28.

Az információ cseréje és használata a következő biztosítékokat tartalmazza a vállalkozások és a magánszemélyek számára: (a) Először is, a II. fejezet 28. cikke megállapítja, hogy „az EFTA Felügyeleti Hatóság és az EFTA-államok versenyhatóságai, ezek tisztviselői, alkalmazottai és az e hatóságok felügyelete alatt dolgozó egyéb személyek (…) nem tárhatják fel a” Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 4. jegyzőkönyve vagy az EGT-megállapodás 58.cikke és 23. jegyzőkönyve alapján „általuk szerzett vagy közöttük kicserélt olyan jellegű információkat, amelyek a szakmai titoktartási kötelezettség alá tartoznak”. A vállalkozások üzleti titkai megőrzéséhez fűződő jogos érdeke azonban nem érinti az EGT-megállapodás 53. és 54. cikke megsértésének bizonyításához szükséges információ feltárását. A II. fejezet 28. cikkében használt „szakmai titoktartás” kifejezés az EGT-jog fogalmai közé tartozik, és különösen idetartoznak az üzleti titkok és egyéb bizalmas információk. Ez az egész EGT területén megteremti a védelem közös minimális szintjét (14). (b) A vállalkozásoknak nyújtott második biztosíték a hálózaton belül kicserélt információ felhasználásával függ össze. A II. fejezet 12. cikkének (2) bekezdése értelmében az átadott információ bizonyítékként kizárólag az EGT-megállapodás 53. és 54. cikkének alkalmazása céljából, és csak olyan tárgyban használható fel, amellyel kapcsolatban azt gyűjtötték (15). A II. fejezet 12. cikke (2) bekezdésének megfelelően azonban a kicserélt információ abból a célból is felhasználható, hogy ugyanazon ügyben párhuzamosan a nemzeti versenyjogot is alkalmazzák. Ez azonban csak akkor lehetséges, ha a nemzeti jog alkalmazása nem vezet eredményre az EGT-megállapodás 53. és 54. cikke szerintitől eltérő jogsértés felfedezése tekintetében. (c) A II. fejezet harmadik biztosítéka a magánszemélyekre a 12. cikk (1) bekezdése értelmében kicserélt információk alapján kiszabott szankciókkal függ össze. A II. fejezet csak az EGT-megállapodás 53. és 54. cikkének megsértése esetében gondoskodik a vállalkozások szankcionálásáról. Egyes nemzeti jogszabályok a magánszemélyekre is szankciókat szabnak ki az EGT-megállapodás 53. és 54. cikkének megsértéséért. A magánszemélyek védelemhez való joga általában kiterjedtebb (pl. joguk van a hallgatásra, míg a vállalkozások csak azokra a kérdésekre tagadhatják meg a választ, amelyek a jogsértés elkövetésének beismerését eredményeznék) (16). A II. fejezet 12. cikkének (3) bekezdése biztosítja, hogy a vállalkozásoktól gyűjtött információk nem használhatók fel a magánszemélyek magasabb védelmét akadályozó módon. Ez a rendelkezés kizárja a magánszemélyekre a II. fejezet szerint kicserélt információk alapján kiszabandó szankciókat, amennyiben az átadó és a fogadó hatóság joga nem gondoskodik hasonló szankciókról a magánszemélyek tekintetében, kivéve ha az érintett magánszemély bizonyíték gyűjtésével kapcsolatos jogait az átadó hatóság ugyanolyan mértékben tiszteletben tartotta, mint azt a fogadó hatóság biztosítja. A szankciók nemzeti jogban érvényes minősítése („közigazgatási” vagy „büntetőjogi”) nem számít a II. fejezet 12. cikke (3) bekezdésének alkalmazása céljából. A II. fejezet különbséget kíván tenni a szabadságvesztéssel járó szankciók és a szankciók egyéb fajtái pénzbüntetés és egyéb, személyekkel szemben alkalmazható szankciók között. Amennyiben az átadó és a fogadó hatóság jogrendszere hasonló szankciókról gondoskodik (pl. mindkét EFTA-államban pénzbüntetést szabhatnak ki a vállalkozás azon alkalmazottjára, aki részt vett az EGT-megállapodás 53. és 54. cikke megsértésében), a fogadó hatóság felhasználhatja a II. fejezet 12. cikke értelmében kicserélt információt. Ebben az esetben a két rendszer eljárási biztosítékait egyenértékűnek tekintik. Ha azonban a két jogrendszer nem gondoskodik hasonló szankciókról, az információ csak akkor használható fel, ha az ügyben tiszteletben tartották a magánszemély jogainak azonos szintű védelmét (lásd a II. fejezet 12. cikkének (3) bekezdését). Ez utóbbi esetben azonban csak akkor szabható ki szabadságvesztéssel járó szankció, ha ilyen szankció kiszabására mind az átadó, mind a fogadó hatóság jogosult.