01987A0813(01) — RO — 01.05.2016 — 004.001

Acest document are doar scop informativ și nu produce efecte juridice. Instituțiile Uniunii nu își asumă răspunderea pentru conținutul său. Versiunile autentice ale actelor relevante, inclusiv preambulul acestora, sunt cele publicate în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și disponibile pe site-ul EUR-Lex. Aceste texte oficiale pot fi consultate accesând linkurile integrate în prezentul document.

Astfel cum a fost modificat prin:





Rectificat prin:







(*) Acest act nu a fost publicat niciodată în limba română.









▼B

CONVENȚIA PRIVIND REGIMUL DE TRANZIT COMUN







REPUBLICA AUSTRIA, REPUBLICA FINLANDA, REPUBLICA ISLANDA, REGATUL NORVEGIEI, REGATUL SUEDIEI ȘI CONFEDERAȚIA ELVEȚIANĂ, denumite în continuare statele AELS, COMUNITATEA ECONOMICĂ EUROPEANĂ, denumită în continuare Comunitatea, AVÂND ÎN VEDERE Acordurile de liber schimb dintre Comunitate și fiecare din țările AELS, AVÂND ÎN VEDERE Declarația comună pentru crearea unui Spațiu Economic European, adoptată de miniștrii statelor AELS și de statele membre ale Comunității Europene, precum și de Comisia Comunităților Europene la Luxemburg în 9 aprilie 1984, în special privind simplificarea formalităților la frontieră și a regulilor de origine, AVÂND ÎN VEDERE Convenția privind simplificarea formalităților pentru schimburile de mărfuri, încheiată între țările AELS și Comunitatea Europeană, care introduce un document administrativ unic de utilizat în aceste schimburi, AVÂND ÎN VEDERE că introducerea acestui document unic utilizat în cadrul unui regim de tranzit comun pentru transportul mărfurilor între Comunitate și țările AELS și între țările AELS ar conduce la simplificarea operațiunilor, AVÂND ÎN VEDERE că modalitatea cea mai adecvată de a atinge acest obiectiv este să se extindă regimul de tranzit utilizat curent la transporturile de mărfuri din interiorul Comunității, dintre Comunitate și Austria și Elveția, și dintre Austria și Elveția, la țările AELS care nu îl aplică, AVÂND ÎN VEDERE, de asemenea, „Decizia de tranzit nordic” aplicată între Finlanda, Norvegia și Suedia, DECID încheierea următoarei Convenții:







Dispoziții generale

Articolul 1

(1) ►M38 ◄ , incluzând, după caz, mărfurile transbordate, reexpediate sau antrepozitate, introducând în acest sens un regim de tranzit comun, indiferent de natura și originea mărfurilor. Prezenta convenție stabilește măsuri pentru transportul mărfurilor în tranzit între Comunitate și țările AELS, precum șiîntre țările de tranzit comun, incluzând, după caz, mărfurile transbordate, reexpediate sau antrepozitate, introducând în acest sens un regim de tranzit comun, indiferent de natura și originea mărfurilor.

(2) ►M38 ◄ . Fără a aduce atingere dispozițiilor prezentei convenții, în special cele privind garanțiile, mărfurile care circulă în interiorul Comunității se consideră ca fiind plasate înregim de tranzit unional

(3) Conform dispozițiilor articolelor 7-12, regulile privind regimul de tranzit comun sunt prezentate în apendicele I și II la prezenta convenție.

(4) Declarațiile și documentele de tranzit în vederea regimului de tranzit comun se conformează și se întocmesc conform apendicelui III.

▼M6

Articolul 2

(1) Regimul de tranzit comun este descris în continuare ca procedura T1 sau procedura T2, după caz.

(2) Procedura T1 poate fi aplicată oricăror mărfuri transportate în conformitate cu dispozițiile articolului 1 alineatul (1).

(3) Procedura T2 se aplică mărfurilor transportate în conformitate cu dispozițiile articolului 1 alineatul (1): ▼M38 (a) în Comunitate: doar în cazul în care mărfurile sunt mărfuri unionale. „Mărfuri unionale” înseamnă mărfurile care aparțin uneia dintre următoarele categorii: — mărfuri obținute în întregime pe teritoriul vamal al Comunității și care nu conțin mărfuri importate din țări sau teritorii situate în afara teritoriului vamal al Comunității; — mărfuri care intră pe teritoriul vamal al Comunității provenind din țări sau teritorii care nu fac parte din acest teritoriu și care au fost puse în liberă circulație; — mărfuri obținute sau produse pe teritoriul vamal al Comunității, fie numai din mărfuri menționate la a doua liniuță, fie din mărfuri menționate la prima și la a doua liniuță. ▼M6 ►M38 ◄ mărfurile care, deși îndeplinesc condițiile prevăzute la una dintre cele trei liniuțe anterioare, sunt reintroduse pe teritoriul vamal al Comunității după ce au fost exportate în afara acestui teritoriu; Cu toate acestea, fără a aduce atingere prezentei convenții sau altor acorduri încheiate de către Comunitate,nu sunt considerate ca fiind unionalemărfurile care, deși îndeplinesc condițiile prevăzute la una dintre cele trei liniuțe anterioare, sunt reintroduse pe teritoriul vamal al Comunității după ce au fost exportate în afara acestui teritoriu; ▼M38 (b) într-o țară de tranzit comun: doar în cazul în care mărfurile au ajuns în țara respectivă în conformitate cu procedura T2 și sunt reexpediate în condițiile speciale prevăzute la articolul 9. ▼M6

(4) ►M38 ◄ , iar mărfurile prevăzute într-un astfel de document vor fi tratate la fel ca mărfurile transportate în conformitate cu procedura „T2”, cu excepția faptului că este posibil ca mărfurile să nu fie însoțite de documentul care atestă caracterul lor comunitar. Dispozițiile speciale prevăzute de prezenta convenție în ceea ce privește plasarea mărfurilor la procedura „T2” se aplică, de asemenea, eliberării documentelor care atestăstatutul vamal de mărfuri unionale, iar mărfurile prevăzute într-un astfel de document vor fi tratate la fel ca mărfurile transportate în conformitate cu procedura „T2”, cu excepția faptului că este posibil ca mărfurile să nu fie însoțite de documentul care atestă caracterul lor comunitar.

▼M11

Article 3

▼M38

(1) În sensul prezentei convenții, noțiunea de: (a) „tranzit” înseamnă un regim de circulație în cadrul căruia mărfurile sunt transportate sub controlul autorităților competente de la o parte contractantă la altă parte contractantă sau la aceeași parte contractantă, cu trecerea cel puțin a unei frontiere; (b) „țară” înseamnă orice țară de tranzit comun, orice stat membru al Comunității sau orice alt stat care a aderat la prezenta convenție; (c) „țară terță” înseamnă orice stat care nu este pare contractantă la prezenta convenție; ▼M38 (d) „țară de tranzit comun” înseamnă orice țară, alta decât un stat membru al Comunității, care este parte contractantă la prezenta convenție.

▼M38 —————

▼M38

(3) În aplicarea normelor stabilite prin prezenta convenție în ceea ce privește procedura T1 sau T2, țărilor de tranzit comun precum și Comunității și statelor membre ale acesteia le revin aceleași drepturi și obligații.

▼M6

Articolul 4

(1) Prezenta convenție nu aduce atingere aplicării oricărui alt acord internațional privind regimul de tranzit, fără a aduce atingere limitărilor acestei aplicări în ceea ce privește transporturile de mărfuri dintr-un punct al Comunității în altul și limitărilor privind eliberarea documentelor utilizate pentru atestarea caracterului comunitar al mărfurilor.

(2) De asemenea, prezenta convenție nu aduce atingere: (a) circulației mărfurilor în cadrul unei proceduri de import temporar și (b) acordurilor privind traficul de frontieră.

▼B

Articolul 5

În absența unui acord între părțile contractante și un stat terț potrivit căruia mărfurile care circulă între părțile contractante pot fi transportate pe teritoriul unui stat terț în regim T1 sau T2, un astfel de regim se aplică mărfurilor transportate pe teritoriul statului terț doar dacă traversarea acestuia se efectuează în baza unui document de transport unic întocmit pe teritoriul uneia din părțile contractante, iar efectul regimului menționat este suspendat pe teritoriul statului terț.

▼M6

Articolul 6

Cu condiția să fie garantată aplicarea măsurilor sub incidența cărora intră mărfurile, țările pot institui, între ele, prin acorduri bilaterale sau multilaterale în cadrul procedurii „T1” sau „T2”, proceduri simplificate în conformitate cu anumite criterii care urmează a fi stabilite, după caz, în ►M21 apendicele I ◄ , și aplicabile anumitor tipuri de trafic și anumitor întreprinderi stabilite.

Astfel de acorduri sunt notificate Comisiei Comunităților Europene și celorlalte țări.

▼B







Aplicarea regimului de tranzit

▼M6

Articolul 7

▼M38

(1) Sub rezerva oricărei dispoziții specifice din prezenta convenție, birourile vamale competente ale țărilor de tranzit comun sunt autorizate să își asume funcțiile de birou vamal de plecare, birou vamal de tranzit, birou vamal de destinație sau birou vamal de garanție.

(2) Birourile competente din statele membre ale Comunității sunt împuternicite să accepte declarații T1 sau T2 pentru tranzitul către un birou vamal de destinație situat într-o țară de tranzit comun. Sub rezerva oricărei dispoziții speciale din prezenta convenție, acestea atestă, de asemenea, statutul vamal de mărfuri unionale pentru aceste mărfuri.

(3) Atunci când mai multe trimiteri de mărfuri sunt grupate și încărcate într-un mijloc de transport unic și sunt expediate grupat printr-o singură operațiune T1 sau T2, de către un singur titular al regimului, pentru a fi transportate de la același birou vamal de plecare către același birou vamal de destinație și livrate aceluiași destinatar, o parte contractantă poate solicita ca, în afară de cazurile excepționale, justificate corespunzător, trimiterile respective să figureze pe o singură declarație T1 sau T2, cu listele de încărcătură corespunzătoare.

▼M6

(4) ►M38 ◄ , persoanele care îndeplinesc formalitățile de export într-un birou vamal de frontieră ale unei părți contractante pot să nu plaseze mărfurile la procedura „T1” sau „T2”, indiferent de regimul vamal în cadrul căruia sunt incluse mărfurile în biroul vamal de frontieră vecin. Fără a aduce atingere obligațiilor privind eventuala justificare astatutului vamal de mărfuri unionale, persoanele care îndeplinesc formalitățile de export într-un birou vamal de frontieră ale unei părți contractante pot să nu plaseze mărfurile la procedura „T1” sau „T2”, indiferent de regimul vamal în cadrul căruia sunt incluse mărfurile în biroul vamal de frontieră vecin.

(5) ►M38 ◄ , biroul vamal de frontieră al părții contractante pe teritoriul căreia sunt îndeplinite formalitățile de export poate refuza plasarea mărfurilor în procedura „T1” sau „T2”, în cazul în care această procedură trebuie să se încheie la biroul vamal de frontieră vecin. Fără a aduce atingere obligațiilor privind eventuala justificare astatutului vamal de mărfuri unionale, biroul vamal de frontieră al părții contractante pe teritoriul căreia sunt îndeplinite formalitățile de export poate refuza plasarea mărfurilor în procedura „T1” sau „T2”, în cazul în care această procedură trebuie să se încheie la biroul vamal de frontieră vecin.

▼B

Articolul 8

Mărfurile expediate în baza unui document T1 sau T2 nu pot face obiectul nici unui adaos, sustragere sau înlocuire, în special când trimiterile sunt fracționate, transbordate sau plasate în vrac.

▼M6

Articolul 9

(1) ►M38 ◄ în cadrul procedurii „T2” și care ar putea fi reexpediate în cadrul aceleași proceduri rămân sub controlul permanent al administrației vamale a țării în cauză, pentru a li se garanta identitatea și integritatea. Mărfurile introduse într-o țară de tranzit comunîn cadrul procedurii „T2” și care ar putea fi reexpediate în cadrul aceleași proceduri rămân sub controlul permanent al administrației vamale a țării în cauză, pentru a li se garanta identitatea și integritatea.

▼M38

(2) În cazul în care astfel de mărfuri sunt reexpediate dintr-o țară de tranzit comun după ce au fost plasate în acea țară de tranzit comun sub alt regim vamal decât cel de tranzit sau de antrepozitare, acestor mărfuri nu li se poate aplica procedura T2.

▼M6

Totuși, această dispoziție nu se aplică mărfurilor admise temporar în vederea prezentării la o expoziție, un târg sau o altă manifestare publică similară care nu au suferit alte tratamente decât cele necesare menținerii lor în starea inițială sau constând în fracționarea loturilor expediate.

(3) În cazul în care mărfurile sunt reexpediate ►M38 dintr-o țară de tranzit comun ◄ după ce au fost plasate într-un regim de antrepozitare, procedura „T2” nu poate fi aplicată decât în următoarele condiții: — perioada de antrepozitare nu trebuie să fi depășit cinci ani; cu toate acestea, în ceea ce privește mărfurile din capitolele 1-24 din Nomenclatura de clasificare a mărfurilor din tarifele vamale (Convenția internațională privind Sistemul Armonizat de Descriere și Codificare a Mărfurilor din 14 iunie 1983), perioada în cauză este limitată la șase luni; — mărfurile trebuie să fi fost depozitate în spații rezervate și să nu fi fost supuse altor tratamente decât cele necesare menținerii lor în starea inițială sau constând în fracționarea loturilor expediate, fără înlocuirea ambalajului; — tratamentele trebuie să fi fost efectuare sub supraveghere vamală.

▼M38

(4) Orice declarație T2 acceptată sau orice document care certifică statutul vamal de mărfuri unionale, eliberat de un birou competent al unei țări de tranzit comun, trebuie să poarte o referință la declarația T2 sau la documentul corespunzător care certifică statutul vamal de mărfuri unionale în baza căruia mărfurile au intrat în țara de tranzit comun și să conțină toate mențiunile speciale ce apar pe acestea.

▼M6

Articolul 10

(1) Sub rezerva unor dispoziții contrare prevăzute la alineatul (2) sau în apendice, orice operațiune „T1” sau „T2” trebuie să fie acoperită de o garanție valabilă pentru toate părțile contractante implicate în operațiunea în cauză.

(2) Dispozițiile de la alineatul (1) se aplică fără a aduce atingere dreptului: (a) părților contractante de a cădea de acord să renunțe la garanția pentru operațiunile „T1” sau „T2” care implică exclusiv teritoriile lor; (b) unei părți contractante de a nu solicita o garanție pentru partea dintr-o operațiune „T1” sau „T2” dintre biroul de plecare și primul biroul de trecere.

▼M21 —————

▼M6

Articolul 11

(1) În general, identificarea mărfurilor se asigură prin sigilare.

(2) Se sigilează: ▼M38 (a) spațiul în care se află mărfurile, în cazul în care mijlocul de transport sau containerul a fost aprobat prin aplicarea altor reglementări sau a fost recunoscut de biroul vamal de plecare ca fiind adecvat pentru sigilare; ▼M6 (b) fiecare colet, în toate celelalte cazuri.

▼M38

(3) Biroul vamal de plecare consideră mijloacele de transport și containerele ca fiind adecvate pentru sigilare în următoarele condiții: (a) sigiliile pot fi aplicate în mod simplu și eficace pe mijlocul de transport sau pe container; (b) mijlocul de transport sau containerul este construit în așa fel încât atunci când mărfurile sunt scoase sau introduse, scoaterea sau introducerea lasă urme vizibile, sigiliile sunt rupte sau conțin semne de manipulare frauduloasă ori un sistem de monitorizare electronică înregistrează scoaterea sau introducerea; (c) mijlocul de transport sau containerul nu conține spații ascunse unde ar putea fi disimulate mărfuri; (d) spațiile rezervate pentru mărfuri sunt ușor accesibile pentru inspecție de către autoritățile vamale.

▼M30

(4) ►M38 ◄ poate renunța la sigilare atunci când, ținându-se cont de alte eventuale măsuri de identificare, descrierea mărfurilor din datele declarației de tranzit sau din documentele complementare permite identificarea acestora. Biroul vamal de plecarepoate renunța la sigilare atunci când, ținându-se cont de alte eventuale măsuri de identificare, descrierea mărfurilor din datele declarației de tranzit sau din documentele complementare permite identificarea acestora.

▼B

Articolul 12

▼M38 —————

▼B

(3) ►M38 ◄ sau reprezentantul său autorizat furnizează, la solicitarea departamentelor naționale însărcinate cu statisticile de tranzit, toate informațiile referitoare la ►M38 ◄ T1 și T2 necesare la realizarea acestor statistici. Titularul regimuluisau reprezentantul său autorizat furnizează, la solicitarea departamentelor naționale însărcinate cu statisticile de tranzit, toate informațiile referitoare ladeclarațiileT1 și T2 necesare la realizarea acestor statistici.







Asistența administrativă

▼M6

Articolul 13

(1) Autoritățile competente ale țărilor în cauză își comunică reciproc toate informațiile de care dispun și care sunt relevante în vederea asigurării aplicării corecte a prezentei convenții.

(2) În măsura în care este necesar, autoritățile competente ale țărilor în cauză își comunică reciproc constatările, documentele, rapoartele, procesele verbale și informațiile privind transporturile efectuate în cadrul procedurii „T1” sau „T2”, precum și orice nereguli sau încălcări ale acestor proceduri.

De asemenea, ele își comunică reciproc, în măsura în care este necesar, toate constatările privind mărfurile pentru care beneficiază de asistență administrativă și care au făcut obiectul unui regim de antrepozitare.

(3) În cazul unor suspiciuni de nereguli sau încălcări cu privire la mărfurile care au fost introduse într-o țară provenind dintr-o altă țară, au tranzitat o țară sau au fost depozitate în regim de antrepozitare, autoritățile competente ale țărilor în cauză își comunică reciproc, la cerere, toate informațiile privind: (a) condițiile în care au fost transportate mărfurile: — ►M38 ◄ , indiferent de modul de reexpediere în cazul în care au sosit în țara care face obiectul cererii, în temeiul unui document „T1”, „T2” sau a unui document care atestăstatutul vamal de mărfuri unionale, indiferent de modul de reexpediere sau — ►M38 ◄ , indiferent de modul în care au fost introduse în țară; în cazul în care au fost reexpediate din țara în cauză în temeiul unui document „T1”, „T2” sau a unui document care atestăstatutul vamal de mărfuri unionale, indiferent de modul în care au fost introduse în țară; (b) condițiile de antrepozitare a mărfurilor, în cazul în care au ajuns în țara care face obiectul cererii, în temeiul unui document „T2” sau a unui document care atestă ►M38 statutul vamal de mărfuri unionale ◄ sau în cazul în care au fost reexpediate din țara în cauză în temeiul unui document „T2” sau a unui document care atestă ►M38 statutul vamal de mărfuri unionale ◄ .

(4) Orice cerere prezentată în temeiul alineatelor (1)-(3) precizează cazul sau cazurile la care face referire.

(5) În cazul în care solicită asistență pe care ea însăși nu ar fi în măsură să o ofere în dacă i-ar fi solicitată, autoritatea competentă a unei țări menționează acest lucru în cererea sa. Răspunsul la o astfel de cerere este la discreția autorității competente căreia i-a fost adresată cererea.

(6) Informațiile obținute în temeiul alineatelor (1)-(3) trebuie utilizate exclusiv în scopurile prezentei convenții și trebuie să primească, în țara beneficiară, aceeași protecție de care se bucură informațiile de aceeași natură în conformitate cu legislația națională a țării în cauză. Informațiile astfel obținute nu pot fi utilizate în alte scopuri, decât cu consimțământul scris al autorității competente care le-a comunicat și sub rezerva oricărei restricții prevăzute de autoritatea în cauză.

▼M15







Recuperarea creanțelor

Articolul 13a

Autoritățile competente ale țărilor interesate își acordă asistență reciprocă pentru a asigura recuperarea creanțelor, în cazul în care acestea sunt aferente unei operațiuni T1 sau T2, în conformitate cu dispozițiile din apendicele IV.

▼B







Comitetul mixt

Articolul 14

(1) Prin prezenta se instituie un Comitet mixt în care este reprezentată fiecare parte contractantă la prezenta convenție.

(2) Comitetul mixt acționează de comun acord.

(3) Comitetul mixt se reunește ori de câte ori este necesar, dar cel puțin o dată pe an. Oricare din părțile contractante poate solicita întrunirea Comitetului.

(4) Comitetul mixt își adoptă propriile reguli de procedură care conțin, inter alia , prevederi privind convocarea reuniunilor, desemnarea președintelui și definirea mandatului acestuia.

(5) Comitetul mixt poate decide să instituie orice fel de subcomitet sau grup de lucru care îl poate ajuta în exercițiul funcțiunilor sale.

Articolul 15

(1) Comitetul mixt răspunde de gestionarea și de aplicarea adecvată a prezentei convenții. În acest scop, el este informat în mod regulat de către părțile contractante cu privire la experiența dobândită în aplicarea prezentei convenții. Comitetul face recomandări și, în cazurile prevăzute la alineatul (3), adoptă decizii.

(2) Comitetul recomandă, în special: (a) modificări la prezenta convenție, altele decât cele menționate la alineatul (3); (b) orice altă măsură în vederea aplicării acesteia.

▼M11

(3) The Joint Committee shall adopt by decision: (a) amendments to the Appendices; ▼M21 ————— ▼M11 (c) other amendments to this Convention made necessary by amendments to the Appendices; ▼M17 ————— ▼M11 ►M17 ◄ (d) transitional measures required in the case of the accession of new Member States to the Community; ►M17 ◄ (e) invitations to third countries within the meaning of Article 3 (1) (c) to accede to this Convention in accordance with Article 15a.

▼M17

Decisions taken under points (a) to (d) shall be put into effect by the Contracting Parties in accordance with their own legislation.

▼B

(4) Dacă reprezentantul unei părți contractante în cadrul Comitetului mixt a acceptat o decizie cu condiția îndeplinirii unor cerințe constituționale, această decizie intră în vigoare, dacă nu se prevede o dată anume, în prima zi a lunii a doua de la notificarea privind ridicarea rezervei respective.

▼M17

(5) Decisions of the Joint Committee referred to in paragraph 3 (e) inviting a third country to accede to this Convention shall be sent to the General Secretariat of the Council of the European Communities, which shall communicate it to the third country concerned, together with a text of the Convention in force on that date.

▼M11

(6) From the date referred to in paragraph 5, the third country concerned may be represented on the Joint Committee, subcommittees and working parties by observers.







Accession of third countries

Article 15a

(1) Any third country may become a Contracting Party to this Convention if invited to do so by the depositary of the Convention following a decision of the Joint Committee.

(2) A third country invited to become a Contracting Party to this Convention shall do so by lodging an instrument of accession with the General Secretariat of the Council of the European Communities. The said instrument shall be accompanied by a translation of the Convention into the official language(s) of the acceding country.

(3) The accession shall become effective on the first day of the second month following the lodging of the instrument of accession.

(4) The depositary shall notify all Contracting Parties of the date on which the instrument of accession was lodged and the date on which the accession will become effective.

(5) Recommendations and decisions of the Joint Committee referred to in Article 15 (2) and (3) adopted between the date referred to in paragraph 1 of this Article and the date on which accession becomes effective shall also be communicated to the invited third country via the General Secretariat of the Council of the European Communities.

A declaration accepting such acts shall be inserted either in the instrument of accession or in a separate instrument lodged with the General Secretariat of the Council of the European Communities within six months of the communication. If the declaration is not lodged within that period the accession shall be considered void.

▼B







Dispoziții diverse și dispoziții finale

Articolul 16

Fiecare parte contractantă ia măsurile corespunzătoare privind asigurarea aplicării efective și armonioase a dispozițiilor prezentei convenții, luând în considerare necesitatea de a reduce, pe cât posibil, formalitățile impuse titularilor operațiunilor comerciale și de a ajunge la soluționarea satisfăcătoare pentru ambele părți a oricăror dificultăți ce ar apărea în aplicarea dispozițiilor respective.

Articolul 17

Părțile contractante se informează reciproc asupra dispozițiilor pe care le adoptă în vederea aplicării prezentei convenții.

Articolul 18

Dispozițiile prezentei convenții nu contravin interdicțiilor sau restricțiilor de import, export sau de tranzit al mărfurilor, impuse de părțile contractante sau de statele membre ale Comunității și justificate de moralitatea publică, de ordinea și siguranța publică, de protecția sănătății și a vieții persoanelor, animalelor sau plantelor, de protecția patrimoniului național de valoare artistică, istorică sau arheologică sau de protecția proprietății industriale sau comerciale.

▼M17

Article 19

The Appendices to this Convention shall form an integral part thereof.

▼B

Articolul 20

(1) ►M38 ◄ . Prezenta convenție se aplică, pe de o parte, teritoriilor în care este în vigoare Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene și în conformitate cu condițiile prevăzute de tratatul menționat, iar pe de alta,teritoriilor țărilor de tranzit comun

(2) Prezenta convenție se aplică, de asemenea, principatului Liechtenstein atât timp cât acesta rămâne legat de Confederația Elvețiană printr-un tratat de uniune vamală.

Articolul 21

Oricare din părțile contractante poate denunța prezenta convenție cu un preaviz de douăsprezece luni adresat în scris depozitarului, care înștiințează toate celelalte părți contractante.

Articolul 22

(1) Prezenta convenție întră în vigoare la 1 ianuarie 1988, cu condiția ca părțile contractante să-și depună instrumentele de acceptare, înainte de 1 noiembrie 1987, la secretariatul Consiliului Comunităților Europene, care face oficiul de depozitar.

(2) Dacă prezenta convenție nu intră în vigoare la 1 ianuarie 1988, ea intră în vigoare în prima zi a lunii a doua de la depunerea ultimului instrument de acceptare.

(3) Depozitarul comunică data depunerii instrumentului de acceptare al fiecărei părți contractante și data intrării în vigoare a prezentei convenții.

Articolul 23

(1) Odată cu intrarea în vigoare a prezentei convenții, acordurile de la 30 noiembrie 1972 și de la 23 noiembrie 1972 privind aplicarea reglementărilor tranzitului comunitar, încheiate de Austria și, respectiv, Elveția cu Comunitatea Europeană, precum și acordul de la 12 iulie 1977 privind extinderea aplicării reglementării cu privire la tranzitul comunitar încheiat între aceste state și Comunitatea Europeană încetează să aibă efect.

(2) Acordurile menționate la alineatul (1) continuă, totuși, să se aplice la operațiunile T1 sau T2 începute înainte de intrarea în vigoare a prezentei convenții.

(3) „Nordic transit order”, aplicat între Finlanda, Norvegia și Suedia, nu va mai avea efect cu începere de la data intrării în vigoare a prezentei convenții.

Articolul 24

Prezenta convenție, întocmită într-un exemplar în limbile daneză, engleză, franceză, germană, greacă, italiană, olandeză, portugheză, spaniolă, finlandeză, islandeză, norvegiană și suedeză, toate textele având autenticitate egală, se depune la arhivele Secretariatului General al Consiliului Comunităților Europene, care trimite câte o copie autentificată a acesteia fiecărei părți contractante.

Adoptată la Interlaken, 20 mai 1987.

▼M38

APENDICELE I

PROCEDURI DE TRANZIT COMUN







TITLUL I

DISPOZIȚII GENERALE







CAPITOLUL I

Obiectul și domeniul de aplicare a regimului și definiții

Articolul 1

Obiect

(1) Prezentul apendice stabilește norme de reglementare a regimului de tranzit comun, în conformitate cu articolul 1 alineatul (3) din convenție.

(2) În absența unor dispoziții contrare, dispozițiile prezentului apendice se aplică operațiunilor efectuate în cadrul regimului de tranzit comun.

Articolul 2

Neaplicarea regimului de tranzit comun în cazul trimiterilor poștale

Regimul de tranzit comun nu se aplică trimiterilor poștale (inclusiv colete poștale) efectuate conform statutelor Uniunii Poștale Universale atunci când mărfurile sunt transportate de titularii drepturilor și obligațiilor care decurg din aceste statute sau în contul acestora.

Articolul 3

Definiții

În sensul prezentei convenții, se aplică următoarele definiții:

(a) „autorități vamale” înseamnă administrațiile vamale responsabile pentru aplicarea convenției și orice alte autorități abilitate să aplice convenția în temeiul legislației naționale;

(b) „persoană” înseamnă: o persoană fizică, o persoană juridică și orice asociație de persoane care nu constituie o persoană juridică, dar care este recunoscută în temeiul legislației Uniunii, al legislației naționale sau al legislației unei țări de tranzit comun ca având capacitatea de a încheia acte juridice;

(c) „declarație de tranzit” înseamnă actul prin care o persoană își manifestă, în forma și după modalitățile prescrise, voința de a plasa o marfă sub regimul de tranzit comun;

(d) „document de însoțire a tranzitului” înseamnă un document imprimat cu ajutorul tehnicilor de prelucrare electronică a datelor pentru a însoți mărfurile și bazat pe datele din declarația de tranzit;

(e) „declarant” înseamnă persoana care depune o declarație de tranzit în nume propriu sau persoana în numele căreia se depune o astfel de declarație;

(f) „titular al regimului” înseamnă persoana care depune declarația de tranzit sau în numele căreia se depune declarația respectivă;

(g) „birou vamal de plecare” înseamnă biroul vamal unde este acceptată o declarație de tranzit;

(h) „birou vamal de tranzit” înseamnă biroul vamal de a cărui competență ține punctul de intrare pe teritoriul vamal al unei părți contractante atunci când mărfurile circulă sub regimul de tranzit comun, sau biroul vamal de a cărui competență ține punctul de ieșire de pe teritoriul vamal al unei părți contractante atunci când mărfurile părăsesc acest teritoriu în cursul unei operațiuni de tranzit printr-o frontieră dintre partea contractantă respectivă și o țară terță;

(i) „birou vamal de destinație” înseamnă biroul vamal unde mărfurile plasate sub regimul de tranzit comun sunt prezentate pentru a încheia regimul;

(j) „număr de referință principal (MRN)” înseamnă numărul de înregistrare alocat unei declarații de tranzit de către autoritatea vamală competentă utilizând tehnici de prelucrare electronică a datelor;

(k) „birou vamal de garanție” înseamnă biroul vamal unde autoritățile vamale din fiecare țară decid constituirea de garanții;

(l) „datorie” înseamnă obligația unei persoane de a plăti cuantumul taxelor de import sau de export, precum și alte taxe aferente mărfurilor plasate sub regimul de tranzit comun;

(m) „debitor” înseamnă orice persoană obligată la plata unei datorii;

(n) „acordarea liberului de vamă” înseamnă actul prin care autoritățile vamale pun la dispoziție mărfurile în scopurile prevăzute de regimul de tranzit comun sub care sunt plasate;

(o) „persoană stabilită pe teritoriul vamal al unei părți contractante” înseamnă: — în cazul unei persoane fizice, orice persoană care își are reședința obișnuită pe teritoriul vamal al părții contractante respective; — în cazul unei persoane juridice sau al unei asociații de persoane, orice persoană care își are sediul social, sediul central sau un sediu permanent pe teritoriul vamal al părții contractante respective;

(p) „tehnici de prelucrare electronică a datelor” înseamnă schimbul de informații pe cale electronică între operatorii economici și autoritățile vamale, între diferite autorități vamale și între autoritățile vamale și alte agenții sau instituții guvernamentale sau europene sau ale țărilor de tranzit comun implicate, într-un format agreat și definit, în scopul prelucrării și stocării automate a datelor primite, utilizându-se oricare dintre următoarele mijloace: (i) schimb electronic de date; (ii) schimb de date de la computer la computer; (iii) transfer electronic de date structurate prin mesaje sau servicii standardizate de la un mediu de prelucrare electronică la altul fără intervenție umană; (iv) introducerea online a datelor în sistemele informatice vamale de stocare și prelucrare care generează răspunsuri online.

(q) „schimb electronic de date” („EDI”) înseamnă transmiterea pe cale electronică a datelor structurate conform mesajelor standardizate stabilite de comun acord, între două sisteme informatice;

(r) „sistem electronic de tranzit” înseamnă sistemul electronic utilizat pentru schimbul electronic de date în cadrul regimului de tranzit comun;

(s) „mesaj standard” înseamnă o structură predefinită pentru transmiterea electronică de date;

(t) „date cu caracter personal” înseamnă orice informație referitoare la o persoană identificată sau identificabilă;

(u) „instalație de transport fixă” înseamnă mijloacele tehnice (de exemplu, conducte și liniile electrice) utilizate pentru asigurarea neîntreruptă a transportului de mărfuri;

(v) „plan de asigurare a continuității activității” înseamnă procedura bazată pe utilizarea documentelor pe suport de hârtie întocmite pentru a permite depunerea declarației de tranzit și monitorizarea operațiunii de tranzit atunci când procedura bazată pe tehnicile de prelucrare electronică a datelor nu poate fi aplicată.







CAPITOLUL II

Dispoziții generale privind regimul de tranzit comun

Articolul 4

Sistemul electronic aferent regimului

(1) În absența unor dispoziții contrare în prezentul apendice, pentru îndeplinirea formalităților vamale în cadrul regimului de tranzit comun se utilizează sistemul electronic de tranzit.

(2) Părțile contractante adoptă de comun acord măsurile de aplicare a sistemului electronic de tranzit, care stabilesc următoarele: (a) regulile care definesc și reglementează mesajele care fac obiectul schimbului între birourile vamale, necesare aplicării legislației vamale; (b) un set comun de date și formatul datelor din mesajele care fac obiectul schimbului în baza legislației vamale.

Articolul 5

Utilizarea sistemului electronic de tranzit

(1) În absența unor dispoziții contrare în prezentul apendice, autoritățile competente utilizează sistemul electronic de tranzit pentru schimbul de informații în scopul aplicării regimului de tranzit comun.

(2) Părțile contractante utilizează rețeaua comună de comunicații/interfața comună a sistemelor a Uniunii Europene (CCN/CSI) pentru schimbul de informații menționat la alineatul (1).

Participarea financiară a țărilor de tranzit comun, accesul țărilor de tranzit comun la CCN/CSI și alte aspecte conexe se stabilesc de comun acord între Uniune și fiecare dintre țările de tranzit comun.

Articolul 6

Securitatea datelor

(1) Părțile contractante prevăd condițiile pentru îndeplinirea formalităților prin tehnici de prelucrare electronică a datelor, care cuprind, între altele, măsuri de control al sursei datelor și de protecție a datelor împotriva distrugerii accidentale sau ilegale, a pierderii accidentale, a alterării lor sau a accesului neautorizat.

(2) Pe lângă măsurile menționate la alineatul (1), autoritățile competente definesc și mențin măsuri adecvate în materie de securitate, pentru a asigura funcționarea eficace, fiabilă și sigură a sistemului electronic de tranzit.

(3) Modificarea și ștergerea datelor se înregistrează împreună cu informații despre motivul modificării sau ștergerii, ora exactă a modificării sau ștergerii și identitatea persoanei care a efectuat respectivele operațiuni.

Datele originale sau orice date prelucrate sunt păstrate pentru o perioadă de cel puțin trei ani calendaristici de la sfârșitul anului în care au fost înregistrate aceste date sau pentru o perioadă mai lungă de timp, dacă țările solicită acest lucru.

(4) Autoritățile competente monitorizează în mod regulat securitatea datelor.

(5) Autoritățile competente implicate se informează reciproc cu privire la orice suspiciune legată de încălcarea securității.

Articolul 7

Protecția datelor cu caracter personal

(1) Părțile contractante folosesc datele cu caracter personal care fac obiectul schimbului efectuat în temeiul prezentei convenții numai în scopul aplicării regimului de tranzit comun și al altor regimuri vamale sau de depozitare temporară aplicate ca urmare a regimului de tranzit comun.

Această restricție nu împiedică utilizarea acestor date de către autoritățile vamale în scopul analizei riscurilor și al investigațiilor pe parcursul regimului de tranzit comun și pentru procedurile judiciare rezultate în urma regimului de tranzit comun. În cazul în care datele menționate sunt utilizate în aceste scopuri, autoritățile vamale care au furnizat informațiile sunt înștiințate imediat.

(2) Părțile contractante garantează că prelucrarea datelor cu caracter personal care fac obiectul schimbului efectuat în cadrul aplicării convenției se realizează în conformitate cu Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului ( 1 ).

(3) Fiecare parte contractantă ia măsurile necesare pentru a asigura respectarea dispozițiilor prezentului articol.







CAPITOLUL III

Obligațiile titularului regimului, ale transportatorului și ale destinatarului mărfurilor care circulă sub regimul de tranzit comun

Articolul 8

Obligațiile titularului regimului, ale transportatorului și ale destinatarului mărfurilor care circulă sub regimul de tranzit comun

(1) Titularul regimului are următoarele responsabilități: (a) prezentarea mărfurilor intacte și a informațiilor necesare la biroul vamal de destinație în termenul prevăzut și respectându-se măsurile luate de către autoritățile vamale în vederea asigurării identificării acestora; (b) respectarea dispozițiilor vamale referitoare la regimul de tranzit comun; (c) în absența unor dispoziții contrare din prezenta convenție, furnizarea unei garanții pentru a asigura plata eventualelor datorii care pot lua naștere în raport cu mărfurile.

(2) Transportatorul sau destinatarul care acceptă mărfurile cunoscând faptul că acestea circulă sub regimul de tranzit comun este, de asemenea, responsabil pentru prezentarea mărfurilor intacte la biroul vamal de destinație în termenul prevăzut și respectând măsurile de identificare luate de către autoritățile vamale.







CAPITOLUL IV

Garanții

Articolul 9

Sistemul electronic utilizat pentru garanții

Pentru schimbul și stocarea informațiilor legate de garanții se utilizează tehnici de prelucrare electronică a datelor.

Articolul 10

Obligația de a furniza o garanție

(1) Titularul regimului furnizează o garanție pentru a asigura plata datoriei care ar putea lua naștere în raport cu mărfurile plasate sub regimul de tranzit comun.

(2) Garanția este furnizată sub următoarele forme: (a) ca o garanție izolată care acoperă o singură operațiune; sau (b) ca o garanție globală care acoperă mai multe operațiuni, sub forma unui angajament asumat de un garant, în cazul în care se aplică o simplificare prevăzută la articolul 55 litera (a).

(3) În orice caz, autoritățile vamale pot refuza tipul de garanție propus atunci când acesta este incompatibil cu buna funcționare a regimului de tranzit comun.

Articolul 11

Forme ale garanției izolate

(1) Garanția izolată poate fi furnizată sub următoarele forme: (a) prin depozit în numerar; (b) prin angajamentul unui garant; (c) prin titluri.

(2) În cazul menționat la alineatul (1) litera (c), garanția izolată este furnizată prin angajamentul unui garant.

Articolul 12

Garantul

(1) Garantul menționat la articolul 10 alineatul (2) litera (b), la articolul 11 alineatul (1) litera (b) și la articolul 11 alineatul (2) trebuie să fie o terță persoană stabilită pe teritoriul părții contractante în care se furnizează garanția și aprobată de către autoritățile vamale care solicită garanția.

În angajamentul său, garantul indică o adresă de comunicare sau desemnează un mandatar în fiecare țară a părților contractante implicate în operațiunea de tranzit comun.

(2) Garantul se angajează în scris să plătească cuantumul garantat al datoriei. Totodată, angajamentul acoperă, în limitele cuantumului garantat, sumele datoriilor de plătit ca urmare a controalelor a posteriori .

(3) Autoritățile vamale pot refuza să aprobe un garant care nu prezintă siguranță în ceea ce privește plata cuantumului datoriei în termenul stabilit.

Articolul 13

Dispensa de garanție

(1) Nu se solicită nicio garanție în oricare dintre următoarele situații: (a) transportul mărfurilor pe cale aeriană atunci când se utilizează regimul de tranzit bazat pe un manifest electronic pentru mărfurile transportate pe cale aeriană; (b) transportul mărfurilor pe Rin, pe căile sale navigabile, pe Dunăre sau pe căile sale navigabile; (c) transportul mărfurilor prin instalații de transport fixe; (d) transportul mărfurilor pe calea ferată sau pe cale aeriană atunci când se utilizează regimul de tranzit pe suport de hârtie pentru mărfurile transportate pe calea ferată sau pe cale aeriană.

(2) În cazurile menționate la alineatul (1) litera (d), dispensa de garanție se aplică numai autorizațiilor pentru utilizarea regimului de tranzit comun pe suport de hârtie pentru mărfurile transportate pe calea ferată sau pe cale aeriană care au fost acordate înainte de 1 mai 2016.







CAPITOLUL V

Dispoziții diverse

Articolul 14

Statutul juridic al documentelor și evidențele

(1) Documentele emise și evidențele păstrate în conformitate cu normele țării în care au fost emise sau păstrate, indiferent de formatul tehnic și de măsurile introduse sau acceptate de autoritățile competente ale unei țări, au același efect juridic pe teritoriul altor țări ca în țara în care au fost emise sau în care sunt păstrate.

(2) Rezultatele inspecțiilor efectuate în cadrul regimului de tranzit comun de către autoritățile competente ale unei țări au, și în alte țări, aceeași forță ca rezultatele inspecțiilor efectuate de autoritățile competente ale fiecăreia dintre aceste țări.

Articolul 15

Lista birourilor vamale competente pentru operațiunile de tranzit comun

Fiecare țară introduce în sistemul informatic administrat de Comisia Europeană („Comisia”) lista birourilor vamale competente pentru operațiunile de tranzit comun, indicând numărul lor de identificare, atribuțiile lor, zilele și programul de lucru. De asemenea, orice modificare a acestor informații trebuie să fie introdusă în sistemul informatic.

Comisia comunică aceste informații tuturor țărilor prin intermediul sistemului informatic.

Articolul 16

Biroul centralizator

În cazul în care o țară a înființat un birou centralizator desemnat pentru gestionarea și monitorizarea regimului de tranzit comun și primirea și transmiterea de documente referitoare la acest regim, țara respectivă informează Comisia în legătură cu acest birou.

Comisia comunică această informație celorlalte țări.

Articolul 17

Infracțiuni și sancțiuni

Țările iau măsurile necesare pentru a lupta împotriva oricărei infracțiuni sau nereguli și pentru a aplica sancțiuni efective, proporționale și disuasive.







TITLUL II

FUNCȚIONAREA REGIMULUI







CAPITOLUL I

Garanția izolată

Articolul 18

Calcularea cuantumului garanției izolate

O garanție izolată furnizată în conformitate cu articolul 10 alineatul (2) litera (a) acoperă cuantumul datoriei care poate lua naștere, calculat pe baza celor mai ridicate rate ale taxelor vamale aplicabile mărfurilor de același tip. Pentru acest calcul, mărfurile unionale transportate în conformitate cu dispozițiile convenției sunt considerate mărfuri neunionale.

Articolul 19

Garanția izolată sub forma unui depozit în numerar

(1) O garanție izolată furnizată sub forma unui depozit în numerar sau prin orice alt mijloc de plată echivalent este constituită în conformitate cu dispozițiile în vigoare în țara de plecare în care garanția este solicitată.

(2) O garanție izolată sub forma unui depozit în numerar furnizată într-una dintre părțile contractante este valabilă în toate părțile contractante. Aceasta este rambursată atunci când regimul este descărcat.

(3) În cazul în care o garanție este constituită sub forma unui depozit în numerar sau a oricărui alt mijloc de plată echivalent, autoritățile vamale nu au obligația plății unei dobânzi aferente acestui depozit.

Articolul 20

Garanția izolată sub forma unui angajament al unui garant

(1) Un angajament asumat de un garant pentru a constitui o garanție izolată se furnizează utilizându-se formularul care figurează în anexa C1 la apendicele III. Acest angajament se reține la biroul vamal de garanție pe parcursul perioadei sale de valabilitate.

(2) Atunci când actele cu putere de lege sau actele administrative impun aceasta sau în virtutea practicilor uzuale, o țară poate accepta ca angajamentul menționat la alineatul (1) să fie furnizat sub o formă diferită, cu condiția ca acesta să aibă același efect juridic ca angajamentul prevăzut în formular.

(3) Pentru fiecare angajament, biroul vamal de garanție comunică titularului regimului următoarele informații: (a) un număr de referință al garanției; (b) un cod de acces asociat cu numărul de referință al garanției.

Titularul regimului nu poate modifica acest cod de acces.

Articolul 21

Garanția izolată sub formă de titluri

(1) Un angajament asumat de un garant pentru a constitui o garanție izolată sub formă de titluri se furnizează utilizându-se formularul care figurează în anexa C2 la apendicele III. Acest angajament se reține la biroul vamal de garanție pe durata valabilității sale.

Articolul 20 alineatul (2) se aplică mutatis mutandis.

(2) Titlurile se întocmesc de către garant utilizând formularul prevăzut în anexa C3 la apendicele III și sunt furnizate persoanelor care intenționează să fie titulari ai regimului. Aceste titluri sunt valabile pe teritoriul tuturor părților contractante.

Fiecare titlu corespunde unui cuantum de 10 000 EUR pentru care garantul este responsabil. Durata valabilității unui titlu este de un an de la data emiterii.

(3) Garantul furnizează biroului vamal de garanție orice detalii solicitate cu privire la titlurile de garanție izolată pe care le-a emis.

(4) Pentru fiecare titlu, garantul îi comunică persoanei care intenționează să fie titularul regimului următoarele informații: (a) un număr de referință al garanției; (b) un cod de acces asociat cu numărul de referință al garanției.

Persoana care intenționează să fie titularul regimului nu poate modifica codul de acces.

(5) Persoana care intenționează să fie titularul regimului depune la biroul vamal de plecare un număr de titluri corespunzător multiplului de 10 000 EUR necesar pentru a acoperi cuantumul total al datoriei care ar putea lua naștere.

(6) În cazul în care este acceptată o declarație de tranzit pe suport de hârtie în conformitate cu articolul 26 alineatul (1) litera (b), titlurile sunt furnizate pe hârtie și reținute de către biroul vamal de plecare. Acest birou vamal comunică numărul de identificare al fiecărui titlu biroului vamal de garanție indicat pe titlu.

Articolul 22

Aprobarea angajamentului

Angajamentul asumat de un garant se aprobă de către biroul vamal de garanție, care informează persoana căreia i se solicită constituirea garanției că angajamentul este aprobat.

Articolul 23

Revocarea aprobării garantului sau a angajamentului și anularea angajamentului

(1) Biroul vamal de garanție poate revoca aprobarea garantului sau aprobarea angajamentului unui garant în orice moment. Biroul vamal de garanție notifică această revocare garantului și persoanei căreia i se solicită constituirea garanției.

Revocarea aprobării garantului sau a angajamentului garantului intră în vigoare în cea de a șaisprezecea zi de la data la care decizia de revocare este primită sau este considerată a fi primită de către garant.

(2) Garantul își poate anula angajamentul în orice moment. Garantul notifică biroului vamal de garanție anularea angajamentului.

Anularea angajamentului garantului nu afectează mărfurile care, la momentul în care anularea produce efecte, au fost deja plasate și se află încă sub un regim de tranzit comun în baza angajamentului anulat.

Anularea angajamentului de către garant intră în vigoare în cea de a șaisprezecea zi de la data la care aceasta este notificată de către garant biroului vamal de garanție.

(3) Autoritățile vamale din țara responsabilă de biroul vamal de garanție relevant introduc în sistemul electronic menționat la articolul 9 informații privind orice revocare a aprobării unui garant, aprobare a unei întreprinderi de către un garant sau orice anulare a unui garant și data de la care oricare dintre acestea produce efecte.







CAPITOLUL II

Mijloace de transport și declarații

Articolul 24

Declarația de tranzit și mijloacele de transport

(1) Fiecare declarație de tranzit include numai mărfurile plasate sub regimul de tranzit comun care circulă sau urmează să circule de la un birou vamal de plecare către un birou vamal de destinație cu un mijloc de transport unic, într-un container sau într-un colet.

Cu toate acestea, pot fi incluse într-o singură declarație de tranzit mărfuri care circulă sau urmează să circule de la un birou vamal de plecare către un birou vamal de destinație în mai mult de un container sau în mai mult de un colet atunci când containerele sau coletele sunt încărcate pe un mijloc de transport unic.

(2) În sensul prezentului articol, se consideră a constitui un mijloc de transport unic, cu condiția ca mărfurile transportate să fie expediate împreună: (a) un vehicul rutier însoțit de remorcă (remorci) sau de semiremorcă (semiremorci); (b) o ramă de vagoane de cale ferată pentru călători sau mărfuri; (c) navele care formează un singur convoi.

(3) În cazul în care, în scopul aplicării regimului de tranzit comun, se folosește un mijloc de transport unic pentru încărcarea mărfurilor la mai multe birouri vamale de plecare și pentru descărcarea lor la mai multe birouri vamale de destinație, se depun declarații separate de tranzit pentru fiecare dintre trimiteri.

Articolul 25

Declarațiile de tranzit efectuate prin tehnici de prelucrare electronică a datelor

Informațiile și structura datelor din declarația de tranzit sunt prezentate în anexele A1, A2 și B6 la apendicele III.

Articolul 26

Declarațiile de tranzit pe suport de hârtie

(1) Autoritatea vamală acceptă o declarație de tranzit pe suport de hârtie în următoarele cazuri: (a) atunci când mărfurile sunt transportate de călători care nu au acces direct la sistemul electronic de tranzit, conform modalităților descrise la articolul 27; (b) atunci când se aplică planul de asigurare a continuității activității în conformitate cu anexa II, în cazul unei defecțiuni temporare a: (i) sistemului electronic de tranzit; (ii) sistemului informatic folosit de titularii regimului pentru depunerea declarației de tranzit comun prin intermediul tehnicilor de prelucrare electronică a datelor; (iii) conexiunii electronice dintre sistemul informatic utilizat de titularii regimului pentru depunerea declarației de tranzit comun prin tehnici de prelucrare electronică a datelor și sistemul electronic de tranzit; (c) atunci când o țară de tranzit comun decide acest lucru.

(2) Pentru aplicarea alineatului (1) literele (a) și (c), autoritățile vamale se asigură că datele de tranzit sunt înregistrate în sistemul electronic de tranzit și transmise între autoritățile vamale prin intermediul sistemului respectiv.

(3) Acceptarea unei declarații de tranzit pe suport de hârtie, conform celor menționate la alineatul (1) litera (b) punctele (ii) și (iii), face obiectul aprobării din partea autorităților vamale.

Articolul 27

Declarația de tranzit pentru călători

În cazurile menționate la articolul 26 alineatul (1) litera (a), călătorul întocmește declarația de tranzit pe suport de hârtie în conformitate cu articolele 5 și 6 și cu anexa B6 la apendicele III.

Articolul 28

Trimiteri mixte

O trimitere poate cuprinde atât mărfuri care trebuie plasate sub procedura T1, cât și mărfuri care trebuie plasate sub procedura T2, cu condiția ca fiecare articol să fie marcat în mod corespunzător în declarația de tranzit cu codurile „T1”, „T2” sau „T2F”.

Articolul 29

Autentificarea declarației de tranzit și responsabilitatea titularului regimului

(1) Declarația de tranzit este autentificată de declarant.

(2) Depunerea unei declarații de tranzit de către titularul regimului pe lângă autoritățile vamale îl face pe titular responsabil de următoarele: (a) exactitatea și integralitatea informațiilor înscrise în declarația de tranzit; (b) autenticitatea, exactitatea și valabilitatea oricărui document justificativ care însoțește declarația de tranzit; (c) respectarea tuturor obligațiilor care decurg din plasarea mărfurilor înscrise în declarația de tranzit în cadrul regimului de tranzit comun.







CAPITOLUL III

Formalități la biroul vamal de plecare

Articolul 30

Depunerea și acceptarea unei declarații de tranzit

(1) Declarația de tranzit este depusă la biroul vamal de plecare.

(2) Acest birou vamal de plecare acceptă declarația de tranzit dacă sunt îndeplinite următoarele condiții: (a) declarația conține toate datele necesare în scopul aplicării regimului de tranzit comun, astfel cum se specifică în anexa II la apendicele III; (b) declarația este însoțită de toate documentele necesare; (c) mărfurile care fac obiectul declarației de tranzit au fost prezentate în vamă în timpul programul oficial de lucru.

Biroul vamal de plecare poate, la cererea declarantului, să permită prezentarea mărfurilor în afara programului oficial de lucru sau în oricare alt loc.

(3) Autoritățile vamale pot permite ca documentele menționate la alineatul (1) litera (b) să nu fie prezentate la biroul vamal de plecare. În acest caz, documentele respective se află în posesia declarantului și la dispoziția autorităților vamale.

Articolul 31

Modificarea unei declarații de tranzit

(1) Declarantului i se permite, în baza unei cereri, să modifice una sau mai multe informații din declarația de tranzit după acceptarea acesteia de către autoritățile vamale. Modificarea nu are ca efect includerea în declarația de tranzit a altor mărfuri decât cele incluse inițial.

(2) O astfel de modificare nu poate fi permisă în cazul în care cererea este depusă după ce autoritățile vamale: (a) fie au informat declarantul cu privire la intenția lor de a proceda la examinarea mărfurilor; (b) fie au stabilit că informațiile din declarația vamală sunt incorecte; (c) fie au acordat mărfurilor liberul de vamă.

Articolul 32

Invalidarea unei declarații de tranzit

(1) În baza unei cereri depuse de declarant, biroul vamal de plecare invalidează o declarație de tranzit deja acceptată în oricare dintre următoarele cazuri: (a) în cazul în care se oferă asigurarea că mărfurile sunt plasate imediat sub un alt regim vamal; (b) în cazul în care se oferă asigurarea că, în urma unor circumstanțe speciale, plasarea mărfurilor sub regimul vamal pentru care au fost declarate nu se mai justifică.

Cu toate acestea, în cazul în care biroul vamal de plecare a informat declarantul cu privire la intenția sa de a proceda la examinarea mărfurilor, cererea de invalidare a declarației vamale nu poate fi acceptată înainte ca această examinare să aibă loc.

(2) Declarația de tranzit nu poate fi invalidată după acordarea liberului de vamă pentru mărfuri, cu excepția cazului în care: (a) mărfurile puse în liberă circulație într-o parte contractantă au fost declarate în mod eronat pentru un regim de tranzit comun, iar statutul lor vamal de mărfuri aflate în liberă circulație în aceeași parte contractantă a fost dovedit ulterior; (b) mărfurile au fost declarate în mod eronat în cadrul mai multor declarații vamale.

Articolul 33

Itinerarul pentru circulația mărfurilor în cadrul tranzitului comun

(1) Mărfurile plasate sub regimul de tranzit comun circulă către biroul vamal de destinație de-a lungul unui itinerar justificat din punct de vedere economic.

(2) Dacă biroul vamal de plecare sau declarantul consideră necesar, biroul vamal respectiv impune un itinerar pentru circulația mărfurilor în cadrul regimului de tranzit comun, luând în considerare toate informațiile pertinente comunicate de declarant.

Atunci când impune un itinerar, biroul vamal înregistrează în sistemul electronic de tranzit cel puțin mențiunea privind țările prin care urmează să se efectueze tranzitul.

Articolul 34

Termenul pentru prezentarea mărfurilor

(1) Biroul vamal de plecare stabilește un termen în care mărfurile trebuie prezentate la biroul vamal de destinație, ținând seama de următoarele elemente: (a) itinerarul; (b) mijlocul de transport; (c) legislația în domeniul transporturilor sau alt tip de legislație care ar putea avea un impact asupra stabilirii unui termen; (d) orice fel de informații pertinente comunicate de titularul regimului.

(2) Atunci când termenul este stabilit de biroul vamal de plecare, termenul respectiv este obligatoriu pentru autoritățile vamale ale țărilor pe al căror teritoriu intră mărfurile în cursul unei operațiuni de tranzit comun, iar termenul respectiv nu trebuie modificat de autoritățile în cauză.

Articolul 35

Verificarea unei declarații de tranzit și examinarea mărfurilor

(1) În scopul verificării exactității informațiilor conținute într-o declarație de tranzit care a fost acceptată, biroul vamal de plecare poate: (a) să examineze declarația și documentele justificative; (b) să solicite declarantului furnizarea altor documente; (c) să examineze mărfurile; (d) să preleveze eșantioane în vederea analizei sau examinării detaliate a mărfurilor.

(2) Biroul vamal de plecare verifică existența și valabilitatea garanției.

(3) Examinarea mărfurilor prevăzută la alineatul (1) litera (c) se efectuează în locurile desemnate de către biroul vamal de plecare în acest scop și în timpul programului oficial de lucru. Cu toate acestea, autoritățile vamale pot, la cererea declarantului, să procedeze la examinarea mărfurilor în afara programului oficial de lucru sau în orice alt loc.

Articolul 36

Identificarea sigiliilor

Biroul vamal de plecare înregistrează numărul sigiliilor aplicate de respectivul birou vamal și identificatorii individuali de sigiliu în sistemul electronic de tranzit.

Articolul 37

Adecvarea pentru sigilare

Vehiculele rutiere, remorcile, semiremorcile și containerele agreate pentru transportul mărfurilor sub sigiliu vamal în conformitate cu un acord internațional la care Uniunea și țările de tranzit comun sunt părți contractante sunt considerate, de asemenea, ca fiind adecvate pentru sigilare.

Articolul 38

Caracteristicile sigiliilor vamale

(1) Sigiliile vamale au cel puțin următoarele caracteristici esențiale și respectă următoarele specificații tehnice: (a) caracteristici esențiale ale sigiliilor: (i) să rămână intacte și fixate sigur în condiții normale de utilizare; (ii) să fie ușor de verificat și recunoscut; (iii) să fie fabricate astfel încât orice rupere, manipulare frauduloasă sau îndepărtare să lase urme vizibile cu ochiul liber; (iv) să fie concepute pentru unică folosință sau, dacă sunt destinate să fie utilizate de mai multe ori, să fie concepute astfel încât să li se poată atribui o marcă de identificare clară, individuală de fiecare dată când sunt refolosite; (v) să poarte identificatori individuali de sigiliu care sunt permanenți, ușor de citit și numerotați cu un număr unic; (b) specificații tehnice: (i) forma și dimensiunile sigiliilor pot varia în funcție de metoda de sigilare utilizată, însă dimensiunile trebuie să permită citirea ușoară a mărcilor de identificare; (ii) mărcile de identificare a sigiliilor trebuie să fie imposibil de falsificat și greu de reprodus; (iii) materialul utilizat trebuie să fie rezistent la rupere accidentală și de așa natură încât să împiedice falsificarea sau reutilizarea nedetectabilă.

(2) Dacă sigiliile au fost certificate de un organism competent în conformitate cu standardul internațional ISO nr. 17712:2013 „Containere pentru mărfuri – Sigilii mecanice”, sigiliile respective sunt considerate ca îndeplinind cerințele prevăzute la alineatul (1).

Pentru transporturile containerizate, se utilizează, în cea mai mare măsură posibilă, sigilii cu elemente de securitate ridicată.

(3) Sigiliul vamal poartă următoarele indicații: (a) cuvântul „Vamă” într-una dintre limbile oficiale ale Uniunii sau ale țărilor de tranzit comun sau o abreviere corespunzătoare; (b) un cod de țară, având forma codului de țară ISO-alfa-2 și identificând țara în care este aplicat sigiliul.

Părțile contractante pot decide, de comun acord, să folosească elemente de securitate și tehnologii comune.

(4) Fiecare țară comunică Comisiei tipurile de sigiliu vamal aflate în uz. Comisia pune aceste informații la dispoziția tuturor țărilor.

(5) De fiecare dată când un sigiliu trebuie înlăturat pentru a fi posibilă inspecția vamală, autoritatea vamală depune toate eforturile pentru a resigila după cum este necesar, cu un sigiliu vamal cu elemente de securitate cel puțin echivalente, și înscrie informațiile referitoare la acțiune, inclusiv noul număr de sigiliu, în documentația privind încărcătura.

(6) Sigiliile vamale conforme cu anexa II la prezentul apendice, astfel cum a fost modificată prin Decizia nr. 1/2008 a Comisiei mixte CE-AELS ( 2 ), pot continua să fie utilizate până la epuizarea stocurilor sau până la 1 mai 2019, dacă această dată precede data epuizării stocurilor.

Articolul 39

Măsuri de identificare alternative la sigilare

(1) Prin derogare de la articolul 11 alineatul (1) din convenție, biroul vamal de plecare poate hotărî să nu sigileze mărfurile plasate sub regimul de tranzit comun și să se bazeze, în schimb, pe descrierea mărfurilor din declarația de tranzit sau din documentele suplimentare, cu condiția ca descrierea să fie suficient de exactă pentru a permite identificarea cu ușurință a mărfurilor și să includă cantitatea și natura acestora, precum și orice elemente speciale precum numerele de serie ale mărfurilor.

(2) Prin derogare de la articolul 11 alineatul (1) din convenție, cu excepția cazului în care biroul vamal de plecare decide altfel, nici mijloacele de transport, nici ambalajele individuale conținând mărfurile nu sunt sigilate atunci când: (a) mărfurile sunt transportate pe cale aeriană și fie sunt aplicate pe fiecare trimitere etichete cu numărul scrisorii de transport aerian care o însoțește, fie trimiterea constituie o unitate de încărcare pe care este indicat numărul scrisorii de transport aerian care o însoțește; (b) mărfurile sunt transportate pe calea ferată, iar societățile de transport feroviar aplică măsuri de identificare.

Articolul 40

Acordarea liberului de vamă mărfurilor pentru regimul de tranzit comun

(1) Numai mărfurilor care au fost sigilate în conformitate cu articolul 11 alineatele (1), (2) și (3) din convenție sau în privința cărora au fost luate măsuri de identificare alternative în conformitate cu articolul 11 alineatul (4) din convenție și cu articolul 39 din prezentul apendice li se acordă liberul de vamă pentru regimul de tranzit comun.

(2) La acordarea liberului de vamă mărfurilor, biroul vamal de plecare transmite datele operațiunii de tranzit comun: (a) biroului vamal de destinație declarat; (b) fiecărui birou vamal de tranzit declarat.

Informațiile respective se bazează pe date furnizate în declarația de tranzit, astfel cum au fost modificate, dacă este cazul.

(3) Biroul vamal de plecare notifică titularului regimului acordarea liberului de vamă mărfurilor pentru regimul de tranzit comun.

Articolul 41

Documentul de însoțire a tranzitului

(1) Biroul vamal de plecare furnizează declarantului un document de însoțire a tranzitului. Documentul de însoțire a tranzitului se furnizează utilizându-se formularul care figurează în anexa 3 la apendicele III și cuprinde informațiile prevăzute în anexa A4 la apendicele III.

(2) Dacă este necesar, documentul de însoțire a tranzitului este completat de o listă a articolelor întocmită utilizându-se formularul care figurează în anexa A5 la apendicele III și cuprinde informațiile care figurează în anexa A6 la apendicele III. Această listă a articolelor face parte integrantă din documentul de însoțire a tranzitului.







CAPITOLUL IV

Formalități pe durata transportului

Articolul 42

Prezentarea documentului de însoțire a tranzitului

Documentul de însoțire a tranzitului și alte documente care însoțesc mărfurile sunt prezentate la orice cerere a autorităților vamale.

Articolul 43

Prezentarea mărfurilor care circulă sub regimul de tranzit comun la biroul vamal de tranzit

(1) Mărfurile, împreună cu documentul de însoțire a tranzitului cu MRN-ul corespunzător, sunt prezentate la fiecare birou vamal de tranzit.

(2) Biroul vamal de tranzit înregistrează trecerea frontierei de către mărfuri pe baza informațiilor aferente operațiunii de tranzit comun primite de la biroul vamal de plecare. Trecerea este notificată de birourile vamale de tranzit biroului vamal de plecare.

(3) Birourile vamale de tranzit pot inspecta mărfurile. Orice inspecție a mărfurilor se realizează în principal pe baza informațiilor aferente operațiunii de tranzit comun primite de la biroul vamal de plecare.

(4) Dacă mărfurile sunt transportate cu trecere printr-un alt birou vamal de tranzit decât cel declarat, biroul vamal de tranzit prin care trec mărfurile solicită informațiile aferente operațiunii de tranzit comun de la biroul vamal de plecare și notifică trecerea frontierei de către mărfuri biroului vamal de plecare.

(5) Alineatele (1), (2) și (4) nu se aplică transportului mărfurilor pe calea ferată, cu condiția ca biroul vamal de tranzit să poată verifica prin alte mijloace trecerea frontierei de către mărfuri. Această verificare are loc doar atunci când este necesar. Verificarea se poate face retroactiv.

Articolul 44

Incidente pe durata circulației mărfurilor în cadrul unei operațiuni de tranzit comun

(1) Transportatorul este obligat să adnoteze în mod corespunzător documentul de însoțire a tranzitului și să prezinte fără întârziere, după incident, mărfurile împreună cu acest document la cea mai apropiată autoritate vamală a țării pe teritoriul căreia se află mijlocul de transport, în următoarele situații: (a) transportatorul este obligat să devieze de la itinerarul impus în conformitate cu articolul 33 alineatul (2) din cauze independente de voința sa; (b) sigiliile sunt rupte sau au fost supuse unei manipulări frauduloase în cursul operațiunii de transport din motive independente de voința transportatorului; (c) sub supravegherea autorității vamale, mărfurile sunt transferate dintr-un mijloc de transport în alt mijloc de transport; (d) un pericol iminent necesită descărcarea parțială sau totală imediată din mijlocul de transport sigilat; (e) survine un incident care poate afecta capacitatea titularului regimului sau a transportatorului de a-și îndeplini obligațiile; (f) oricare dintre elementele care constituie un mijloc de transport unic, menționate la articolul 24 alineatul (2), este schimbat.

În cazul în care, după ce au luat măsurile necesare, autoritățile vamale pe al căror teritoriu se află mijlocul de transport consideră că operațiunea de tranzit comun poate continua, acestea vizează informațiile consemnate de către transportator în documentul de însoțire a tranzitului.

(2) În cazul unui incident de tipul celui menționat la alineatul (1) litera (c), autoritățile vamale nu solicită prezentarea mărfurilor și a documentului de însoțire a tranzitului care conține informațiile necesare consemnate dacă mărfurile sunt transferate de pe un mijloc de transport nesigilat.

(3) În cazul unui incident de tipul celui menționat la alineatul (1) litera (f), după ce a consemnat informațiile necesare în documentul de însoțire a tranzitului, transportatorul poate continua operațiunea de tranzit atunci când unul sau mai multe vagoane pentru călători sau mărfuri sunt retrase dintr-o ramă de vagoane de cale ferată pentru călători sau mărfuri din cauza unor probleme tehnice.

(4) În cazul unui incident de tipul celui menționat la alineatul (1) litera (f), atunci când unitatea de tractare a unui vehicul rutier este schimbată fără ca remorcile sau semiremorcile sale să fie schimbate, autoritatea vamală nu solicită prezentarea mărfurilor și a documentului de însoțire a tranzitului care conține informațiile necesare consemnate.

(5) În cazurile menționate la alineatele (2), (3) și (4), transportatorul beneficiază de derogare de la prezentarea mărfurilor și a documentului de însoțire a tranzitului care conține informațiile necesare consemnate în fața autorității vamale menționate la alineatul (1).

(6) Informațiile relevante din documentul de însoțire a tranzitului cu privire la incidentele menționate la alineatul (1) se înregistrează în sistemul electronic de tranzit de către autoritățile vamale la biroul vamal de tranzit sau la biroul vamal de destinație, după caz.







CAPITOLUL V

Formalități la biroul vamal de destinație

Articolul 45

Prezentarea mărfurilor plasate sub regimul de tranzit comun la biroul vamal de destinație

(1) Atunci când mărfurile plasate sub un regim de tranzit comun sosesc la biroul vamal de destinație, la biroul vamal respectiv sunt prezentate următoarele: (a) mărfurile; (b) documentul de însoțire a tranzitului; (c) orice informații solicitate de biroul vamal de destinație.

Prezentarea are loc în timpul programului oficial de lucru. Biroul vamal de destinație poate însă, la cererea persoanei în cauză, să permită prezentarea în afara programului oficial de lucru sau în oricare alt loc.

(2) Dacă prezentarea a avut loc după expirarea termenului stabilit de biroul vamal de plecare în conformitate cu articolul 34 alineatul (1), se consideră că titularul regimului a respectat termenul dacă acesta sau transportatorul dovedește, într-un mod considerat satisfăcător de biroul vamal de destinație, că întârzierea nu i se datorează.

(3) Biroul vamal de destinație păstrează documentul de însoțire a tranzitului, iar controlul mărfurilor se efectuează în general pe baza informațiilor din declarația de tranzit comun primită de la biroul vamal de plecare.

(4) Atunci când regimul de tranzit comun este încheiat, nu a fost identificată nicio neregulă de către biroul vamal de destinație, iar titularul regimului prezintă documentul de însoțire a tranzitului, biroul vamal respectiv vizează documentul la cererea titularului regimului, cu scopul de a furniza o probă alternativă în conformitate cu articolul 51 alineatul (1). Vizarea constă în ștampila biroului vamal respectiv, semnătura lucrătorului vamal, data și textul următor: „— Probă alternativă — 99202”.

(5) Regimul de tranzit comun poate fi încheiat la un alt birou vamal decât cel declarat în declarația de tranzit. În acest caz, biroul vamal respectiv este considerat biroul vamal de destinație.

Articolul 46

Recipisa

(1) La solicitarea persoanei care prezintă mărfurile la biroul vamal de destinație, biroul vamal în cauză vizează o recipisă care certifică prezentarea mărfurilor și a documentului de însoțire a tranzitului la biroul vamal respectiv.

(2) Recipisa este furnizată prin intermediul formularului care figurează în anexa B10 la apendicele III și este completată în avans de persoana în cauză.

(3) Recipisa nu se folosește ca dovadă alternativă a regimului de tranzit comun care s-a încheiat în sensul articolului 51 alineatul (1).

Articolul 47

Notificarea sosirii mărfurilor sub regimul de tranzit comun și rezultatele controlului

(1) Biroul vamal de destinație notifică biroului vamal de plecare sosirea mărfurilor în ziua în care mărfurile și documentul de însoțire a tranzitului sunt prezentate în conformitate cu articolul 45 alineatul (1).

(2) Dacă operațiunea de tranzit comun este încheiată la un alt birou vamal decât cel declarat în declarația de tranzit, biroul vamal considerat a fi biroul vamal de destinație în conformitate cu articolul 45 alineatul (5) notifică sosirea biroului vamal de plecare în ziua în care sunt prezentate mărfurile și documentul de însoțire a tranzitului în conformitate cu articolul 45 alineatul (1).

Biroul vamal de plecare notifică sosirea biroului vamal de destinație declarat în declarația de tranzit.

(3) Notificarea sosirii menționată la alineatele (1) și (2) nu este considerată a fi o probă care atestă că regimul de tranzit comun a fost încheiat corect.

(4) Biroul vamal de destinație notifică rezultatele controlului biroului vamal de plecare cel mai târziu în a treia zi de la data la care sunt prezentate mărfurile la biroul vamal de destinație ori în alt loc în conformitate cu articolul 45 alineatul (1). În cazuri excepționale, termenul respectiv poate fi prelungit până la șase zile.

(5) Prin derogare de la alineatul (4) din prezentul articol, atunci când mărfurile sunt primite de un destinatar agreat menționat la articolul 87, acest lucru este notificat biroului vamal de plecare cel mai târziu în cea de a șasea zi de la data la care mărfurile au fost livrate destinatarului agreat.







CAPITOLUL VI

Formalități legate de încheierea regimului

Articolul 48

Încheierea și descărcarea regimului

(1) Regimul de tranzit comun se încheie și obligațiile titularului regimului se consideră îndeplinite atunci când mărfurile plasate sub acest regim și informațiile solicitate sunt disponibile la biroul vamal de destinație, în conformitate cu legislația vamală.

(2) Autoritățile vamale descarcă regimul de tranzit comun atunci când sunt în măsură să stabilească, pe baza comparării datelor disponibile la biroul vamal de plecare și a celor disponibile la biroul vamal de destinație, că regimul s-a încheiat în mod corect.

Articolul 49

Procedura de cercetare pentru mărfuri care circulă sub regimul de tranzit comun

(1) Dacă biroul vamal de plecare nu a primit rezultatele controlului în termen de șase zile în conformitate cu articolul 47 alineatul (4) sau cu articolul 47 alineatul (5) după ce a primit notificarea sosirii mărfurilor, respectivul birou vamal solicită imediat rezultatele controlului de la biroul vamal de destinație care a trimis notificarea referitoare la sosirea mărfurilor.

Biroul vamal de destinație trimite rezultatele controlului imediat după primirea cererii din partea biroului vamal de plecare.

(2) Dacă autoritatea vamală a țării de plecare nu a primit încă informații care să permită descărcarea regimului de tranzit comun sau recuperarea datoriei, aceasta solicită informațiile relevante de la titularul regimului sau, dacă sunt disponibile informații suficiente la destinație, de la biroul vamal de destinație, în cazurile următoare: (a) biroul vamal de plecare nu a primit notificarea referitoare la sosirea mărfurilor până la expirarea termenului pentru prezentarea mărfurilor, stabilit în conformitate cu articolul 34; (b) biroul vamal de plecare nu a primit rezultatele controlului solicitate în conformitate cu alineatul (1); (c) biroul vamal de plecare constată că notificarea privind sosirea mărfurilor sau rezultatele controlului au fost trimise din greșeală.

(3) Autoritatea vamală din țara de plecare trimite cereri de informații în conformitate cu alineatul (2) litera (a) într-o perioadă de șapte zile de la expirarea termenului menționat la alineatul și litera respective și cereri de informații în conformitate cu alineatul (2) litera (b) într-o perioadă de șapte zile de la expirarea termenului aplicabil menționat la alineatul (1).

Dacă însă, înainte ca aceste termene să expire, autoritatea vamală a țării de plecare primește informații conform cărora regimul de tranzit comun nu a fost încheiat corect sau dacă suspectează acest lucru, autoritatea respectivă transmite cererea fără întârziere.

(4) Răspunsurile la cererile formulate în conformitate cu alineatul (2) se trimit în termen de 28 de zile de la data la care a fost trimisă cererea.

(5) Atunci când, în urma unei cereri formulate în conformitate cu alineatul (2), biroul vamal de destinație nu a furnizat suficiente informații pentru ca regimul de tranzit comun să fie descărcat, autoritatea vamală a țării de plecare solicită titularului regimului să furnizeze informațiile respective, cel târziu în 28 de zile de la inițierea procedurii de cercetare.

Titularul regimului răspunde cererii respective în termen de 28 de zile de la data la care a fost trimisă.

(6) În cazul în care informațiile furnizate într-un răspuns din partea titularului regimului în conformitate cu alineatul (4) nu sunt suficiente pentru a se descărca regimul de tranzit comun, însă autoritatea vamală a țării de plecare le consideră suficiente pentru continuarea procedurii de cercetare, autoritatea respectivă trimite imediat o cerere de informații suplimentare biroului vamal implicat.

Respectivul birou vamal răspunde cererii în termen de 40 de zile de la data la care a fost trimisă.

(7) Atunci când, pe parcursul etapelor unei proceduri de cercetare prevăzute la alineatele (1)-(6), se stabilește că regimul de tranzit comun a fost încheiat corect, autoritatea vamală a țării de plecare descarcă regimul de tranzit comun și îl informează imediat pe titularul regimului în legătură cu descărcarea procedurii respective, precum și, dacă este cazul, orice autoritate vamală care ar fi putut iniția recuperarea.

(8) Atunci când, pe parcursul etapelor unei proceduri de cercetare prevăzute la alineatele (1)-(6), se stabilește că regimul de tranzit comun nu poate fi descărcat, autoritatea vamală a țării de plecare stabilește dacă a luat naștere o datorie.

Dacă a luat naștere o datorie, autoritatea vamală din țara de plecare ia următoarele măsuri:

(a) identifică debitorul;

(b) stabilește autoritatea vamală responsabilă de notificarea datoriei.

Articolul 50

Cererea de transfer al recuperării datoriei

(1) Dacă, în timpul procedurii de cercetare și înainte să expire termenul menționat la articolul 114 alineatul (2), autoritatea vamală a țării de plecare obține dovezi conform cărora locul unde s-au produs faptele care sunt la originea datoriei se află în altă țară, acea autoritate vamală trimite imediat și în orice caz în termenul stabilit toate informațiile disponibile autorității vamale de a cărei competență ține locul în cauză.

(2) Autoritatea vamală de a cărei competență ține locul respectiv confirmă primirea informațiilor și informează autoritatea vamală a țării de plecare dacă este responsabilă de recuperare. În cazul în care autoritatea vamală a țării de plecare nu a primit informațiile respective în termen de 28 de zile, aceasta continuă imediat procedura de cercetare sau începe recuperarea.

Articolul 51

Proba alternativă privind încheierea regimului de tranzit comun

(1) Regimul de tranzit comun este considerat a fi fost încheiat corect atunci când titularul regimului prezintă, într-un mod considerat satisfăcător de autoritatea vamală a țării de plecare, unul dintre documentele următoare de identificare a mărfurilor: (a) un document certificat de autoritatea vamală a țării de destinație care identifică mărfurile și stabilește că mărfurile au fost prezentate la biroul vamal de destinație ori au fost livrate unui destinatar agreat menționat la articolul 87; (b) un document sau o evidență vamală, certificat(ă) de autoritatea vamală a unei țări, care stabilește că mărfurile au părăsit fizic teritoriul vamal al părții contractante; (c) un document vamal eliberat într-o țară terță unde mărfurile sunt plasate sub un regim vamal; (d) un document eliberat într-o țară terță, ștampilat sau certificat în alt mod de autoritatea vamală din acea țară, care stabilește faptul că mărfurile sunt considerate a se afla în liberă circulație în țara respectivă.

(2) În locul documentelor menționate la alineatul (1), pot fi furnizate ca dovezi copii ale acestora, certificate ca fiind conforme cu originalul de organismul care a certificat documentele originale, de autoritatea din țara terță respectivă sau de autoritatea unei țări.

Articolul 52

Verificare și asistență administrativă

(1) Autoritățile vamale competente pot desfășura controale ulterioare acordării liberului de vamă ale informațiilor furnizate și ale oricăror documente, formulare, autorizații sau date legate de operațiunea de tranzit comun, în scopul de a verifica dacă înscrierile, informațiile care au făcut obiectul unui schimb și ștampilele sunt autentice. Se efectuează astfel de controale atunci când se ivesc suspiciuni cu privire la corectitudinea și autenticitatea informațiilor furnizate sau atunci când există suspiciuni de fraudă. Controalele pot fi efectuate, de asemenea, pe baza unei analize de risc sau prin selecție aleatorie.

(2) O autoritate competentă care primește o cerere de control ulterior acordării liberului de vamă furnizează fără întârziere un răspuns.

(3) Dacă autoritatea competentă a țării de plecare formulează o cerere către autoritatea vamală competentă pentru un control ulterior acordării liberului de vamă al informațiilor legate de operațiunea de tranzit comun, se consideră că nu au fost îndeplinite condițiile prevăzute la articolul 48 alineatul (2) pentru descărcarea regimului de tranzit până când nu se confirmă autenticitatea și corectitudinea datelor.







CAPITOLUL VII

Regimul de tranzit comun pentru mărfurile care circulă prin instalații de transport fixe

Articolul 53

Regimul de tranzit comun pentru mărfurile care circulă prin instalații de transport fixe

(1) Atunci când mărfurile transportate printr-o instalație de transport fixă intră pe teritoriul vamal al unei părți contractante prin instalația respectivă, mărfurile în cauză se consideră plasate sub regimul de tranzit comun în momentul în care intră pe acest teritoriu.

(2) Atunci când mărfurile se află deja pe teritoriul vamal al unei părți contractante și sunt transportate printr-o instalație de transport fixă, aceste mărfuri se consideră plasate sub regimul de tranzit comun în momentul în care sunt plasate în instalația de transport fixă.

(3) În scopul aplicării regimului de tranzit comun, în cazul în care mărfurile sunt transportate prin instalații de transport fixe, titularul regimului este operatorul instalației de transport fixe stabilit în partea contractantă prin teritoriul căreia mărfurile intră pe teritoriul vamal al părților contractante în cazul menționat la alineatul (1) sau operatorul instalației de transport fixe stabilit în partea contractantă în care începe circulația în cazul menționat la alineatul (2).

Titularul regimului și autoritatea vamală convin asupra metodelor de supraveghere vamală a mărfurilor transportate.

(4) În sensul articolului 8 alineatul (2), operatorul unei instalații de transport fixe stabilit într-o țară prin teritoriul căreia mărfurile sunt transportate printr-o instalație de transport fixă este considerat ca fiind transportatorul.

(5) Fără a aduce atingere dispozițiilor de la alineatul (8), se consideră că regimul de tranzit comun s-a încheiat atunci când în evidențele comerciale ale destinatarului sau ale operatorului instalației de transport fixe este efectuată înscrierea adecvată certificând că mărfurile transportate prin instalația de transport fixă: (a) au sosit la instalația destinatarului; (b) sunt acceptate în rețeaua de distribuție a destinatarului; sau (c) au părăsit teritoriul vamal al părților contractante.

(6) Când mărfurile care circulă prin instalații de transport fixe între două părți contractante sunt considerate a fi fost plasate sub regimul de tranzit comun conform dispozițiilor alineatului (2) și, pe parcursul operațiunii, traversează teritoriul unei țări de tranzit comun în care acest regim nu se utilizează pentru circulația prin instalații de transport fixe, respectivul regim este suspendat pe timpul traversării acestui teritoriu de către mărfurile respective.

(7) Când mărfurile circulă prin instalații de transport fixe de la o țară de tranzit comun în care regimul de tranzit comun nu se utilizează pentru circulația prin instalații de transport fixe către o destinație de pe teritoriul unei părți contractante în care acest regim se utilizează, se consideră că regimul începe în momentul în care mărfurile intră pe teritoriul acestei ultime părți contractante.

(8) Când mărfurile circulă prin instalații de transport fixe de la o parte contractantă în care se utilizează regimul de tranzit comun pentru circulația prin instalații de transport fixe către o destinație de pe teritoriul unei țări de tranzit comun în care acest regim nu se utilizează, se consideră că regimul se încheie în momentul în care mărfurile părăsesc teritoriul părții contractante în care regimul se utilizează.

Articolul 54

Aplicarea opțională a regimului de tranzit comun în cazul mărfurilor care circulă prin instalații de transport fixe

O țară de tranzit comun poate decide să nu aplice regimul de tranzit comun mărfurilor care circulă prin instalații de transport fixe. Această decizie este comunicată Comisiei, care informează celelalte țări.







TITLUL III

SIMPLIFICĂRI UTILIZATE PENTRU REGIMUL DE TRANZIT COMUN







CAPITOLUL I

Dispoziții generale în materie de simplificări

Articolul 55

Tipuri de simplificări ale tranzitului

În baza unei cereri, autoritățile vamale pot autoriza următoarele simplificări:

(a) utilizarea unei garanții globale sau a unei dispense de garanție;

(b) utilizarea unor sigilii speciale, în cazul în care este necesară sigilarea pentru a asigura identificarea mărfurilor plasate sub regimul de tranzit comun;

(c) statutul de expeditor agreat, care permite titularului autorizației să plaseze mărfurile sub regimul de tranzit comun fără a le prezenta în vamă;

(d) statutul de destinatar agreat, care permite titularului autorizației să primească mărfurile care circulă sub regimul de tranzit comun într-un loc autorizat pentru a încheia regimul în conformitate cu articolul 48 alineatul (1);

(e) utilizarea regimului de tranzit comun pe suport de hârtie pentru mărfuri transportate pe cale aeriană sau a regimului de tranzit comun de tranzit bazat pe un manifest electronic pentru mărfurile transportate pe cale aeriană;

(f) utilizarea regimului de tranzit comun pe suport de hârtie pentru mărfuri transportate pe calea ferată;

(g) utilizarea altor proceduri simplificate având la bază articolul 6 din convenție.

Articolul 56

Domeniul teritorial de aplicare a autorizațiilor pentru simplificări

(1) Simplificările menționate la articolul 55 literele (b) și (c) se aplică numai operațiunilor de tranzit comun care încep pe teritoriul părții contractante în care este acordată autorizația pentru simplificări.

(2) Simplificarea menționată la articolul 55 litera (d) se aplică numai operațiunilor de tranzit comun care se încheie pe teritoriul părții contractante în care este acordată autorizația pentru simplificare.

(3) Simplificarea menționată la articolul 55 litera (e) se aplică pe teritoriul părților contractante menționate în autorizația pentru simplificare.

(4) Simplificarea menționată la articolul 55 literele (a) și (f) se aplică în toate părțile contractante.

Articolul 57

Condiții generale ale autorizațiilor pentru simplificări

(1) Autorizația menționată la articolul 55 litera (a) se acordă solicitanților care îndeplinesc următoarele condiții: (a) solicitantul este stabilit pe teritoriul vamal al unei părți contractante; (b) solicitantul nu a comis nicio încălcare gravă, nici încălcări repetate ale legislației vamale și ale dispozițiilor fiscale și nu are un cazier conținând infracțiuni grave legate de activitatea sa economică; (c) solicitantul utilizează în mod regulat regimul de tranzit comun sau respectă standarde practice de competență sau deține calificări profesionale direct legate de activitatea desfășurată.

(2) Autorizațiile menționate la articolul 55 literele (b), (c) și (d) se acordă solicitanților care îndeplinesc următoarele condiții: (a) solicitantul este stabilit pe teritoriul vamal al unei părți contractante; (b) solicitantul declară că va folosi în mod regulat regimul de tranzit comun; (c) solicitantul nu a comis nicio încălcare gravă, nici încălcări repetate ale legislației vamale și ale dispozițiilor fiscale și nu are un cazier conținând infracțiuni grave legate de activitatea sa economică; (d) solicitantul face dovada unui nivel ridicat de control al operațiunilor sale și al fluxului mărfurilor, prin intermediul unui sistem de gestionare a registrelor comerciale și, după caz, de transport, care să permită efectuarea adecvată a controalelor vamale; (e) solicitantul deține standarde practice de competență sau calificări profesionale în legătură directă cu activitatea desfășurată.

(3) Autorizațiile menționate la articolul 55 litera (e) se acordă solicitanților care îndeplinesc următoarele condiții: (a) în cazul regimului de tranzit comun pe suport de hârtie pentru mărfuri transportate pe cale aeriană, solicitantul este o companie aeriană stabilită pe teritoriul vamal al unei părți contractante; (b) în cazul regimului de tranzit comun bazat pe un manifest electronic pentru mărfurile transportate pe cale aeriană, solicitantul este o companie aeriană care operează un număr semnificativ de zboruri între aeroporturile părților contractante și este stabilit pe teritoriul vamal al unei părți contractante sau își are sediul social, sediul central sau un sediu permanent pe teritoriul acesteia; (c) solicitantul utilizează în mod regulat regimul de tranzit comun sau autoritatea vamală competentă deține informații potrivit cărora acesta poate îndeplini obligațiile aferente regimului respectiv; (d) solicitantul nu a comis încălcări grave sau repetate ale legislației vamale sau fiscale.

(4) Autorizațiile menționate la articolul 55 litera (f) se acordă solicitanților care îndeplinesc următoarele condiții: (a) solicitantul este o întreprindere feroviară; (b) solicitantul este stabilit pe teritoriul vamal al unei părți contractante; (c) solicitantul utilizează în mod regulat regimul de tranzit comun sau autoritatea vamală competentă deține informații potrivit cărora acesta poate îndeplini obligațiile aferente regimului respectiv; și (d) solicitantul nu a comis încălcări grave sau repetate ale legislației vamale sau fiscale.

(5) Autorizațiile se acordă doar în cazul în care autoritatea vamală consideră că va fi în măsură să supravegheze regimul de tranzit comun și să efectueze controale fără a fi necesar un efort administrativ disproporționat în raport cu nevoile persoanei vizate.

Articolul 58

Monitorizarea condițiilor pentru deținerea autorizațiilor

Autoritățile vamale monitorizează condițiile care trebuie îndeplinite de titularul unei autorizații. Acestea monitorizează de asemenea respectarea obligațiilor care decurg din autorizația respectivă. În cazul în care titularul autorizației este stabilit de mai puțin de trei ani, autoritățile vamale monitorizează îndeaproape respectivul titular în cursul primului an de la acordarea autorizației.

Articolul 59

Conținutul cererii de autorizație

(1) Cererea de autorizație pentru utilizarea simplificărilor este datată și semnată. Părțile contractante stabilesc modul de depunere a cererii.

(2) Cererile includ toate elemente care le permit autorităților vamale să verifice dacă au fost îndeplinite condițiile de care depinde acordarea simplificărilor.

Articolul 60

Responsabilitatea solicitantului

Persoanele care solicită simplificări sunt responsabile, în baza dispozițiilor în vigoare ale părților contractante și fără a aduce atingere eventualei aplicări a dispozițiilor penale, pentru următoarele:

(a) exactitatea și integralitatea informațiilor furnizate în cerere;

(b) autenticitatea, exactitatea și valabilitatea oricărui document justificativ care însoțește cererea.

Articolul 61

Autoritățile vamale competente pentru acordarea autorizației

(1) Cererile de simplificare menționate la articolul 55 litera (c) sunt prezentate autorităților vamale competente pentru acordarea autorizației din țara în care urmează să înceapă operațiunile de tranzit comun.

(2) Cererile de simplificare menționate la articolul 55 litera (d) sunt prezentate autorităților vamale competente pentru acordarea autorizației din țara în care urmează să se încheie operațiunile de tranzit comun.

(3) Cererile de simplificare menționate la articolul 55 literele (a), (b), (e) și (f) se depun la autoritățile vamale competente pentru locul unde este ținută sau este accesibilă contabilitatea principală în scopuri vamale a solicitantului și unde urmează să fie efectuate cel puțin o parte din activitățile care fac obiectul autorizației.

Contabilitatea principală a solicitantului se referă la evidențele și documentele care le permit autorităților vamale să acorde autorizația.

Articolul 62

Acceptarea și respingerea cererilor și acordarea autorizațiilor

(1) Cererile se acceptă sau se resping și autorizațiile se acordă în conformitate cu dispozițiile în vigoare pe teritoriul părților contractante.

(2) Deciziile de respingere a cererilor enunță motivele respingerii și se comunică solicitanților în conformitate cu termenele și cu dispozițiile în vigoare pe teritoriul părții contractante în cauză.

Articolul 63

Conținutul autorizației

(1) Autorizația, împreună cu una sau mai multe copii legalizate, dacă este necesar, se înmânează titularului autorizației.

(2) Autorizația precizează condițiile în care sunt utilizate simplificările și stabilește măsurile de funcționare și control.

Articolul 64

Data intrării în vigoare a autorizației

(1) Autorizația intră în vigoare de la data la care este primită sau se consideră că a fost primită de către solicitant și este executorie de către autoritățile vamale începând cu acea dată.

Cu excepția cazului în care legislația vamală prevede dispoziții contrare, durata valabilității autorizației este nelimitată.

(2) Autorizația intră în vigoare de la o dată diferită de data la care este primită sau se consideră că a fost primită de către solicitant în următoarele cazuri: (a) dacă autorizația urmează să aibă consecințe favorabile pentru solicitant, iar solicitantul a cerut o dată a aplicării diferită, caz în care autorizația intră în vigoare începând cu data cerută de solicitant, în măsura în care este ulterioară datei de la care ar fi intrat în vigoare în conformitate cu alineatul (1); (b) dacă s-a emis o autorizație anterioară cu o durată limitată de valabilitate și unicul obiectiv al deciziei actuale este acela de a extinde valabilitatea acesteia, caz în care autorizația intră în vigoare începând cu ziua următoare expirării duratei de valabilitate al autorizației anterioare; (c) dacă efectul autorizației este condiționat de îndeplinirea anumitor formalități de către solicitant, caz în care autorizația intră în vigoare de la data la care este primită sau se consideră că a fost primită de către solicitant notificarea din partea autorității vamale competente care anunță că formalitățile au fost finalizate în mod satisfăcător.

Articolul 65

Anularea, revocarea și modificarea autorizațiilor

(1) Titularul autorizației informează autoritățile vamale despre orice eveniment intervenit după acordarea autorizației și care poate avea impact asupra menținerii sale sau a conținutului.

(2) Autoritățile vamale anulează o autorizație dacă sunt îndeplinite toate condițiile de mai jos: (a) autorizația a fost acordată pe baza unor informații incorecte sau incomplete; (b) titularul autorizației știa sau ar fi trebuit să știe că informațiile erau incorecte sau incomplete; (c) dacă informațiile ar fi fost corecte și complete, decizia privind autorizația ar fi fost diferită.

(3) O autorizație este revocată sau modificată dacă, în cazuri diferite de cele menționate la alineatul (2): (a) una sau mai multe dintre condițiile stabilite pentru acordarea autorizației nu au fost sau nu mai sunt îndeplinite; sau (b) în baza unei cereri depuse de către titularul autorizației.

(4) Titularul autorizației este notificat cu privire la anularea, revocarea sau modificarea autorizației în conformitate cu termenele și cu dispozițiile în vigoare pe teritoriul părții contractante.

(5) Anularea unei autorizații intră în vigoare de la data la care autorizația inițială a intrat în vigoare, cu excepția cazului în care decizia prevede alte dispoziții, în conformitate cu legislația vamală.

(6) Revocarea sau modificarea unei autorizații intră în vigoare de la data la care este primită sau se consideră că a fost primită de către solicitant. Cu toate acestea, în cazuri excepționale în care interesele legitime ale titularului autorizației o impun, autoritățile vamale pot amâna data la care revocarea sau modificarea intră în vigoare, în conformitate cu termenele în vigoare pe teritoriul părților contractante. Data de la care decizia intră în vigoare este precizată în decizia de revocare sau de modificare a autorizației.

Articolul 66

Reevaluarea unei autorizații

(1) Autoritatea vamală competentă pentru acordarea autorizației efectuează o reevaluare a autorizației în următoarele cazuri: (a) atunci când au fost efectuate modificări ale legislației relevante care afectează autorizația; (b) acolo unde este necesar, ca urmare a monitorizării efectuate; (c) acolo unde este necesar, ca urmare a informațiilor furnizate de către titularul autorizației în conformitate cu articolul 65 alineatul (1) sau de către alte autorități.

(2) Autoritatea vamală competentă pentru acordarea autorizației transmite rezultatul reevaluării titularului autorizației.

Articolul 67

Suspendarea unei autorizații

(1) Autoritatea vamală competentă pentru acordarea autorizației suspendă autorizația în loc să o anuleze, să o revoce sau să o modifice în următoarele cazuri: (a) autoritatea vamală respectivă consideră că ar putea exista suficiente motive pentru anularea, revocarea sau modificarea autorizației, dar nu dispune încă de toate elementele necesare pentru a decide cu privire la anularea, revocarea sau modificarea acesteia; (b) autoritatea vamală respectivă consideră că nu sunt îndeplinite condițiile aferente autorizației sau că titularul autorizației nu respectă obligațiile care îi revin prin respectiva autorizație și este oportun să i se acorde titularului autorizației posibilitatea de a lua măsuri prin care să asigure îndeplinirea condițiilor sau respectarea obligațiilor; (c) titularul autorizației solicită suspendarea deoarece se află temporar în imposibilitatea de a îndeplini condițiile stabilite pentru deținerea autorizației sau de a respecta obligațiile care îi revin prin respectiva autorizație.

(2) În cazurile menționate la alineatul (1) literele (b) și (c), titularul autorizației notifică autorității vamale competente pentru acordarea autorizației măsurile pe care se angajează să le ia pentru a asigura îndeplinirea condițiilor sau respectarea obligațiilor, precum și perioada de timp de care are nevoie pentru a lua respectivele măsuri.

Articolul 68

Durata suspendării unei autorizații

(1) Durata suspendării stabilită de către autoritatea vamală competentă corespunde perioadei de care are nevoie această autoritate vamală pentru a stabili dacă sunt îndeplinite condițiile pentru anulare, revocare sau modificare.

Cu toate acestea, în cazul în care autoritatea vamală consideră că este posibil ca titularul autorizației să nu poată îndeplini criteriile prevăzute la articolul 57 alineatul (1) litera (b), autorizația se suspendă până când se stabilește dacă au fost săvârșite, fie o încălcare gravă fie încălcări repetate, de către oricare dintre următoarele persoane:

(a) titularul autorizației;

(b) persoana responsabilă de întreprinderea care este titularul autorizației în cauză sau care exercită controlul asupra managementului acesteia;

(c) persoana responsabilă cu chestiunile vamale în cadrul întreprinderii care este titularul autorizației în cauză.

(2) În cazurile menționate la articolul 67 alineatul (1) literele (b) și (c), durata suspendării stabilită de autoritatea vamală competentă pentru acordarea autorizației corespunde perioadei notificate de către titularul autorizației în conformitate cu articolul 67 alineatul (2). Dacă este cazul, durata suspendării poate fi prelungită la cererea titularului autorizației.

Durata suspendării poate fi prelungită cu perioada necesară autorității