HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 157/12

AZ EFTA FELÜGYELETI HATÓSÁG

492/09/COL HATÁROZATA

(2009. december 2.)

a Norsk Lotteridrift ASA panasza a Norsk Tipping AS javára nyújtott állítólagos állami támogatás ellen (NORVÉGIA)

AZ EFTA FELÜGYELETI HATÓSÁG (1),

TEKINTETTEL az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra (2) és különösen annak 61–63. cikkére és 26. jegyzőkönyvére,

TEKINTETTEL az EFTA-államok közötti, Felügyeleti Hatóság és Bíróság létrehozásáról szóló megállapodásra (3) és különösen annak 24. cikkére,

TEKINTETTEL a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikkének (3) bekezdésére (4),

TEKINTETTEL az EGT-megállapodás 61. és 62. cikkének alkalmazásáról és végrehajtásáról szóló hatósági iránymutatásokra (5),

MIVEL:

I. TÉNYEK

1. Az eljárás

2004. október 12-én a Hatóság a Norsk Tipping AS javára nyújtott állítólagos állami támogatásról szóló panaszt kapott a Norsk Lotteridrift ASA-tól (dokumentumszám: 295765).

2004. október 22-én kelt levelével (dokumentumszám: 296715) a Hatóság felkérte a panaszost, hogy egyes konkrét vonatkozásokkal kapcsolatban nyújtson be néhány további információt.

2004. november 15-én kelt levelével (dokumentumszám: 299345) a panaszos benyújtotta a Hatóságnak a felmerült kérdésekre adott válaszait.

2004. december 8-án kelt levelével (dokumentumszám: 300861) a Hatóság átadta a panasz egy másolatát a norvég hatóságoknak, valamint felkérte őket, hogy nyújtsanak be észrevételeket és további információkat.

2005. február 10-én kelt levelükkel (dokumentumszám: 308469) a norvég hatóságok benyújtották a Hatóságnak észrevételeiket és további információikat.

Ezen időpontot követően nem került sor több levélváltásra.

2008. március 12-én kelt levelével (dokumentumszám: 469510) a panaszost képviselő ügyvéd arról tájékoztatta a Hatóságot, hogy a Norsk Lotteridrift ASA-t felszámolták, és nem kívánja tovább fenntartani panaszát, amelyet következésképpen visszavontak.

2. A panasz indokai

A Norsk Lotteridrift ASA volt a nyerőgépeket („Amusement With Prize” machines, AWP) működtető legnagyobb vállalkozás Norvégiában. A Norsk Tipping AS Norvégia legnagyobb szerencsejáték-vállalata, amely teljes mértékben a norvég állam tulajdonában áll. A Norsk Tipping AS 2003-ig nem tevékenykedett a nyerőgépek piacán.

2003 júniusában olyan jogszabályt fogadtak el, amely kizárólagos jogot biztosított a Norsk Tipping AS számára ilyen nyerőgépek működtetésére. 2006. január 1-jétől a Norsk Tipping AS volt az egyetlen, Norvégiában nyerőgépeket működtető vállalkozás.

A 2003. júniustól 2006. január 1-jéig tartó átmeneti időszak alatt a Norsk Tipping AS megkezdte első nyerőgépei bevezetését, miközben a meglévő gazdasági szereplők a piacról történő kilépésre kényszerültek, mivel az ilyen nyerőgépek működtetésére vonatkozó engedélyek fokozatosan lejártak. Az átmeneti időszak alatt a Norsk Lotteridrift ASA és a Norsk Tipping AS tehát ugyanazon a piacon versenyzett. A Norsk Tipping AS jelenleg kizárólagos joggal rendelkezik nyerőgépek működtetésére Norvégiában (6).

A Norsk Lotteridrift ASA azt kifogásolta, hogy – egy olyan helyzetben, ahol a Norsk Tipping AS a nyerőgépek többi üzemeltetőjével versenyzett – a Norsk Tipping AS javára nyújtott két intézkedés torzította a versenyt és érintette a szerződő felek közötti kereskedelmet.

A panaszos a következő két elemre utalt:

— Először is a Norsk Tipping AS nem fizetett társasági adót, jóllehet a magánüzemeltetők a társasági adó hatálya alá tartoztak (2.1.).

— Másodszor a panaszos úgy érvelt, hogy a Norsk Tipping AS sokkal nagyobb mozgástérrel rendelkezett annak meghatározásakor, hogy milyen bevételeket ajánljon fel karitatív szervezetek javára, mivel az ilyen szervezeteknek adott hozzájárulásait a nettó nyereségéből fizette, miközben a magánüzemeltetők az egyes nyerőgépekből származó bevételük 40 %-át voltak kötelesek befizetni karitatív szervezetek számára (2.2.).

2.1. Társasági adó fizetése alóli mentesség

Az 1999. március 26-i 14. számú adótörvény 2-30(g) szakaszának 3. (korábbi 5.) alpontja úgy rendelkezik, hogy a Norsk Tipping AS mentesült a társasági adó alól. Ezt a rendelkezést a szerencsejátékokhoz kapcsolódó, 1992. augusztus 28-i 103. számú törvénnyel (a továbbiakban: szerencsejáték-törvény) összefüggésben kell értelmezni, amely úgy rendelkezett, hogy a Norsk Tipping AS a beruházási tartalékalapba (7) történt allokáció után fennmaradó nyereségét nem tarthatja meg.

A panaszos szerint – akire a társaságiadó-fizetés kötelezettsége vonatkozott – a Norsk Tipping AS számára egy ilyen mentesség formájában biztosított lehetőség állami támogatásnak minősül.

2.2. A Norsk Tipping AS lehetősége saját nyereségének meghatározására

A nyerőgépek felállításának engedélyezéséről szóló, 2000. szeptember 22-i 960. sz. rendelet úgy rendelkezett, hogy az ilyen engedélyeket a következő feltételek mellett adják meg: az egyes nyerőgépekből származó nyereség legalább 40 %-át karitatív szervezetek számára kellett befizetni, legfeljebb 20 %-át azon létesítmény tulajdonosának, ahol a nyerőgépeket elhelyezték, legfeljebb 40 %-át pedig az üzemeltető tartotta meg. Ez a rendelet nem vonatkozott a Norsk Tipping AS-re (8).

A Norsk Tipping AS tevékenységét a szerencsejáték-törvény szabályozta, amely úgy rendelkezett, hogy a Norsk Tipping AS tartalékba történt allokáció utáni nyereségét karitatív szervezetek számára kell befizetni.

A panaszos szerint a Norsk Tipping AS versenytársaihoz képest sokkal nagyobb rugalmasságot élvezett. Kifejtette: „ha egy vállalkozás összes tevékenységéből származó nettó nyereség egy részét karitatív szervezetek számára fizetik be, az teljes mértékben különbözik attól, ha a vállalkozás általános nyereségességétől függetlenül az egyes nyerőgépekből származó nyereség egy meghatározott százalékát fizetik be karitatív szervezetek számára.” A Norsk Lotteridrift ASA úgy vélte, hogy a Norsk Tipping AS nagyobb rugalmasságot élvezett költségvetése meghatározásakor és különösen a szükséges beruházások megtételéről való döntéshozatalkor egy olyan helyzetben, ahol új beruházásokra volt szükség. A jogszabály nem rendelkezett semmilyen korlátozásról sem a beruházási alapba elkülönítendő tartalékok nagyságával, sem a karitatív szervezetek számára teljesítendő befizetések minimálisan elvárt szintjével kapcsolatban. A Norsk Tipping AS-nek lehetősége volt arra, hogy az ilyen beruházások céljára tartalékot képezzen, miközben a versenytársak – mint például a Lotteridrift ASA – kevesebb lehetőséggel rendelkeztek.

A panaszos úgy érvelt, hogy egy ilyen előny az EGT-megállapodás 61. cikke értelmében vett támogatásnak minősül.

II. ÉRTÉKELÉS

1. Állami támogatás fennállása

Az EGT-megállapodás 61. cikkének (1) bekezdése szerint:

„Ha e megállapodás másként nem rendelkezik, összeegyeztethetetlen az e megállapodásban foglaltak érvényesülésével az EK-tagállamok vagy az EFTA-államok által vagy állami forrásból bármilyen formában nyújtott olyan támogatás, amely bizonyos vállalkozásoknak vagy bizonyos áruk termelésének előnyben részesítése által torzítja a versenyt, vagy azzal fenyeget, amennyiben ez érinti a Szerződő Felek közötti kereskedelmet.”

A panasz értékelésében a Hatóság egymást követően vizsgálja meg a panasz két indokát.

2. Társasági adó fizetése alóli mentesség

Állami támogatásnak az a támogatás minősül, amelyet állam által vagy állami forrásból nyújtanak.

A Hatóság véleménye szerint a mentesség nyújtásával a norvég állam olyan adóbevételről mondott le, amelyet egyébként megkapott volna. Ezen összegek hiánya olyan költségekből eredő terhet jelentett az állami források számára, amelyeket általában a vállalkozások költségvetéséből fedeznek (9). Az adóbevétel kiesése egyenértékű az állami források pénzügyi jellegű költségvetési kiadások formájában történő felhasználásával (10). A Hatóság ezért úgy véli: az a tény, hogy a Norsk Tipping AS a kezdetektől mentesül a jövedelemadó fizetése alól, állami források felhasználását jelentette.

Az intézkedésnek továbbá szelektívnek kell lennie azáltal, hogy „bizonyos vállalkozásokat vagy bizonyos áruk termelését részesíti előnyben”. Az intézkedés szelektivitásának meghatározása érdekében a Hatóság megvizsgálja, hogy – egy adott jogrendszer keretén belül – az intézkedés előnyt jelent-e a vállalkozásnak a többi olyan vállalkozáshoz képest, amelyekkel jogilag és tényszerűen összehasonlítható. E tekintetben először az alkalmazandó adórendszer értelmében a viszonyítási alapnak minősülő általános vagy normál rendszert kell azonosítani.

A Hatóság szerint a szelektivitás értékelésének viszonyítási alapja a norvég adótörvény, amely alól a Norsk Tipping AS kifejezett mentességet élvez a norvég adótörvény 2-30(g) szakaszának 3. alpontjában.

A Hatóságnak másodszor az általános vagy normál rendszerrel kapcsolatban kell azt megvizsgálnia és meghatároznia, hogy a szóban forgó adóintézkedés által nyújtott előny szelektív lehet-e, annak igazolása révén, hogy az intézkedés annyiban tér el az általános rendszertől, amennyiben az intézkedés olyan gazdasági szereplők között tesz különbséget, akik – az érintett EFTA-tagállam adórendszerének célkitűzése tekintetében – jogilag és tényszerűen összehasonlíthatók.

A Hatóság első látásra úgy véli, hogy az adómentesség szelektívnek tűnik, mivel a Norsk Tipping AS-t egyénileg mentesíti.

Amint a fentiekben említettük, Norvégiában a Norsk Tipping AS-re – és valójában a szerencsejáték-ágazatra – külön szabályozási rendszerek vonatkoznak. Korlátozások vannak érvényben arra vonatkozóan, hogy kinek engedélyezik szerencsejáték-szolgáltatások nyújtását, valamint az ilyen szolgáltatások teljesítése és a szerencsejátékból származó bevétel felhasználása tekintetében. Most már egyetlen más üzemeltető sem nyújthat a Norsk Tipping AS által nyújtott szerencsejátékokhoz hasonlókat, mivel a Norsk Tipping AS különféle szerencsejátékok üzemeltetésére vonatkozó kizárólagos jogokkal rendelkezik. Ezeket a szabályozási korlátozásokat – a piacra jutás és a szolgáltatások teljesítése tekintetében egyaránt – erkölcsi, vallási és kulturális tényezők, valamint a szerencsejátékokkal kapcsolatos, az egyén és a társadalom számára erkölcsileg és pénzügyileg káros következmények alapján mind a Bíróság, mind az EFTA Bíróság elfogadta (11).

A nyerőgépekre vonatkozó kizárólagos jogok rendszerének bevezetését megelőzően a panaszos, a Norsk Lotteridrift ASA és más nyerőgép-üzemeltetők működtek a piacon és rendszeresen fizettek jövedelemadót a nyerőgépekre vonatkozó azon külön szabályozási rendszer mellett, amely szerint a nyerőgépekből származó nyereség legfeljebb 40 %-át megtarthatták (12).

A más szerencsejáték-szolgáltatásokat nyújtókra – mint például a Norsk Rikstoto, amely lóversenyfogadásokat szervez, vagy a jótékonysági szervezetek, amelyek különféle típusú lottójátékokat szerveznek – más szabályozási rendszer vonatkozik. E szerencsejáték-szolgáltatók közös jellemzője, hogy a szerencsejáték-szolgáltatásokból származó összes bevételt elvileg meghatározott jótékonysági célokra kell felhasználni. A korábbi nyerőgép-üzlet tehát abban az értelemben egyedülálló volt, hogy a magánüzemeltetők megtarthatták a szerencsejátékokból származó nyereséget.

A Norsk Tipping AS nyereségét jogilag sport, kulturális és – 2006 óta – humanitárius és társadalmilag hasznos célokra szedik be és különítik el, vö. a szerencsejátékokról szóló, 1992. augusztus 28-i 103. sz. törvény (lov om pengespill) 10. szakaszával. A Norsk Tipping AS esetében tehát a rendes jövedelemadó alóli mentességet az „adózás” egy más formája váltja fel.

Ebből következően, jóllehet a Norsk Tipping mentesül a jövedelemadó fizetése alól, nyereségére másfajta adóteher vonatkozik, amelynek eredményeképpen e nyereséget a vállalkozás nem tarthatja meg. A Hatóság véleménye szerint jelen körülmények között a Norsk Tippinggel való eltérő bánásmódot az állami monopóliummal rendelkező szerencsejáték-vállalkozás nyereség-újraelosztási rendszerének logikájához kapcsolódó okokkal lehet indokolni.

Ennek megfelelően – a szerencsejáték-szolgáltatások sajátos jellege és szabályozása alapján – a Hatóság úgy véli, hogy a Norsk Tipping AS jogilag és tényszerűen nem hasonlítható össze a rendes jövedelemadó hatálya alá eső vállalkozásokkal, sem a nyerőgépek korábbi magánüzemeltetőivel, sem más típusú kereskedelmi vállalkozásokkal. A Norsk Tipping AS számára nyújtott, rendes jövedelemadó alóli mentesség így nem minősül az EGT-megállapodás 61. cikke értelmében vett állami támogatásnak.

3. A Norsk Tipping AS lehetősége saját nyereségének meghatározására

A panaszban említett második probléma az volt, hogy a Norsk Tipping AS a nyerőgépek magánüzemeltetőihez képest nagyobb szabadságot élvezett saját nyeresége tekintetében. Míg a magánüzemeltetők a nyerőgépekből származó nyereség 40 %-át voltak kötelesek karitatív szervezetek számára befizetni, addig a Norsk Tipping esetében ez a teljes nyereségére vonatkozott. E nyereség összege azonban nagymértékben a Norsk Tipping AS azon döntésétől függött, hogy egy összeget tartalékoljon a beruházási alap javára, illetve hogy általában hogyan használja fel a pénzt. A panaszos így azzal érvelt, hogy a magánüzemeltetők nem rendelkeztek ezzel a lehetőséggel, mivel az általuk karitatív szervezetek számára fizetett rész nem rugalmas megközelítésen alapult.

A Hatóság nem látja bizonyítottnak, hogy az EGT-megállapodás 61. cikkének (1) bekezdése értelmében vett állami források bevonásáról lenne szó. A Bíróságnak a Preussen Elektra ügyben (13) megfogalmazott megállapításaival összhangban a Hatóság úgy véli, hogy bizonyos jövedelmek karitatív célokra való elkülönítésére irányuló kötelezettség a Norsk Tipping AS tartalékaira vonatkozó utasításokról szóló, 1998. június 8-i 797. sz. norvég rendeletből eredő állami kötelezettség, amely azonban nem eredményez bevételkiesést az állam számára (14). Ebben az összefüggésben továbbá a szelektivitással kapcsolatos ugyanazon megfontolások lennének alkalmazandóak, ideértve azt a fentiekben elemzett tényt is, hogy nem lehet összehasonlítani a nyerőgépek magánüzemeltetőit és a Norsk Tipping AS-t.

4. Következtetés

A fentiek alapján a Hatóság úgy véli, hogy a Norsk Tipping AS számára nyújtott, rendes jövedelemadó alóli mentesség és annak lehetősége, hogy meghatározza saját nyereségét, nem minősül az EGT-megállapodás 61. cikkének (1) bekezdése értelmében vett állami támogatásnak,

ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

1. cikk

A norvég adótörvény 3. számú 2-30(g) szakaszában meghatározott, a Norsk Tipping AS számára nyújtott adómentesség, valamint a Norsk Tipping lehetősége saját nyeresége meghatározására nem minősül az EGT-megállapodás 61. cikkének (1) bekezdése értelmében vett állami támogatásnak.

2. cikk

E határozat címzettje a Norvég Királyság.

3. cikk

Csak az angol nyelvű szöveg hiteles.

Kelt Brüsszelben, 2009. december 2-án. az EFTA Felügyeleti Hatóság részéről Per SANDERUD elnök Kristján A. STEFÁNSSON testületi tag

(1) A továbbiakban: Hatóság.

(2) A továbbiakban: EGT-megállapodás.

(3) A továbbiakban: Felügyeleti és Bírósági Megállapodás.

(4) A továbbiakban: 3. jegyzőkönyv.

(5) Az EFTA Felügyeleti Hatóság által 1994. január 19-én elfogadott és közzétett, az EGT-megállapodás 61. és 62. cikkének, valamint a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve 1. cikkének alkalmazására és értelmezésére vonatkozó iránymutatás, amelyet az HL L 231., 1994.9.3., 1. o. és 32. EGT-kiegészítésében (1994.9.3., 1. o.) tettek közzé. A továbbiakban: az állami támogatásokról szóló iránymutatás. Az állami támogatásokról szóló iránymutatás frissített változatát közzétették a Hatóság honlapján: http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/

(6) A kizárólagos jogok bevezetését az EFTA-Bíróság az E-1/06. sz. EFTA Felügyeleti Hatóság kontra Norvégia [2007] EFTA Ct. Rep. 20. ügyben helybenhagyta.

(7) A beruházás célja annak biztosítása, hogy a vállalkozás beruházási igényeit a szükséges tőke révén teljesíteni lehet.

(8) A panasz benyújtása óta a rendelet jelentősen módosult, a Hatóság azonban e határozat vonatkozásában úgy véli, nincs szükség e módosítások bemutatására.

(9) A C-156/98. sz., Németország kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EBHT 2000., I-6857. o.) 26. pontja.

(10) Lásd többek között az állami támogatási szabályoknak a vállalkozások közvetlen adóztatásával kapcsolatos intézkedésekre történő alkalmazásáról szóló állami támogatási iránymutatás 3(3) szakaszát.

(11) Lásd a fent említett E-1/06. sz. EFTA Felügyeleti Hatóság kontra Norvégia ügyet, további hivatkozásokkal a 29. bekezdésben.

(12) A fennmaradó 60 %-ot karitatív szervezetek és a létesítmények tulajdonosa között osztották fel, lásd a fenti Tények részben.

(13) A C-379/98. sz., Preussen Elektra AG kontra Schhleswag AG ügyben hozott ítélet (EBHT 2001., I-2099. o.) 54–67. pontja.

(14) E rendelet jogalapja a szerencsejáték-törvény 10. szakasza.