2004R0021 — RO — 01.07.2013 — 007.003

Acest document are doar scop informativ și nu produce efecte juridice. Instituțiile Uniunii nu își asumă răspunderea pentru conținutul său. Versiunile autentice ale actelor relevante, inclusiv preambulul acestora, sunt cele publicate în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și disponibile pe site-ul EUR-Lex. Aceste texte oficiale pot fi consultate accesând linkurile integrate în prezentul document.

Astfel cum a fost modificat prin:

rectificat prin

▼B

REGULAMENTUL (CE) NR. 21/2004 AL CONSILIULUI

din 17 decembrie 2003

de stabilire a unui sistem de identificare și de înregistrare a animalelor din speciile ovină și caprină și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 și a Directivelor 92/102/CEE și 64/432/CEE

Articolul 1

(1) Fiecare stat membru stabilește un sistem de identificare și de înregistrare a animalelor din speciile ovină și caprină, în conformitate cu dispozițiile prezentului regulament.

(2) Prezentul regulament se aplică fără a aduce atingere normelor comunitare care pot fi stabilite în vederea eradicării maladiilor sau pentru combaterea acestora și fără a aduce atingere Directivei 91/496/CEE și Regulamentului (CE) nr. 1782/2003.

Articolul 2

În sensul prezentului regulament, se înțelege prin:

(c) „deținător”: orice persoană fizică sau juridică în a cărei răspundere se află animalele, chiar cu titlu temporar, cu excepția cabinetelor sau clinicilor veterinare;

Articolul 3

(1) Sistemul de identificare și de înregistrare a animalelor cuprinde următoarele elemente:

(c) documentele de circulație;

(2) Comisia și autoritatea competentă a statului membru respectiv au acces la toate informațiile prevăzute de prezentul regulament. Statele membre și Comisia iau măsurile necesare pentru a garanta accesul tuturor părților interesate la aceste date, inclusiv asociațiile de consumatori recunoscute de către statul membru, cu condiția respectării cerințelor în ceea ce privește protecția datelor și confidențialitatea prevăzute de legislația națională.

Articolul 4

(1) Toate animalele unei exploatații născute după data de 9 iulie 2005 ►M7 sau, pentru Bulgaria, România și Croația, data aderării fiecăreia ◄ sunt identificate în conformitate cu alineatul (2), într-un termen care urmează să fie stabilit de către statul membru, începând cu nașterea animalului și, în orice caz, înainte ca animalul să părăsească exploatația în care s-a născut. Acest termen nu trebuie să depășească șase luni.

Prin derogare, statele membre pot extinde acest termen, fără a depăși nouă luni, pentru animalele deținute în condiții de creștere extensivă sau în aer liber. Statele membre respective informează Comisia cu privire la derogarea acordată. Dacă este necesar, dispozițiile de aplicare pot fi adoptate în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 13 alineatul (2).

(2)

(c) Cu toate acestea, până la data menționată la articolul (9) alineatul (3), acest al doilea mijloc de identificare poate fi înlocuit de sistemul descris în anexă, secțiunea A punctul 5, cu excepția animalelor supuse comerțului intracomunitar.

(d) Statele membre care introduc sistemul menționat la litera (c) solicită aprobarea Comisiei în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 13 alineatul (2). În acest scop, comisia examinează documentația prezentată de statele membre și conduce auditurile necesare pentru evaluarea sistemului. La încheierea acestor audituri, Comisia prezintă Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală, în termen de nouăzeci de zile de la primirea cererii de aprobare, un raport însoțit de un proiect de măsuri adecvate.

(3) Cu toate acestea, pentru animalele destinate sacrificării înainte de vârsta de douăsprezece luni și care nu sunt destinate comerțului intracomunitar sau exportului către țări terțe, metoda de identificare descrisă în anexă, secțiunea A punctul (7), poate fi autorizată de către autoritatea competentă ca alternativă pentru mijloacele de identificare menționate la alineatul (2).

(4) Orice animal importat dintr-o țară terță care a fost supus, după 9 iulie 2005 ►M7 sau, pentru Bulgaria, România și Croația, data aderării fiecăreia ◄ , controalelor prevăzute de Directiva 91/496/CEE și care rămâne pe teritoriul Comunității este identificat, în conformitate cu alineatul (2), în exploatația de destinație în care se desfășoară o activitate de creștere a animalelor, în termen de cel mult paisprezece zile, termen care urmează să fie stabilit de statul membru, după ce au avut loc aceste controale și în orice caz, înainte ca animalul să părăsească exploatația.

Identificarea inițială, stabilită de către țara terță, se consemnează în registrul exploatației prevăzut la articolul 5, precum și codul de identificare atribuit de către statul membru de destinație.

Cu toate acestea, identificarea prevăzută la alineatul (1) nu este necesară în cazul unui animal destinat sacrificării dacă acesta este transportat direct de la punctul de control veterinar la frontieră la un abator situat în statul membru unde se efectuează controalele menționate la primul paragraf și în cazul în care este sacrificat în termen de cinci zile lucrătoare de la efectuarea acestor controale.

(5) Orice animal care provine dintr-un alt stat membru își păstrează identitatea inițială.

(6) Nici un mijloc de identificare nu poate fi eliminat sau înlocuit fără autorizarea autorității competente. În cazul în care mijlocul de identificare a devenit ilizibil ori s-a pierdut, se aplică în cel mai scurt timp un mijloc de identificare de înlocuire care are același cod, în conformitate cu prezentul articol. În afara codului, mijlocul de identificare de schimb poate avea, separată în mod clar, o marcă indicând numărul versiunii acestuia.

Cu toate acestea, autoritatea competentă poate autoriza, sub controlul acesteia, un cod diferit pe mijlocul de identificare de schimb, cu condiția să nu fie compromis obiectivul privind trasabilitatea, în special în cazul animalelor identificate în conformitate cu dispozițiile alineatului (3).

(7) Mijloacele de identificare sunt atribuite exploatației, distribuite și aplicate animalelor în conformitate cu normele care urmează să fie stabilite de către autoritatea competentă.

(8) Statele membre se notifică reciproc și, de asemenea, comunică Comisiei modelul mijloacelor de identificare utilizate pe teritoriul acestora.

(9) Până la data menționată la articolul 9 alineatul (3), statele membre care au introdus identificarea electronică asigură, în mod voluntar, în conformitate cu dispozițiile din anexă, secțiunea A punctele 4 și 6, înscrierea numărului de identificare individuală electronică și a caracteristicilor mijlocului de identificare utilizat în certificatul care însoțește animalele care fac obiectul comerțului intracomunitar, prevăzut de Directiva 91/68/CEE .

Articolul 5

(1) Fiecare deținător de animale, cu excepția transportatorului, ține un registru la zi care conține cel puțin informațiile prevăzute de secțiunea B din anexă.

(2) Statele membre pot solicita deținătorului de animale să adauge în registrul menționat la alineatul (1), informații care să completeze informațiile prevăzute în secțiunea B din anexă.

(3) Registrul are un format autorizat de către autoritatea competentă, se completează manual sau în format electronic și este disponibil în orice moment în exploatație și accesibil, la cerere, autorității competente pe o perioadă minimă care urmează să fie stabilită de către autoritatea competentă, dar care nu poate să fie mai mică de trei ani.

(4) Prin derogare de la alineatul (1), menționarea informațiilor cerute în secțiunea B din anexă într-un registru este facultativă în orice stat membru unde există o bază de date electronică centralizată operațională care conține deja aceste informații.

(5) Fiecare deținător de animale furnizează autorității competente, la cerea acesteia, informații privind originea, identificarea și, după caz, destinația animalelor pe care le-a avut în posesie, le-a deținut, transportat, comercializat sau sacrificat în cursul ultimilor trei ani.

(6) Statele membre își comunică reciproc și comunică, de asemenea, Comisiei, modelul de registru de exploatație utilizat pe teritoriul acestora și eventuala derogare de la dispozițiile alineatului (1).

Articolul 6

(1) Începând cu 9 iulie 2005 ►M7 sau, pentru Bulgaria, România și Croația, data aderării fiecăreia ◄ , ori de câte ori un animal este transportat pe teritoriul național între două exploatații diferite, acesta este însoțit de un document de circulație bazat pe un model stabilit de către autoritatea competentă, care conține cel puțin informațiile prevăzute în secțiunea C din anexă, completat de deținătorul de animale, în cazul în care acest lucru nu a fost realizat de către autoritatea competentă.

(2) Statele membre pot adăuga sau solicita adăugarea în documentul de circulație menționat la alineatul (1), informații care să completeze informațiile prevăzute în secțiunea C din anexă.

(3) Deținătorul de animale, stabilit în exploatația de destinație, păstrează documentul de circulație pe o perioadă minimă care urmează să fie stabilită de către autoritatea competentă, dar care nu poate fi mai mică de trei ani. Acesta furnizează autorității competente, la cerere, o copie a documentului respectiv.

(4) Prin derogare de la alineatul (1), documentul de circulație este facultativ în orice stat membru în care există o bază de date electronică centralizată operațională care conține informațiile prevăzute în secțiunea C din anexă, cu excepția semnăturii deținătorului de animale.

(5) Statele membre își comunică reciproc și, de asemenea, Comisiei, modelul documentului de circulație utilizat pe teritoriul acestora și eventuala derogare prevăzută la alineatul (4).

Articolul 7

(1) Fiecare stat membru se asigură că autoritatea competentă ține un registru central al tuturor exploatațiilor privind deținătorii de animale care își desfășoară activitatea pe teritoriul acestora, cu excepția transportatorilor.

(2) Acest registru cuprinde codul de identificare al exploatației sau, în cazul în care autoritatea competentă autorizează acest lucru, codul deținătorului de animale, altul decât transportatorul, activitatea deținătorului de animale, tipul de producție (carne, lapte) și speciile deținute. În cazul în care deținătorul animalelor le deține cu caracter permanent, acesta întreprinde cu regularitate recensământul animalelor deținute, în termenele stabilite de autoritatea competentă a statului membru și, în orice caz, cel puțin o dată pe an.

(3) Exploatațiile rămân înscrise în registrul central până la încheierea unei perioade de trei ani consecutivi în care nu au avut animale în exploatație. Începând cu 9 iulie 2005 ►M7 sau, pentru Bulgaria, România și Croația, data aderării fiecăreia ◄ , registrul se introduce în baza de date electronică prevăzută la articolul 8 alineatul (1).

Articolul 8

(1) Începând cu 9 iulie 2005 ►M7 sau, pentru Bulgaria, România și Croația, data aderării fiecăreia ◄ , autoritatea competentă din fiecare stat membru stabilește o bază de date electronică în conformitate cu secțiunea D punctul 1 din anexă.

(2) Fiecare deținător de animale, cu excepția transportatorului, furnizează autorității competente, în termen de treizeci de zile, în ceea ce privește informațiile referitoare la deținătorul de animale sau la exploatație și în termen de șapte zile în ceea ce privește informațiile referitoare la circulația animalelor vii:

(3) Autoritatea competentă din fiecare stat membru poate stabili, facultativ, o bază de date electronică care să conțină cel puțin informațiile prevăzute în secțiunea D punctul 2 din anexă.

(4) Statele membre pot adăuga în baza de date electronică menționată la alineatele (1) și (3) informații care să completeze informațiile prevăzute în secțiunea D punctul 1 și în secțiunea D punctul 2 din anexă.

(5) Începând cu 1 ianuarie 2008 ►M7 sau, în cazul Croației, data aderării ◄ , baza de date menționată la alineatul (3) este obligatorie.

Articolul 9

(1) Se adoptă orientări și proceduri privind aplicarea sistemului electronic de identificare, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 13 alineatul (2).

(2) Deciziile prevăzute la alineatul (1) se adoptă în vederea unei mai bune aplicări a sistemului electronic general de identificare .

▼M2

(3) Începând cu 31 decembrie 2009 ►M7 sau, în cazul Croației, data aderării ◄ , identificarea electronică, în conformitate cu liniile directoare menționate la alineatul (1) și cu dispozițiile pertinente din secțiunea A din anexă, este obligatorie pentru toate animalele.

▼B

Cu toate acestea, statele membre al căror număr total de animale din specia ovină și caprină este mai mic sau egal cu 600 000 de capete pot considera facultativă această identificare electronică pentru animalele care nu fac obiectul comerțului intracomunitar.

Cu toate acestea, statele membre al căror număr total de animale din specia caprină este mai mic sau egal cu 160 000 de capete pot considera facultativă această identificare electronică pentru animalele din specia caprină care nu fac obiectul comerțului intracomunitar.

▼M2

(4) Statele membre pot introduce utilizarea obligatorie a identificării electronice, pentru animale născute pe teritoriul lor, înainte de 31 decembrie 2009.

▼B

Articolul 10

(1) Modificările aduse anexelor și măsurilor necesare pentru punerea în aplicare a prezentului regulament se adoptă în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 13 alineatul (2).

Aceste măsuri se referă în special la:

(c) dispozițiile tranzitorii necesare în timpul perioadei de demarare a sistemului.

(2) În conformitate cu procedura prevăzută în articolul 13 alineatul (2), se pot actualiza următoarele informații:

Articolul 11

(1) Statele membre se informează reciproc și informează Comisia cu privire la identitatea autorității competente care răspunde de garantarea respectării prezentului regulament.

(2) Statele membre asigură primirea de către fiecare persoană care răspunde de identificarea și înregistrarea animalelor a instrucțiunilor și indicațiilor privind dispozițiile pertinente din anexă și organizarea unor cursuri de formare corespunzătoare.

Articolul 12

(1) Statele membre iau măsurile necesare pentru a garanta respectarea dispozițiilor prezentului regulament. Controalele prevăzute se efectuează fără a aduce atingere controalelor pe care le poate realiza Comisia în conformitate cu articolul 9 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/1995.

(2) Statele membre stabilesc normele privind sancțiunile care se aplică în caz de nerespectare a prezentului regulament și iau măsurile necesare pentru a garanta aplicarea acestora. Este necesar ca sancțiunile prevăzute să fie eficiente, proporționale și disuasive.

(3) Experții Comisiei, în cooperare cu autoritățile competente:

(4) Un stat membru pe teritoriul căruia se efectuează un control la fața locului furnizează experților Comisiei ajutorul de care au nevoie pentru îndeplinirea atribuțiilor care le revin.

Rezultatul controalelor efectuate trebuie dezbătut cu autoritatea competentă din statul membru respectiv înainte de stabilirea și difuzarea unui raport final.

(5) Atunci când consideră că rezultatul controalelor justifică acest lucru, Comisia reexaminează situația în cadrul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală menționat la articolul 13 alineatul (1). Comisia poate adopta deciziile necesare în conformitate cu procedura stabilită la articolul 13 alineatul (2).

(6) Comisia urmărește evoluția situației. În funcție de această evoluție și în conformitate cu procedura stabilită la articolul 13 alineatul (2), Comisia poate modifica sau abroga deciziile prevăzute în alineatul (5).

(7) Dacă este necesar, se adoptă norme de aplicare a prezentului articol în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 13 alineatul (2).

Articolul 13

(1) Comisia este asistată de către Comitetul permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală instituit de Regulamentul (CE) 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului ( 14 ), denumit în continuare „comitet”.

(2) În cazul în care se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolele 5 și 7 din Decizia 1999/468/CE.

Perioada prevăzută la articolul 5 alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE este stabilită la trei luni.

(3) Comitetul își stabilește regulamentul de procedură.

Articolul 14

Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 se modifică după cum urmează:

Articolul 15

Directiva 92/102/CEE se modifică după cum urmează:

(c) alineatul (3) litera (b), primul paragraf, se înlocuiește cu următorul text:

(c) alineatul (4) se elimină.

— „Până la adoptarea deciziei menționate la articolul 10 din prezenta directivă și prin derogare de la articolul 3 alineatul (1) litera (c) paragraful al doilea din Directiva 90/425/CEE, statele membre pot aplica propriul sistem național referitor la orice deplasare de animale vii ce are loc pe teritoriul acestora. Sistemul trebuie să permită identificarea exploatației din care provin animalele și a exploatației unde s-au născut. Statele membre notifică Comisiei sistemele pe care acestea intenționează să le aplice în acest scop cu începere de la 1 iulie 1993, în cazul porcilor. În conformitate cu procedura prevăzută de articolul 18 din Directiva 90/425/CEE, unui stat membru i poate cere modificarea sistemului în cazul în care acesta nu este conform cu cerința menționată anterior.”;

Articolul 16

►C1 Articolul 3 alineatul (2) litera (c) din Directiva 64/432/CEE se înlocuiește cu următorul text:

Articolul 17

Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la publicarea în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

Articolele 14, 15 și 16 se aplică începând cu 9 iulie 2005.

Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.

▼M3

ANEXĂ

A. MIJLOACE DE IDENTIFICARE

(c) să poată fi înlăturate ușor din lanțul alimentar.

În plus față de codurile menționate la literele (a) și (b) și în cazul în care lizibilitatea acestor coduri nu este afectată, autoritatea competentă poate să autorizeze un cod de bare și adăugarea unor informații suplimentare de către deținător.

(a) un dispozitiv electronic de identificare sub forma unui transponder tip bolus sau a unei crotalii electronice, în conformitate cu caracteristicile tehnice enumerate la punctul 6; sau

(ii) pentru animale care nu fac obiectul unui comerț intracomunitar, un dispozitiv electronic de identificare sub forma unui marcaj electronic pe chișiță sau a unui transponder injectabil în conformitate cu caracteristicile tehnice enumerate la punctul 6; sau

5. Sistemul menționat la articolul 4 alineatul (2) litera (c) impune identificarea animalelor în funcție de exploatație și individual, prevede o procedură de înlocuire, sub controlul autorității competente și fără să afecteze monitorizarea traseului între exploatații, în cazul în care mijlocul de identificare a devenit ilizibil ori s-a pierdut, astfel încât să poată fi ținute sub control epizootiile, și, de asemenea, permite să se monitorizeze deplasarea animalelor vii pe teritoriul național, în același scop.