2014R0241 — RO — 13.04.2015 — 001.001

Acest document reprezintă un instrument de documentare, iar instituţiile nu îşi asumă responsabilitatea pentru conţinutul său.

Astfel cum a fost modificat prin:

No

▼B

REGULAMENTUL DELEGAT (UE) NR. 241/2014 AL COMISIEI

din 7 ianuarie 2014

de completare a Regulamentului (UE) nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului cu privire la standardele tehnice de reglementare pentru cerințele de fonduri proprii în cazul instituțiilor

(Text cu relevanță pentru SEE)

Pe lângă cerințele generale pentru fonduri proprii, astfel cum au fost adăugate sau modificate prin cerințele specifice prevăzute în ceea ce privește fondurile proprii pentru aceste tipuri de instituții, este necesar să se precizeze condițiile în care autoritățile competente pot stabili că un anumit tip de întreprindere recunoscut în temeiul legislației naționale aplicabile este considerat drept societate mutuală, organizație cooperatistă de credit, instituție de economii sau instituție similară în scopul fondurilor proprii pentru a atenua riscul că orice instituție ar putea funcționa cu statutul specific de societate mutuală, organizație cooperatistă de credit, instituție de economii sau instituție similară, atunci când instituția respectivă nu are caracteristicile comune pentru organizațiile cooperatiste de credit din sectorul bancar european.

CAPITOLUL I

GENERALITĂȚI

Articolul 1

Obiect

Prezentul regulament stabilește norme privind:

(c) natura și formele aplicabile ale finanțării indirecte a instrumentelor de capital, în conformitate cu articolul 28 alineatul (5) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013;

CAPITOLUL II

ELEMENTE ALE FONDURILOR PROPRII

SECȚIUNEA 1

Fonduri proprii și instrumente de nivel 1 de bază

Subsecțiunea 1

Dividende și obligații previzibile

Articolul 2

Semnificația conceptului „previzibile” în sintagma dividende previzibile în sensul articolului 26 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013

(1) Valoarea dividendelor previzibile care urmează să fie deduse de către instituții din profiturile interimare sau din cele de la sfârșit de exercițiu financiar, astfel cum se prevede la articolul 26 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, se stabilește în conformitate cu alineatele (2)-(4).

(2) În cazul în care organul de conducere al unei instituții a adoptat în mod oficial o decizie sau a propus o decizie organismului relevant al instituției în ceea ce privește valoarea dividendelor care trebuie distribuite, această sumă se deduce din profiturile interimare sau din cele de la sfârșit de exercițiu financiar.

(3) În cazul în care se plătesc dividende interimare, valoarea reziduală a profitului interimar rezultată din calculul prevăzut la alineatul (2) care urmează să fie adăugată la elementele de fonduri proprii de nivel 1 de bază se reduce, luând în considerare regulile prevăzute la alineatele (2) și (4), cu valoarea oricăror dividende previzibile estimate a fi plătite din profitul interimar rezidual odată cu dividendele finale pentru întregul exercițiu financiar.

(4) Înainte ca organul de conducere să adopte o decizie oficială sau să propună o decizie organismului competent cu privire la distribuirea de dividende, valoarea dividendelor previzibile care urmează să fie dedusă de instituții din profiturile interimare sau din cele de la sfârșit de exercițiu financiar este egală cu valoarea profitului interimar sau a celui de sfârșit de exercițiu financiar înmulțită cu rata de distribuire a dividendelor.

(5) Rata de distribuire a dividendelor se stabilește pe baza politicii în materie de dividende aprobată pentru perioada relevantă de organul de conducere sau de un alt organism competent.

(6) În cazul în care politica în materie de dividende prevede un interval de distribuire a dividendelor și nu o valoare fixă, limita superioară a intervalului se va folosi în scopul alineatului (2).

(7) În absența unei politici aprobate în materie de dividende sau în cazul în care, în opinia autorității competente, există posibilitatea ca instituția să nu aplice politica sa în materie de dividende sau ca această politică să nu constituie o bază prudentă pentru stabilirea valorii deducerii, rata de distribuire a dividendelor are la bază cea mai ridicată valoare dintre cele enumerate mai jos:

(8) Autoritatea competentă poate autoriza instituția să ajusteze calcul ratei de distribuire a dividendelor, conform alineatului (7) literele (a) și (b), pentru a exclude dividendele excepționale plătite în cursul perioadei.

(9) Cuantumul dividendelor previzibile care urmează să fie deduse se stabilește luând în considerare orice restricții de reglementare privind distribuirile, în special restricțiile stabilite în conformitate cu articolul 141 din Directiva 2013/36/UE a Parlamentului European și a Consiliului ( 6 ). Valoarea profitului după deducerea obligațiilor previzibile sub rezerva unor astfel de restricții poate fi inclusă pe deplin în elementele de fonduri proprii de nivel 1 de bază în cazul în care este întrunită condiția de la articolul 26 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013. Atunci când se aplică astfel de restricții, dividendele previzibile care urmează să fie deduse au la bază planul de conservare a capitalului convenit de autoritatea competentă în temeiul articolului 142 din Directiva 2013/36/UE.

(10) Cuantumul dividendelor previzibile care urmează a fi plătite într-o formă care nu reduce valoarea elementelor de fonduri proprii de nivel 1 de bază, ca de exemplu dividende sub formă de acțiuni, nu se deduce din profiturile interimare sau din cele de la sfârșit de exercițiu financiar care urmează a fi incluse în elementele de fonduri proprii de nivel 1 de bază.

(11) Autoritatea competentă se asigură că s-au efectuat toate deducerile necesare din profiturile interimare sau din cele de la sfârșit de exercițiu financiar, precum și toate cele legate de dividendele previzibile, fie în conformitate cu cadrul contabil aplicabil, fie în temeiul oricărei alte ajustări, înainte de a permite ca instituția să includă profiturile interimare sau pe cele de la sfârșit de exercițiu financiar în elementele de fonduri proprii de nivel 1 de bază.

Articolul 3

Semnificația conceptului „previzibile” în sintagma obligații previzibile în sensul articolului 26 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013

(1) Cuantumul obligațiilor previzibile care trebuie luate în considerare cuprinde următoarele:

(2) Obligațiile previzibile care nu fost deja luate în considerare în contul de profit și pierdere se alocă perioadei intermediare în cursul căreia acestea au fost suportate astfel încât fiecare perioadă intermediară să includă o sumă rezonabilă din aceste obligații. Evenimentele semnificative sau nerecurente vor fi luate în considerare integral și fără întârziere în perioada interimară în care apar.

(3) Autoritatea competentă se asigură că s-au efectuat toate deducerile necesare din profiturile interimare sau din cele de la sfârșit de exercițiu financiar, precum și toate cele legate de obligațiile previzibile, fie în conformitate cu cadrul contabil aplicabil, fie în temeiul oricărei alte ajustări, înainte de a permite ca instituția să includă profiturile interimare sau pe cele de la sfârșit de exercițiu financiar în elementele de fonduri proprii de nivel 1 de bază.

Subsecțiunea 2

Organizații cooperatiste de credit, instituții de economii, societăți mutuale și instituții similare

Articolul 4

Tipurile de întreprinderi recunoscute conform legislației naționale aplicabile ca organizații cooperatiste de credit în sensul articolului 27 alineatul (1) litera (a) punctul (ii) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013

(1) Autoritățile competente pot stabili că un anumit tip de întreprindere recunoscută conform legislației naționale aplicabile se califică drept organizație cooperatistă de credit în sensul părții a doua din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, în cazul în care sunt îndeplinite toate condițiile de la alineatele (2), (3) și (4).

(2) Pentru a fi considerată drept organizație cooperatistă de credit în sensul alineatului (1), statutul juridic al instituției se încadrează în una dintre următoarele categorii:

(c) în Cipru: instituțiile înregistrate ca „Συνεργατικό Πιστωτικό Ίδρυμα ή ΣΠΙ” înființate în temeiul Legii privind organizațiile corporatiste de credit din 1985;

(g) în Franța: instituțiile înregistrate ca „sociétés coopératives” în temeiul „Loi no47-1775 du 10 septembre 1947 portant statut de la coopération” și autorizate ca „banques mutualistes ou coopératives” în temeiul „Code monétaire et financier, partie législative, Livre V, titre Ier, chapitre II”;

(o) în Portugalia: instituțiile înregistrate ca „Caixa de Crédito Agrícola Mútuo” sau „Caixa Central de Crédito Agrícola Mútuo” în temeiul „Regime Jurídico do Crédito Agrícola Mútuo e das Cooperativas de Crédito Agrícola” aprobat prin Decreto-Lei n.o 24/91, de 11 de Janeiro;

(s) în Regatul Unit: instituțiile înregistrate ca „cooperative societies” în temeiul „Industrial and Provident Societies Act 1965” și în temeiul „Industrial and Provident Societies Act (Northern Ireland) 1969”.

(3) În ceea ce privește fondurile proprii de nivel 1 de bază, pentru a fi considerată organizație cooperatistă de credit în sensul alineatului (1), instituția poate emite, conform legislației naționale aplicabile sau statutului societății, la nivelul persoanei juridice, numai instrumentele de capital menționate la articolul 29 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013.

(4) Pentru a fi considerată organizație cooperatistă de credit în sensul alineatului (1), atunci când titularii instrumentelor de fonduri proprii de nivel 1 de bază menționate la alineatul (3), care pot să fie sau să nu fie membri ai instituției, au capacitatea să demisioneze în temeiul legislației naționale aplicabile, aceștia pot beneficia, de asemenea, de dreptul de a restitui instituției instrumentul de capital, dar numai sub rezerva restricțiilor legislației naționale aplicabile, a statutului societății, a Regulamentului (UE) nr. 575/2013 și a prezentului regulament. Acest lucru nu împiedică instituția să emită, în temeiul legislației naționale aplicabile, instrumente de fonduri proprii de nivel 1 de bază conforme cu articolul 29 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 atât pentru membri, cât și pentru nemembri, care nu conferă dreptul de a restitui instituției instrumentul de capital.

Articolul 5

Tipurile de întreprinderi recunoscute conform legislației naționale aplicabile ca instituții de economii în sensul articolului 27 alineatul (1) litera (a) punctul (iii) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013

(1) Autoritățile competente pot stabili că un anumit tip de întreprindere recunoscută conform legislației naționale aplicabile se califică drept instituție de economii în sensul părții a doua din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, în cazul în care sunt îndeplinite toate condițiile de la alineatele (2), (3) și (4).

(2) Pentru a fi considerată drept instituție de economii în sensul alineatului (1), statutul juridic al instituției trebuie să se încadreze în una dintre următoarele categorii:

(c) în Finlanda: instituțiile înregistrate ca „Säästöpankki” sau „Sparbank” în temeiul „Säästöpankkilaki” sau „Sparbankslag”;

3. „Gesetz über die Berliner Sparkasse und die Umwandlung der Landesbank Berlin – Girozentrale – in eine Aktiengesellschaft (Berliner Sparkassengesetz – SpkG)”;

2. „Gesetz über die öffentlichen Sparkassen (Sparkassengesetz – SpkG) in Bayern”;

(3) În ceea ce privește fondurile proprii de nivel 1 de bază, pentru a fi considerată instituție de economii în sensul alineatului (1), instituția trebuie să poată emite, conform legislației naționale aplicabile sau statutului societății, la nivelul persoanei juridice, numai instrumentele de capital menționate la articolul 29 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013.

(4) Pentru a fi considerată instituție de economii în sensul alineatului (1), suma capitalului, a rezervelor și a profiturilor interimare sau a celor de la sfârșit de exercițiu financiar nu poate fi distribuită, conform legislației naționale aplicabile, titularilor de instrumente de fonduri proprii de nivel 1 de bază. Se consideră că această condiție este îndeplinită chiar și în cazul în care instituția emite instrumente de fonduri proprii de nivel 1 de bază care acordă titularilor, în baza principiului continuității activității, dreptul la o parte din profituri și rezerve, în cazul în care acest lucru este permis prin legislația națională aplicabilă, cu condiția ca această parte să fie proporțională cu contribuția lor la capital și la rezerve sau, în cazul în care legislația națională aplicabilă permite acest lucru, în conformitate cu un mecanism alternativ. Instituția poate emite instrumente de fonduri proprii de nivel 1 de bază care acordă titularilor, în caz de insolvență sau de lichidare a instituției, dreptul la rezerve care nu trebuie să fie proporțional cu contribuția la capital și la rezerve, în contextul îndeplinirii condițiilor de la articolul 29 alineatele (4) și (5) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013.

Articolul 6

Tipurile de întreprinderi recunoscute conform legislației naționale aplicabile ca societăți mutuale în sensul articolului 27 alineatul (1) litera (a) punctul (i) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013

(1) Autoritățile competente pot stabili că un anumit tip de întreprindere recunoscută conform legislației naționale aplicabile se califică drept societate mutuală în sensul părții a doua din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, în cazul în care sunt îndeplinite toate condițiile de la alineatele (2), (3) și (4).

(2) Pentru a fi considerată drept societate mutuală în sensul alineatului (1), statutul juridic al instituției trebuie să se încadreze în una dintre următoarele categorii:

(c) în Regatul Unit: instituțiile înregistrate ca „building societies” în temeiul Building Societies Act 1986; instituțiile înregistrate ca „savings bank” în temeiul Savings Bank (Scotland) Act 1819.

(3) În ceea ce privește fondurile proprii de nivel 1 de bază, pentru a fi considerată societate mutuală în sensul alineatului (1), instituția poate emite, conform legislației naționale aplicabile sau statutului societății, la nivelul persoanei juridice, numai instrumentele de capital menționate la articolul 29 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013.

(4) Pentru a fi considerată societate mutuală în sensul alineatului (1), valoarea totală sau valoarea parțială a sumei capitalului și rezervelor trebuie să fie deținută de membrii instituției, care nu beneficiază, în cursul activității obișnuite, de distribuirea directă a rezervelor, în special prin plata de dividende. Aceste condiții sunt considerate a fi îndeplinite chiar și în cazul în care instituția emite instrumente de fonduri proprii de nivel 1 de bază care acordă un drept la profituri și rezerve, în cazul în care legislația națională aplicabilă permite acest lucru.

Articolul 7

Tipurile de întreprinderi recunoscute conform legislației naționale aplicabile ca instituții similare în sensul articolului 27 alineatul (1) litera (a) punctul (iv) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013

(1) Autoritățile competente pot stabili că un anumit tip de întreprindere recunoscută în temeiul legislației naționale aplicabile se califică drept instituție similară organizației cooperatiste de credit, societății mutuale și instituției de economii în sensul părții a doua din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, în cazul în care sunt îndeplinite toate condițiile de la alineatele (2), (3) și (4):

(2) Pentru a fi considerată drept instituție similară organizațiilor cooperatiste de credit, societăților mutuale și instituțiilor de economii în sensul alineatului (1), statutul juridic al instituției se încadrează în una dintre următoarele categorii:

(3) În ceea ce privește fondurile proprii de nivel 1 de bază, pentru a fi considerată drept instituție similară organizațiilor cooperatiste de credit, societăților mutuale și instituțiilor de economii în sensul alineatului (1), instituția poate emite, conform legislației naționale aplicabile sau condițiilor statutare, la nivelul persoanei juridice, numai instrumentele de capital menționate la articolul 29 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013.

(4) Pentru a fi considerată drept instituție similară organizațiilor cooperatiste de credit, societăților mutuale și instituțiilor de economii în sensul alineatului (1), trebuie întrunite una sau mai multe dintre condițiile enumerate în continuare:

(a) atunci când titularii instrumentelor de fonduri proprii de nivel 1 de bază menționate la alineatul (3), care pot să fie sau să nu fie membri ai instituției, au capacitatea să demisioneze în temeiul legislației naționale aplicabile, aceștia pot beneficia, de asemenea, de dreptul de a restitui instituției instrumentul de capital, dar numai sub rezerva restricțiilor legislației naționale aplicabile, a statutului societății, a Regulamentului (UE) nr. 575/2013 și a prezentului regulament. Acest lucru nu împiedică instituția să emită, în temeiul legislației naționale aplicabile, instrumente de fonduri proprii de nivel 1 de bază conforme cu articolul 29 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 atât pentru membri, cât și pentru nemembri, care nu conferă dreptul de a restitui instituției instrumentul de capital;

(c) valoarea totală sau valoarea parțială a sumei capitalului și rezervelor este deținută de membrii instituției, care nu beneficiază, în cursul activității obișnuite, de distribuirea directă a rezervelor, în special prin plata de dividende.

Subsecțiunea 3

Finanțare indirectă

Articolul 8

Finanțarea indirectă a instrumentelor de capital în sensul articolului 28 alineatul (1) litera (b), al articolului 52 alineatul (1) litera (c) și al articolului 63 litera (c) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013

(1) Finanțarea indirectă a instrumentelor de capital în temeiul articolului 28 alineatul (1) litera (b), al articolului 52 alineatul (1) litera (c) și al articolului 63 litera (c) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 se consideră finanțare care nu este directă.

(2) În scopul alineatului (1), finanțarea directă se referă la situațiile în care o instituție a acordat un împrumut sau o finanțare sub orice formă unui investitor în scopul folosirii în vederea achiziționării de instrumente de capital.

(3) Finanțarea directă include, de asemenea, finanțarea acordată pentru alte scopuri decât achiziția unor instrumente de capital ale unei instituții, oricărei persoane fizice sau juridice care deține o participație calificată la o instituție de credit, astfel cum se menționează la articolul 4 alineatul (36) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, sau care este considerată a fi o parte afiliată în sensul definițiilor de la punctul 9 din Standardul Internațional de Contabilitate 24 referitor la informațiile privind părțile afiliate, astfel cum este aplicat în Uniune în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1606/2002 al Parlamentului European și al Consiliului ( 7 ), luând în considerare orice îndrumări suplimentare, astfel cum sunt definite de către autoritatea competentă, în cazul în care instituția nu are capacitatea de a demonstra toate elementele de mai jos:

Articolul 9

Natura și formele aplicabile ale finanțării indirecte a instrumentelor de capital în sensul articolului 28 alineatul (1) litera (b), al articolului 52 alineatul (1) litera (c) și al articolului 63 litera (c) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013

(1) Natura și formele aplicabile ale finanțării indirecte aferente achiziționării de instrumente de capital ale unei instituții includ următoarele:

2. sfera de aplicare a bilanțului consolidat sau a calculului agregat extins, în cazul în care este echivalent cu conturile consolidate, conform articolului 49 alineatul (3) litera (a) punctul (iv) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, care este elaborat de sistemul de protecție instituțional sau de rețeaua instituțiilor afiliate unui organism central care nu sunt organizate sub forma unui grup din care instituția face parte;

(a) finanțarea achiziției unui investitor, la emitere sau ulterior, a instrumentelor de capital ale unei instituții de către orice entități asupra cărora instituția are un control direct sau indirect sau de către entități incluse în oricare dintre următoarele:

2. sfera de aplicare a bilanțului consolidat sau a calculului agregat extins, în cazul în care este echivalent cu conturile consolidate, conform articolului 49 alineatul (3) litera (a) punctul (iv) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, care este elaborat de sistemul de protecție instituțional sau de rețeaua instituțiilor afiliate unui organism central care nu sunt organizate sub forma unui grup din care instituția face parte;

(b) finanțarea achiziției unui investitor, la emitere sau ulterior, a instrumentelor de capital ale unei instituții de către entități externe care sunt protejate de o garanție sau de utilizarea unui instrument financiar derivat de credit sau care sunt asigurate în alt mod, astfel încât riscul de credit este transferat către instituție sau către oricare dintre entitățile asupra cărora instituția are un control direct sau indirect sau către oricare entitate inclusă în oricare dintre următoarele:

(c) finanțarea acordată unui debitor care transferă finanțarea investitorului final în vederea achiziționării, la emitere sau ulterior, a instrumentelor de capital ale unei instituții.

(2) Pentru a fi considerată drept finanțare indirectă în sensul alineatului (1), următoarele condiții trebuie, de asemenea, îndeplinite, după caz:

2. sfera de aplicare a bilanțului consolidat sau a calculului agregat extins, în cazul în care este echivalent cu conturile consolidate, conform articolului 49 alineatul (3) litera (a) punctul (iv) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, care este elaborat de sistemul de protecție instituțional sau de rețeaua instituțiilor afiliate unui organism central care nu sunt organizate sub forma unui grup din care instituția face parte; În acest scop se consideră că un investitor este inclus în sfera calculului agregat extins în cazul în care instrumentul de capital relevant face obiectul consolidării sau al calcului agregat extins în conformitate cu articolul 49 alineatul (3) litera (a) punctul (iv) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, într-un mod în care utilizarea multiplă a elementelor de fonduri proprii și crearea de fonduri proprii între membrii sistemului instituțional de protecție sunt eliminate. În cazul în care nu s-a acordat aprobarea autorităților competente menționată la articolul 49 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, această condiție se consideră a fi îndeplinită în cazul în care atât entitățile menționate la alineatul (1) litera (a), cât și instituția au statutul de membru al aceluiași sistem instituțional de protecție, iar entitățile deduc finanțarea acordată pentru achiziționarea de instrumente de capital ale instituției, în conformitate cu articolul 36 alineatul (1) literele (f)-(i), cu articolul 56 literele (a)-(d) și cu articolul 66 literele (a)-(d) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, după caz;

2. sfera de aplicare a bilanțului consolidat sau a calculului agregat extins, în cazul în care este echivalent cu conturile consolidate, conform articolului 49 alineatul (3) litera (a) punctul (iv) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, care este elaborat de sistemul de protecție instituțional sau de rețeaua instituțiilor afiliate unui organism central care nu sunt organizate sub forma unui grup din care instituția face parte;

(3) Atunci când se stabilește dacă achiziționarea unui instrument de capital implică finanțare directă sau indirectă în conformitate cu articolul 8, suma care trebuie luată în considerare nu include eventualele provizioane de depreciere în urma evaluării individuale.

(4) Pentru a evita calificarea drept finanțare directă sau indirectă în conformitate cu articolul 8 și în cazul în care împrumutul sau o altă formă de finanțare sau garanțiile sunt acordate oricărei persoane fizice sau juridice care deține o participație calificată la instituția de credit sau care este considerată a fi parte afiliată conform alineatului (3), instituția se asigură în permanență că nu a acordat împrumutul sau o altă formă de finanțare sau garanțiile cu scopul de a subscrie direct sau indirect instrumente de capital ale instituției. În cazul în care împrumutul sau o altă formă de finanțare sau garanțiile sunt acordate altor tipuri de părți, instituția efectuează acest control cât mai bine cu putință.

(5) În ceea ce privește societățile mutuale, organizațiile cooperatiste de credit și instituțiile similare, în cazul în care în temeiul legislației naționale clientul are obligația de a subscrie instrumentele de capital pentru a primi un împrumut, respectivul împrumut nu este considerat ca finanțare directă sau indirectă în cazul în care sunt îndeplinite toate condițiile următoare:

(c) subscrierea unuia sau a mai multor instrumente de capital ale instituției este necesară pentru a permite beneficiarului împrumutului să devină membru al societății mutuale, al organizației cooperatiste de credit sau a instituției similare.

Subsecțiunea 4

Limitările privind răscumpărarea instrumentelor de capital

Articolul 10

Limitările privind răscumpărarea instrumentelor de capital emise de societăți mutuale, instituții de economii, organizații cooperatiste de credit și alte instituții similare în sensul articolului 29 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 și al articolului 78 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013

(1) O instituție poate emite instrumente de fonduri proprii de nivel 1 de bază cu posibilitatea de răscumpărare numai în cazul în care această posibilitate este prevăzută de legislația națională aplicabilă.

(2) Capacitatea instituției de a limita răscumpărarea în temeiul dispozițiilor care reglementează instrumentele de capital, conform articolului 29 alineatul (2) litera (b) și articolului 78 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, include atât dreptul de a amâna răscumpărarea, cât și dreptul de a limita valoarea răscumpărării. Instituția poate amâna răscumpărarea sau poate limita valoarea care face obiectul răscumpărării pentru o perioadă nedeterminată, în conformitate cu alineatul (3).

(3) Sfera limitărilor privind răscumpărarea incluse în dispozițiile care reglementează instrumentele se stabilește de instituție pe baza situației prudențiale a instituției în orice moment, având în vedere în special, dar fără a se limita la:

Articolul 11

Limitările privind răscumpărarea instrumentelor de capital emise de societăți mutuale, instituții de economii, organizații cooperatiste de credit și alte instituții similare în sensul articolului 29 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 și al articolului 78 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013

(1) Limitările privind răscumpărarea incluse în condițiile contractuale și dispozițiile legislative care reglementează instrumentele, nu împiedică autoritatea componentă să limiteze și mai mult răscumpărarea instrumentelor pe o bază adecvată conform prevederilor articolului 78 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013.

(2) Autoritățile competente evaluează temeiurile limitărilor privind răscumpărarea incluse în condițiile contractuale și în dispozițiile legislative care reglementează instrumentul. Autoritățile competente solicită instituțiilor să modifice dispozițiile contractuale corespunzătoare în cazul în care nu sunt mulțumite în privința caracterului adecvat al temeiurilor care stau la baza limitărilor. În cazul în care instrumentele sunt reglementate de dreptul intern în lipsa unor condiții contractuale, legislația trebuie să permită instituției să limiteze răscumpărarea, conform dispozițiilor articolului 10 alineatele (1)-(3), astfel încât instrumentele să se încadreze în categoria fondurilor proprii de nivel 1 de bază.

(3) Orice decizie de limitare a răscumpărării este documentată intern și este raportată în scris de instituție autorității competente, cu precizarea motivelor pentru care, având în vedere criteriile prevăzute la alineatul (3), răscumpărarea fost refuzată parțial sau integral ori amânată.

(4) În cazul în care mai multe decizii de limitare a răscumpărării au loc în aceeași perioadă de timp, instituțiile pot documenta aceste decizii într-un singur set de documente.

SECȚIUNEA 2

Filtre prudențiale

Articolul 12

Conceptul de câștig rezultat din vânzare în sensul articolului 32 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013

(1) Conceptul de „câștig rezultat din vânzare” menționat la articolul 32 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 înseamnă orice câștig rezultat din vânzare recunoscut pentru instituție care este înregistrat ca o creștere a oricărui element al fondurilor proprii și care este asociat venitului viitor din expuneri generat de vânzarea de active securitizate în momentul în care sunt scoase din bilanțul instituției în contextul unei operațiuni de securitizare.

(2) Câștigul rezultat din vânzare recunoscut se stabilește ca diferența între valorile de la literele (a) și (b) de mai jos, astfel cum sunt stabilite prin aplicarea cadrului contabil relevant:

(3) Câștigul rezultat din vânzare recunoscut care este asociat cu venitul viitor din expuneri se referă, în acest context, la „marja în exces” estimată a fi obținută în viitor, astfel cum este definită la articolul 242 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013.

SECȚIUNEA 3

Deduceri din elementele de fonduri proprii de nivel 1 de bază

Articolul 13

Deducerea pierderilor exercițiului financiar în curs în sensul articolului 36 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013

(1) Pentru a calcula fondurile proprii de nivel 1 de bază în cursul exercițiului și indiferent dacă instituția închide situațiile sale financiare la sfârșitul fiecărei perioade interimare, instituția întocmește contul de profit și pierdere și deduce orice pierderi rezultate din elementele de fonduri proprii de nivel 1 de bază pe măsură ce acestea apar.

(2) În scopul de a întocmi contul de profit și pierdere al unei instituții în conformitate cu alineatul (1), veniturile și cheltuielile se stabilesc în cadrul aceluiași proces și pe baza acelorași standarde de contabilitate ca în cazul raportului de la sfârșit de exercițiu financiar. Veniturile și cheltuielile sunt estimate cu prudență și sunt alocate perioadei interimare în care au survenit astfel încât fiecare perioadă intermediară să includă o valoare rezonabilă a veniturilor și cheltuielilor anuale anticipate. Evenimentele semnificative sau nerecurente vor fi luate în considerare integral și fără întârziere în perioada interimară în care apar.

(3) În cazul în care pierderile pentru exercițiul financiar curent au redus deja elementele de fonduri proprii de nivel 1 de bază în urma unui raport financiar intermediar sau de sfârșit de exercițiu, deducerea nu este necesară. În scopul prezentului articolul, raport financiar înseamnă că profitul și pierderea au fost stabilite după închiderea conturilor interimare sau a conturilor anuale în conformitate cu cadrul contabil sub incidența căruia intră instituția în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1606/2002 privind aplicarea standardelor internaționale de contabilitate și al Directivei 86/635/CEE a Consiliului ( 9 ) privind conturile anuale și conturile consolidate ale băncilor și ale altor instituții financiare.

(4) Alineatele (1)-(3) se aplică în același mod câștigurilor și pierderilor incluse în alte elemente ale rezultatului global acumulat.

Articolul 14

Deducerea creanțelor privind impozitul amânat care se bazează pe profitabilitatea viitoare în sensul articolului 36 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013

(1) Deducerea creanțelor privind impozitul amânat care se bazează pe profitabilitatea viitoare în temeiul articolului 36 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 se efectuează în conformitate cu alineatele (2) și (3).

(2) Compensarea între creanțele privind impozitul amânat și datoriile asociate privind impozitul amânat se realizează separat pentru fiecare entitate impozabilă. Datoriile asociate privind impozitul amânat se limitează la cele care decurg din legislația fiscală a aceleiași jurisdicții care reglementează și creanțele privind impozitul amânat. Pentru calculul creanțelor și datoriilor privind impozitul amânat la nivel consolidat, o entitate impozabilă include orice număr de entități care sunt membri ai aceluiași grup fiscal, ai aceluiași perimetru de consolidare fiscală, ai aceleiași unități fiscale sau ai aceleiași declarații fiscale consolidate în temeiul legislației naționale aplicabile.

(3) Valoarea datoriilor asociate privind impozitul amânat care sunt eligibile pentru compensarea activelor privind impozitul amânat care se bazează pe profitabilitatea viitoare este diferența dintre valoarea de la litera (a) și valoarea de la litera (b):

Articolul 15

Deducerea activelor fondului de pensii cu beneficii definite în sensul articolului 36 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 și al articolului 41 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013

(1) Autoritatea competentă acordă aprobarea prealabilă menționată la articolul 41 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 numai în cazul în care capacitatea nerestricționată de a folosi respectivele active ale fondului de pensii cu beneficii definite implică accesul imediat și neîngrădit la active, cum ar fi de exemplu atunci când utilizarea activelor nu este interzisă prin restricții de niciun fel și nu există niciun fel de cereri din partea unor terțe părți asupra acestor active.

(2) Se poate considera că accesul la active este neîngrădit atunci când instituția nu trebuie să solicite și să primească aprobare specifică din partea administratorului fondurilor de pensii sau de la beneficiarii pensiei de fiecare dată când aceasta și-ar exercita dreptul de acces la excedentul de fonduri din plan.

Articolul 16

Deducerea impozitelor previzibile în sensul articolului 36 alineatul (1) litera (l) și al articolului 56 litera (f) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013

(1) În condițiile în care instituția aplică un cadru contabil și politici contabile care prevăd recunoașterea deplină a datoriilor curente și amânate privind taxele aferente tranzacțiilor și altor evenimente recunoscute în bilanț sau în contul de profit și pierdere, instituția poate considera că impozitele previzibile au fost deja luate în considerare. Autoritatea competentă trebuie să se asigure că toate deducerile necesare au fost efectuate, fie în conformitate cu standardele contabile aplicabile, fie în temeiul oricărei alte ajustări.

(2) Atunci când instituția își calculează fondurile proprii de nivel 1 de bază în temeiul situațiilor financiare pregătite în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1606/2002, condiția de la alineatul (1) este considerată a fi îndeplinită.

(3) În cazul în care condiția de la alineatul (1) nu este îndeplinită, instituția își reduce elementele de fonduri proprii de nivel 1 de bază cu valoarea estimată a impozitului curent și amânat nerecunoscut încă în bilanț și în contul de profit și pierdere aferente tranzacțiilor și altor evenimente recunoscute în bilanț sau în contul de profit și pierdere. Valoarea estimată a impozitului curent și amânat se stabilește utilizând o abordare echivalentă celei prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 1606/2002. Valoarea estimată a impozitului amânat nu poate fi compensată cu creanțele privind impozitul amânat care nu sunt recunoscute în situațiile financiare.

SECȚIUNEA 4

Alte deduceri pentru elementele fondurilor proprii de nivel 1 de bază, fondurilor proprii de nivel 1 suplimentar și fondurilor proprii de nivel 2

Articolul 17

Alte deduceri pentru instrumente de capital ale instituțiilor financiare în sensul articolului 36 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013

(1) Deținerile de instrumente de capital ale instituțiilor financiare, astfel cum sunt definite la articolul 4 alineatul (26) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, se deduc conform următoarelor calcule:

(c) orice instrumente subordonate care absorb pierderile în baza principiului continuității activității, inclusiv atunci când există libertatea de a anula plata cupoanelor, se deduc din elementele de fonduri proprii de nivel 1 suplimentar. În cazul în care valoarea acestor instrumente subordonate depășește valoarea fondurilor proprii de nivel 1 suplimentar, valoarea în exces se deduce din fondurile proprii de nivel 1 de bază;

(e) orice alte instrumente incluse în fondurile proprii ale instituției financiare în temeiul cadrului prudențial relevant aplicabil sau orice alte instrumente pentru care instituția nu este în măsură să demonstreze că se aplică condițiile de la literele (a), (b), (c) sau (d) se deduc din elementele de fonduri proprii de nivel 1 de bază.

(2) În cazurile prevăzute la alineatul (3), instituțiile aplică deducerile, astfel cum prevede Regulamentul (UE) nr. 575/2013 pentru deținerile de instrumente de capital pe baza unei abordări de deducere corespunzătoare. În scopul prezentului alineat, abordarea de deducere corespunzătoare înseamnă o abordare care aplică deducerea pentru aceeași componentă a capitalurilor în care s-ar încadra capitalul dacă ar fi fost emis de către instituția însăși.

(3) Deducerile menționate la alineatul (1) nu se aplică în următoarele cazuri:

(c) atunci când instituția financiară este o instituție de plată în sensul articolului 4 din Directiva 2007/64/CE a Parlamentului European și a Consiliului ( 11 ) și nu beneficiază de derogare în conformitate cu articolul 26 din respectiva directivă;

Articolul 18

Instrumente de capital ale întreprinderilor de asigurare și de reasigurare din țări terțe în sensul articolului 36 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013

(1) Deținerile de instrumente de capital ale întreprinderilor de asigurare și de reasigurare din țări terțe care fac obiectul unui regim de solvabilitate care fie a fost evaluat ca nefiind echivalent celui prevăzut la capitolul VI titlul I din Directiva 2009/138/CE conform procedurii prevăzute la articolul 227 din directiva menționată anterior, fie nu a fost evaluat, se deduc după cum urmează:

(c) orice alte instrumente subordonate se deduc din fondurile proprii de nivel 2. În cazul în care valoarea acestor instrumente subordonate depășește valoarea fondurilor proprii de nivel 2, valoarea în exces se deduce din elementele de fonduri proprii de nivel 1 suplimentar. În cazul în care această valoare în exces depășește valoarea fondurilor proprii de nivel 1 suplimentar, această diferență a valorii în exces se deduce din elementele de fonduri proprii de nivel 1 de bază;

(d) în cazul întreprinderilor de asigurare și de reasigurare din țări terțe care fac obiectul unor cerințe de solvabilitate prudențiale, orice alte instrumente incluse în fondurile proprii ale întreprinderilor de asigurare și de reasigurare din țări terțe în temeiul regimului de solvabilitate relevant aplicabil sau orice alte instrumente pentru care instituția nu este în măsură să demonstreze că se aplică condițiile de la literele (a), (b), (c) sau (d) se deduc din elementele de fonduri proprii de nivel 1 de bază.

(2) În cazul în care regimul de solvabilitate al țării terțe, inclusiv normele privind fondurile proprii, a fost evaluat ca fiind echivalent cu regimul prevăzut la titlul I capitolul VI din Directiva 2009/138/CE, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 227 din directiva menționată anterior, deținerile de instrumente de capital ale întreprinderilor de asigurare sau de reasigurare din țări terțe sunt tratate drept dețineri de instrumente de capital ale întreprinderilor de asigurare sau de reasigurare autorizate în conformitate cu articolul 14 din Directiva 2009/138/CE.

(3) În cazurile prevăzute la alineatul (2) de la prezentul articol, instituțiile aplică deducerile, astfel cum se prevede la articolul 44 litera (b), la articolul 58 litera (b) și la articolul 68 litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, după caz, pentru deținerile de elemente ale fondurilor proprii specifice întreprinderilor de asigurare.

Articolul 19

Instrumente de capital ale întreprinderilor excluse din domeniul de aplicare al Directivei 2009/138/CE în sensul articolului 36 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013

Deținerile de instrumente de capital ale întreprinderilor excluse din domeniul de aplicare al Directivei 2009/138/CE în conformitate cu articolul 4 din directiva menționată anterior se deduc după cum urmează:

(c) orice alte instrumente subordonate se deduc din fondurile proprii de nivel 2. În cazul în care valoarea acestor instrumente subordonate depășește valoarea fondurilor proprii de nivel 2, valoarea în exces se deduce din elementele de fonduri proprii de nivel 1 suplimentar. În cazul în care această valoare depășește valoarea fondurilor proprii de nivel 1 suplimentar, valoarea în exces reziduală se deduce din elementele de fonduri proprii de nivel 1 de bază;

(d) orice alte instrumente incluse în fondurile proprii ale întreprinderii în temeiul regimului de solvabilitate relevant aplicabil sau orice alte instrumente pentru care instituția nu este în măsură să demonstreze că se aplică condițiile de la literele (a), (b) sau (c) se deduc din fondurile proprii de nivel 1 de bază.

CAPITOLUL III

FONDURI PROPRII DE NIVEL 1 SUPLIMENTAR

SECȚIUNEA 1

Forma și natura stimulentelor de răscumpărare

Articolul 20

Forma și natura stimulentelor de răscumpărare în sensul articolului 52 alineatul (1) litera (g) și al articolului 63 litera (h)din Regulamentul (UE) nr. 575/2013

(1) Stimulentele de răscumpărare înseamnă toate caracteristicile care oferă, la data emisiunii, așteptarea că instrumentul de capital ar putea fi răscumpărat.

(2) Stimulentele menționate la alineatul (1) includ următoarele forme:

(c) o opțiune call corelată cu variația ratei de referință în cazul în care spreadul de credit peste a doua rată de referință este mai mare decât rata de plată inițială minus rata de swap;

SECȚIUNEA 2

Conversia sau reducerea valorii principalului

Articolul 21

Natura majorării valorii principalului ca urmare a reducerii acestuia în sensul articolului 52 alineatul (1) litera (n)și al articolului 52 alineatul (2) litera (c)punctul (ii) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013

(1) Reducerea valorii principalului se aplică proporțional tuturor titularilor de instrumente de fonduri proprii de nivel 1 suplimentar care cuprind un mecanism de reducere similar și un nivel declanșator identic.

(2) Pentru ca reducerea valorii să fie considerată temporară, trebuie îndeplinite toate condițiile enumerate în cele ce urmează:

(c) orice majorare a instrumentului sau a plății cupoanelor din suma redusă a principalului se efectuează la aprecierea deplină a instituției sub rezerva constrângerilor care derivă din literele (d)-(f), iar instituția nu are obligația de a efectua sau de a accelera o majorare în anumite condiții;