ( 4 ), autoritatea competentă poate permite aplicarea unor proceduri speciale de securitate ori a unor exceptări legate de protecția și securitatea zonelor de operațiuni aeriene din aeroporturi în zilele în care nu sunt programate mai mult de opt zboruri de plecare, cu condiția ca, în orice moment, să existe numai o singură aeronavă pentru care se efectuează încărcarea, descărcarea, îmbarcarea sau debarcarea în partea critică a zonei de securitate cu acces restricționat sau într-un aeroport care nu face obiectul punctului 1.1.3.

1.0.4. În sensul prezentei anexe, „articole transportate de alte persoane decât pasagerii” înseamnă bunuri destinate uzului personal al persoanei care le transportă.

1.0.5. Trimiterile la țări terțe din prezentul capitol și, dacă este cazul, din Decizia de punere în aplicare C(2015) 8005 final a Comisiei ( 5 ) cuprind alte țări și teritorii cărora, în conformitate cu articolul 355 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, nu li se aplică titlul VI partea a treia din tratatul respectiv.

1.1. CERINȚE PRIVIND PLANIFICAREA AEROPORTUARĂ

1.1.1. Demarcații

1.1.1.1. Demarcațiile dintre zona publică, zona de operațiuni aeriene, zonele de securitate cu acces restricționat, părțile critice și, dacă este cazul, zonele demarcate trebuie să fie clar identificabile în fiecare aeroport pentru a permite luarea măsurilor de securitate corespunzătoare în fiecare dintre aceste zone.

1.1.1.2. Demarcația dintre zona publică și zona de operațiuni aeriene trebuie să fie sub forma unei obstrucții fizice, clar vizibilă publicului larg, care împiedică accesul neautorizat al persoanelor.

1.1.2. Zonele de securitate cu acces restricționat

1.1.2.1. Zonele de securitate cu acces restricționat includ cel puțin următoarele: (a) o parte a unui aeroport la care au acces pasagerii care pleacă și care au fost supuși controlului de securitate; și (b) o parte a unui aeroport prin care pot să treacă sau în care pot fi păstrate bagajele de cală care urmează să plece și care au fost supuse controlului de securitate, cu excepția cazului în care este vorba despre bagaje securizate; și (c) o parte a unui aeroport destinată pentru parcarea unei aeronave în vederea îmbarcării sau încărcării acesteia.

1.1.2.2. O parte a unui aeroport este considerată ca fiind o zonă de securitate cu acces restricționat cel puțin pe parcursul perioadei în care au loc activitățile menționate la punctul 1.1.2.1. Atunci când se stabilește o zonă de securitate cu acces restricționat, o examinare de securitate a părților care ar fi putut fi contaminate trebuie efectuată imediat înainte de stabilirea unei astfel de zone, pentru a se asigura în mod rezonabil că aceasta nu conține articole interzise. Această dispoziție se consideră îndeplinită în cazul aeronavelor supuse unei examinări de securitate.

1.1.2.3. Ori de câte ori persoane neautorizate ar fi putut avea acces în zone de securitate cu acces restricționat, o examinare de securitate a părților care ar fi putut fi contaminate trebuie efectuată cât mai repede posibil, pentru a se asigura în mod rezonabil că acestea nu conțin articole interzise. Această dispoziție se consideră îndeplinită în cazul aeronavelor supuse unei examinări de securitate.

1.1.3. Părțile critice ale zonelor de securitate cu acces restricționat

1.1.3.1. Se stabilesc părți critice în aeroporturile în care peste 40 de persoane dețin legitimații de aeroport care permit accesul în zonele de securitate cu acces restricționat.

1.1.3.2. Părțile critice includ cel puțin următoarele: (a) toate părțile unui aeroport la care au acces pasagerii care pleacă și care au fost supuși controlului de securitate; și (b) toate părțile unui aeroport prin care pot să treacă sau în care pot fi păstrate bagajele de cală care urmează să plece și care au fost supuse controlului de securitate, cu excepția cazului în care este vorba despre bagaje securizate. O parte a unui aeroport este considerată ca fiind o parte critică cel puțin pe perioada în care au loc activitățile menționate la litera (a) sau (b).

1.1.3.3. Atunci când se stabilește o parte critică, o examinare de securitate a părților care ar fi putut fi contaminate trebuie efectuată imediat înainte de stabilirea unei astfel de părți, pentru a se asigura în mod rezonabil că aceasta nu conține articole interzise. Această dispoziție se consideră îndeplinită în cazul aeronavelor supuse unei examinări de securitate.

1.1.3.4. Ori de câte ori persoane sau pasageri și membri ai echipajului care nu au fost supuși controlului de securitate și care sosesc din țări terțe care nu figurează în apendicele 4-B ar fi putut să aibă acces în părți critice, trebuie efectuată cât mai repede posibil o examinare de securitate a părților care ar fi putut fi contaminate, pentru a se asigura în mod rezonabil că acestea nu conțin articole interzise. Se consideră că dispozițiile de la alineatul (1) sunt respectate în cazul aeronavelor supuse unei examinări de securitate. Dispozițiile de la alineatul (1) nu se aplică în cazul în care persoanele care fac obiectul punctului 1.3.2 și punctului 4.1.1.7 au avut acces la părți critice. În ceea ce privește pasagerii și membrii echipajului care sosesc din țări terțe care nu figurează în apendicele 4-B, alineatul (1) se aplică doar părților critice care sunt utilizate de bagajele de cală deja supuse controlului de securitate și/sau de pasagerii care pleacă și au fost deja supuși controlului de securitate și care nu pleacă cu aceeași aeronavă ca respectivii pasageri și membri ai echipajului.

1.2. CONTROLUL ACCESULUI

1.2.1. Accesul în zona de operațiuni aeriene

1.2.1.1. Accesul în zona de operațiuni aeriene poate fi autorizat numai dacă persoanele sau vehiculele au un motiv întemeiat să se afle în această zonă. Tururile de aeroport cu ghid, efectuate sub escorta unor persoane autorizate, sunt considerate a avea un motiv întemeiat.

1.2.1.2. Pentru ca unei persoane să i se permită accesul în zona de operațiuni aeriene, aceasta trebuie să dețină o autorizație.

1.2.1.3. Pentru ca unui vehicul să i se permită accesul în zona de operațiuni aeriene, acesta trebuie să aibă afișat un permis de acces pentru vehicule.

1.2.1.4. Persoanele aflate în zona de operațiuni aeriene trebuie să prezinte, la cerere, autorizația pentru control.

1.2.2. Accesul în zonele de securitate cu acces restricționat

1.2.2.1. Accesul în zonele de securitate cu acces restricționat poate fi permis numai dacă persoanele sau vehiculele au un motiv întemeiat să se afle în aceste zone. Tururile de aeroport cu ghid, efectuate sub escorta unor persoane autorizate, sunt considerate a avea un motiv întemeiat.

1.2.2.2. Pentru ca unei persoane să i se permită accesul în zonele de securitate cu acces restricționat, aceasta trebuie să prezinte una dintre următoarele autorizații: (a) o carte de îmbarcare valabilă sau un document echivalent; sau (b) o legitimație de membru de echipaj valabilă; sau (c) o legitimație de aeroport valabilă; sau (d) o legitimație valabilă emisă de autoritatea națională competentă; sau (e) o legitimație valabilă emisă de o autoritate de control al conformității, recunoscută de autoritatea națională competentă. În mod alternativ, se poate acorda accesul după identificarea pozitivă prin intermediul verificării datelor biometrice.

1.2.2.3. Pentru ca unui vehicul să i se permită accesul în zonele de securitate cu acces restricționat, acesta trebuie să aibă afișat un permis de acces pentru vehicule valabil.

1.2.2.4. Cartea de îmbarcare sau documentul echivalent menționat la punctul 1.2.2.2 litera (a) trebuie verificată înainte ca unei persoane să i se permită accesul în zonele de securitate cu acces restricționat, pentru a se asigura în mod rezonabil că respectivul document este valabil. Legitimațiile menționate la punctul 1.2.2.2 literele (b)-(e) trebuie verificate înainte ca unei persoane să i se permită accesul în zonele de securitate cu acces restricționat, pentru a se asigura în mod rezonabil că respectiva legitimație este valabilă și că persoana care o prezintă este titularul. În cazul utilizării identificării biometrice, verificarea trebuie să asigure că persoana care intenționează să dobândească accesul în zonele de securitate cu acces restricționat deține una dintre autorizațiile enumerate la punctul 1.2.2.2 și că această autorizație este valabilă și nu a fost invalidată.

1.2.2.5. Pentru a preveni accesul neautorizat în zonele de securitate cu acces restricționat, punctele de acces trebuie să fie controlate: (a) cu un sistem electronic care limitează accesul la câte o persoană pe rând; sau (b) de către persoane autorizate care efectuează controlul accesului. Autoritatea competentă poate defini în cadrul programului național de securitate a aviației că limitarea la o singură persoană pe rând, menționată la litera (a), nu se aplică la punctele de acces utilizate exclusiv de personalul responsabil cu aplicarea legii.

1.2.2.6. Permisul de acces pentru vehicule trebuie verificat înainte ca unui vehicul să i se permită accesul în zonele de securitate cu acces restricționat, pentru a se asigura că documentul este valabil și că acesta corespunde vehiculului respectiv.

1.2.2.7. Accesul în zonele de securitate cu acces restricționat face de asemenea obiectul dispozițiilor suplimentare prevăzute în Decizia de punere în aplicare C(2015) 8005.

1.2.3. Cerințe privind legitimațiile de membru de echipaj și legitimațiile de aeroport utilizate in Uniune

1.2.3.1. Legitimația de membru de echipaj a unui membru de echipaj angajat de un transportator aerian din Uniune și legitimația de aeroport pot fi emise numai pentru o persoană care are o necesitate operațională și care a trecut cu succes printr-o verificare a antecedentelor în conformitate cu punctul 11.1.3.

1.2.3.2. Legitimația de membru de echipaj și legitimația de aeroport se emit pentru o perioadă de maximum cinci ani.

1.2.3.3. Legitimațiile persoanelor care nu trec cu succes de verificarea antecedentelor trebuie retrase imediat.

1.2.3.4. Legitimația se poartă la vedere cel puțin atunci când titularul se află într-o zonă de securitate cu acces restricționat. O persoană care nu își poartă legitimația la vedere în zonele de securitate cu acces restricționat, altele decât cele în care sunt prezenți pasageri, trebuie somată de către persoanele responsabile de aplicarea punctului 1.5.1 litera (c) și, dacă este cazul, trebuie raportată.

1.2.3.5. Legitimația se returnează imediat entității emitente: (a) la cererea entității emitente; sau (b) la încetarea contractului de muncă; sau (c) la schimbarea angajatorului; sau (d) la schimbarea necesității de a avea acces în zonele pentru care s-a acordat autorizație; sau (e) la expirarea legitimației; sau (f) la retragerea legitimației.

1.2.3.6. Entitatea emitentă trebuie notificată imediat în cazul pierderii, al furtului sau al nereturnării unei legitimații.

1.2.3.7. O legitimație electronică trebuie dezactivată imediat în urma returnării, a expirării, a retragerii sau a notificării pierderii, furtului sau nereturnării acesteia.

1.2.3.8. Legitimațiile Uniunii de membru de echipaj și legitimațiile de aeroport fac de asemenea obiectul dispozițiilor suplimentare prevăzute în Decizia de punere în aplicare C(2015) 8005.

1.2.4. Cerințe suplimentare privind legitimațiile Uniunii de membru de echipaj

1.2.4.1. O legitimație de membru de echipaj a unui membru de echipaj angajat de un transportator aerian din Uniune trebuie să prezinte: (a) numele și fotografia titularului; și (b) numele transportatorului aerian; și (c) cuvântul „crew” în limba engleză; și (d) data expirării.

1.2.5. Cerințe suplimentare privind legitimațiile de aeroport

1.2.5.1. O legitimație de aeroport trebuie să prezinte: (a) numele și fotografia titularului; și (b) numele angajatorului titularului, cu excepția cazurilor în care este programat electronic; și (c) numele entității emitente sau numele aeroportului; și (d) zonele pentru care titularul este autorizat să aibă acces; și (e) data expirării, cu excepția cazurilor în care este programată electronic. Numele și zonele de acces pot fi înlocuite de o identificare echivalentă.

1.2.5.2. Pentru a împiedica utilizarea frauduloasă a legitimațiilor de aeroport, trebuie să existe un sistem care să ofere o asigurare rezonabilă că tentativele de utilizare a legitimațiilor pierdute, furate sau nereturnate sunt detectate. La detectarea unor astfel de tentative trebuie să se ia măsuri corespunzătoare.

1.2.6. Cerințe privind permisele de acces pentru vehicule

1.2.6.1. Un permis de acces pentru vehicule poate fi emis numai în cazul în care s-a constatat o necesitate operațională.

1.2.6.2. Un permis de acces pentru vehicule trebuie să fie propriu vehiculului în cauză și trebuie să prezinte: (a) zonele pentru care vehiculul este autorizat să aibă acces; și (b) data expirării. Nu este necesar ca permisele electronice de acces pentru vehicule să indice zonele pentru care vehiculul este autorizat să aibă acces sau data expirării, cu condiția ca aceste informații să poată fi citite electronic și verificate înainte de acordarea accesului în zonele de securitate cu acces restricționat.

1.2.6.3. Un permis electronic de acces pentru vehicule trebuie fixat pe vehicul într-un mod care să garanteze că nu poate fi transferat.

1.2.6.4. Permisul de acces pentru vehicule trebuie afișat într-un loc vizibil ori de câte ori vehiculul se află în zona de operațiuni aeriene.

1.2.6.5. Permisul de acces pentru vehicule se returnează imediat entității emitente: (a) la cererea entității emitente; sau (b) atunci când vehiculul urmează să nu mai fie utilizat pentru acces în zona de operațiuni aeriene; sau (c) la expirarea permisului de acces, cu excepția cazului în care acesta este invalidat în mod automat.

1.2.6.6. Entitatea emitentă trebuie notificată imediat în cazul pierderii, al furtului sau al nereturnării unui permis de acces pentru vehicule.

1.2.6.7. Un permis electronic de acces pentru vehicule trebuie dezactivat imediat în urma returnării, a expirării sau a notificării pierderii, a furtului sau a nereturnării.

1.2.6.8. Pentru a împiedica utilizarea frauduloasă a permiselor de acces pentru vehicule, trebuie să existe un sistem care să ofere o asigurare rezonabilă că tentativele de utilizare a permiselor de acces pentru vehicule pierdute, furate sau nereturnate sunt detectate. La detectarea unor astfel de tentative trebuie să se ia măsuri corespunzătoare.

1.2.6.9. Vehiculele care sunt utilizate numai în zona de operațiuni aeriene și care nu au permisiunea de a circula pe drumurile publice pot fi exceptate de la aplicarea punctelor 1.2.6.2-1.2.6.8, cu condiția să aibă un marcaj exterior clar care să indice faptul că sunt vehicule operaționale folosite în aeroportul respectiv.

1.2.7. Accesul cu însoțire

1.2.7.1. Membrii de echipaj, alții decât cei care dețin o legitimație de aeroport valabilă, trebuie să fie însoțiți în permanență atunci când se află în zone de securitate cu acces restricționat altele decât: (a) zonele în care pot fi prezenți pasageri; și (b) zonele aflate în imediata apropiere a aeronavei cu care au sosit sau cu care urmează să plece; și (c) zonele destinate pentru echipaje; și (d) distanțele dintre terminal sau punctul de acces și aeronava cu care au sosit sau vor pleca membrii echipajului.

1.2.7.2. În mod excepțional, o persoană poate fi exceptată de la respectarea cerințelor de la punctul 1.2.5.1 și a obligațiilor privind verificarea antecedentelor, cu condiția să fie însoțită în permanență atunci când se află în zone de securitate cu acces restricționat. O persoană poate fi exceptată de la cerința de a fi însoțită dacă deține o autorizație și este titulară a unei legitimații de aeroport valabile.

1.2.7.3. Însoțitorul trebuie: (a) să dețină o legitimație valabilă, conform dispozițiilor de la punctul 1.2.2.2 litera (c), (d) sau (e); și (b) să fie autorizat să însoțească persoane în zonele de securitate cu acces restricționat; și (c) să aibă în permanență persoana (persoanele) însoțită (însoțite) în raza sa vizuală directă; și (d) să se asigure în mod rezonabil că persoana (persoanele) însoțită (însoțite) nu încalcă normele de securitate.

1.2.7.4. Un vehicul poate fi exceptat de la respectarea cerințelor de la punctul 1.2.6, cu condiția să fie însoțit în permanență atunci când se află în zona de operațiuni aeriene.

1.2.7.5. În cazul în care un pasager nu călătorește în cadrul unui contract de transport aerian care are drept rezultat emiterea unui permis de îmbarcare sau a unui permis echivalent, un membru al echipajului care însoțește acest pasager poate fi exceptat de la cerințele menționate la punctul 1.2.7.3 litera (a).

1.2.8. Alte exceptări

Orice alte exceptări fac obiectul dispozițiilor prevăzute în Decizia de punere în aplicare C(2015) 8005.

1.3. CONTROLUL DE SECURITATE AL PERSOANELOR, ALTELE DECÂT PASAGERII, ȘI AL ARTICOLELOR TRANSPORTATE

1.3.1. Controlul de securitate al persoanelor, altele decât pasagerii, și al articolelor transportate

1.3.1.1. Persoanele, altele decât pasagerii, sunt supuse controlului de securitate prin unul dintre următoarele mijloace: (a) control manual; (b) poartă detectoare de metale (WTMD); (c) câini dresați pentru detectarea explozibililor; (d) echipamente de detectare a urmelor de explozibili (ETD); (e) scanere de securitate care nu utilizează radiații ionizante; (f) echipamente de detectare a urmelor de explozibili (ETD) în combinație cu detectoare portabile de metale (HHMD).

1.3.1.2. În ceea ce privește controlul de securitate al persoanelor, altele decât pasagerii, se aplică punctele 4.1.1.3-4.1.1.6 și 4.1.1.10-4.1.1.11.

1.3.1.3. Câinii dresați pentru detectarea explozibililor și echipamentele de detectare a urmelor de explozibili se pot utiliza numai ca mijloace suplimentare de control de securitate al persoanelor, altele decât pasagerii, sau într-o alternanță imprevizibilă cu controalele manuale, poarta detectoare de metale sau scanerele de securitate.

1.3.1.4. Articolele transportate de persoane, altele decât pasagerii, sunt supuse controlului de securitate prin unul dintre următoarele mijloace: (a) control manual; (b) echipamente cu raze X; (c) sisteme de detectare a explozibililor (EDS); (d) câini dresați pentru detectarea explozibililor; (e) echipamente de detectare a urmelor de explozibili (ETD).

1.3.1.5. În ceea ce privește controlul de securitate al articolelor transportate de alte persoane decât pasagerii, se aplică punctele 4.1.2.4-4.1.2.7 și 4.1.2.11.

1.3.1.6. Câinii dresați pentru detectarea explozibililor și echipamentele de detectare a urmelor de explozibili se pot utiliza numai ca mijloace suplimentare de control de securitate al articolelor transportate de persoane, altele decât pasagerii, sau într-o alternanță imprevizibilă cu controalele manuale, echipamentele cu raze X sau sistemele de detectare a explozibililor.

1.3.1.7. Atunci când persoanele, altele decât pasagerii, și articolele transportate trebuie supuse controlului de securitate în mod continuu și aleatoriu, frecvența trebuie stabilită de autoritatea competentă pe baza unei evaluări a riscurilor.

1.3.1.8. Controlul de securitate al persoanelor, altele decât pasagerii, și al articolelor transportate face de asemenea obiectul dispozițiilor suplimentare prevăzute în Decizia de punere în aplicare C(2015) 8005.

1.3.2. Exceptări și proceduri speciale de control de securitate

1.3.2.1. Autoritatea competentă poate permite, din motive obiective, ca persoanele, altele decât pasagerii, să fie exceptate de la controlul de securitate sau să fie supuse unor proceduri speciale de control de securitate, cu condiția să fie însoțite de o persoană autorizată în acest sens în conformitate cu punctul 1.2.7.3.

1.3.2.2. Persoanele care au fost supuse controlului de securitate, altele decât pasagerii, care părăsesc temporar părțile critice pot fi exceptate de la controlul de securitate la reîntoarcere, cu condiția să fi fost ținute sub observație constantă de către persoane autorizate, într-o manieră suficientă pentru a se asigura în mod rezonabil că nu introduc articole interzise în respectivele părți critice.

1.3.2.3. Exceptările și procedurile speciale de control de securitate fac de asemenea obiectul dispozițiilor suplimentare prevăzute în Decizia de punere în aplicare C(2015) 8005.

1.4. EXAMINAREA VEHICULELOR

1.4.1. Vehicule care intră în părți critice

1.4.1.1. Toate vehiculele trebuie examinate înainte de a intra în părți critice. După examinare și până la intrarea în părțile critice, acestea trebuie să fie protejate de orice intervenție ilicită.

1.4.1.2. Șoferul și orice alți ocupanți ai vehiculului nu trebuie să se afle în vehicul în timpul efectuării examinării. Acestora trebuie să li se ceară să își scoată efectele personale din vehicul și să le ia cu ei pentru controlul de securitate.

1.4.1.3. Trebuie să existe metodologii clare care să asigure caracterul aleatoriu al selectării zonelor care urmează să fie examinate.

1.4.1.4. Vehiculele care intră în părți critice fac de asemenea obiectul dispozițiilor suplimentare prevăzute în Decizia de punere în aplicare C(2015) 8005.

1.4.2. Vehicule care intră în zone de securitate cu acces restricționat, altele decât părți critice

1.4.2.1. Șoferul și orice alți ocupanți ai vehiculului nu trebuie să se afle în vehicul în timpul efectuării examinării. Acestora trebuie să li se ceară să își scoată efectele personale din vehicul și să le ia cu ei pentru controlul de securitate.

1.4.2.2. Trebuie să existe metodologii clare care să asigure caracterul aleatoriu al selectării vehiculelor și a zonelor care urmează să fie examinate.

1.4.2.3. Vehiculele care intră în zone de securitate cu acces restricționat, altele decât părți critice, fac de asemenea obiectul dispozițiilor suplimentare prevăzute în Decizia de punere în aplicare C(2015) 8005.

1.4.3. Metode de examinare

1.4.3.1. Un control manual constă în verificarea manuală completă a zonelor selectate, inclusiv a conținutului acestora, pentru a se asigura în mod rezonabil că acestea nu conțin articole interzise.

1.4.3.2. Următoarele metode pot fi utilizate numai ca mijloace suplimentare de examinare: (a) câini dresați pentru detectarea explozibililor; și (b) echipamente de detectare a urmelor de explozibili (ETD).

1.4.3.3. Metodele de examinare fac de asemenea obiectul dispozițiilor suplimentare prevăzute în Decizia de punere în aplicare C(2015) 8005.

1.4.4. Exceptări și proceduri speciale de examinare

1.4.4.1. Autoritatea competentă, din motive obiective, poate permite ca vehiculele să fie exceptate de la examinare sau să fie supuse unor proceduri speciale de examinare, cu condiția ca respectivele vehicule să fie însoțite de o persoană autorizată în acest sens în conformitate cu punctul 1.2.7.3.

1.4.4.2. Exceptările și procedurile speciale de examinare fac de asemenea obiectul dispozițiilor suplimentare prevăzute în Decizia de punere în aplicare C(2015) 8005.

1.5. SUPRAVEGHEREA, PATRULAREA ȘI ALTE CONTROALE FIZICE

1.5.1. Trebuie efectuate activități de supraveghere sau de patrulare pentru a monitoriza: (a) demarcațiile dintre zona publică, zona de operațiuni aeriene, zonele de securitate cu acces restricționat, părțile critice și, dacă este cazul, zonele demarcate; și (b) zonele din terminal și zonele din vecinătatea acesteia care sunt accesibile publicului, inclusiv parcările și drumurile; și (c) purtarea la vedere a legitimațiilor de către persoanele aflate în zonele de securitate cu acces restricționat, altele decât cele în care sunt prezenți pasageri, precum și valabilitatea acestor legitimații; și (d) afișarea și valabilitatea permiselor de acces pentru vehiculele aflate în zona de operațiuni aeriene; și (e) bagajele de cală, mărfurile și poșta, proviziile de bord, precum și poșta și mărfurile transportatorilor aerieni aflate în părți critice, care așteaptă să fie încărcate.

1.5.2. Frecvența și mijloacele cu care se efectuează activitățile de supraveghere și de patrulare trebuie să se bazeze pe o evaluare a riscurilor și trebuie aprobate de autoritatea competentă. Acestea trebuie să ia în considerare următoarele: (a) mărimea aeroportului, inclusiv numărul și natura operațiunilor; și (b) configurația aeroportului, în special interconexiunile dintre zonele stabilite în aeroport; și (c) posibilitățile și limitările pe care le prezintă mijloacele utilizate în activitățile de supraveghere și de patrulare. La cerere, părțile din evaluarea riscurilor care se referă la frecvența și mijloacele de supraveghere și de patrulare trebuie puse la dispoziție în scris în scopul monitorizării conformității.

1.5.3. Activitățile de supraveghere și de patrulare trebuie să fie impredictibile. Valabilitatea legitimațiilor trebuie să fie verificată în mod aleatoriu.

1.5.4. Trebuie să existe măsuri menite atât să descurajeze trecerea ilicită a persoanelor prin punctele de control de securitate, cât și, dacă o astfel de încălcare s-a produs, să asigure că încălcarea și repercusiunile acesteia sunt soluționate și rectificate prompt.

1.6. ARTICOLE INTERZISE

1.6.1. Persoanelor, altele decât pasagerii, li se interzice introducerea în zonele de securitate cu acces restricționat a articolelor enumerate în apendicele 1-A.

1.6.2. Se poate acorda o exceptare de la punctul 1.6.1, cu condiția ca persoana să fie autorizată să transporte articole interzise în zonele de securitate cu acces restricționat în vederea îndeplinirii unor sarcini esențiale pentru exploatarea instalațiilor aeroportuare sau a aeronavelor ori pentru îndeplinirea atribuțiilor în timpul zborului.

1.6.3. Pentru a permite stabilirii unei legături între persoana autorizată să transporte unul sau mai multe articole enumerate în apendicele 1-A și articolul transportat: (a) persoana trebuie să dețină o autorizație și să o aibă asupra sa. Autorizația trebuie să fie indicată pe legitimația care oferă acces în zonele de securitate cu acces restricționat sau pe o declarație scrisă separată. Autorizația trebuie să indice articolul sau articolele care pot fi transportate, fie menționând categoria, fie menționând articolul specific. În cazul în care este indicată pe legitimație, autorizația trebuie să poată fi recunoscută pe baza „necesității de a cunoaște”; sau (b) la punctul de control de securitate trebuie să existe un sistem care să indice care persoane sunt autorizate să transporte care articole, menționându-se fie categoria, fie un articol specific.

1.6.4. Stabilirea acestei legături trebuie să aibă loc înainte de a se permite persoanei respective să introducă articolul (articolele) în cauză în zonele de securitate cu acces restricționat sau la bordul unei aeronave, sau la solicitarea persoanelor care efectuează activități de supraveghere sau de patrulare în temeiul punctului 1.5.1 litera (c).

1.6.5. Articolele enumerate în apendicele 1-A pot fi depozitate în zonele de securitate cu acces restricționat dacă sunt păstrate în condiții de siguranță. Articolele enumerate la literele (c), (d) și (e) din apendicele 4-C pot fi depozitate în zonele de securitate cu acces restricționat cu condiția să nu fie accesibile pasagerilor.

APENDICELE 1-A

PERSOANE, ALTELE DECÂT PASAGERII

LISTA ARTICOLELOR INTERZISE

(a) pistoale, arme de foc și alte dispozitive care lansează proiectile – dispozitive care pot fi sau par a putea fi utilizate pentru a cauza vătămări grave prin lansarea de proiectile, inclusiv: — toate tipurile de arme de foc, cum ar fi pistoale, revolvere, carabine, puști; — pistoale de jucărie, copii și imitații ale armelor de foc care pot fi confundate cu arme adevărate; — părți componente ale armelor de foc, cu excepția lunetelor telescopice; — arme cu aer comprimat și cu CO2, cum ar fi pistoale, puști cu alice, carabine, precum și puști și pistoale cu bile; — pistoale lansatoare de rachete de semnalizare și pistoale starter; — arcuri, arbalete și săgeți; — harpoane și lansatoare de harpoane; — praștii și catapulte;

(b) dispozitive paralizante – dispozitive concepute special pentru a paraliza sau a imobiliza, inclusiv: — dispozitive cu electroșocuri, cum ar fi pistoale cu electroșocuri, pistoale paralizante („taser”) și bastoane cu electroșocuri; — dispozitive de asomare și dispozitive de ucidere a animalelor; — substanțe chimice, gaze și sprayuri neutralizante și incapacitante, cum ar fi sprayuri cu substanțe iritant-lacrimogene, sprayuri cu piper, sprayuri cu ardei iute, gaze lacrimogene, sprayuri cu acid și sprayuri cu substanțe repulsive pentru animale;

(c) substanțe și dispozitive explozive și incendiare – substanțe și dispozitive explozive și incendiare care pot sau par a putea fi utilizate pentru a cauza vătămări grave sau a pune în pericol siguranța aeronavei, inclusiv: — muniție; — capse detonante; — detonatoare și fitiluri; — copii sau imitații ale dispozitivelor explozibile; — mine, grenade și alte dispozitive explozibile militare; — artificii și alte articole pirotehnice; — bombe fumigene și cartușe fumigene; — dinamită, praf de pușcă și explozibili plastici;

(d) orice alt articol care poate fi utilizat pentru a cauza vătămări grave și care nu este utilizat în mod obișnuit în zonele de securitate cu acces restricționat, cum ar fi echipamentele specifice artelor marțiale, săbiile, spadele etc.

2. ZONELE DEMARCATE ALE AEROPORTURILOR

Nu există dispoziții în prezentul regulament.

3. SECURITATEA AERONAVELOR

3.0. DISPOZIȚII GENERALE

3.0.1. În lipsa unor dispoziții contrare, un transportator aerian trebuie să asigure aplicarea măsurilor prevăzute în prezentul capitol în ceea ce privește aeronavele sale.

3.0.2. Țările terțe în care standardele de securitate aplicate sunt recunoscute ca fiind echivalente standardelor de bază comune în ceea ce privește securitatea aeronavelor sunt enumerate în apendicele 3-B.

3.0.3. Nu este necesar ca o aeronavă să fie supusă unui control de securitate. Aceasta trebuie să fie supusă unei examinări de securitate în conformitate cu punctul 3.1.

3.0.4. Un transportator aerian trebuie, la cerere, să fie notificat de operatorul aeroportului dacă o aeronavă care îi aparține se află sau nu într-o parte critică. Atunci când acest lucru nu este clar, se va presupune că aeronava se află într-o parte, alta decât una critică.

3.0.5. Atunci când o zonă nu mai este considerată parte critică din cauza unei modificări a statutului de securitate, aeroportul trebuie să informeze în acest sens transportatorii care sunt afectați.

3.0.6. Trimiterile la țări terțe din prezentul capitol și, dacă este cazul, din Decizia de punere în aplicare C(2015) 8005 cuprind alte țări și teritorii cărora, în conformitate cu articolul 355 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, nu li se aplică titlul VI partea a treia din tratatul respectiv.

3.1. EXAMINAREA DE SECURITATE A AERONAVELOR

3.1.1. Cazurile în care se efectuează o examinare de securitate a unei aeronave

3.1.1.1. O aeronavă trebuie supusă unei examinări de securitate ori de câte ori există motive să se creadă că ar fi putut avea acces la ea persoane neautorizate.

3.1.1.2. O examinare de securitate a unei aeronave constă în examinarea zonelor definite ale unei aeronave care sunt prevăzute în Decizia de punere în aplicare C(2015) 8005.

3.1.1.3. O aeronavă care sosește într-o parte critică dinspre o țară terță neinclusă în apendicele 3-B trebuie supusă unei examinări de securitate în orice moment după debarcarea pasagerilor din zona ce urmează a fi examinată și/sau după descărcarea calei.

3.1.1.4. O aeronavă care sosește dintr-un stat membru în care a fost în tranzit după ce a venit dintr-o țară terță neinclusă în lista din apendicele 3-B se consideră a fi o aeronavă care sosește dintr-o țară terță.

3.1.1.5. Cazurile în care se realizează o examinare de securitate a unei aeronave fac de asemenea obiectul dispozițiilor suplimentare prevăzute în Decizia de punere în aplicare C(2015) 8005.

3.1.2. Modalități de efectuare a examinării de securitate a unei aeronave

Modalitățile de efectuare a examinării de securitate a aeronavelor fac obiectul dispozițiilor suplimentare prevăzute în Decizia de punere în aplicare C(2015) 8005.

3.1.3. Informații privind examinarea de securitate a unei aeronave

Următoarele informații privind examinarea de securitate a unei aeronave alocate unui zbor de plecare trebuie înregistrate și păstrate într-un loc aflat în afara aeronavei, timp de 24 de ore sau pe durata zborului, dacă aceasta este mai lungă:

(a) numărul zborului; și

(b) originea zborului precedent.

În cazul în care a fost efectuată o examinare de securitate a aeronavei, informațiile trebuie să cuprindă și:

(c) data și ora la care a fost efectuată examinarea de securitate a aeronavei; și

(d) numele și semnătura persoanei responsabile de efectuarea examinării de securitate a aeronavei.

3.2. PROTECȚIA AERONAVELOR

3.2.1. Protecția aeronavelor – Dispoziții generale

3.2.1.1. Indiferent de locul în care o aeronavă este parcată într-un aeroport, fiecare dintre ușile sale exterioare trebuie protejată împotriva accesului neautorizat prin una dintre următoarele măsuri: (a) asigurându-se că persoanele care încearcă să obțină un acces neautorizat sunt somate prompt; sau (b) închiderea ușii exterioare. Atunci când aeronava se află într-o parte critică, ușile exterioare care nu sunt accesibile persoanelor de la sol sunt considerate închise dacă mijloacele de acces au fost îndepărtate și plasate suficient de departe de aeronavă, astfel încât accesul persoanelor să fie împiedicat în mod rezonabil; sau (c) deținerea unor mijloace electronice care pot detecta imediat accesul neautorizat; sau (d) deținerea unui sistem electronic de acces pe bază de legitimație de aeroport la toate ușile care conduc direct la puntea de îmbarcare pentru pasageri, adiacente unei uși deschise a aeronavei, care permite doar accesul persoanelor pregătite în conformitate cu punctul 11.2.3.7. Aceste persoane trebuie să se asigure că accesul neautorizat nu este posibil în intervalul de timp în care utilizează ușa.

3.2.1.2. Punctul 3.2.1.1 nu se aplică în cazul unei aeronave care este parcată într-un hangar încuiat sau protejat în orice alt mod împotriva accesului neautorizat.

3.2.2. Protecția suplimentară a aeronavelor care au ușile externe închise și se află într-o parte, alta decât o parte critică

3.2.2.1. În cazul în care ușile externe sunt închise, iar aeronava se află într-o parte, alta decât o parte critică, fiecare ușă externă trebuie, de asemenea: (a) să aibă mijloacele de acces îndepărtate; sau (b) să fie sigilată; sau (c) să fie încuiată; sau (d) să fie monitorizată. Litera (a) nu se aplică în cazul unei uși accesibile persoanelor de la sol.

3.2.2.2. În cazul în care mijloacele de acces se îndepărtează de la ușile care nu sunt accesibile persoanelor de la sol, acestea trebuie plasate suficient de departe de aeronavă, astfel încât să se prevină în mod rezonabil accesul.

3.2.2.3. În cazul în care ușile externe sunt încuiate, numai persoanele care au o necesitate operațională trebuie să fie în măsură să descuie aceste uși.

3.2.2.4. În cazul în care ușile externe sunt monitorizate, monitorizarea trebuie să asigure că accesul neautorizat la aeronavă este imediat detectat.

3.2.2.5. Protecția aeronavelor care au ușile externe închise și se află într-o parte, alta decât una critică, face de asemenea obiectul dispozițiilor suplimentare prevăzute în Decizia de punere în aplicare C(2015) 8005.

APENDICELE 3-A

EXAMINAREA DE SECURITATE A AERONAVELOR

Dispozițiile detaliate privind examinarea de securitate a aeronavelor sunt prevăzute în Decizia de punere în aplicare C(2015) 8005.

▼M1

APENDICELE 3-B

SECURITATEA AERONAVELOR

ȚĂRI TERȚE, PRECUM ȘI ALTE ȚĂRI ȘI TERITORII CĂRORA, ÎN CONFORMITATE CU ARTICOLUL 355 DIN TRATATUL PRIVIND FUNCȚIONAREA UNIUNII EUROPENE, NU LI SE APLICĂ PARTEA TREI TITLUL VI DIN TRATATUL RESPECTIV ȘI CARE SUNT RECUNOSCUTE CĂ APLICĂ STANDARDE DE SECURITATE ECHIVALENTE CU STANDARDELE DE BAZĂ COMUNE DIN DOMENIUL SECURITĂȚII AVIAȚIEI CIVILE

În ceea ce privește securitatea aeronavelor, următoarele țări terțe, precum și alte țări și teritorii cărora, în conformitate cu articolul 355 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, nu li se aplică partea trei titlul VI din tratatul respectiv, sunt recunoscute că aplică standarde de securitate echivalente cu standardele de bază comune din domeniul securității aviației civile:

Canada

Insulele Feroe, în ceea ce privește aeroportul Vagar

Groenlanda, în ceea ce privește aeroportul Kangerlussuaq

Guernsey

Insula Man

Jersey

Muntenegru

Statele Unite ale Americii

Comisia notifică imediat autoritățile competente ale statelor membre, în cazul în care deține informații conform cărora standardele de securitate aplicate de țara terță sau de o altă țară sau teritoriu în cauză, cu impact semnificativ asupra nivelurilor generale de securitate a aviației în Uniune, nu mai sunt echivalente cu standardele de bază comune ale Uniunii.

Autoritățile competente ale statelor membre sunt notificate fără întârziere atunci când Comisia deține informații cu privire la acțiuni, inclusiv măsuri compensatorii, care confirmă restabilirea echivalenței standardelor de securitate relevante aplicate de țara terță sau de altă țară sau teritoriu în cauză.

▼B

4. PASAGERII ȘI BAGAJELE DE MÂNĂ

4.0. DISPOZIȚII GENERALE

4.0.1. În lipsa unor dispoziții contrare, autoritatea, operatorul aeroportuar, transportatorul aerian sau entitatea responsabilă în conformitate cu programul național de securitate a aviației civile menționat la articolul 10 din Regulamentul (CE) nr. 300/2008 trebuie să asigure implementarea măsurilor prevăzute în prezentul capitol.

4.0.2. Țările terțe în care standardele de securitate aplicate sunt recunoscute ca fiind echivalente standardelor de bază comune în ceea ce privește pasagerii și bagajele de mână sunt enumerate în apendicele 4-B.

4.0.3. Pasagerii și bagajele lor de mână care sosesc dintr-un stat membru în care aeronava a fost în tranzit după ce a venit dintr-o țară terță neinclusă în lista din apendicele 4-B se consideră a fi pasageri și bagaje de mână care sosesc dintr-o țară terță, cu excepția cazului în care există confirmarea că acești pasageri și bagajele lor de mână au fost supuse controlului de securitate în respectivul stat membru.

4.0.4. În sensul prezentei anexe: (a) „lichide, aerosoli și geluri” (liquids, aerosols and gels – LAGs) includ pastele, loțiunile, amestecurile de lichide/solide și conținutul recipientelor sub presiune, precum pasta de dinți, gelul de păr, băuturile, supele, siropurile, parfumurile, spuma de ras și alte articole cu consistență similară; (b) „pungă prevăzută cu elemente de probare a integrității” (security tamper-evident bag – STEB) este o pungă conformă cu liniile directoare privind controlul de securitate recomandate de Organizația Aviației Civile Internaționale; (c) „echipamentele tip sistem de detectare a explozibililor lichizi” (liquid explosive detection systems – LEDS) sunt echipamente capabile să detecteze materialele periculoase definite la punctul 12.7 din anexa la Decizia de punere în aplicare C(2015) 8005.

4.0.5. Trimiterile la țări terțe din prezentul capitol și, dacă este cazul, din Decizia de punere în aplicare C(2015) 8005 cuprind alte țări și teritorii cărora, în conformitate cu articolul 355 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, nu li se aplică titlul VI partea a treia din tratatul respectiv.

4.1. CONTROLUL DE SECURITATE AL PASAGERILOR ȘI AL BAGAJELOR DE MÂNĂ

4.1.1. Controlul de securitate al pasagerilor

4.1.1.1. Înainte de efectuarea controlului de securitate, paltoanele și jachetele trebuie scoase, acestea fiind supuse controlului de securitate ca bagaje de mână. Operatorul care efectuează controlul îi poate solicita pasagerului să înlăture și alte elemente de îmbrăcăminte și/sau alte obiecte, dacă este cazul.

4.1.1.2. Pasagerii sunt supuși controlului de securitate prin utilizarea a cel puțin uneia dintre următoarele metode: (a) control manual; (b) poartă detectoare de metale (WTMD); (c) câini dresați pentru detectarea explozibililor; (d) echipamente de detectare a urmelor de explozibili (ETD); (e) scanere de securitate care nu utilizează radiații ionizante; (f) echipamente de detectare a urmelor de explozibili (ETD) în combinație cu detectoare portabile de metale (HHMD). În cazul în care operatorul care efectuează controlul de securitate nu poate determina dacă pasagerul are asupra sa articole interzise, i se interzice pasagerului în cauză accesul în zonele de securitate cu acces restricționat sau acesta este supus din nou controlului de securitate până când operatorul respectiv consideră că rezultatul este satisfăcător.

4.1.1.3. Atunci când se efectuează un control manual, acesta se face astfel încât să se asigure în mod rezonabil că persoana nu are asupra sa articole interzise.

4.1.1.4. Atunci când alarma porții detectoare de metale se declanșează, trebuie stabilită cauza care a produs alarma.

4.1.1.5. Detectoarele portabile de metale pot fi utilizate numai ca mijloc suplimentar de control de securitate. Acestea nu trebuie să înlocuiască necesitatea efectuării unui control manual.

4.1.1.6. În cazul în care se permite transportarea unui animal viu în cabina unei aeronave, acesta trebuie supus controlului de securitate fie ca pasager, fie ca bagaj de mână.

4.1.1.7. Autoritatea competentă poate stabili categorii de pasageri care, din motive obiective, trebuie să fie supuse unor proceduri speciale de control de securitate sau pot fi exceptate de la acest control. Comisia trebuie informată cu privire la categoriile stabilite.

4.1.1.8. Controlul de securitate al pasagerilor face de asemenea obiectul dispozițiilor suplimentare prevăzute în Decizia de punere în aplicare C(2015) 8005.

4.1.1.9. Câinii dresați pentru detectarea explozibililor și echipamentele de detectare a urmelor de explozibili pot fi utilizați numai ca mijloace suplimentare de control de securitate.

4.1.1.10. În cazul în care pentru controlul de securitate al pasagerilor se folosește un scaner de securitate cu examinator uman, așa cum este definit la punctul 12.11.1 paragraful al doilea, trebuie respectate următoarele condiții minime: (a) nu este permisă stocarea, reținerea, copierea, imprimarea sau extragerea de imagini cu ajutorul scanerelor de securitate. Cu toate acestea, orice imagine generată pe parcursul controlului de securitate poate fi păstrată pe durata necesară pentru ca examinatorul uman să o analizeze, fiind ștearsă de îndată ce se stabilește că pasagerul nu are asupra sa articole interzise. Accesul neautorizat și utilizarea imaginii sunt interzise și trebuie împiedicate; (b) examinatorul uman care analizează imaginea se află într-un alt loc, astfel încât să nu poată vedea pasagerul supus controlului de securitate; (c) în locul separat unde este analizată imaginea nu sunt acceptate niciun fel de dispozitive tehnice cu capacitatea de a stoca, copia, fotografia sau înregistra imagini în orice alt mod; (d) imaginea nu poate fi legată de niciun fel de date referitoare la persoana supusă controlului de securitate, iar identitatea acestei persoane trebuie să rămână anonimă; (e) pasagerii pot opta pentru analizarea imaginii corpului lor de către un examinator uman de sex masculin sau feminin; (f) imaginea trebuie estompată sau acoperită pentru a împiedica identificarea feței pasagerului. Literele (a) și (d) se aplică și în cazul scanerelor de securitate cu detectare automată a amenințărilor. Pasagerii au dreptul de a refuza să se supună controlului efectuat cu un scaner de securitate. În acest caz, pasagerul este supus controlului de securitate printr-o metodă alternativă care include cel puțin un control manual, în conformitate cu apendicele 4-A la Decizia de punere în aplicare C(2015) 8005. Atunci când alarma scanerului de securitate se declanșează, trebuie stabilită cauza care a produs alarma. Înainte de a fi supus controlului cu scanerul de securitate, pasagerul este informat în legătură cu tehnologia utilizată, condițiile de utilizare a acesteia și posibilitatea de a refuza controlul efectuat cu un scaner de securitate.

4.1.1.11. Pot fi utilizate echipamente de detectare a urmelor de explozibili (ETD) în combinație cu detectoare portabile de metale (HHMD) numai în cazurile în care operatorul care efectuează controlul de securitate consideră că un control manual al unei anumite părți a persoanei este ineficient și/sau nedorit.

4.1.2. Controlul de securitate al bagajelor de mână

4.1.2.1. Înainte de efectuarea controlului de securitate, computerele portabile și alte aparate electrice de mari dimensiuni trebuie să fie scoase din bagajele de mână și supuse controlului de securitate separat, cu excepția cazului în care bagajele de mână urmează să fie supuse controlului de securitate cu sisteme de detectare a explozibililor (EDS) care respectă standardul C2 sau mai ridicat.

4.1.2.2. Entitatea responsabilă din toate aeroporturile trebuie să supună controlului de securitate, la intrarea în zona de securitate cu acces restricționat, cel puțin lichidele, aerosolii și gelurile obținute pe un aeroport sau la bordul unei aeronave, care sunt sigilate într-o pungă STEB, în interiorul căreia se află, poziționată în mod vizibil, dovada satisfăcătoare a achiziționării din zona de operațiuni aeriene a unui aeroport sau la bordul unei aeronave, precum și lichidele, aerosolii și gelurile care urmează să fie folosite pe durata călătoriei în scop medical sau care răspund unei necesități dietetice speciale, inclusiv alimentele pentru bebeluși. Înainte de efectuarea controlului de securitate, lichidele, aerosolii și gelurile trebuie scoase din bagajele de mână și trebuie supuse controlului de securitate separat de celelalte articole din bagajele de mână, cu excepția cazului în care echipamentul utilizat pentru efectuarea controlului de securitate al bagajelor de mână permite și controlul de securitate al mai multor recipiente închise, conținând lichide, aerosoli și geluri, aflate în bagaje. Atunci când lichidele, aerosolii și gelurile au fost scoase din bagajul de mână, pasagerul trebuie să prezinte: (a) toate lichidele, aerosolii și gelurile ambalate în recipiente individuale cu o capacitate de maximum 100 de mililitri sau echivalent, într-o pungă de plastic transparentă resigilabilă cu capacitatea de maximum 1 litru, în care articolele conținute încap confortabil și care este complet închisă; și (b) toate celelalte lichide, aerosoli și geluri, inclusiv pungile STEB conținând lichide, aerosoli și geluri. Autoritățile competente, companiile aeriene și aeroporturile trebuie să furnizeze pasagerilor informații adecvate în ceea ce privește controlul de securitate al lichidelor, aerosolilor și gelurilor practicat la aeroporturile lor.

4.1.2.3. Bagajele de mână sunt supuse controlului de securitate prin utilizarea a cel puțin uneia dintre următoarele metode: (a) control manual; (b) echipamente cu raze X; (c) sisteme de detectare a explozibililor (EDS); (d) câini dresați pentru detectarea explozibililor, în combinație cu litera (a); (e) echipamente de detectare a urmelor de explozibili (ETD). În cazul în care operatorul care efectuează controlul de securitate nu poate determina dacă bagajul de mână conține sau nu articole interzise, bagajul de mână trebuie să fie respins sau supus din nou controlului de securitate până când respectivul operator consideră că rezultatul este satisfăcător.

4.1.2.4. Un control manual al bagajului de mână constă în verificarea manuală a bagajului, inclusiv a conținutului acestuia, astfel încât să se asigure în mod rezonabil că acesta nu conține articole interzise.

4.1.2.5. Atunci când se utilizează echipamente cu raze X sau echipamente EDS, fiecare imagine trebuie să fie văzută de operatorul care efectuează controlul de securitate sau analizată de un program informatic care permite îndepărtarea automată a bagajelor care nu conțin articole interzise (auto clear software – ACS).

4.1.2.6. Atunci când se utilizează echipamente cu raze X sau echipamente EDS, trebuie stabilită cauza tuturor semnalelor de alarmă într-un mod satisfăcător pentru operatorul care efectuează controlul de securitate, astfel încât să se asigure în mod rezonabil că nu se introduc articole interzise în zonele de securitate cu acces restricționat sau la bordul aeronavelor.

4.1.2.7. Atunci când se utilizează echipamente cu raze X sau echipamente EDS, trebuie să se scoată din bagaj orice articol a cărui densitate împiedică operatorul care efectuează controlul de securitate să analizeze conținutul bagajului de mână. Bagajul trebuie supus din nou controlului de securitate, iar articolul în cauză trebuie supus controlului de securitate separat ca bagaj de mână.

4.1.2.8. Orice bagaj în care se constată prezența unui aparat electric de mari dimensiuni trebuie supus din nou controlului de securitate după îndepărtarea respectivului aparat, iar aparatul electric trebuie supus controlului de securitate separat, cu excepția cazului în care bagajul de mână a fost supus controlului de securitate cu echipamente EDS care respectă standardul C2 sau mai ridicat.

4.1.2.9. Câinii dresați pentru detectarea explozibililor și echipamentele de detectare a urmelor de explozibili se pot utiliza numai ca mijloace suplimentare de control de securitate.

4.1.2.10. Autoritatea competentă poate stabili categorii de bagaje de mână care, din motive obiective, pot fi supuse unor proceduri speciale de control de securitate sau pot fi exceptate de la acest control. Comisia trebuie informată cu privire la categoriile stabilite.

4.1.2.11. Persoanele care efectuează controlul de securitate al bagajelor de mână cu echipamente cu raze X sau echipamente EDS nu trebuie, în mod normal, să petreacă mai mult de 20 de minute examinând continuu imagini. După fiecare astfel de perioadă, operatorul care efectuează controlul de securitate nu trebuie să examineze imagini timp de cel puțin 10 minute. Această cerință se aplică numai atunci când există un flux neîntrerupt de imagini de examinat. Trebuie să existe un supraveghetor responsabil de operatorii care efectuează controlul de securitate al bagajelor de mână, pentru a se asigura o componență optimă a echipei, calitatea muncii, pregătirea, asistența și evaluarea.

4.1.2.12. Controlul de securitate al bagajelor de mână face de asemenea obiectul dispozițiilor suplimentare prevăzute în Decizia de punere în aplicare C(2015) 8005.

4.1.3. Controlul de securitate al lichidelor, aerosolilor și gelurilor

4.1.3.1. Lichidele, aerosolii și gelurile transportate de pasageri pot fi exceptate de la controlul de securitate cu echipamente LEDS la intrarea într-o zonă de securitate cu acces restricționat, în următoarele cazuri: (a) dacă lichidele, aerosolii și gelurile sunt ambalate în recipiente individuale cu capacitatea de maximum 100 de mililitri sau echivalent și se află într-o singură pungă de plastic transparentă resigilabilă cu capacitatea de maximum 1 litru, în care articolele conținute încap confortabil și care este complet închisă; (b) dacă lichidele, aerosolii și gelurile sunt sigilate într-o pungă STEB specială, ca urmare a achiziționării locale, în zona de operațiuni aeriene a aeroportului respectiv; (c) dacă lichidele, aerosolii și gelurile sigilate într-o pungă STEB au fost achiziționate într-un alt aeroport din UE sau la bordul unei aeronave aparținând unui transportator aerian din UE și sunt resigilate într-o pungă STEB specială înainte de a părăsi zona de securitate cu acces restricționat a aeroportului respectiv; (d) dacă lichidele, aerosolii și gelurile sunt supuse local controlului de securitate cu echipamente LEDS în zona de operațiuni aeriene și sunt apoi sigilate într-o pungă STEB specială. Exceptările menționate la literele (c) și (d) expiră la 31 decembrie 2015.

4.1.3.2. Pungile STEB speciale menționate la literele (b)-(d) de la punctul 4.1.3.1 trebuie să respecte următoarele cerințe: (a) să fie clar identificabile ca pungi STEB provenind de pe aeroportul respectiv; și (b) să conțină, în interior, o dovadă a achiziționării sau a resigilării pe aeroportul respectiv, în intervalul anterior de trei ore; și (c) să facă obiectul dispozițiilor suplimentare prevăzute în Decizia de punere în aplicare C(2015) 8005.

4.1.3.3. Controlul de securitate al lichidelor, aerosolilor și gelurilor face de asemenea obiectul dispozițiilor suplimentare prevăzute în Decizia de punere în aplicare C(2015) 8005.

4.2. PROTECȚIA PASAGERILOR ȘI A BAGAJELOR DE MÂNĂ

Protecția pasagerilor și a bagajelor de mână face obiectul dispozițiilor suplimentare prevăzute în Decizia de punere în aplicare C(2015) 8005.

4.3. PASAGERII POTENȚIAL PERTURBATORI

4.3.1. Un transportator aerian trebuie să fie notificat în prealabil în scris de către autoritatea competentă cu privire la intenția de a îmbarca un pasager potențial perturbator la bordul unei aeronave care aparține respectivului transportator.

4.3.2. Notificarea trebuie să conțină următoarele informații: (a) identitatea și sexul persoanei; și (b) motivul transportării; și (c) numele și funcția persoanelor de escortă, dacă este cazul; și (d) evaluarea riscurilor efectuată de autoritatea competentă, inclusiv motivele prezenței sau absenței escortei; și (e) locul sau locurile din aeronavă alocate în avans, dacă este necesar; și (f) natura documentelor de călătorie disponibile. Transportatorul aerian trebuie să pună aceste informații la dispoziția pilotului comandant înainte de îmbarcarea pasagerilor în aeronavă.

4.3.3. Autoritatea competentă trebuie să se asigure că persoanele aflate în detenție sau sub efectul unei hotărâri judecătorești sunt întotdeauna escortate.

4.4. ARTICOLE INTERZISE

4.4.1. Pasagerilor li se interzice introducerea în zonele de securitate cu acces restricționat sau la bordul unei aeronave a articolelor enumerate în apendicele 4-C.

4.4.2. O exceptare de la punctul 4.4.1 poate fi acordată în următoarele condiții: (a) autoritatea competentă și-a dat acordul pentru transportul articolului respectiv; și (b) transportatorul aerian a fost informat în legătură cu pasagerul și articolul pe care acesta îl transportă înainte de îmbarcarea pasagerilor în aeronavă; și (c) regulile de siguranță aplicabile sunt respectate. Aceste articole trebuie apoi plasate în condiții de securitate la bordul aeronavei.

4.4.3. Transportatorul aerian trebuie să se asigură că pasagerii sunt informați cu privire la articolele interzise enumerate în apendicele 4-C înainte de încheierea procedurii de înregistrare.

APENDICELE 4-A

CERINȚE PRIVIND CONTROLUL MANUAL

Dispozițiile detaliate privind controlul manual sunt prevăzute în Decizia de punere în aplicare C(2015) 8005.

▼M1

APENDICELE 4-B

PASAGERII ȘI BAGAJELE DE MÂNĂ

ȚĂRI TERȚE, PRECUM ȘI ALTE ȚĂRI ȘI TERITORII CĂRORA, ÎN CONFORMITATE CU ARTICOLUL 355 DIN TRATATUL PRIVIND FUNCȚIONAREA UNIUNII EUROPENE, NU LI SE APLICĂ PARTEA TREI TITLUL VI DIN TRATATUL RESPECTIV ȘI CARE SUNT RECUNOSCUTE CĂ APLICĂ STANDARDE DE SECURITATE ECHIVALENTE CU STANDARDELE DE BAZĂ COMUNE DIN DOMENIUL SECURITĂȚII AVIAȚIEI CIVILE

În ceea ce privește pasagerii și bagajele de mână, următoarele țări terțe, precum și alte țări și teritorii cărora, în conformitate cu articolul 355 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, nu li se aplică partea trei titlul VI din tratatul respectiv, sunt recunoscute că aplică standarde de securitate echivalente cu standardele de bază comune din domeniul securității aviației civile:

Canada

Insulele Feroe, în ceea ce privește aeroportul Vagar

Groenlanda, în ceea ce privește aeroportul Kangerlussuaq

Guernsey

Insula Man

Jersey

Muntenegru

Statele Unite ale Americii

Comisia notifică fără întârziere autoritățile competente ale statelor membre, în cazul în care deține informații conform cărora standardele de securitate aplicate de țara terță sau de o altă țară sau teritoriu în cauză, cu impact semnificativ asupra nivelurilor generale de securitate a aviației în Uniune, nu mai sunt echivalente cu standardele de bază comune ale Uniunii.

Autoritățile competente ale statelor membre sunt notificate fără întârziere atunci când Comisia deține informații cu privire la acțiuni, inclusiv măsuri compensatorii, care confirmă restabilirea echivalenței standardelor de securitate relevante aplicate de țara terță sau de altă țară sau teritoriu în cauză.

▼B

APENDICELE 4-C

PASAGERII ȘI BAGAJELE DE MÂNĂ

LISTA ARTICOLELOR INTERZISE

Fără a aduce atingere normelor de siguranță aplicabile, pasagerilor le este interzis să introducă următoarele articole în zona de securitate cu acces restricționat și la bordul unei aeronave:

(a) pistoale, arme de foc și alte dispozitive care lansează proiectile – dispozitive care pot fi sau par a putea fi utilizate pentru a cauza vătămări grave prin lansarea de proiectile, inclusiv: — toate tipurile de arme de foc, cum ar fi pistoale, revolvere, carabine, puști; — pistoale de jucărie, copii și imitații ale armelor de foc care pot fi confundate cu arme adevărate; — părți componente ale armelor de foc, cu excepția lunetelor telescopice; — arme cu aer comprimat și cu CO2, cum ar fi pistoale, puști cu alice, carabine, precum și puști și pistoale cu bile; — pistoale lansatoare de rachete de semnalizare și pistoale starter; — arcuri, arbalete și săgeți; — harpoane și lansatoare de harpoane; — praștii și catapulte;

(b) dispozitive paralizante – dispozitive concepute special pentru a paraliza sau a imobiliza, inclusiv: — dispozitive cu electroșocuri, cum ar fi pistoale cu electroșocuri, pistoale paralizante (taser) și bastoane cu electroșocuri; — dispozitive de asomare și dispozitive de ucidere a animalelor; — substanțe chimice, gaze și sprayuri neutralizante și incapacitante, cum ar fi sprayuri cu substanțe iritant-lacrimogene, sprayuri cu piper, sprayuri cu ardei iute, gaze lacrimogene, sprayuri cu acid și sprayuri cu substanțe repulsive pentru animale;

(c) obiecte cu vârf ascuțit sau cu muchie ascuțită – obiecte cu vârful ascuțit sau cu muchia ascuțită care pot fi utilizate pentru a cauza vătămări grave, inclusiv: — obiecte concepute pentru a toca, cum ar fi topoare, securi și satâre; — topoare și dălți de spart gheața; — lame de ras; — cuttere; — cuțite cu lame cu lungimea mai mare de 6 cm; — foarfece cu lame cu lungimea mai mare de 6 cm, măsurată de la ax; — echipamente de arte marțiale, cu vârf ascuțit sau cu lamă ascuțită; — săbii și spade;

(d) unelte de lucru – unelte care pot fi utilizate atât pentru a cauza vătămări grave, cât și pentru a pune în pericol siguranța aeronavei, inclusiv: — răngi; — burghie și vârfuri de burghie, inclusiv mașini de găurit electrice portabile fără fir; — unelte cu lamă sau tijă cu o lungime mai mare de 6 cm, care pot fi utilizate ca arme, cum ar fi șurubelnițe și dălți; — fierăstraie, inclusiv fierăstraie electrice portabile fără fir; — arzătoare de sudură; — pistoale de împușcat bolțuri și pistoale de bătut cuie;

(e) instrumente contondente – obiecte care pot fi utilizate pentru a cauza vătămări grave atunci când sunt folosite pentru a lovi, inclusiv: — bâte de baseball și softball; — ciomege și bastoane, cum ar fi bastoanele de poliție; — echipamente specifice artelor marțiale;

(f) substanțe și dispozitive explozive și incendiare – substanțe și dispozitive explozive și incendiare care pot sau par a putea fi utilizate pentru a cauza vătămări grave sau a pune în pericol siguranța aeronavei, inclusiv: — muniție; — capse detonante; — detonatoare și fitiluri; — copii sau imitații ale dispozitivelor explozibile; — mine, grenade și alte dispozitive explozibile militare; — artificii și alte articole pirotehnice; — bombe fumigene și cartușe fumigene; — dinamită, praf de pușcă și explozibili plastici.

5. BAGAJELE DE CALĂ

5.0. DISPOZIȚII GENERALE

5.0.1. În lipsa unor dispoziții contrare, autoritatea, operatorul aeroportuar, transportatorul aerian sau entitatea responsabilă în conformitate cu programul național de securitate a aviației civile menționat la articolul 10 din Regulamentul (CE) nr. 300/2008 trebuie să asigure implementarea măsurilor prevăzute în prezentul capitol.

5.0.2. Țările terțe în care standardele de securitate aplicate sunt recunoscute ca fiind echivalente standardelor de bază comune în ceea ce privește bagajele de cală sunt enumerate în apendicele 5-A.

5.0.3. Bagajele de cală care sosesc dintr-un stat membru în care aeronava a fost în tranzit după ce a venit dintr-o țară terță neinclusă în lista din apendicele 5-A se consideră a fi bagaje de cală care sosesc dintr-o țară terță, cu excepția cazului în care există confirmarea că aceste bagaje de cală au fost supuse controlului de securitate în respectivul stat membru.

5.0.4. În sensul prezentului capitol, „bagaj securizat” înseamnă un bagaj de cală care urmează să plece, a fost supus controlului de securitate și este protejat fizic astfel încât să se prevină introducerea oricărui obiect.

5.0.5. Trimiterile la țări terțe din prezentul capitol și, dacă este cazul, din Decizia de punere în aplicare C(2015) 8005 cuprind alte țări și teritorii cărora, în conformitate cu articolul 355 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, nu li se aplică titlul VI partea a treia din tratatul respectiv.

5.1. CONTROLUL DE SECURITATE AL BAGAJELOR DE CALĂ

5.1.1. Pentru controlul de securitate al bagajelor se cală se utilizează, separat sau combinate, următoarele metode: (a) control manual; sau (b) echipamente cu raze X; sau (c) sisteme de detectare a explozibililor (EDS); sau (d) echipamente de detectare a urmelor de explozibili (ETD); sau (e) câini dresați pentru detectarea explozibililor. În cazul în care operatorul care efectuează controlul de securitate nu poate determina dacă bagajul de cală conține sau nu articole interzise, bagajul de cală trebuie să fie respins sau supus din nou controlului de securitate până când respectivul operator consideră că rezultatul este satisfăcător.

5.1.2. Un control manual constă în verificarea manuală completă a bagajului, inclusiv a conținutului acestuia, astfel încât să se asigure în mod rezonabil că acesta nu conține articole interzise.

5.1.3. Atunci când se utilizează echipamente cu raze X sau echipamente EDS, existența oricărui obiect a cărui densitate diminuează capacitatea operatorului echipamentului de a analiza conținutul bagajului va avea drept rezultat supunerea acestuia unei alte metode de control de securitate.

5.1.4. Controlul de securitate cu ajutorul unui echipament de detectare a urmelor de explozibili (ETD) constă în analiza unor eșantioane prelevate din interiorul și exteriorul bagajului, precum și din conținutul acestuia. Conținutul bagajului poate fi, de asemenea, supus unui control manual.

5.1.5. Autoritatea competentă poate stabili categorii de bagaje de cală care, din motive obiective, trebuie să fie supuse unor proceduri speciale de control de securitate sau pot fi exceptate de la acest control. Comisia trebuie informată cu privire la categoriile stabilite.

5.1.6. Controlul de securitate al bagajelor de cală face de asemenea obiectul dispozițiilor suplimentare prevăzute în Decizia de punere în aplicare C(2015) 8005.

5.1.7. Persoanele care efectuează controlul de securitate al bagajelor de cală cu echipamente cu raze X sau echipamente EDS nu trebuie, în mod normal, să petreacă mai mult de 20 de minute examinând continuu imagini. După fiecare astfel de perioadă, operatorul care efectuează controlul de securitate nu trebuie să examineze imagini timp de cel puțin 10 minute. Această cerință se aplică numai atunci când există un flux neîntrerupt de imagini de examinat. Trebuie să existe un supraveghetor responsabil de operatorii care efectuează controlul de securitate al bagajelor de cală, pentru a se asigura o componență optimă a echipei, calitatea muncii, pregătirea, asistența și evaluarea.

5.2. PROTECȚIA BAGAJELOR DE CALĂ

5.2.1. Pasagerilor nu li se poate permite accesul la bagajele de cală care au fost supuse controlului de securitate decât dacă respectivele bagaje de cală le aparțin și dacă sunt supravegheați astfel încât să se asigure că: (a) niciunul dintre articolele interzise incluse în lista din apendicele 5-B nu este introdus în bagajele de cală; sau (b) niciunul dintre articolele interzise incluse în lista din apendicele 4-C nu este scos din bagajele de cală și introdus în zonele de securitate cu acces restricționat sau la bordul aeronavei.

5.2.2. Bagajele de cală care nu au fost protejate împotriva intervențiilor neautorizate trebuie supuse din nou controlului de securitate.

5.2.3. Protecția bagajelor de cală face de asemenea obiectul dispozițiilor suplimentare prevăzute în Decizia de punere în aplicare C(2015) 8005.

5.3. CONCORDANȚA DINTRE BAGAJELE DE CALĂ ȘI PASAGERI

5.3.1. Identificarea bagajelor de cală

5.3.1.1. În timpul procesului de îmbarcare, transportatorii aerieni trebuie să se asigure că fiecare pasager prezintă o carte de îmbarcare valabilă sau un document echivalent care corespunde bagajului de cală care a fost înregistrat.

5.3.1.2. Transportatorii aerieni trebuie să asigure existența unei proceduri de identificare a bagajelor de cală ale pasagerilor care nu s-au îmbarcat sau care au părăsit aeronava înainte de plecare.

5.3.1.3. În cazul în care un pasager nu este prezent la bordul aeronavei, bagajul de cală corespunzător cărții sale de îmbarcare sau documentului echivalent se consideră a fi neînsoțit.

5.3.1.4. Transportatorii aerieni trebuie să se asigure că fiecare bagaj de cală neînsoțit este clar identificabil ca fiind autorizat pentru transportul aerian.

5.3.2. Factori independenți de voința pasagerilor

5.3.2.1. Motivul pentru care un bagaj a devenit neînsoțit trebuie înregistrat înainte de încărcarea acestuia în aeronavă, cu excepția cazului în care se aplică măsurile de securitate menționate la punctul 5.3.3

5.3.2.2. Dispoziții detaliate suplimentare cu privire la factorii independenți de voința pasagerilor sunt prevăzute în Decizia de punere în aplicare C(2015) 8005.

5.3.3. Măsuri de securitate adecvate pentru bagajele de cală neînsoțite

5.3.3.1. Bagajele de cală neînsoțite care nu fac obiectul punctului 5.3.2 trebuie să fie supuse controlului de securitate efectuat prin utilizarea uneia dintre metodele indicate la punctul 5.1.1 și, dacă este cazul, se aplică cerințele suplimentare prevăzute în Decizia de punere în aplicare C(2015) 8005.

5.3.3.2. Bagajele de cală care devin bagaje neînsoțite din cauza unor factori diferiți de cei menționați la punctul 5.3.2.2 trebuie scoase din aeronavă și supuse din nou controlului de securitate, înainte de a fi reîncărcate.

5.3.3.3. Dispoziții detaliate suplimentare cu privire la măsurile de securitate adecvate pentru bagajele de cală neînsoțite sunt prevăzute în Decizia de punere în aplicare C(2015) 8005.

5.4. ARTICOLE INTERZISE

5.4.1. Pasagerilor trebuie să li se interzică să transporte în bagajele de cală articolele enumerate în apendicele 5-B.

5.4.2. O exceptare de la punctul 5.4.1 poate fi acordată în următoarele condiții: (a) autoritatea competentă dispune de norme naționale care permit transportul articolului respectiv; și (b) regulile de siguranță aplicabile sunt respectate.

5.4.3. Pasagerii trebuie informați cu privire la articolele interzise enumerate în apendicele 5-B înainte de încheierea procedurii de înregistrare.

▼M1

APENDICELE 5-A

BAGAJELE DE CALĂ

ȚĂRI TERȚE, PRECUM ȘI ALTE ȚĂRI ȘI TERITORII CĂRORA, ÎN CONFORMITATE CU ARTICOLUL 355 DIN TRATATUL PRIVIND FUNCȚIONAREA UNIUNII EUROPENE, NU LI SE APLICĂ PARTEA TREI TITLUL VI DIN TRATATUL RESPECTIV ȘI CARE SUNT RECUNOSCUTE CĂ APLICĂ STANDARDE DE SECURITATE ECHIVALENTE CU STANDARDELE DE BAZĂ COMUNE DIN DOMENIUL SECURITĂȚII AVIAȚIEI CIVILE

În ceea ce privește bagajele de cală, următoarele țări terțe, precum și alte țări și teritorii cărora, în conformitate cu articolul 355 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, nu li se aplică partea trei titlul VI din tratatul respectiv, sunt recunoscute că aplică standarde de securitate echivalente cu standardele de bază comune din domeniul securității aviației civile:

Canada

Insulele Feroe, în ceea ce privește aeroportul Vagar

Groenlanda, în ceea ce privește aeroportul Kangerlussuaq

Guernsey

Insula Man

Jersey

Muntenegru

Statele Unite ale Americii

Comisia notifică fără întârziere autoritățile competente ale statelor membre, în cazul în care deține informații conform cărora standardele de securitate aplicate de țara terță sau de o altă țară sau teritoriu în cauză, cu impact semnificativ asupra nivelurilor generale de securitate a aviației în Uniune, nu mai sunt echivalente cu standardele de bază comune ale Uniunii.

Autoritățile competente ale statelor membre sunt notificate fără întârziere atunci când Comisia deține informații cu privire la acțiuni, inclusiv măsuri compensatorii, care confirmă restabilirea echivalenței standardelor de securitate relevante aplicate de țara terță sau de altă țară sau teritoriu în cauză.

▼B

APENDICELE 5-B

BAGAJELE DE CALĂ

LISTA ARTICOLELOR INTERZISE

Pasagerilor le este interzis să transporte în bagajele de cală următoarele articole:

substanțe și dispozitive explozive și incendiare

–

substanțe și dispozitive explozive și incendiare care pot fi utilizate pentru a cauza vătămări grave sau care pot pune în pericol siguranța aeronavei, inclusiv:

— muniție;

— capse detonante;

— detonatoare și fitiluri;

— mine, grenade și alte dispozitive explozibile militare;

— artificii și alte articole pirotehnice;

— bombe fumigene și cartușe fumigene;

— dinamită, praf de pușcă și explozibili plastici.

6. MĂRFURILE ȘI POȘTA

6.0. DISPOZIȚII GENERALE

6.0.1. Autoritatea, operatorul aeroportuar, transportatorul aerian sau entitatea definită în prezentul capitol trebuie să asigure implementarea măsurilor prevăzute în prezentul capitol.

6.0.2. Dispozitivele explozibile și incendiare asamblate care nu sunt transportate în conformitate cu normele de siguranță aplicabile sunt considerate articole interzise în expedierile de mărfuri și poștă.

6.0.3. Trimiterile la țări terțe din prezentul capitol și, dacă este cazul, din Decizia de punere în aplicare C(2015) 8005 cuprind alte țări și teritorii cărora, în conformitate cu articolul 355 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, nu li se aplică titlul VI partea a treia din tratatul respectiv.

6.1. MĂSURI DE SECURITATE – DISPOZIȚII GENERALE

6.1.1. Toate mărfurile și poșta trebuie supuse controlului de securitate de către un agent abilitat înainte de a fi încărcate la bordul unei aeronave, cu excepția cazului în care: (a) expedierea a fost supusă, de către un agent abilitat, măsurilor de securitate necesare și a fost protejată împotriva oricărei intervenții neautorizate din momentul aplicării respectivelor măsuri de securitate și până la încărcare; sau (b) expedierea a fost supusă, de către un expeditor cunoscut, măsurilor de securitate necesare și a fost protejată împotriva oricărei intervenții neautorizate din momentul aplicării respectivelor măsuri de securitate și până la încărcare; sau (c) expedierea a fost supusă, de către un expeditor cu cont, măsurilor de securitate necesare, a fost protejată împotriva oricărei intervenții neautorizate din momentul aplicării respectivelor măsuri de securitate și până la încărcare și nu este transportată pe o aeronavă destinată transportului de pasageri; sau (d) expedierea este exceptată de la controlul de securitate și a fost protejată împotriva oricărei intervenții neautorizate din momentul în care a devenit marfă destinată transportului aerian identificabilă sau poștă destinată transportului aerian identificabilă și până la încărcare.

6.1.2. Atunci când există orice motiv să se creadă că o expediere căreia i s-au aplicat măsuri de securitate a făcut obiectul unei violări a integrității sau nu a fost protejată împotriva intervențiilor neautorizate după momentul aplicării măsurilor de securitate respective, aceasta trebuie supusă controlului de securitate de către un agent abilitat înainte de încărcarea la bordul unei aeronave. Expedierile care par să fi făcut obiectul unei violări a integrității sau care sunt în alt mod suspecte trebuie tratate ca mărfuri sau poștă cu risc ridicat (high risk cargo or mail – HRCM) în conformitate cu punctul 6.7.

6.1.3. O persoană cu drept de acces neînsoțit la mărfurile destinate transportului aerian identificabile sau la poșta destinată transportului aerian identificabilă cărora li s-au aplicat măsurile de securitate necesare trebuie să fi trecut cu succes printr-o verificare a antecedentelor sau printr-o verificare înainte de angajare în conformitate cu punctul 11.1.

6.2. CONTROLUL DE SECURITATE

6.2.1. Controlul de securitate

6.2.1.1. La efectuarea controlului de securitate al mărfurilor sau al poștei: (a) trebuie utilizate mijloacele și metodele cele mai adecvate pentru a detecta articole interzise, ținând cont de natura expedierii; și (b) mijloacele sau metoda utilizată trebuie să corespundă unui standard suficient de înalt pentru a asigura, în mod rezonabil, că niciun articol interzis nu este disimulat în interiorul expedierii.

6.2.1.2. Atunci când operatorul care efectuează controlul de securitate nu poate fi sigur, în mod rezonabil, că expedierea nu conține articole interzise, expedierea în cauză este respinsă sau este supusă din nou controlului de securitate până când respectivul operator consideră că rezultatul este satisfăcător.

6.2.1.3. Controlul de securitate al mărfurilor și al poștei face de asemenea obiectul dispozițiilor suplimentare prevăzute în Decizia de punere în aplicare C(2015) 8005.

6.2.1.4. Persoanele care efectuează controlul de securitate al mărfurilor cu echipamente cu raze X sau echipamente EDS nu trebuie, în mod normal, să petreacă mai mult de 20 de minute examinând continuu imagini. După fiecare astfel de perioadă, operatorul care efectuează controlul de securitate nu trebuie să examineze imagini timp de cel puțin 10 minute. Această cerință se aplică numai atunci când există un flux neîntrerupt de imagini de examinat.

6.2.1.5. Mărfurile și poșta sunt supuse controlului de securitate efectuat prin cel puțin una dintre următoarele metode în conformitate cu apendicele 6-J: (a) control manual; (b) echipamente cu raze X; (c) sisteme de detectare a explozibililor (EDS); (d) câini dresați pentru detectarea explozibililor (EDD); (e) echipamente de detectare a urmelor de explozibili (ETD); (f) control vizual; (g) echipamente de detecție a metalelor (MDE). În cazul în care operatorul care efectuează controlul de securitate nu poate determina dacă mărfurile sau poșta conțin sau nu articole interzise, acestea trebuie să fie respinse sau supuse din nou controlului de securitate până când respectivul operator consideră că rezultatul este satisfăcător.

6.2.1.6. Cu acordul autorității competente și cu condiția notificării Comisiei, pot fi aplicate alte măsuri de securitate adecvate numai în cazul în care, din cauza naturii expedierii, nu este posibilă utilizarea niciunuia dintre celelalte mijloace sau metode indicate la punctul 6.2.1.5.

6.2.2. Exceptări de la controlul de securitate

Dispozițiile privind exceptările de la controlul de securitate sunt prevăzute în Decizia de punere în aplicare C(2015) 8005.

6.3. AGENȚII ABILITAȚI

6.3.1. Aprobarea agenților abilitați

6.3.1.1. Agenții abilitați trebuie să fie aprobați de autoritatea competentă. Aprobarea ca agent abilitat se acordă pentru un anumit punct de lucru. Orice entitate care aplică măsurile de securitate menționate la punctul 6.3.2 trebuie să fie aprobată ca agent abilitat. Sunt incluși furnizorii terți de logistică responsabili de servicii integrate de antrepozitare și transport, transportatorii aerieni și agenții de handling. Un agent abilitat poate subcontracta una sau mai multe dintre următoarele: (a) oricare dintre măsurile de securitate menționate la punctul 6.3.2 altui agent abilitat; (b) oricare dintre măsurile de securitate menționate la punctul 6.3.2 altei entități, dacă măsurile respective sunt aplicate la punctul de lucru al agentului abilitat sau la un aeroport și sunt incluse în programul de securitate al agentului abilitat sau al aeroportului; (c) oricare dintre măsurile de securitate menționate la punctul 6.3.2 altei entități, dacă măsurile respective sunt aplicate în alt loc decât la punctul de lucru al agentului abilitat sau la un aeroport și dacă entitatea a fost certificată sau aprobată și inclusă pe o listă de către autoritatea competentă, pentru furnizarea acestor servicii; (d) protecția și transportul expedierilor unui transportator rutier de mărfuri care îndeplinește cerințele de la punctul 6.6.

6.3.1.2. Pentru aprobarea agenților abilitați se aplică următoarea procedură: (a) solicitantul trebuie să ceară aprobarea autorității competente a statului membru în care sunt amplasate punctele de lucru indicate în cerere. Solicitantul trebuie să prezinte autorității competente în cauză un program de securitate. Programul trebuie să descrie metodele și procedurile de urmat de către agent pentru a se conforma cerințelor din Regulamentul (CE) nr. 300/2008 și din actele de punere în aplicare a acestuia. Programul trebuie să descrie și modul în care agentul urmează să monitorizeze respectarea acestor metode și proceduri. Programul de securitate al unui transportator aerian care descrie metodele și procedurile de urmat de către respectivul transportator aerian pentru a se conforma cerințelor din Regulamentul (CE) nr. 300/2008 și din actele de punere în aplicare a acestuia se consideră a îndeplini cerința privind programul de securitate al unui agent abilitat. Solicitantul trebuie, de asemenea, să prezinte „Declarația-angajament – agent abilitat” care este prezentată în apendicele 6-A. Această declarație trebuie semnată de reprezentantul legal al solicitantului sau de către persoana responsabilă cu securitatea. Declarația semnată rămâne în păstrarea autorității competente în cauză; (b) autoritatea competentă sau un validator UE de securitate a aviației care acționează în numele acesteia trebuie să examineze programul de securitate și apoi să efectueze o verificare la fața locului a punctelor de lucru indicate, pentru a evalua dacă solicitantul respectă cerințele din Regulamentul (CE) nr. 300/2008 și din actele de punere în aplicare a acestuia. Cu excepția cerințelor prevăzute la punctul 6.2, o examinare a punctului de lucru al solicitantului de către autoritatea vamală competentă, în conformitate cu articolul 14n din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei ( 6 ), se consideră verificare la fața locului, dacă ea a avut loc cu maximum trei ani înainte de data la care solicitantul cere aprobarea ca agent abilitat. Certificatul AEO și evaluarea relevantă a autorităților vamale se pun la dispoziție de către solicitant pentru verificări ulterioare; (c) dacă autoritatea competentă consideră că informațiile furnizate în temeiul literelor (a) și (b) sunt satisfăcătoare, aceasta se asigură că detaliile necesare cu privire la agent se introduc în „Baza de date a Uniunii privind securitatea lanțului de aprovizionare” cel târziu în următoarea zi lucrătoare. La înregistrarea în baza de date, autoritatea competentă atribuie fiecărui punct de lucru aprobat un cod alfanumeric unic de identificare, în formatul standard. Dacă autoritatea competentă consideră că informațiile furnizate în temeiul literelor (a) și (b) nu sunt satisfăcătoare, motivele sale trebuie notificate prompt entității care solicită aprobarea ca agent abilitat; (d) un agent abilitat nu este considerat ca fiind aprobat decât atunci când datele sale sunt incluse în „baza de date a Uniunii privind securitatea lanțului de aprovizionare”.

6.3.1.3. Un agent abilitat trebuie să desemneze cel puțin o persoană la fiecare punct de lucru care să fie responsabilă de aplicarea programului de securitate transmis. Această persoană trebuie să fi trecut cu succes printr-o verificare a antecedentelor în conformitate cu punctul 11.1.

6.3.1.4. Un agent abilitat trebuie să fie revalidat la intervale regulate care nu pot depăși cinci ani. Revalidarea trebuie să includă efectuarea unei verificări la fața locului pentru a se evalua dacă agentul abilitat respectă în continuare cerințele din Regulamentul (CE) nr. 300/2008 și din actele de punere în aplicare a acestuia. O inspecție efectuată în spațiile de lucru ale agentului abilitat de către autoritatea competentă în conformitate cu programul său național de control al calității poate fi considerată drept verificare la fața locului, cu condiția să acopere toate cerințele necesare pentru aprobare. Cu excepția cerințelor prevăzute la punctul 6.2, o examinare a punctului de lucru al agentului abilitat de către autoritatea vamală competentă în conformitate cu articolul 14n din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 se consideră verificare la fața locului.

6.3.1.5. În cazul în care consideră că agentul abilitat nu mai respectă cerințele din Regulamentul (CE) nr. 300/2008 și din actele de punere în aplicare a acestuia, autoritatea competentă trebuie să-i retragă statutul de agent abilitat pentru punctul sau punctele de lucru indicate. Dacă entitatea nu mai este titular al unui certificat AEO menționat la articolul 14a alineatul (1) litera (b) sau (c) din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 sau dacă acest certificat AEO este suspendat din cauza neconformității cu articolul 14k din respectivul regulament, autoritatea competentă ia măsurile corespunzătoare pentru a se asigura că agentul abilitat respectă cerințele din Regulamentul (CE) nr. 300/2008. Entitatea comunică autorității competente orice modificări legate de certificatul său AEO menționat la articolul 14a alineatul (1) litera (b) sau (c) din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93. Imediat după retragere și, în orice caz, în termen de 24 de ore, autoritatea competentă trebuie să se asigure că modificarea de statut a fostului agent abilitat este înregistrată în „baza de date a Uniunii privind securitatea lanțului de aprovizionare”.

6.3.1.6. Fără a aduce atingere dreptului statelor membre de a aplica măsuri mai stricte în temeiul articolului 6 din Regulamentul (CE) nr. 300/2008, un agent abilitat aprobat în conformitate cu punctul 6.3 din prezenta anexă trebuie să fie recunoscut în toate statele membre.

6.3.1.7. Cerințele de la punctul 6.3.1, cu excepția celor de la punctul 6.3.1.2 litera (d), nu se aplică în cazul în care autoritatea competentă însăși urmează să fie aprobată ca agent abilitat.

6.3.1.8. Autoritatea competentă trebuie să pună la dispoziția autorității vamale orice informații privind statutul unui agent abilitat care ar putea fi relevante în privința deținerii unui certificat AEO menționat la articolul 14a alineatul (1) litera (b) sau (c) din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93. Aceste informații includ informații referitoare la noi aprobări ale agenților abilitați, la retragerea statutului de agent abilitat, la revalidarea și verificările acestora, la planificările de verificare și la rezultatele acestor evaluări. Modalitățile acestui schimb de informații se stabilesc între autoritatea competentă și autoritățile vamale naționale.

6.3.2. Măsuri de securitate care trebuie aplicate de un agent abilitat

6.3.2.1. Atunci când acceptă expedieri, un agent abilitat trebuie să stabilească dacă entitatea de la care primește expedierile este un agent abilitat, un expeditor cunoscut, un expeditor cu cont sau nu deține niciunul dintre aceste statute.

6.3.2.2. Persoana care efectuează livrarea expedierilor la agentul abilitat sau la transportatorul aerian trebuie să prezinte cartea de identitate, pașaportul, permisul de conducere sau un alt document cu fotografia sa, care a fost eliberat sau este recunoscut de autoritatea națională. Documentul respectiv trebuie să fie utilizat pentru a stabili identitatea persoanei care efectuează livrarea expedierilor.

6.3.2.3. Agentul abilitat trebuie să se asigure că expedierile cărora nu le-au fost aplicate anterior toate măsurile de securitate necesare sunt: (a) supuse controlului de securitate în conformitate cu punctul 6.2; sau (b) acceptate în vederea depozitării sub răspunderea exclusivă a agentului abilitat, neidentificabile ca expedieri destinate transportului aerian înainte de selecționare și selecționate în mod autonom, fără intervenția expeditorului sau a oricărei persoane sau entități, cu excepția celor desemnate și pregătite de agentul abilitat în acest scop. Litera (b) se poate aplica doar dacă expeditorul nu poate prevedea faptul că expedierea va fi efectuată pe cale aeriană.

6.3.2.4. După aplicarea măsurilor de securitate menționate la punctele 6.3.2.1-6.3.2.3 din prezentul regulament și la punctul 6.3 din Decizia de punere în aplicare C(2015) 8005, agentul abilitat se asigură că: (a) accesul neînsoțit la aceste expedieri este limitat la persoanele autorizate; și (b) aceste expedieri sunt protejate împotriva intervențiilor neautorizate până în momentul predării către un alt agent abilitat sau transportator aerian. Expedierile de mărfuri și poștă care se află într-o parte critică a unei zone de securitate cu acces restricționat sunt considerate protejate împotriva intervențiilor neautorizate. Expedierile de mărfuri și poștă care se află în alte părți decât într-o parte critică a unei zone de securitate cu acces restricționat trebuie să fie plasate în acele părți ale spațiului de lucru al agentului abilitat care sunt supuse unui control al accesului sau, dacă sunt plasate în afara unor astfel de părți: — ele trebuie protejate fizic astfel încât să se prevină introducerea oricărui articol interzis; sau — ele nu trebuie lăsate nesupravegheate, iar accesul trebuie limitat la persoanele implicate în protecția și manipularea mărfurilor.

6.3.2.5. După aplicarea măsurilor de securitate menționate la punctele 6.3.2.1-6.3.2.4, agentul abilitat se asigură că orice expediere încredințată unui transportator aerian sau unui alt agent abilitat este însoțită de documentația corespunzătoare, fie sub forma unei scrisori de transport aerian, fie a unei declarații separate, în format electronic sau pe suport de hârtie.

6.3.2.6. Documentația menționată la punctul 6.3.2.5 trebuie să fie disponibilă pentru inspecția de către autoritatea competentă în orice moment înainte de încărcarea expedierii în aeronavă și pe toată durata zborului sau timp de 24 de ore, dacă această durată este mai mare, și trebuie să conțină toate informațiile următoare: (a) codul unic alfanumeric de identificare a agentului abilitat, astfel cum a fost primit de la autoritatea competentă; (b) un cod unic de identificare a expedierii, precum numărul scrisorii de transport aerian (house sau master air waybill); (c) conținutul expedierii, cu excepția expedierilor enumerate la punctul 6.2.1 literele (d) și (e) din Decizia de punere în aplicare C(2015) 8005; (d) statutul de securitate al expedierii, care să menționeze: — „SPX”, însemnând că expedierea poate fi transportată în siguranță pe aeronave de pasageri, de marfă și de poștă; sau — „SCO”, însemnând că expedierea poate fi transportată în siguranță numai pe aeronave de marfă și de poștă; sau — „SHR”, însemnând că expedierea poate fi transportată în siguranță pe aeronave de pasageri, de marfă și de poștă, în conformitate cu cerințele pentru nivel ridicat de risc; (e) motivul emiterii statutului de securitate, care să menționeze: — „KC”, însemnând că a fost primită de la un expeditor cunoscut; sau — „AC”, însemnând că a fost primită de la un expeditor cu cont; sau — „RA”, însemnând că a fost selecționată de către un agent abilitat; sau — mijlocul sau metoda de control de securitate utilizată; sau — motivele pentru care expedierea a fost exceptată de la controlul de securitate; (f) numele persoanei care a emis statutul de securitate sau o modalitate de identificare echivalentă, precum și data și ora emiterii; (g) codul unic de identificare, obținut de la autoritatea competentă, al oricărui agent abilitat care a acceptat statutul de securitate acordat unei expedieri de către un alt agent abilitat. Un agent abilitat care încredințează expedieri unui alt agent abilitat sau transportator aerian poate decide, de asemenea, să transmită doar informațiile necesare în conformitate cu literele (a)-(e) și (g) și să păstreze informațiile necesare în conformitate cu litera (f) pe durata zborului sau a zborurilor, ori timp de 24 de ore, dacă această perioadă este mai mare.

6.3.2.7. În cazul expedierilor consolidate, cerințele de la punctele 6.3.2.5 și 6.3.2.6 sunt considerate îndeplinite dacă: (a) agentul abilitat care efectuează consolidarea reține informațiile necesare în temeiul punctului 6.3.2.6 literele (a)-(g), pentru fiecare expediere individuală, pe durata zborului sau zborurilor ori timp de 24 de ore, dacă această perioadă este mai mare; și (b) documentația care însoțește expedierea consolidată include codul de identificare alfanumeric al agentului abilitat care a efectuat consolidarea, un cod unic de identificare al expedierii consolidate și statutul de securitate al acesteia. Litera (a) nu se aplică expedierilor consolidate care sunt întotdeauna supuse controlului de securitate sau exceptate de la acesta în conformitate cu punctul 6.2.1 literele (d) și (e) din Decizia de punere în aplicare C(2015) 8005 dacă agentul abilitat atribuie expedierii consolidate un cod unic de identificare și indică statutul de securitate și un singur motiv pentru care a fost emis acest statut de securitate.

6.3.2.8. Atunci când acceptă expedieri cărora nu le-au fost aplicate în prealabil toate măsurile de securitate necesare, agentul abilitat poate alege, de asemenea, să nu aplice măsurile de securitate menționate la punctul 6.3.2, ci să predea expedierile unui alt agent abilitat care să asigure aplicarea acestor măsuri de securitate.

6.3.2.9. Un agent abilitat trebuie să se asigure că toți membrii personalului care aplică măsuri de securitate sunt recrutați și pregătiți în conformitate cu cerințele capitolului 11 și că toți membrii personalului care au acces la mărfurile/poșta identificabile ca mărfuri/poștă destinate transportului aerian cărora le-au fost aplicate măsurile de securitate necesare au fost recrutați și au urmat o pregătire de conștientizare în materie de securitate în conformitate cu cerințele capitolului 11. Măsurile de securitate care trebuie aplicate de un agent abilitat fac de asemenea obiectul dispozițiilor suplimentare prevăzute în Decizia de punere în aplicare C(2015) 8005.

6.4. EXPEDITORII CUNOSCUȚI

6.4.1. Aprobarea expeditorilor cunoscuți

6.4.1.1. Expeditorii cunoscuți trebuie să fie aprobați de autoritatea competentă. Aprobarea ca expeditor cunoscut se acordă pentru un anumit punct de lucru.

6.4.1.2. Pentru aprobarea expeditorilor cunoscuți se aplică următoarea procedură: (a) solicitantul trebuie să ceară aprobarea autorității competente a statului membru în care este amplasat punctul său de lucru. Solicitantului i se vor furniza „Ghidul pentru expeditori cunoscuți” care figurează în apendicele 6-B și „Lista de verificare pentru validarea expeditorilor cunoscuți” care figurează în apendicele 6-C; (b) autoritatea competentă sau un validator UE de securitate a aviației care acționează în numele acesteia trebuie să efectueze o verificare la fața locului a punctelor de lucru indicate, pentru a evalua dacă solicitantul respectă cerințele din Regulamentul (CE) nr. 300/2008 și din actele de punere în aplicare a acestuia. Pentru a evalua dacă solicitantul respectă aceste cerințe, autoritatea competentă sau validatorul UE de securitate a aviației care acționează în numele acesteia trebuie să utilizeze „Lista de verificare pentru validarea expeditorilor cunoscuți” care figurează în apendicele 6-C. Această listă de verificare include o declarație-angajament care trebuie semnată de reprezentantul legal al solicitantului sau de persoana responsabilă cu securitatea la punctul de lucru. Odată completată lista de verificare pentru validare, informațiile conținute în aceasta trebuie tratate ca informații clasificate. Declarația semnată rămâne în păstrarea autorității competente în cauză sau a validatorului UE de securitate a aviației, care, la cererea autorității competente în cauză, pune declarația la dispoziția acesteia; (c) o examinare a punctului de lucru al solicitantului de către autoritatea vamală competentă, în conformitate cu articolul 14n din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93, se consideră verificare la fața locului, dacă ea a avut loc cu maximum trei ani înainte de data la care solicitantul cere aprobarea ca expeditor cunoscut. În aceste situații, solicitantul completează informațiile solicitate în partea 1 din „Lista de verificare pentru validarea expeditorilor cunoscuți” care figurează în apendicele 6-C și o transmite autorității competente împreună cu declarația-angajament care este semnată de reprezentantul legal al solicitantului sau de persoana responsabilă cu securitatea la punctul de lucru. Certificatul AEO și evaluarea relevantă a autorităților vamale se pun la dispoziție de către solicitant pentru verificări ulterioare. Declarația semnată rămâne în păstrarea autorității competente în cauză sau a validatorului UE de securitate a aviației, care, la cererea autorității competente în cauză, pune declarația la dispoziția acesteia; (d) dacă autoritatea competentă consideră că informațiile furnizate în temeiul literelor (a) și (b) sau (a) și (c), după caz, sunt satisfăcătoare, aceasta se asigură că detaliile necesare cu privire la expeditor se introduc în „baza de date a Uniunii privind securitatea lanțului de aprovizionare” cel târziu în următoarea zi lucrătoare. La înregistrarea în baza de date, autoritatea competentă atribuie fiecărui punct de lucru aprobat un cod alfanumeric unic de identificare, în formatul standard. Dacă autoritatea competentă consideră că informațiile furnizate în temeiul literelor (a) și (b) sau (a) și (c), după caz, nu sunt satisfăcătoare, motivele sale trebuie notificate prompt entității care solicită aprobarea ca expeditor cunoscut; (e) un expeditor cunoscut nu este considerat ca fiind aprobat decât atunci când datele sale sunt incluse în „baza de date a Uniunii privind securitatea lanțului de aprovizionare”.

6.4.1.3. Un expeditor cunoscut trebuie să desemneze cel puțin o persoană la fiecare punct de lucru responsabilă de aplicarea și supravegherea aplicării măsurilor de securitate în respectivul punct de lucru. Această persoană trebuie să fi trecut cu succes printr-o verificare a antecedentelor în conformitate cu punctul 11.1.

6.4.1.4. Un expeditor cunoscut trebuie să fie revalidat la intervale regulate care nu pot depăși cinci ani. Revalidarea trebuie să includă efectuarea unei verificări la fața locului pentru a se evalua dacă expeditorul cunoscut respectă în continuare cerințele din Regulamentul (CE) nr. 300/2008 și din actele de punere în aplicare a acestuia. O inspecție efectuată în spațiile de lucru ale expeditorului cunoscut de către autoritatea competentă în conformitate cu programul său național de control al calității poate fi considerată drept verificare la fața locului, cu condiția să acopere toate zonele indicate în lista de verificare din apendicele 6-C. O examinare a punctului de lucru al expeditorului cunoscut de către autoritatea vamală competentă în conformitate cu articolul 14n din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 se consideră verificare la fața locului.

6.4.1.5. În cazul în care consideră