1987L0102 — RO — 21.04.1998 — 002.001

Acest document reprezintă un instrument de documentare, iar instituţiile nu îşi asumă responsabilitatea pentru conţinutul său.

Astfel cum a fost modificat prin:

▼B

DIRECTIVA CONSILIULUI

din 22 decembrie 1986

de apropiere a actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre privind creditul de consum

(87/102/CEE)

Articolul 1

(1) Prezenta directivă se aplică contractelor de credit.

(2) În sensul prezentei directive:

(c) „contract de credit” înseamnă un contract prin care un creditor acordă sau promite să acorde unui consumator un credit sub formă de plată amânată, un împrumut sau alte facilități de plată similare.

▼M1

▼M1

Articolul 1a

(1)

(2) Pentru calcularea ratei anuale procentuale, se determină „costul total al creditului pentru consumator”, astfel cum este definit la articolul 1 alineatul (2) litera (d), cu excepția următoarelor taxe:

▼M2 —————

▼M1

(4)

▼M2 —————

▼M1

(6) Pentru contractele de credit care conțin clauze ce permit fluctuații ale ratei dobânzii și ale valorii sau nivelului celorlalte taxe incluse în rata anuală procentuală, dar care nu pot fi cuantificate în momentul calculării acesteia, rata anuală procentuală se calculează presupunând că dobânda și celelalte taxe rămân fixe și se aplică până la încheierea contractului de credit.

(7) În cazul în care este necesar, calcularea ratei anuale procentuale se face pe baza următoarelor presupuneri:

▼B

Articolul 2

(1) Prezenta directivă nu se aplică:

(2) În urma consultării Comisiei, un stat membru poate excepta anumite tipuri de credit de la aplicarea prezentei directive, în cazul în care acestea îndeplinesc următoarele condiții:

▼M1

(3) Dispozițiile articolului 1a și articolelor 4 – 12 nu se aplică contractelor de credit sau contractelor prin care se promite acordarea unui credit, garantate prin ipotecă asupra unui bun imobil, în măsura în care acestea nu sunt deja excluse din prezenta directivă în conformitate cu alineatul (1) litera (a).

▼B

(4) Statele membre pot excepta de la aplicarea dispozițiilor articolelor 6 – 12 contractele de credit încheiate sub forma unui act autentic semnat în fața unui notar sau a unui judecător.

▼M2

Articolul 3

Fără a aduce atingere Directivei 84/450/CEE a Consiliului din 10 septembrie 1984 de apropiere a actelor cu putere de lege și a actelor administrative din statele membre cu privire la publicitatea înșelătoare, precum și a normelor și principiilor aplicabile publicității neloiale, orice reclamă sau orice ofertă afișată în spații comerciale prin care o persoană își declară disponibilitatea de a acorda un împrumut sau de a servi drept intermediar în vederea încheierii unui contract de credit și în care se indică rata dobânzii sau orice alte cifre referitoare la costul creditului, trebuie, de asemenea, să precizeze și rata procentuală anuală, cu ajutorul unui exemplu reprezentativ, în cazul în care nu este posibil să se utilizeze și alte metode. ( 7 )

▼B

Articolul 4

(1) Contractele de credit se încheie în scris. Consumatorul primește un exemplar al contractului scris.

(2) Contractul scris cuprinde:

▼M1

▼B

(3) Contractul scris cuprinde și celelalte condiții contractuale esențiale.

Ca exemplu ilustrativ, anexa la prezenta directivă cuprinde o listă de condiții pentru care statele membre pot impune includerea în contractul scris, ca fiind esențiale.

▼M1 —————

▼B

Articolul 6

(1) Sub rezerva excluderii prevăzute la articolul 2 alineatul (1) litera (e), în cazurile în care există un contract între o instituție de credit sau o instituție financiară și un consumator pentru acordarea unui credit sub forma unui avans în cont curent, diferit de conturile de cărți de credit, consumatorul este informat la data sau înainte de data încheierii contractului cu privire la:

Aceste informații se confirmă în scris.

(2) De asemenea, pe durata contractului, consumatorul este informat cu privire la orice modificare a ratei anuale a dobânzii sau a taxelor aferente în momentul în care survine o astfel de modificare. Aceste informații pot fi oferite printr-un extras de cont sau în orice altă modalitate acceptabilă pentru statele membre.

(3) În statele membre unde este permis descoperitul de cont acceptat tacit, statele membre în cauză se asigură că consumatorul este informat cu privire la rata anuală a dobânzii și la taxele aplicabile și cu privire la orice modificare a acestora, în cazurile în care descoperitul de cont depășește o perioadă de trei luni.

Articolul 7

În cazul creditelor acordate pentru cumpărarea de bunuri, statele membre stabilesc condițiile în care se poate reintra în posesia acelor bunuri, în special în cazul în care consumatorul nu și-a dat consimțământul. De asemenea, statele membre se asigură că, în cazurile în care creditorul reintră în posesia bunurilor, decontarea dintre părți se efectuează astfel încât să se garanteze că reintrarea în posesie nu duce la nici o îmbogățire nejustificată.

Articolul 8

Consumatorul are dreptul de a îndeplini obligațiile care îi revin în temeiul unui contract de credit înainte de termenul stabilit în contract. În acest caz, în conformitate cu normele adoptate de către statele membre, consumatorul are dreptul la o reducere echitabilă a costului total al creditului.

Articolul 9

În cazurile în care drepturile unui creditor în temeiul unui contract de credit se atribuie unei terțe persoane, consumatorul are dreptul să invoce împotriva acelei terțe persoane orice mijloc de apărare la care putea recurge împotriva creditorului inițial, inclusiv prin compensare, în cazul în care aceasta este permisă în statul membru în cauză.

Articolul 10

Statele membre în care, în privința contractelor de credit, i se permite consumatorului:

se asigură că consumatorul este protejat corespunzător atunci când utilizează instrumentele menționate anterior în aceste scopuri.

Articolul 11

(1) Statele membre se asigură că existența contractelor de credit nu aduce atingere în nici un fel drepturilor consumatorului față de furnizorul bunurilor sau serviciilor achiziționate în temeiul unui astfel de contract, în cazurile în care bunurile sau serviciile nu se furnizează sau nu sunt, în alte privințe, conforme cu contractul privind furnizarea lor.

(2) În cazurile în care:

consumatorul are dreptul de a solicita despăgubiri de la cel care acordă creditul. Statele membre determină măsura și condițiile în care se poate exercita dreptul la despăgubiri.

(3) Alineatul (2) nu se aplică în cazul în care tranzacția în cauză nu depășește echivalentul sumei de 200 ECU.

Articolul 12

(1) Statele membre:

(2) Statele membre pot prevedea ca autorizația menționată la alineatul (1) litera (a) să nu fie solicitată în cazul în care persoanele care se oferă să încheie sau să intermedieze contracte de credit respectă definiția prevăzută la articolul 1 din prima Directivă a Consiliului din 12 decembrie 1977 privind coordonarea actelor cu putere de lege și actelor administrative privind inițierea și desfășurarea activității instituțiilor de credit ( 8 ) și în cazul în care sunt autorizate în conformitate cu dispozițiile directivei menționate anterior.

În cazul în care persoanele care acordă credite sau care intermediază acordarea de credite au fost autorizate atât în mod specific, în conformitate cu dispozițiile alineatului (1) litera (a), cât și în temeiul dispozițiilor directivei menționate anterior, dar autorizația în cauză este retrasă ulterior, autoritatea competentă responsabilă cu emiterea autorizației specifice pentru acordarea de credite în temeiul alineatului (1) litera (a) este informată în acest sens și decide dacă persoanele în cauză pot continua să acorde credite sau să intermedieze acordarea de credite sau dacă autorizația specifică acordată în temeiul alineatului (1) litera (a) trebuie retrasă.

Articolul 13

(1) În sensul prezentei directive, ECU este definit de Regulamentul (CEE) nr. 3180/78, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CEE) nr. 2626/84. Echivalentul în monedă națională se calculează inițial la cursul de schimb aplicabil la data adoptării prezentei directive.

Statele membre pot rotunji sumele în monedă națională, care rezultă din conversia sumelor în ECU, cu condiția ca rotunjirea să nu fie mai mare de 10 ECU.

(2) Din cinci în cinci ani și pentru prima dată în 1995, Consiliul, hotărând la propunerea Comisiei, analizează și, în cazul în care este necesar, revizuiește sumele prevăzute de prezenta directivă, ținând seama de tendințele economice și monetare din Comunitate.

Articolul 14

(1) Statele membre se asigură că contractele de credit nu derogă, în detrimentul consumatorului, de la dispozițiile legislației interne de punere în aplicare sau corespondente prezentei directive.

(2) De asemenea, statele membre se asigură că dispozițiile pe care le adoptă la punerea în aplicare a prezentei directive nu sunt eludate prin modul în care sunt formulate contractele, în special prin distribuirea sumei creditului în mai multe contracte.

Articolul 15

Prezenta directivă nu împiedică statele membre să mențină sau să adopte dispoziții mai stricte pentru protecția consumatorului care să fie în concordanță cu obligațiile care le revin în temeiul tratatului.

Articolul 16

(1) Statele membre pun în aplicare măsurile necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 1 ianuarie 1990 și informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.

(2) Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.

Articolul 17

Comisia prezintă un raport Consiliului privind aplicarea prezentei directive până la 1 ianuarie 1995.

Articolul 18

Prezenta directivă se adresează statelor membre.

►M1 ANEXĂ I ◄

LISTA CONDIȚIILOR MENȚIONATE LA ARTICOLUL 4 ALINEATUL (3)

1. Contracte de credit pentru finanțarea furnizării anumitor bunuri sau servicii:

▼M1

▼B

2. Contractele de credit efectuate prin cărți de credit:

3. Contractele de credit sub forma de credit cash, care nu sunt prevăzute la nici un alt punct din prezenta directivă:

4. Alte contracte de credit reglementate de prezenta directivă:

▼M2

ANEXA II

ECUAȚIA DE BAZĂ CARE EXPRIMĂ ECHIVALENȚA ÎNTRE ÎMPRUMUTURI, PE DE-O PARTE, ȘI RAMBURSĂRI ȘI TAXE, PE DE ALTĂ PARTE

Semnificația literelor și simbolurilor:

Observații:

(c) Intervalele între datele utilizate în calcule sunt exprimate în ani sau în fracțiuni de an. Se presupune că un an are 365 de zile, 365,25 zile sau, în cazul anilor bisecți, 366 de zile, 52 de săptămâni sau 12 luni egale. O lună egală are 30,41666 de zile (i.e. 365/12).