3.3.

În cazul subsistemului de infrastructură, caracteristicile speciale, în afară de considerentele menționate de anexa III la directivă, sunt următoarele. SIGURANȚA În conformitate cu anexa III la Directiva 96/48/CE, cerințele generale de siguranță care sunt relevante pentru subsistemul de infrastructură sunt următoarele: „1.1.1. Proiectarea, construcția sau asamblarea, întreținerea și supravegherea componentelor critice pentru siguranță și în special a elementelor implicate în circulația trenurilor trebuie să garanteze siguranța la un nivel care să corespundă obiectivelor fixate pentru rețea, inclusiv pentru situații limită speciale. 1.1.2. Parametrii implicați în contactul roată/șină trebuie să respecte cerințele de stabilitate necesare pentru a garanta circulația în deplină siguranță la viteza maximă admisă. 1.1.3. Componentele folosite trebuie să reziste la solicitările normale sau excepționale specificate pe timpul duratei lor de serviciu. Consecințele în materie de siguranță ca urmare a unor defecțiuni accidentale trebuie limitate prin mijloace adecvate. 1.1.4. Proiectarea instalațiilor fixe și a materialului rulant, precum și alegerea materialelor utilizate trebuie să urmărească limitarea producerii, propagării și efectelor focului și fumului în caz de incendiu.” Pentru a respecta aceste cerințe generale, este necesar ca, la nivelul de siguranță ce corespunde scopurilor stabilite pentru rețea, infrastructura: — să permită trenurilor să circule fără riscuri de deraiere sau de coliziune între acestea sau cu alte vehicule sau obstacole fixe și să evite riscurile inacceptabile legate de proximitatea liniilor de tracțiune electrice; — să reziste fără a se defecta la sarcinile verticale, laterale și longitudinale, de natură statică sau dinamică, exercitate de garniturile de tren în condițiile de linie specificate, obținând în același timp și performanțele necesare; — să permită supravegherea și întreținerea instalațiilor necesare pentru a menține componentele cu implicații critice în condiții de siguranță; — să nu conțină materiale ce pot genera gaze toxice în caz de incendiu; această cerință se referă numai la acele elemente de infrastructură care sunt amplasate în spații închise (tuneluri, tronsoane acoperite și gări subterane). Această cerință este discutată în cadrul cerințelor privind sănătatea umană. Următoarele cerințe specifice subsistemului prezintă, de asemenea, relevanță pentru subsistemul de infrastructură: „2.1.1. Trebuie luate măsuri corespunzătoare pentru a împiedica accesul sau intruziunile nedorite la instalațiile de pe liniile pe care se circulă cu mare viteză. Trebuie întreprinse măsuri pentru limitarea riscurilor la care sunt expuse persoanele, în special în stațiile prin care trenurile trec cu viteză mare. Infrastructurile la care publicul are acces trebuie proiectate și realizate astfel încât să limiteze riscurile pentru sănătatea persoanelor (stabilitate, incendii, evacuare, platforme etc.). Trebuie prevăzute dispoziții adecvate care să țină seama de condițiile specifice de securitate în tunelurile de mare lungime.” În vederea respectării acestor cerințe specifice, este necesar ca, la nivelul de siguranță ce corespunde scopurilor stabilite pentru rețea, subsistemul de infrastructură: — să ia măsuri pentru ca accesul la instalații să fie în mod normal posibil numai pentru personalul autorizat, cu excepția zonelor peroanelor care sunt accesibile călătorilor; — să asigure controlul riscului de intruziune a unor persoane sau a unor vehicule indezirabile în spațiile afectate căii ferate; — să se asigure că zonele care sunt accesibile călătorilor pe parcursul exploatării normale a liniei sunt amplasate la o distanță suficientă de liniile pe care circulă trenuri de mare viteză sau să fie separate în mod corespunzător de acele linii pentru a evita orice risc pentru siguranța acestora și că acestea sunt prevăzute cu căile de acces necesare pentru a evacua călătorii, în special în gările subterane; — să permită mijloace adecvate de acces și de evacuare a călătorilor cu handicap la/din zonele publice puse la dispoziția acestora, prin luarea unor măsuri adecvate; — să ia măsuri în vederea protejării călătorilor de zonele periculoase în cazurile de oprire inopinată a trenurilor de mare viteză pe alte linii și în afara zonelor din gară stabilite în acest scop; — să se asigure că se iau măsuri speciale în tunelurile lungi pentru reducerea sau controlul pericolelor de incendiu și pentru facilitarea evacuării călătorilor. Respectarea acestor cerințe de siguranță se consideră ca fiind realizată atunci când procedurile de evaluare descrise la capitolul 6 demonstrează că sunt îndeplinite specificațiile detaliate de la capitolele 4 și 5, aplicabile următorilor parametri, elemente și componente, și că se ține seama de posibilele consecințe ale defectării elementelor cu implicații pentru siguranță de mai jos. Parametrii care prezintă relevanță pentru cerința de siguranță Parametrii enumerați mai jos, care sunt caracterizați în capitolul 4 al prezentei STI și care au implicații pentru riscurile de coliziune și de deraiere, prezintă relevanță pentru cerința de siguranță: (a) Gabaritele minime ale infrastructurii (parametrul 1 – 4.1.1 și 4.3.3.1) Gabaritele de liberă trecere selectate trebuie să permită: — pe liniile de mare viteză nou construite, trecerea trenurilor de mare viteză cu o marjă suficientă de trecere care să ia în calcul evoluțiile tehnice de construcție preconizate în viitorul îndepărtat; — pe liniile existente, trecerea acestor garnituri cu marje reduse, astfel încât implementarea modificărilor necesare să poată fi eșalonată în timp. (b) Raza minimă de curbură (parametrul 2 – 4.1.2. și 4.3.3.8) Raza minimă de curbură a aliniamentului, definește, împreună cu supraînălțarea liniei, deficiența maximă de supraînălțare la o viteză de mers dată. Deficiența de supraînălțare constituie, de asemenea, unul din elementele care determină sarcina pe linie. Infrastructura trebuie să țină seama de capacitățile de performanță și de constrângerile tehnice ale materialului rulant. În contextul menținerii vitezelor potențiale, prezintă relevanță capacitatea de accelerare și cerințele de frânare și de oprire. Raza minimă de curbură trebuie să fie deci determinată în așa fel încât să fie respectate limitele de supraînălțare și de deficiență de supraînălțare definite pentru aceste elemente de interoperabilitate la viteza maximă pe linia respectivă. (c) Sarcina maximă pe linie (parametrul 4 – 4.1.4 și 4.3.3.16) Forțele laterale și verticale au implicații critice atât pentru comportamentul dinamic al vehiculelor pe linie, cât și pentru comportamentul la oboseală a suprastructurii căii ferate. Aceste forțe verticale și laterale trebuie să respecte următoarele cerințe pentru a asigura circulația în condiții de siguranță la viteza maximă autorizată: 1. cu privire la forțele verticale de natură statică: infrastructura trebuie să fie proiectată pentru a rezista cel puțin la sarcina maximă pe osie definită în STI-ul pentru material rulant pentru vehiculele interoperabile, indiferent de tipul sau de viteza maximă a acestor vehicule; 2. cu privire la forțele verticale și laterale de natură cvasi-statică și dinamică: infrastructura trebuie să fie proiectată pentru a rezista cel puțin la sarcinile maxime care corespund criteriilor caracteristice de siguranță pentru interacțiunea vehicul/cale în conformitate cu cele definite prin următoarele limite aplicabile traficului de viteză: — forțe dinamice verticale: se impune o limită în legătură cu aceste forțe dinamice totale în funcție de sarcina nominală a roții; — forțe dinamice laterale: forța laterală totală exercitată de o osie montată cu roți pe cale, care ar cauza deplasarea căii în balast, nu trebuie să depășească valoarea limită care depinde de sarcina nominală pe osie (limita PRUD'HOMME). Raportul dintre forțele dinamice laterală și verticală ale unei roți pe șină nu trebuie să depășească coeficientul de deraiere. Aceste limite țin seama de forțele cvasi-statice care rezultă din deficiența de supraînălțare insuficientă admisă, aceasta din urmă servind la definirea parametrilor care au legătură cu razele curbelor, și din condițiile admise ale geometriei căii, care sunt specificate în prezenta STI (capitolul 4). Acești parametri sunt specificați ca fiind condiții necesare pentru realizarea încercărilor de recepție a vehiculului. De asemenea, geometria contactului roată-șină trebuie să fie de așa natură încât să asigure stabilitatea deplasării boghiurilor, ceea ce determină limitarea conicității echivalente în funcție de viteza de deplasare. Trebuie să se obțină respectarea acestei valori de conicitate echivalentă, în ceea ce privește infrastructura, prin alegerea adecvată și justificată a ecartamentului de cale ferată, a supraînălțării șinei și a profilului ciupercii șinei, atât la nivelul liniei de cale ferată simplă, cât și la nivelul aparatelor de cale; 3. cu privire la forțele longitudinale și la sarcinile rezultate din echipamentele de frânare aferente: forțele de frânare pot, pe de o parte, să determine alunecarea șinelor din sistemele de prindere a șinelor și/sau glisarea roților și, pe de altă parte, să conducă la creșterea temperaturii șinei atunci când energia se disipează în șină, în cazul frânelor care nu utilizează aderența. De aceea, este important să se limiteze efortul de frânare maxim. Criteriile de siguranță avute în vedere au legătură, pe de o parte, cu accelerarea și decelerarea maximă totală transferată căii ferate de sistemele de propulsie și de frânare ale trenului și, pe de altă parte, cu creșterea maximă de temperatură care poate fi generată în șină de sistemele de frânare care nu utilizează aderența. Această din urmă condiție este echivalentă cu limitarea cantității de energie cinetică care poate fi disipată în șină de sistemele de frânare respective. Elemente ale subsistemului care au relevanță pentru cerința de siguranță Următoarele elemente ale subsistemului au implicații critice pentru siguranță, iar caracteristicile detaliate ale acestora trebuie să respecte cerințele definite la capitolul 4 din prezenta STI. Stabilitatea de deplasare a boghiurilor determină nivelul sarcinilor laterale exercitate pe cale. Aceasta este definită prin următoarele elemente: — ecartamentul de cale ferată (4.3.3.10); — înclinația șinei (4.3.3.11); — profilul ciupercii șinei (4.3.3.12); — conicitatea echivalentă (4.3.3.9). Următoarele elemente determină, de asemenea, nivelul forțelor verticale (4.3.3.16), al forțelor laterale (4.3.3.17) și al forțelor longitudinale exercitate pe cale și pe aparatele de cale: — supraînălțarea (4.3.3.7); — deficiența de supraînălțare (4.3.3.8); — calitatea geometrică a căii (4.3.3.18); — rezistența căii și a aparatelor de cale la forțele de frânare și de accelerare (4.3.3.21); — efectele vânturilor laterale (4.3.3.23). Deplasarea la viteze mari peste aparatele de cale care realizează trecerea pe linii abătute implică necesitatea unei proiectări deosebit de bune și o amplasare a schimbătoarelor de cale pe aliniament, după cum urmează: — datorită discontinuității curburii care apare pe calea abătută, deficiența de supraînălțare trebuie să fie în mod special limitată; — șinele de macaz și vârfurile pivotante ale inimilor de macaz simple și duble trebuie să fie echipate cu sisteme de înzăvorâre; — profilurile șinelor de macaz și cotele funcționale (ajustaje și jocuri) ale aparatelor de cale trebuie să corespundă profilurilor roților și toleranțelor dimensionale ale osiilor montate cu roți. Următoarele elemente ale subsistemului controlează trecerea vehiculelor peste aparatele de cale: — deficiența de supraînălțare la aparatele de cale (4.3.3.8b); — aparatele de cale (4.3.3.19 și 4.3.3.20). Lucrările de artă trebuie să fie proiectate ținând seama de efectele sarcinilor pe linia ferată, astfel încât: — să respecte criteriile de rezistență și de deformare prescrise pentru lucrările de artă pentru a putea face față acțiunii atât a trenurilor de mare viteză, cât și a vehiculelor de întreținere. Modelele de sarcini de proiectare pentru aceste lucrări sunt definite luând în calcul aceste condiții; — să respecte în permanență cerințele de siguranță a liniei și cele privind contactul roată-șină, în special în condițiile efectelor dinamice exercitate de trenurile de mare viteză. Se definește deci un criteriu limitativ care caracterizează vehiculele interoperabile în raport cu aceste acțiuni, ceea ce asigură compatibilitatea acestor vehicule cu lucrările de artă proiectate în conformitate cu standardele ENV. Elementele subsistemului care sunt relevante pentru lucrările de artă sunt: — sarcinile verticale pe lucrări de artă (4.3.3.13); — sarcinile transversale în plan orizontal pe lucrări de artă (4.3.3.14); — sarcinile longitudinale pe lucrări de artă (4.3.3.15). Accesul sau pătrunderea neautorizată în spațiile feroviare a oamenilor sau a vehiculelor pot prezenta un risc pentru circulația feroviară, a cărui natură sau nivel critic sunt comune tuturor tipurilor de trenuri, indiferent dacă sunt interoperabile sau nu. În cazul în care se consideră că un astfel de risc este major, trebuie să se instaleze mijloace de protecție adecvate, cum ar fi împrejmuiri în jurul terenului căii ferate, parapete de protecție pe podurile rutiere și/sau detectoare antiefracție în vehicule. Controlul riscurilor legate de accesul sau intruziunea nedorită ale unor persoane sau vehicule face obiectul reglementărilor interne ale fiecărui stat membru implicat, care le pune în aplicare în funcție de riscul specific locului avut în vedere. Elementul care este relevant pentru acest risc este: — accesul și pătrunderea neautorizată la instalațiile de linie (4.3.3.25). Elemente constitutive care prezintă relevanță pentru cerința de siguranță Componentele specificate mai jos sunt elementele constitutive de interoperabilitate prezentate în capitolul 5 al prezentei STI care se încadrează în interfețele care privesc cerința de siguranță: — șina (elementul constitutiv 5.2.1); — sistemele de prindere a șinelor (elementul constitutiv 5.2.2) și traversele și leagănele de cale (elementul constitutiv 5.2.3); — aparatele de cale (elementul constitutiv 5.2.4). FIABILITATE ȘI DISPONIBILITATE În conformitate cu anexa III la Directiva 96/48/CE, cerințele generale referitoare la fiabilitate și disponibilitate care sunt relevante pentru subsistemul de infrastructură sunt următoarele: „1.2. Supravegherea și întreținerea componentelor fixe sau mobile care sunt implicate în circulația trenurilor trebuie organizate, realizate și cuantificate astfel încât să le fie menținută funcționarea în condițiile prevăzute.” Pentru respectarea acestei cerințe, trebuie îndeplinite următoarele condiții: — interfețele cu implicații critice pentru siguranță ale căror caracteristici sunt susceptibile de a se modifica pe parcursul funcționării sistemului trebuie să constituie baza planurilor de supraveghere și de întreținere care definesc condițiile de supraveghere și corectare a acelor elemente. — Această cerință se referă în special la următoarele elemente ale subsistemului, care sunt deja abordate de cerința de siguranță: — — ecartamentul de cale ferată (4.3.3.10); — supraînălțarea (4.3.3.7); — calitatea geometrică a căii (4.3.3.18); — aparatele de cale (4.3.3.19 și 4.3.3.20). — infrastructura trebuie proiectată în așa fel încât să permită întreținerea ușoară cu mijloace adecvate pentru executarea planului de întreținere. Produsele utilizate pentru realizarea interfețelor cu implicații critice pentru siguranță trebuie să aibă caracteristici de rezistență la uzură corespunzătoare, iar vehiculele de serviciu, de control și de întreținere necesare pentru executarea planului de întreținere trebuie să poată circula și lucra pe linie. Această cerință se referă la următoarele elemente: — — sortimentul de oțel din care este confecționată șină (elementul constitutiv 5.2.1.); — lucrări de artă, sarcini statice verticale (4.3.3.13). SĂNĂTATE În conformitate cu anexa III la Directiva 96/48/CE, cerințele generale referitoare la sănătatea umană care sunt relevante pentru subsistemul de infrastructură sunt următoarele: „1.3.1. Materialele susceptibile, datorită modului de utilizare, să pună în pericol sănătatea persoanelor care au acces la ele nu trebuie utilizate în trenuri și infrastructuri feroviare. 1.3.2. Aceste materiale trebuie alese, instalate și folosite astfel încât să limiteze emisiile de fum sau gaze, în special în caz de incendiu.” Aceste cerințe generale se referă la protecția împotriva incendiilor a diferitelor elemente ale subsistemului de infrastructură. Dată fiind densitatea redusă a sarcinii calorifice a produselor care constituie infrastructura (calea ferată și lucrările de construcții civilă), această cerință se referă numai la cazul unor instalații subterane care primesc călători în cadrul exploatării normale. Nu se prescrie deci nici o cerință pentru produsele care constituie interfețele căii și ale lucrărilor de construcții civile în afara acestor instalații specifice. În ceea ce privește aceste instalații subterane, directivele comunitare privind sănătatea, aplicabile de o manieră generală și lucrărilor de artă, trebuie să fie aplicate, indiferent dacă aceste lucrări au relevanță sau nu pentru interoperabilitatea sistemului feroviar transeuropean de mare viteză. Pe lângă conformitatea cu aceste cerințe generale, trebuie să fie limitate și variațiile de presiune la care pot fi supuși călătorii și personalul feroviar la trecerea prin tuneluri, tronsoane acoperite și gări subterane precum și vitezele aerului la care pot fi expuși călătorii în gările subterane; trebuie luate măsuri de prevenire a riscurilor de electrocutare în zonele peroanelor și ale gărilor subterane la care au acces călătorii: — de aceea, trebuie luate măsuri, printr-o alegere judicioasă a secțiunii transversale de aeraj a lucrărilor respective sau prin intermediul dispozitivelor auxiliare, pentru a respecta criteriul de sănătate, pe baza variației maxime de presiune care se produce în tunel la trecerea unui tren; — trebuie luate măsuri în gările subterane fie prin intermediul unor caracteristici de construcție care să reducă variațiile de presiune ce provin din tunelurile adiacente, fie prin intermediul dispozitivelor auxiliare, pentru limitarea vitezelor aerului până la o valoare acceptabilă pentru oameni; — trebuie luate măsuri în spațiile accesibile călătorilor pentru a preveni riscurile inacceptabile de electrocutare. Elemente ale subsistemului care prezintă relevanță pentru cerința de sănătate — lucrările sub nivelul solului, cum ar fi tuneluri și tronsoane acoperite (4.3.3.6); — peroanele pentru călători (4.3.3.26); — gările subterane (4.3.3.27). PROTECȚIA MEDIULUI În conformitate cu anexa III la Directiva 96/48/CE, cerințele generale referitoare la protecția mediului care prezintă relevanță pentru subsistemul de infrastructură sunt următoarele: „1.4.1. Repercusiunile asupra mediului datorate realizării și exploatării sistemului feroviar transeuropean de mare viteză trebuie evaluate și luate în calcul în stadiul de proiectare a sistemului în conformitate cu dispozițiile comunitare în vigoare. 1.4.2. Materialele folosite în trenuri și infrastructuri trebuie să împiedice emisiile de fum sau gaze nocive și periculoase pentru mediu, în special în caz de incendiu.” Pe lângă conformitatea cu aceste cerințe generale, zgomotul exterior și vibrațiile transmise prin intermediul solului locațiilor din apropierea unei infrastructuri feroviare de mare viteză trebuie menținute în limite adecvate pentru protejarea populației din vecinătate. Parametrii care prezintă relevanță pentru cerința de mediu — Caracteristici limită legate de zgomotul exterior (parametrul 17, 4.1.7 și 4.2.3.1.2). — Caracteristici limită legate de vibrațiile exterioare (parametrul 18, 4.1.8 și 4.2.3.1.2). COMPATIBILITATEA TEHNICĂ În conformitate cu anexa III la Directiva 96/48/CE, cerințele generale referitoare la compatibilitatea tehnică care sunt relevante pentru subsistemul de infrastructură sunt următoarele: „1.5. Caracteristicile tehnice ale infrastructurilor și instalațiilor fixe trebuie să fie compatibile între ele precum și cu cele ale trenurilor care urmează să fie utilizate în sistemul feroviar transeuropean de mare viteză. Dacă respectarea acestor caracteristici se dovedește dificilă pe anumite secțiuni de rețea, se pot aplica soluții temporare, care să asigure compatibilitatea în viitor.” Pentru a respecta această cerință, trebuie îndeplinite următoarele condiții: — gabaritele de liberă trecere, distanța dintre axele liniilor, aliniamentul liniei, ecartamentul de cale ferată, declivitățile ascendentă și descendentă maxime, precum și lungimea și înălțimea peroanelor de călători de pe liniile din rețeaua europeană interoperabilă trebuie să se stabilească în așa fel încât să asigure compatibilitatea între linii și compatibilitatea cu vehiculele interoperabile; — echipamentele care pot deveni necesare în viitor pentru a permite circulația și a altor trenuri decât trenurile de mare viteză pe liniile sistemului feroviar transeuropean de mare viteză nu trebuie să împiedice circulația garniturilor interoperabile. — caracteristicile transmisiei electrice a suprastructurii căii trebuie să fie compatibile cu sistemele de electrificare și de control-comandă și semnalizare utilizate. Parametrii care prezintă relevanță pentru cerința de compatibilitate tehnică — Gabaritul minim de liberă trecere al infrastructurii (parametrul 1 – 4.1.1 și 4.3.3.1): pe lângă cerința de siguranță deja menționată, gabaritul de liberă trecere al infrastructurii trebuie să permită funcționarea corectă a pantografului în contact cu echipamentul catenarei. — Raza de curbură minimă (parametrul 2 – 4.1.2 și 4.3.3.8): pe lângă cerința de siguranță deja menționată, alegerea razelor curbei pentru aliniamentul liniilor și deci a razei minime a curbei definește amplitudinea mișcărilor laterale – atât amplitudinea maximă, cât și amplitudinea medie în exploatare – ale suspensiilor vehiculului. Determinarea acestui parametru din punctul de vedere al valorilor medii și maxime permite optimizarea proiectării suspensiilor. — Ecartamentul de cale ferată (parametrul 3 – 4.1.3 și 4.3.3.10): distanța dintre șine (ecartamentul) se stabilește la valoarea standard de referință de 1 435 mm, valoarea care este cel mai des întâlnită pe rețelele europene. — Lungimea minimă a peroanelor (parametrul 5 – 4.1.5): lungimea minimă a peroanelor în gările sistemului feroviar transeuropean de mare viteză trebuie să fie compatibilă cu lungimea garniturilor de tren care trebuie să oprească pentru a deservi călătorii. — Înălțimea peroanelor (parametrul 6 – 4.1.6 și 4.3.3.26): înălțimea peroanelor din gările sistemului feroviar transeuropean de mare viteză trebuie să fie compatibilă cu înălțimea treptelor garniturilor de tren care trebuie să oprească în aceste gări pentru a deservi călătorii. — Declivitățile ascendente și descendente maxime (parametrul 24 – 4.1.11 și 4.3.3.4): declivitățile ascendente și descendente maxime ale liniilor sistemului feroviar transeuropean de mare viteză trebuie să fie compatibile cu caracteristicile de propulsie și de frânare specificate pentru garniturile interoperabile, astfel încât să nu determine reduceri de viteză inacceptabile în cazul declivităților ascendente și nici riscuri de nerespectare a distanțelor de oprire în cazul declivităților descendente. — Distanța minimă dintre axele liniilor (parametrul 25 – 4.1.12 și 4.3.3.2): distanțele minime dintre axele liniilor trebuie să fie stabilite la o valoare compatibilă cu rezistența caroseriilor vehiculelor interoperabile la forțele aerodinamice generate la trecerea trenurilor unul pe lângă celălalt. Elemente ale subsistemului care prezintă relevanță pentru cerința de compatibilitate tehnică — Deficiența de supraînălțare (4.3.3.8): deficiența de supraînălțare – care depinde de raza de curbură a liniei și de supraînălțare - este acel element al interfeței aliniamentului liniei care determină nivelul accelerațiilor laterale ce sunt transmise vehiculului. — Detectoare de supraîncălzire a cutiilor de osii (4.3.3.24): în cazul în care sunt necesare detectoare de supraîncălzire a cutiilor de osii pe liniile interoperabile pentru circulația celorlalte trenuri (sistemul de detectare a supraîncălzirii cutiilor de osii este încorporat în vehiculele care fac parte din materialul rulant interoperabil de mare viteză), sistemele de detecție folosite nu trebuie să determine restricții pentru exploatarea la mare viteză și funcționarea lor nu trebuie să fie perturbată de circulația trenurilor interoperabile; — Caracteristicile electrice ale suprastructurii (4.3.3.28): caracteristicile electrice ale căii trebuie să permită trecerea corespunzătoare a curentului de întoarcere prin șină (subsistemul energie) și să asigure orice alte funcții care sunt asociate anumitor tipuri de sisteme de comandă a trenurilor (subsistemul control–comandă și semnalizare). De asemenea, proprietățile sistemului de prindere a șinelor trebuie să fie compatibile cu această din urmă cerință.