AZ EFTA FELÜGYELETI HATÓSÁG HATÁROZATA 254/09/COL

(2009. június 10.)

az állami támogatások anyagi jogi és eljárásjogi szabályainak az állami támogatásra vonatkozó jogszabályok nemzeti bíróságok általi végrehajtásáról szóló új fejezet beiktatása révén, hetvenegyedik alkalommal történő módosításáról

AZ EFTA FELÜGYELETI HATÓSÁG (1),

TEKINTETTEL az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra (2) és különösen annak 61–63. cikkére és 26. jegyzőkönyvére,

TEKINTETTEL az EFTA-államok közötti, Felügyeleti Hatóság és Bíróság létrehozásáról szóló megállapodásra (3), és különösen annak 24. cikkére és 5. cikke (2) bekezdésének b) pontjára,

MIVEL a Felügyeleti és Bírósági megállapodás 24. cikke értelmében a Hatóság érvényt szerez az EGT-megállapodás állami támogatásra vonatkozó rendelkezéseinek,

MIVEL a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 5. cikke (2) bekezdésének b) pontja alapján a Hatóság köteles közleményeket vagy iránymutatásokat kiadni az EGT-megállapodás által szabályozott ügyekben, amennyiben ezen megállapodás vagy a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás kifejezetten így rendelkezik, vagy amenynyiben a Hatóság ezt szükségesnek ítéli,

EMLÉKEZTETVE az állami támogatás terén a Hatóság által 1994. január 19-én elfogadott eljárásjogi és anyagi jogi szabályokra (4),

MIVEL 2009. február 25-én az Európai Közösségek Bizottsága (a továbbiakban: Európai Bizottság) közleményt fogadott el az állami támogatásra vonatkozó jogszabályok nemzeti bíróságok általi végrehajtásáról (5),

MIVEL ez a közlemény az Európai Gazdasági Térséget is érinti,

MIVEL az EGT állami támogatási szabályainak egységes alkalmazását az Európai Gazdasági Térség egész területén biztosítani kell,

MIVEL az EGT-megállapodáshoz csatolt XV. melléklet végén szereplő „ÁLTALÁNOS MEGJEGYZÉSEK” cím II. pontja értelmében a Hatóság a Bizottsággal folytatott konzultációt követően elfogadja az Európai Bizottság által elfogadott jogi aktusoknak megfelelő jogi aktusokat,

az Európai Bizottsággal folytatott konzultációt követően,

EMLÉKEZTETVE ARRA, hogy a Hatóság 2009. április 22-i levelében felkérte az EFTA-államokat, hogy nyújtsák be a kérdéssel kapcsolatos észrevételeiket,

ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

1. cikk

Az állami támogatásokról szóló iránymutatást az állami támogatásra vonatkozó jogszabályok nemzeti bíróságok általi végrehajtásáról szóló új fejezet beiktatásával módosítani kell. Az új fejezet e határozat mellékletében található.

2. cikk

Az EFTA Felügyeleti Hatóság és a nemzeti bíróságok állami támogatások terén folytatott együttműködéséről szóló jelenlegi fejezetet el kell hagyni.

3. cikk

Csak az angol nyelvű szöveg hiteles.

(1) A továbbiakban: a Hatóság.

(2) A továbbiakban: EGT-megállapodás.

(3) A továbbiakban: Felügyeleti és Bírósági Megállapodás.

(4) Az EFTA Felügyeleti Hatóság által 1994. január 19-én elfogadott és közzétett, az EGT-megállapodás 61. és 62. cikkének, valamint a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve 1. cikkének alkalmazására és értelmezésére vonatkozó iránymutatás, közzétéve: az Európai Unió Hivatalos Lapja (a továbbiakban: HL) L 231., 1994.9.3. 1. o. és 32. EGT-kiegészítés, 1994.9.3., 1. o. Az iránymutatást legutóbb 2009. április 22-én módosították. A továbbiakban: az állami támogatásokról szóló iránymutatás. Az állami támogatásokról szóló iránymutatás frissített változata a Hatóság honlapján található:

http://www.eftasurv.int/fieldsofwork/fieldstateaid/guidelines/

(5) HL C 85., 2009.4.9., 1. o.

MELLÉKLET

AZ ÁLLAMI TÁMOGATÁSRA VONATKOZÓ JOGSZABÁLYOK NEMZETI BÍRÓSÁGOK ÁLTALI VÉGREHAJTÁSA (1)

BEVEZETÉS

1. Az Európai Bizottság közleményt bocsátott ki az állami támogatásra vonatkozó jogszabályok Közösség tagállamainak nemzeti bíróságai általi végrehajtásáról (2). Ez a nem kötelező erejű jogi aktus tartalmazza az Európai Bizottság által az állami támogatások terén alkalmazott elveket és szabályokat, és vázolja az Európai Bizottság és a Közösség tagállamainak nemzeti bíróságai közötti együttműködés tervezett módjait is.

2. Az EFTA Felügyeleti Hatóság (a továbbiakban: a Hatóság) véleménye szerint a fent említett közlemény EGT-vonatkozású. Az egyenlő versenyfeltételek fenntartása és az állami támogatásra vonatkozó EGT-szabályok egységes alkalmazásának biztosítása érdekében a Hatóság elfogadja a jelen fejezetet, mindvégig figyelmet fordítva az EFTA-államok nemzeti bíróságainak függetlenségére.

3. A Hatóság elkötelezett a jogellenes és összeegyeztethetetlen állami támogatásokkal szembeni szigorú fellépés mellett. Annak ellenére, hogy a nemzeti bíróságok előtti, magánfelek általi tényleges jogérvényesítés az állami támogatásban eddig csak viszonylag korlátozott szerepet játszott, a Hatóság úgy véli, hogy a magánfelek által indított keresetek jelentős előnyökkel járhatnak az állami támogatásra vonatkozó politika tekintetében. A nemzeti bíróságok előtt zajló eljárások alkalmat biztosítanak harmadik személyek számára arra, hogy közvetlenül nemzeti szinten kezeljenek és oldjanak meg számos állami támogatással kapcsolatos kérdést. Ezen túlmenően a nemzeti bíróságok igen hatékony jogorvoslatokat kínálhatnak a panaszosoknak az állami támogatásra vonatkozó szabályok megsértése esetén. Ez viszont hozzájárulhat a nagyobb általános állami támogatási fegyelemhez.

4. E fejezet legfőbb célja, hogy tájékoztassa a nemzeti bíróságokat és harmadik feleket az állami támogatásra vonatkozó szabályok megsértése esetén rendelkezésre álló jogorvoslatokról, és iránymutatást nyújtson részükre e szabályok gyakorlati alkalmazására vonatkozóan. A Hatóság ezen túlmenően a nemzeti bíróságokkal folytatott együttműködés fejlesztésére törekszik azáltal, hogy gyakorlatiasabb eszközöket vezet be a nemzeti bírák mindennapi munkájának támogatása céljából.

5. E fejezet az EFTA Felügyeleti Hatóság által kiadott, az állami támogatásokról szóló iránymutatásnak a nemzeti bíróságok és az EFTA Felügyeleti Hatóság állami támogatások terén folyatott együttműködéséről szóló jelenlegi fejezete (3) helyébe lép, és nem sérti az EGT-megállapodás és a szabályozási rendelkezések EFTA-Bíróság általi értelmezését.

1. A NEMZETI BÍRÓSÁGOK SZEREPE AZ ÁLLAMI TÁMOGATÁSRA VONATKOZÓ JOG VÉGREHAJTÁSÁBAN

1.1. Általános kérdések

1.1.1. Az állami támogatás meghatározása

6. Az első kérdés, amellyel a nemzeti bíróságok és az esetleges panaszosok szembesülnek, az, hogy a szóban forgó intézkedés valóban az EGT-megállapodás 61. cikkének értelmében vett állami támogatás-e.

7. Az EGT-megállapodás 61. cikkének (1) bekezdése a következőre vonatkozik: „az EK-tagállamok vagy az EFTA-államok által vagy állami forrásból bármilyen formában nyújtott olyan támogatás, amely bizonyos vállalkozásoknak vagy bizonyos áruk termelésének előnyben részesítése által torzítja a versenyt, vagy azzal fenyeget, amennyiben ez érinti a Szerződő Felek közötti kereskedelmet”.

8. Az állami támogatás fogalma nem korlátozódik a támogatásokra (4). Kiterjed többek között az adókedvezményekre és a közalapokból olyan körülmények között megvalósított beruházásokra is, amelyek között egy magánbefektető tartózkodna a beruházásban való részvételtől (5). E tekintetben lényegtelen, hogy a támogatást közvetlenül az állam vagy az általa a támogatás kezelésére létrehozott, illetve kijelölt állami vagy magánszervek nyújtják-e (6). Ahhoz azonban, hogy az állam részéről érkező támogatás állami támogatásnak minősüljön, annak bizonyos vállalkozásokat vagy bizonyos áruk termelését kell előnyben részesítenie (szelektivitás), szemben azokkal az általános intézkedésekkel, amelyekre az EGT-megállapodás 61. cikkének (1) bekezdése nem vonatkozik (7). Ezen túlmenően a támogatásnak torzítania kell a versenyt, illetve annak torzításával kell fenyegetnie, valamint érintenie kell az EGT-megállapodás szerződő felei közötti kereskedelmet (8).

9. Az EFTA-Bíróság és a közösségi bíróságok ítélkezési gyakorlata (9), valamint a Hatóság és az Európai Bizottság határozatai gyakran foglalkoztak azzal a kérdéssel, hogy bizonyos intézkedések állami támogatásnak minősülnek-e. Ezen túlmenően a Hatóság részletes útmutatást adott ki egy sor összetett kérdésről, mint például a magánbefektető elvének alkalmazása (10) és a magánhitelezői teszt (11), azok a körülmények, amelyek mellett az állami kezességvállalást állami támogatásnak kell tekinteni (12), az állami földterületek értékesítésének kezelése (13), az exporthitel-biztosítás (14), a vállalkozások közvetlen adóztatása (15) a kockázatitőke-befektetések (16), valamint a kutatási, fejlesztési és innovációs célú állami támogatások (17). Ezenkívül a Bizottság de minimis küszöbérték alatti támogatásra vonatkozó rendeletét (18) is belefoglalták az EGT-megállapodásba. Az EFTA-Bíróság és az Európai Bíróság ítélkezési gyakorlata, a Hatóság útmutatása és a döntéshozatali gyakorlat értékes segítséget jelenthet a nemzeti bíróságok és az esetleges panaszosok számára az állami támogatás fogalmának meghatározása tekintetében.

10. Ha kétséges az állami támogatásnak minősülés, a nemzeti bíróságok e fejezet 73. szakasza alapján kérhetik a Hatóság véleményét. Ez nem érinti azt a lehetőséget, hogy a nemzeti bíróság az ügyet a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 34. cikke értelmében az EFTA-Bíróság elé terjessze tanácsadói vélemény kibocsátása céljából.

1.1.2. A felfüggesztési kötelezettség

11. A Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikke (3) bekezdésének utolsó mondata értelmében az EFTA-államok a Hatóság előzetes jóváhagyása nélkül nem hajthatnak végre állami támogatási intézkedéseket (a továbbiakban: felfüggesztési kötelezettség): „Az EFTA Felügyeleti Hatóságot az észrevételei megtételéhez szükséges időben tájékoztatni kell minden támogatás nyújtására és módosítására irányuló szándékról. Ha a Hatóság úgy ítéli meg, hogy ez a szándék az EGT-megállapodás 61. cikke értelmében nem egyeztethető össze az EGT-megállapodásban foglaltak érvényesülésével, haladéktalanul megindítja a (2) bekezdés szerinti eljárást. Amíg ebben az eljárásban végső határozat nem születik, az érintett állam a tervezett intézkedéseket nem hajthatja végre.” (19)

12. Számos olyan körülmény van azonban, amelyek között az állami támogatás a Hatóság előzetes jóváhagyása nélkül is jogszerűen végrehajtható: a) Ez a helyzet, ha az intézkedés az általános csoportmentességi rendelet (20) hatálya alá tartozik. Amennyiben egy intézkedés az általános csoportmentességi rendelet valamennyi követelményének megfelel, az EFTA-állam mentesül a tervezett támogatási intézkedés bejelentésére irányuló kötelezettség alól, a felfüggesztési kötelezettséget pedig nem kell alkalmazni. b) Hasonlóképpen, a létező támogatásokra (21) nem vonatkozik a felfüggesztési kötelezettség. Ezek közé tartozik többek közt az EFTA-állam EGT-megállapodáshoz való csatlakozása előtt már létező támogatási program alapján, vagy a Hatóság által korábban már jóváhagyott támogatási program alapján nyújtott támogatás (22).

13. A nemzeti bíróságok előtt állami támogatási ügyekben folyó eljárások olykor az általános csoportmentességi rendelet és/vagy egy létező vagy jóváhagyott támogatási program alkalmazhatóságát is érinthetik. Amennyiben a rendelet vagy egy program alkalmazhatóságáról van szó, a nemzeti bíróság csak azt vizsgálhatja, hogy a rendelet vagy a program valamennyi feltétele teljesül-e. Nem vizsgálhatja egy támogatási intézkedés összeegyeztethetőségét, akkor sem, ha ez nem áll fenn, hiszen ennek vizsgálata a Hatóság kizárólagos felelőssége (23).

14. Ha a nemzeti bíróságnak arról kell határoznia, hogy az intézkedés egy jóváhagyott támogatási program hatálya alá tartozik-e, csak azt ellenőrizheti, hogy a jóváhagyó határozat valamennyi feltétele teljesül-e. Amennyiben a nemzeti szinten felmerült kérdések a Hatóság egy határozatának érvényességére vonatkoznak, ajánlott, hogy a nemzeti bíróság a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 34. cikkében foglalt eljárást alkalmazza (24). A Hatóság szóban forgó határozata érvényességének tanácsadói vélemény révén történő megkérdőjelezésének lehetősége azonban már nem áll rendelkezésre, amennyiben a panaszos minden kétséget kizáróan megtámadhatta volna a határozatot az EFTA-Bíróság előtt a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 36. cikke szerint, de elmulasztotta ezt megtenni (25).

15. A nemzeti bíróság e fejezet 2. szakasza értelmében kikérheti a Hatóság véleményét, ha kétségei merülnek fel a csoportmentességi rendelet vagy egy létező vagy jóváhagyott támogatási program alkalmazhatóságát illetően.

1.1.3. Az EFTA Felügyeleti Hatóság és a nemzeti bíróságok mindenkori szerepe

16. Mind a nemzeti bíróságok, mind pedig a Hatóság alapvető, de eltérő szerepet játszanak az állami támogatás végrehajtásával összefüggésben (26).

17. A Hatóság legfőbb szerepe a javasolt támogatási intézkedések EGT-megállapodásban foglaltak érvényesülésével való összeegyeztethetőségének értékelése a megállapodás 61. cikkének (2) és (3) bekezdésében megállapított kritériumok alapján. Az összeegyeztethetőség értékelése a Hatóság kizárólagos felelősségi körébe tartozik, ahol a felülvizsgálatot az EFTA-bíróság végzi. A nemzeti bíróságok nem rendelkeznek hatáskörrel arra, hogy egy állami támogatási intézkedést az EGT-megállapodás 61. cikkének (2) vagy (3) bekezdésével összeegyeztethetőnek nyilvánítsanak (27).

18. A nemzeti bíróság szerepe a szóban forgó támogatási intézkedéstől, valamint attól függ, hogy ezen intézkedést megfelelően bejelentették-e, és hogy azt a Hatóság jóváhagyta-e: a) A nemzeti bíróságokat felkérhetik arra, hogy avatkozzanak be olyan ügyekben, amikor egy EFTA-állam hatósága (28) a felfüggesztési kötelezettség tiszteletben tartása nélkül állami támogatást nyújtott. Ez a helyzet előállhat azért, mert a támogatást egyáltalán nem jelentették be, vagy pedig azért, mert a nemzeti hatóság az EFTA Felügyeleti Hatóság jóváhagyásának megszerzését megelőzően hajtotta azt végre. A nemzeti bíróságok szerepe ezekben az esetekben a támogatás jogellenes végrehajtásával érintett egyének jogainak védelme (29); b) A nemzeti bíróságok a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve II. része 14. cikkének (1) bekezdése értelmében elfogadott visszafizettetési határozatok végrehajtásában is fontos szerepet játszanak, amennyiben a Hatóság értékelése alapján arra a következtetésre jut, hogy a jogellenesen nyújtott támogatás összeegyeztethetetlen az EGT-megállapodásban foglaltak érvényesülésével és elrendeli, hogy az érintett EFTA-állam fizettesse vissza a kedvezményezettel az összeegyeztethetetlen támogatást. A nemzeti bíróságok ilyen esetekben való részvétele általában a nemzeti hatóságok által kiadott visszafizetésre való felszólítás jogszerűségének felülvizsgálatára vonatkozóan a kedvezményezettek által benyújtott keresetekből fakad. Ugyanakkor a nemzeti eljárási jogtól függően más típusú jogi eljárás is lehetséges lehet (mint pl. az EFTA-állam hatóságainak fellépései a kedvezményezett ellen a Hatóság visszafizettetési határozatának teljes mértékű végrehajtása érdekében).

19. Az egyének érdekeinek védelme során a nemzeti bíróságoknak teljes mértékben tiszteletben kell tartaniuk a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikke (3) bekezdésének hatékonyságát és az EGT-piac érdekeit.

20. A nemzeti bíróságok által a fenti helyzetekben játszott szerepet részletesebben e fejezet 20. és b) szakasza tartalmazza.

1.2. A nemzeti bíróságok szerepe a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikke (3) bekezdésének érvényesítésében – jogellenes állami támogatás

21. Az Európai Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint az EK-Szerződés a 88. cikk (3) bekezdésében – amelyet a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikke (3) bekezdésének utolsó mondata tükröz – rögzített felfüggesztési kötelezettség is közvetlen hatályú egyéni jogokat keletkeztet az érintett felek (pl. a kedvezményezett versenytársai) számára (30). Ezek az érintett felek például a támogatást nyújtó EK-tagállam ellen az illetékes nemzeti bíróságnál kezdeményezett perben érvényesíthetik jogaikat. Az állami támogatások területén a nemzeti bíróságok egyik legfontosabb szerepe az ilyen peres ügyek lefolytatása, és ezáltal a versenytársak jogainak védelme az EK-Szerződés 88. cikkének (3) bekezdése szerint.

22. A nemzeti bíróságok az EFTA-államokban ugyanezt a feladatot töltik be. Az EFTA-államokban azonban az EGT-jog belső hatályát az alkotmányjog szabályozza, az EGT-megállapodás 35. jegyzőkönyvére tekintettel. A 35. jegyzőkönyv értelmében az EFTA-államoknak biztosítaniuk kell, szükség esetén külön törvényi rendelkezés útján, hogy a végrehajtott EGT-rendelkezések és egyéb törvényi rendelkezések közötti ellentmondások esetén a végrehajtott EGT-rendelkezések elsőbbséget élvezzenek. Az EFTA-Bíróság szerint a magánszemélyeknek és a gazdasági szereplőknek jogosultnak kell lenniük arra, hogy nemzeti szinten az EGT-jog rendelkezéseiből eredő – az adott nemzeti jogrendszer részét alkotó vagy annak részévé tett – jogokra hivatkozzanak és azokat érvényesítsék (31), ha ezek feltétlenek és kellően pontosak (32). A Hatóság véleménye szerint és az Európai Bíróságnak az EK-Szerződés 88. cikke (3) bekezdésének azonos rendelkezésére vonatkozó ítélkezési gyakorlatával összhangban a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikkének (3) bekezdése eleget tesz az EGT-megállapodás 35. jegyzőkönyvéből eredő implicit kritériumoknak, vagyis feltétlen és kellően pontos.

23. A tény, hogy a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikke (3) bekezdésének utolsó mondatát az EFTA-államok átvették nemzeti jogrendjükbe (33), lehetőséget biztosít az érintett feleknek, hogy a nemzeti bíróságok előtt fellépjenek a felfüggesztésről szóló rendelkezés megsértésével szemben. Következésképpen a nemzeti bíróságnak valamennyi megfelelő eszközt és jogorvoslatot igénybe kell vennie és a nemzeti jog valamennyi vonatkozó rendelkezését alkalmaznia kell annak érdekében, hogy érvényt szerezzen a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikke (3) bekezdésének utolsó mondatát végrehajtó nemzeti jognak (34).

24. A nemzeti bíróságok által ezzel összefüggésben játszott alapvető fontosságú szerep abból a tényből is ered, hogy a Hatóságnak a versenytársak és más harmadik személyek jogellenes támogatással szembeni védelmére irányuló saját hatásköre korlátozott. A leglényegesebb, hogy a Hatóság nem fogadhat el egy visszafizettetést elrendelő végleges határozatot pusztán amiatt, mert a támogatást nem jelentették be a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikke (3) bekezdésével összhangban (35). A Hatóságnak ennélfogva teljes összeegyeztethetőségi értékelést kell lefolytatnia, függetlenül attól, hogy a felfüggesztési kötelezettséget betartották-e vagy sem (36). Ez az értékelés időigényes lehet, a Hatóságnak az előzetes visszafizettetési határozatok kibocsátására irányuló hatáskörére pedig igen szigorú jogi követelmények vonatkoznak (37).

25. Következésképpen a nemzeti bíróságokhoz benyújtott keresetek fontos jogorvoslati eszközt kínálnak a versenytársak és más, a jogellenes állami támogatással érintett harmadik felek részére. A nemzeti bíróságok által nyújtható jogorvoslatok többek között az alábbiak: a) a jogellenes támogatás kifizetésének megakadályozása; b) a jogellenes támogatás visszafizettetése (az összeegyeztethetőségtől függetlenül); c) a jogellenes támogatás kamatainak visszafizettetése; d) kártérítés fizetése a versenytársak és más harmadik személyek felé; és e) a jogellenes támogatással szembeni ideiglenes intézkedések.

26. Az említett jogorvoslatokat e fejezet 26–52. szakasza részletesebben tartalmazza.

1.2.1. A jogellenes támogatás kifizetésének megakadályozása

27. A nemzeti bíróságok kötelesek védeni a felfüggesztési kötelezettség megsértésével érintett személyek jogait. A nemzeti bíróságoknak ezért a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikke (3) bekezdésének megsértése esetén a nemzeti joggal összhangban valamennyi megfelelő jogi lépést meg kell tenniük (38). A nemzeti bíróságok kötelezettségei azonban nem korlátozódnak a már kifizetett jogellenes támogatásokra. Kötelezettségeik azokra az esetekre is kiterjednek, amikor jogellenes kifizetés fog bekövetkezni. A nemzeti bíróságoknak védeniük kell a személyek jogait e jogok esetleges figyelmen kívül hagyásával szemben (39). A tervbe vett jogellenes támogatás kifizetését a nemzeti bíróság tehát köteles megakadályozni.

28. A nemzeti bíróságoknak a jogellenes támogatás kifizetésének megakadályozására irányuló kötelezettsége a nemzeti jog értelmében rendelkezésre álló különféle keresettípusoktól függően sokféle eljárási keretben merülhet fel. A panaszos igen gyakran a jogellenes állami támogatás nyújtásáról szóló nemzeti jogi aktus érvényességének megtámadásával próbálkozik. Ilyen esetekben a jogellenes kifizetés megakadályozása általában logikus következménye azon tény megállapításának, hogy a támogatás nyújtására vonatkozó jogi aktus érvénytelen, mert az EFTA-állam megsértette a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikke (3) bekezdését (40).

1.2.2. A jogellenes támogatás visszafizettetése

29. Amennyiben a nemzeti bíróság jogellenesen nyújtott támogatással szembesül, a jogellenességnek a nemzeti jog szerinti valamennyi jogi következményét ki kell merítenie. A nemzeti bíróságnak tehát elvileg el kell rendelnie a jogellenes állami támogatás kedvezményezettől történő teljes visszafizettetését (41). A jogellenesen nyújtott támogatás teljes visszafizettetése része a nemzeti bíróság azon kötelezettségének, hogy védje a felperesnek (pl. a versenytárs) a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikkének (3) bekezdése szerinti egyéni jogait. A nemzeti bíróság visszafizettetésekre vonatkozó kötelezettsége tehát nem függ a támogatási intézkedésnek az EGT-megállapodás 61. cikkének (2) vagy (3) bekezdésével való összeegyeztethetőségétől.

30. Mivel a nemzeti bíróságoknak azok összeegyeztethetőségétől függetlenül kell elrendelniük a jogellenes támogatás teljes visszafizettetését, a visszafizettetésre gyorsabban sor kerülhet egy nemzeti bíróság előtt, mint egy, a Hatóságnál benyújtott panaszon keresztül. Valójában – a Hatóságtól eltérően (42) – a nemzeti bíróság annak megállapítására szorítkozhat és arra is kell szorítkoznia, hogy az intézkedés állami támogatásnak minősül-e és hogy arra vonatkozik-e a felfüggesztési kötelezettség.

31. A nemzeti bíróságok visszafizettetés előírására vonatkozó kötelezettsége azonban nem abszolút. A SFEI-ügyben hozott ítélet (43) értelmében létezhetnek olyan kivételes körülmények, amelyekben egy jogellenes állami támogatás visszafizettetése nem volna helyénvaló. Az ezzel összefüggésben alkalmazandó jogi követelményeknek hasonlónak kell lenniük a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve II. része 14. és 15. cikke szerint alkalmazandókhoz (44). Más szóval: azok a körülmények, amelyek nem akadályoznák a Hatóság által kiadandó visszafizettetési határozatot, nem indokolhatják, hogy egy nemzeti bíróság tartózkodjon a teljes visszafizettetés elrendelésétől. A feltételek, amelyeket az EFTA-bíróság e tekintetben alkalmazni fog, nagyon szigorúak (45). Az EFTA-Bíróság és az Európai Bíróság által követett megközelítéssel összhangban egy jogellenesen nyújtott támogatás kedvezményezettje nem hivatkozhat jogos elvárásokra a Hatóság visszafizettetési határozatával szemben (46). Ez azért van, mert egy körültekintően eljáró gazdasági szereplő meg tudott volna győződni arról, hogy az általa kapott támogatást bejelentették-e vagy sem (47).

32. Egy különös és konkrét ténynek kellett tehát jogos elvárásokat támasztania a kedvezményezett részére ahhoz, hogy indokolt legyen, hogy a nemzeti bíróság miért nem rendeli el a visszafizettetést a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikkének (3) bekezdésére hivatkozással (48). Ez lehet a helyzet akkor, ha maga a Hatóság nyújtott pontos biztosítékokat arra vonatkozóan, hogy a kérdéses intézkedés nem minősül állami támogatásnak, vagy hogy az nem tartozik a felfüggesztési kötelezettség hatálya alá (49).

33. Az Európai Bíróság ítélkezési gyakorlatával (50) összhangban a nemzeti bíróságnak megszűnik egy jogellenes állami támogatás teljes visszafizettetésének elrendelésére irányuló kötelezettsége, ha a nemzeti bíróság ítéletének meghozataláig a Hatóság már úgy határozott, hogy a támogatás összeegyeztethető az EGT-megállapodásban foglaltak érvényesülésével. Mivel a felfüggesztési kötelezettség célja annak biztosítása, hogy kizárólag összeegyeztethető támogatást lehessen végrehajtani, ez a cél már nem lehet veszélyben akkor, ha a Hatóság már megerősítette az összeegyeztethetőséget (51). Ennélfogva a nemzeti bíróságnak az egyéni jogok védelmére irányuló, a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikkének (3) bekezdése szerinti kötelezettsége érintetlen marad, ha a Hatóság nem hozott még határozatot, függetlenül attól, hogy a Hatóság eljárása zajlik-e már vagy sem (52).

34. Míg a Hatóság pozitív határozata után a nemzeti bíróságot már nem terheli a teljes visszafizettetés elrendelésére irányuló EGT-jogi kötelezettség, a nemzeti jog értelmében még létezhet ilyen visszafizettetési kötelezettség (53). Amennyiben azonban létezik ilyen visszafizettetési kötelezettség, akkor ez nem érinti az EFTA-államnak a támogatás ezt követő újbóli nyújtásához való jogát.

35. Ha a nemzeti bíróság úgy határozott, hogy a jogellenes támogatást a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikke (3) bekezdésének megsértésével fizették ki, a támogatást számszerűsítenie kell a visszafizettetendő összeg meghatározása érdekében. Az EFTA-Bíróság és az Európai Közösség bíróságainak az EGT-megállapodás 61. cikke (1) bekezdésének és az EK-Szerződés 87. cikke (1) bekezdésének alkalmazására vonatkozó joggyakorlatának, valamint a Hatóság útmutatásainak és a döntéshozatali gyakorlatnak segítenie kell a bíróságot e tekintetben. Amennyiben a nemzeti bíróság nehézségekbe ütközik a támogatás összegének kiszámítása során, a Hatóság segítségét kérheti az e fejezet 73. szakaszában meghatározottaknak megfelelően.

1.2.3. A kamat visszafizettetése

36. A jogellenes támogatásból származó gazdasági előny nem korlátozódik annak névleges összegére. A kedvezményezett ezen felül a támogatás idő előtti végrehajtásából eredő pénzügyi előnyben is részesül. Ez abból adódik, hogy ha a támogatást bejelentették volna a Hatóságnak, akkor a kifizetésre később került volna sor (már ha egyáltalán sor került volna rá). Ez pedig arra kényszerítette volna a kedvezményezettet, hogy a megfelelő pénzösszegeket a tőkepiacokon vegye kölcsön, ami piaci kamat megfizetésével jár.

37. E jogtalan időelőny miatt, amennyiben a Hatóság elrendeli a visszafizettetést, a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 14. cikkének (2) bekezdése nemcsak a támogatás névleges összegének visszafizettetését írja elő, hanem a jogellenes támogatás kedvezményezett rendelkezésére bocsátásának napjától a tényleges visszafizetés napjáig tartó időszakra felszámított kamat megtérítését is. Az ezzel összefüggésben alkalmazandó kamatlábat a Hatóság 2004. július 14-i 195/04/COL határozata (54) határozza meg.

38. Az Európai Bíróság ítélkezési gyakorlatával (55) összhangban és a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikke (3) bekezdésének érvényesítésére tekintettel a nemzeti bíróságoknak vissza kell fizettetniük a támogatás idő előtti végrehajtásából eredő pénzügyi előnyt (a továbbiakban: a jogellenes támogatás kamata). A jogellenes támogatás idő előtti végrehajtásának következtében a versenytársak a körülményektől függően legalábbis korábban szenvedik el a támogatás hatásait, mint versenykörülmények között kellett volna. A kedvezményezett ezért indokolatlan előnyhöz jutott (56).

39. A nemzeti bíróság azon kötelezettsége, hogy elrendelje a jogellenes támogatás kamatának megfizettetését, kétféleképpen állhat elő: a) A nemzeti bíróságnak rendes körülmények között a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikkének (3) bekezdése értelmében a jogellenes támogatás teljes visszafizettetését kell elrendelnie. Ebben az esetben a visszafizettetés teljes összegének megállapításakor a támogatás eredeti összegét növelni kell a jogellenes támogatás kamatával. b) A nemzeti bíróságnak azonban a jogellenes támogatás kamatát olyan körülmények mellett is meg kell fizettetnie, amelyekben – kivételesen – nem áll fenn a teljes visszafizettetés elrendelésének kötelezettsége. A jogellenes támogatás kamatára vonatkozó megfizettetés elrendelésére irányuló nemzeti bírósági kötelezettség tehát a Hatóság pozitív határozatát követően is megmarad (57). Ez az esetleges panaszosok számára központi jelentőséggel bírhat, mivel sikeres jogorvoslatot kínál olyan esetekben is, amikor már a Hatóság a támogatást az EGT-megállapodásban foglaltak érvényesülésével összeegyeztethetőnek nyilvánította.

40. A jogellenes támogatás kamata tekintetében fennálló megfizettetési kötelezettségüknek való megfelelés érdekében a nemzeti bíróságoknak meg kell határozniuk a fizetendő kamat összegét. E tekintetben a következő elveket kell alkalmazni: a) A kiindulási pont a támogatás névleges összege (58). b) Az alkalmazandó kamatláb és számítási módszer meghatározásakor a nemzeti bíróságoknak figyelembe kellene venniük, hogy a jogellenes támogatás kamatának nemzeti bíróság általi megfizettetése ugyanazt a célt szolgálja, mint a kamatnak a Hatóság általi, a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve II. részének 14. cikke szerinti megfizettetése. Ezen túlmenően a jogellenes támogatás kamatának megfizetésére irányuló követelések közvetlenül a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikkének (3) bekezdésén alapuló EGT-jogi követelések (59). E követelésekre tehát alkalmazni kell az egyenértékűség és a tényleges érvényesülés e fejezet 1.4. szakaszában meghatározott elveit. c) A Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve II. része 14. cikkével való összhang biztosítása, valamint a tényleges érvényesülési követelmény betartása érdekében a Hatóság úgy látja, hogy a nemzeti bíróság által alkalmazott kamatszámítási módszer nem lehet a Hatóság 2004. július 14-i 195/04/COL határozatában előírtnál kevésbé szigorú (60). Következésképpen a jogellenes támogatás kamatát kamatos kamattal kell kiszámítani, az alkalmazott kamatláb pedig nem lehet alacsonyabb a referencia-kamatlábnál (61). d) Az egyenértékűség elvéből ezenfelül a Hatóság szerint az következik, hogy amennyiben a kamatláb nemzeti jog szerinti számítása szigorúbb a 2004. július 14-i 195/2004/COL határozatban megállapítottnál, a nemzeti bíróságnak a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikkének (3) bekezdésén alapuló követelésekre is a szigorúbb nemzeti szabályokat kell alkalmaznia. e) A kamatszámítás kezdeti időpontjának mindig arra a napra kell esnie, amikor a jogellenes támogatást a kedvezményezett rendelkezésére bocsátották. A befejező időpont a nemzeti bíróság ítélethozatalának időpontjában meglévő helyzettől függ. Amennyiben a Hatóság már jóváhagyta a támogatást, akkor a befejező időpont a Hatóság határozatának időpontja. Máskülönben a jogellenes támogatás kamata a jogellenesség teljes időtartama alatt a támogatás kedvezményezett általi tényleges visszafizetésének időpontjáig halmozódik fel. Az Európai Bíróság ítélkezési gyakorlatával összhangban a jogellenes támogatás kamatát a Hatóság jóváhagyó határozatának elfogadása és az EFTA-Bíróság ezt követő, e határozatot érvénytelenítő határozata közötti időszakra is alkalmazni kell (62).

41. A nemzeti bíróság kétség esetén e fejezet 73. szakasza szerint segítséget kérhet a Hatóságtól.

1.2.4. Kártérítési követelések

42. A nemzeti bíróságok kötelesek lehetnek helyt adni a kedvezményezett versenytársainak és más harmadik személyeknek a jogellenes állami támogatással okozott kár megtérítése iránti kérelmeknek (63). Ezek a kártérítési keresetek általában az állami támogatást nyújtó hatóság ellen indulnak. Különösen fontosak lehetnek ezek a panaszos számára, mivel – a pusztán a visszafizettetésre irányuló keresetekkel szemben – egy sikeres kártérítési kereset a panaszos számára közvetlen anyagi kártérítést biztosít az elszenvedett veszteség tekintetében. Ezek a keresetek természetesen a nemzeti jogszabályoktól függnek. E tekintetben a Hatóság hangsúlyozza, hogy a nemzeti bíróságoknak valamennyi megfelelő eszközt és jogorvoslatot igénybe kell venniük és a nemzeti jog valamennyi vonatkozó rendelkezését alkalmazniuk kell annak érdekében, hogy érvényt szerezzenek a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikke (3) bekezdésének utolsó mondatát végrehajtó nemzeti jognak és védelemben részesítsék azokat a jogokat, amelyeket e jog a magánszemélyek és gazdasági szereplők számára biztosít.

43. A nemzeti jog szerinti kártérítési igény lehetőségétől függetlenül a felfüggesztési kötelezettség megsértése az EFTA-Bíróság ítélkezési gyakorlata alapján elvben kártérítési igényt alapozhat meg (64). Az EFTA-államok kötelesek megtéríteni az EGT-jog másodlagos jogi aktusaiból, valamint az EGT-megállapodás fő részéből eredő kötelezettségek megsértéséből eredő, az egyéneknek okozott veszteséget és kárt (65). E felelősség akkor áll fenn, amikor: i. a megsértett jogszabály arra irányul, hogy jogokat biztosítson az egyének számára; ii. a jogsértés kellően egyértelmű; és iii. közvetlen okozati összefüggés áll fenn a tagállamot terhelő kötelezettség megsértése és a jogsérelmet szenvedett felek kára között (66).

44. Az első követelmény (az egyén jogainak védelmére irányuló EGT-jogi kötelezettség) a Hatóság véleménye szerint a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikke (3) bekezdésének megsértésével kapcsolatban teljesül. Az EFTA-Bíróság megállapította, akkor tekinthető úgy, hogy a megsértett jogszabály jogokat biztosít az egyének számára, ha a vonatkozó rendelkezés feltétlen és kellően pontos (67). Mint azt a fenti 22. pontban megállapítottuk, a Hatóság véleménye szerint ez a feltétel a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikkének (3) bekezdése esetében teljesül.

45. Az EGT-jog kellően egyértelmű megsértésének követelménye a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikke (3) bekezdésének megsértése esetén általánosságban szintén teljesül. Az EFTA-Bíróság megállapította, hogy ez attól függ, hogy jogalkotói hatásköre gyakorlása során az EGT-megállapodás valamely szerződő fele nyilvánvalóan és súlyosan figyelmen kívül hagyta-e mérlegelési lehetőségének korlátait. Annak megállapítása során, hogy ez a feltétel teljesül-e, az adott helyzetet jellemző minden tényezőt figyelembe kell venni. Ez többek között magában foglalja a megsértett szabály egyértelműségét és pontosságát; a mérlegelési lehetőség terjedelmét, amelyet e szabály a nemzeti hatóságoknak hagy; hogy a jogsértés és a károkozás szándékos volt-e vagy gondatlan; és hogy az esetleges jogban való tévedés kimenthető-e vagy nem (68). A Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikkének (3) bekezdése tekintetében azonban az EFTA-államok hatóságai nem mérlegelhetik, hogy bejelentik-e az állami támogatási intézkedéseket. Elvben tehát kifejezett kötelezettségük az összes ilyen intézkedés bejelentése azok végrehajtása előtt. Noha az EFTA-Bíróság figyelembe veheti az EGT-jog adott megsértésének kimenthetőségét (69), az állami támogatások esetében az EFTA-államok hatóságainak teljes mértékben tudomással kell bírniuk e kötelezettségről és általában nem állíthatják, hogy nem volt tudomásuk a felfüggesztési kötelezettségről. Kétség esetén az EFTA-államok jogbiztonsági okokból mindig bejelenthetik az intézkedést a Hatóságnak (70).

46. A harmadik követelmény, hogy az EGT-jog megsértésének tényleges és biztos anyagi kárt kellett okoznia a panaszosnak, többféleképpen teljesülhet.

47. A panaszos gyakran azzal érvel, hogy a támogatás közvetlenül felelős volt az elmaradt haszonért. Ha a nemzeti bíróság ilyen követeléssel szembesül, akkor a következő megfontolásokat kell figyelembe vennie: a) Az egyenértékűségre és a tényleges érvényesülésre vonatkozó EGT-jogi követelmények (71) erejénél fogva a nemzeti szabályok nem zárhatják ki egy EFTA-állam felelősségét az elmaradt haszon vonatkozásában (72). Az EFTA-jog szerint kár attól függetlenül fennállhat, hogy a jogsértés a panaszosnál eszközvesztést okozott-e vagy az eszközpozíciójának javításában akadályozta-e őt. Amennyiben a nemzeti jog ennek kizárását tartalmazza, a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikkének (3) bekezdése szerinti kártérítési követelések tekintetében a nemzeti bíróságnak ezt a rendelkezést figyelmen kívül kell hagynia. b) Az elmaradt haszon tényleges összegének meghatározása könnyebb akkor, ha a jogellenes támogatás lehetővé tette a kedvezményezett számára, hogy a panaszos helyett nyerjen el egy szerződést vagy meghatározott üzleti lehetőséget. A nemzeti bíróság ekkor kiszámíthatja azt a bevételt, amely a panaszosnál e szerződés alapján keletkezhetett volna. Olyan esetekben, amikor a szerződést a kedvezményezett már teljesítette, a nemzeti bíróság a keletkezett tényleges hasznot szintén figyelembe veszi. c) A kár felmérése bonyolultabb, ha a támogatás pusztán általános piaci részesedésvesztéshez vezetett. Az ilyen esetek kezelésének egyik módja az lehetne, hogy összehasonlítják a panaszos tényleges jövedelmi helyzetét (az eredménykimutatás alapján) azzal a feltételezett jövedelmi helyzettel, ami akkor állt volna elő, ha a jogellenes támogatást nem nyújtották volna. d) Lehetnek olyan körülmények, amikor a panaszos által elszenvedett kár meghaladja az elmaradt hasznot. Ez lehet a helyzet például akkor, ha a jogellenes támogatás következményeként a panaszos üzleti vállalkozásának beszüntetésére kényszerül (pl. fizetésképtelenség miatt).

48. A kártérítés igénylésének lehetősége elvileg nem függ az ugyanazon támogatási intézkedés vonatkozásában párhuzamosan a Hatóság által folytatott esetleges vizsgálattól sem. Az ilyen, folyamatban lévő vizsgálat nem mentesíti a nemzeti bíróságot azon kötelezettsége alól, hogy óvja a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikkének (3) bekezdése szerinti egyéni jogokat (73). Mivel a panaszos képes lehet bizonyítani, hogy veszteséget szenvedett a támogatás idő előtti végrehajtása miatt és – még pontosabban – a kedvezményezett jogellenes időelőnyének eredményeként, nem kizárt a sikeres kártérítési követelés még akkor sem, ha a Hatóság a nemzeti bíróság döntésének időpontjáig már jóváhagyta a támogatást (74).

49. A nemzeti eljárási szabályok olykor lehetővé teszik a nemzeti bíróság számára, hogy a panaszos számára megítélendő tényleges kártérítési összeg megállapítása céljából ésszerű becslésekre hagyatkozzon. Amennyiben ez a helyzet – és feltéve, hogy a tényleges érvényesülés elvét (75) tiszteletben tartják –, az ilyen becslések alkalmazása a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikkének (3) bekezdése szerinti kártérítési követelésekkel kapcsolatban szintén lehetséges. Ez hasznos eszköz lehet azon nemzeti bíróságok számára, amelyek a kártérítés kiszámításával kapcsolatban nehézségekbe ütköznek.

50. Az EGT-jog szerinti kártérítési követelések jogi előfeltételei és a kártérítés kiszámításával kapcsolatos kérdések tekintetében szintén kérhető az e fejezet 73. szakasza szerinti segítség a Hatóságtól.

1.2.5. A kedvezményezettel szembeni kártérítési követelések

51. Mint azt a fentiekben leírtuk, az esetleges panaszosok jogosultak az állami támogatást nyújtó hatósággal szemben kártérítési keresetek benyújtására. Lehetnek azonban olyan körülmények, amelyek esetében a panaszos jobbnak látja, hogy közvetlenül a kedvezményezettől igényeljen kártérítést.

52. Mivel a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikkének (3) bekezdése nem ró semmiféle közvetlen kötelezettséget a kedvezményezettre, az EGT-jog nem biztosít semmilyen alapot ezekhez a keresetekhez (76). Ez azonban semmilyen módon nem sérti a kedvezményezettel szembeni, a nemzeti anyagi jogon alapuló, sikeres kártérítési kereset lehetőségét. Ezzel összefüggésben az esetleges panaszosoknak a szerződésen kívüli felelősségre irányadó nemzeti szabályokra kell támaszkodniuk (77).

1.2.6. Ideiglenes intézkedések

53. Nem korlátozódik a végleges ítéletekre a nemzeti bíróságok azon kötelessége, hogy a felfüggesztési kötelezettség megsértéséből eredő, szükséges jogkövetkezményeket levonják. A Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikkének (3) bekezdéséből eredő szerepük részeként a nemzeti bíróságok ideiglenes intézkedéseket is kötelesek hozni, amennyiben ez az egyének jogainak védelméhez (78) és a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikke (3) bekezdésének hatékony érvényesüléséhez célszerű.

54. A nemzeti bíróságok ideiglenes intézkedések meghozatalára irányuló hatásköre az érdekelt felek szempontjából központi jelentőséggel bírhat, amennyiben gyors intézkedésre van szükség. A jogellenes támogatással szembeni gyors fellépési készségük, közelségük, valamint a rendelkezésükre álló intézkedések széles választéka miatt a nemzeti bíróságok igen jó helyzetben vannak ahhoz, hogy ideiglenes intézkedéseket hozzanak, amennyiben a jogellenes támogatást már kifizették vagy annak kifizetésére készülnek.

55. A legegyértelműbb ügyek azok, amelyekben a jogellenes támogatást még nem fizették ki, de amelyeknél fennáll annak kockázata, hogy a kifizetéseket a nemzeti bíróság előtt folyó eljárás ideje alatt fogják teljesíteni. Ezekben az esetekben a nemzeti bíróságnak a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikke (3) bekezdése megsértésének megakadályozására irányuló kötelezettsége (79) azt igényelheti, hogy ideiglenes végzést hozzon, amely a kérdés érdemi részének rendezéséig megakadályozza a jogellenes kifizetést.

56. Amennyiben a jogellenes kifizetésre már sor került, a nemzeti bíróságoknak a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikkének (3) bekezdése szerinti szerepe általában a teljes visszafizettetés (beleértve a jogellenes támogatás kamatát is) elrendelésére kötelezi őket. A tényleges érvényesülés elve (80) miatt a nemzeti bíróság ezt nem késleltetheti az eljárás szükségtelen elhalasztásával. Ezek a halasztások nemcsak hogy érintenék a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikkének (3) bekezdése által védelemben részesített egyéni jogokat, hanem közvetlenül növelnék a támogatás jogellenességéből eredő versenyjogi károkat.

57. Ezen általános kötelezettség ellenére lehetnek azonban olyan körülmények, amelyekben a nemzeti bíróság végső határozatának meghozatalát elhalasztja. Ilyen esetekben az egyéni jogoknak a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikkének (3) bekezdése értelmében való védelmére vonatkozó kötelezettség szerint a nemzeti bíróságnak az alkalmazandó nemzeti eljárási keretek között rendelkezésére álló valamennyi ideiglenes intézkedést alkalmaznia kell annak érdekében, hogy a támogatás versenyellenes hatásait legalább átmenetileg megszüntesse (a továbbiakban: ideiglenes visszafizettetés) (81). Ebben az összefüggésben a nemzeti eljárási szabályok alkalmazása az egyenértékűségi és tényleges érvényesülési követelmények hatálya alá tartozik (82).

58. Amennyiben – az EFTA-Bíróság és a közösségi bíróságok ítélkezési gyakorlatára és a Hatóság gyakorlatára alapozva – a nemzeti bíró arra az ésszerű előzetes meggyőződésre jutott, hogy a szóban forgó intézkedés jogellenes állami támogatást foglal magában, a Hatóság véleménye szerint és a nemzeti eljárási jog alapján a leggyorsabb jogorvoslat a jogellenes támogatás és a jogellenes támogatás kamatának az ügy érdemi részének rendezéséig egy zárolt számlán történő letétbe helyezésének elrendelése lesz. A nemzeti bíróság végső ítéletében ezután vagy elrendeli, hogy a zárolt számlán lévő pénzeszközöket az állami támogatást nyújtó hatóság részére térítsék vissza, ha a jogellenesség megállapítást nyert, vagy pedig elrendeli, hogy a pénzeszközöket bocsássák a kedvezményezett rendelkezésére.

59. Az ideiglenes visszafizettetés igen hatékony eszköz lehet azokban az esetekben is, amikor a nemzeti bírósági eljárások a Hatóság általi vizsgálattal párhuzamosan zajlanak (83). Egy folyamatban lévő, Hatóság általi vizsgálat nem mentesíti a nemzeti bíróságot a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikkének (3) bekezdése szerinti egyéni jogok védelmére irányuló kötelezettség alól (84). A nemzeti bíróság ezért nem függesztheti fel egyszerűen a saját eljárását a Hatóság döntéséig és nem hagyhatja mindeközben védelem nélkül a panaszosnak a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikkének (3) bekezdése szerinti jogait. Amennyiben a nemzeti bíróság a végleges és jogerős visszafizettetési végzés elfogadása előtt meg kívánja várni a Hatóság összeegyeztethetőségre vonatkozó értékelésének eredményét, megfelelő ideiglenes intézkedéseket kell hoznia. Ebben az esetben is megfelelő jogorvoslatnak tűnik a pénzeszközök zárolt számlára való elhelyezésének elrendelése. Abban az esetben ha: a) a Hatóság a támogatást összeegyeztethetetlennek minősíti, a nemzeti bíróság elrendeli a zárolt számlán lévő pénzeszközöknek (a jogellenes támogatás kamatával kiegészített támogatásnak) az állami támogatást nyújtó hatóság részére történő visszafizetését. b) a Hatóság a támogatást összeegyeztethetőnek nyilvánítja, a nemzeti bíróság mentesül a teljes visszafizettetés elrendelésére irányuló EGT-jogi kötelezettsége alól (85). A bíróság tehát – a nemzeti jogra is figyelemmel (86) – elrendelheti, hogy a támogatás tényleges összegét bocsássák a kedvezményezett rendelkezésére. Az e fejezet 35. szakaszában leírtaknak megfelelően azonban a nemzeti bíróságot továbbra is terheli azon kötelezettség, hogy a jogellenes támogatás kamata megfizettetésének elrendelésével érvényt szerezzen a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikke (3) bekezdésének (87). A jogellenes támogatás kamatát ennélfogva az állami támogatást nyújtó hatóság részére kell majd kifizetni.

1.3. A nemzeti bíróságok szerepe az EFTA Felügyeleti Hatóság visszafizettetést elrendelő, elutasító határozatainak végrehajtásában

60. A nemzeti bíróságok olyan esetekben is találkozhatnak állami támogatási kérdésekkel, amikor a Hatóság már elrendelte a visszafizettetést. Noha a legtöbb eset a nemzeti visszafizettetési végzés megsemmisítésére irányuló kereset lesz, harmadik személyek is igényelhetnek kártérítést a nemzeti hatóságoktól a Hatóság visszafizettetési határozata végrehajtásának elmulasztása miatt.

1.3.1. Egy nemzeti visszafizettetési végzés érvényességének megtámadása

61. A Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve II. része 14. cikkének (3) bekezdése értelmében az EFTA-államoknak haladéktalanul végre kell hajtaniuk a visszafizettetésre vonatkozó határozatokat. A visszafizettetésre a nemzeti jog által meghatározott eljárásnak megfelelően kerül sor, feltéve, hogy azok lehetővé teszik a visszafizettetési határozat azonnali és hatékony végrehajtását. Amennyiben egy nemzeti eljárási szabály akadályozza az azonnali és/vagy hatékony visszafizettetést, a nemzeti bíróságnak mellőznie kell a rendelkezés alkalmazását (88).

62. A Hatóság visszafizettetést elrendelő határozatának végrehajtása érdekében a nemzeti hatóságok által kiadott visszafizettetési végzések érvényessége megtámadható a nemzeti bíróság előtt. Az ilyen keresetekre irányadó szabályokat részletesen a Hatóság állami támogatásra vonatkozó iránymutatásának a jogellenes és összeegyeztethetetlen állami támogatások visszafizettetéséről szóló fejezete (89) tartalmazza, amelynek főbb elveit az alábbiakban foglaljuk össze.

63. A nemzeti bíróság előtti keresetek különösen nem támadhatják a Hatóság irányadó határozatának érvényességét, amennyiben a panaszos ezt a határozatot közvetlenül az EFTA-Bíróság előtt is megtámadhatta volna (90). Ez egyszersmind azt is jelenti, hogy ha lehetséges lett volna a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 36. cikke szerinti megtámadás, a nemzeti bíróság nem függesztheti fel a visszafizettetési végzés végrehajtását a Hatóság határozatának érvényességével kapcsolatos alapon (91).

64. Amennyiben nem világos, hogy a panaszos indíthat-e megsemmisítés iránti keresetet a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 36. cikke értelmében (pl. mivel az intézkedés olyan széleskörű kérdésekre kiterjedő támogatási program volt, amellyel kapcsolatban a felperes nem biztos, hogy ki tud mutatni személyes érintettséget), a nemzeti bíróságnak elvben jogi védelmet kell nyújtania. Amennyiben a kereset a Hatóság határozatának érvényességére és jogszerűségére vonatkozik, indokolt, hogy a nemzeti bíró a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 34. cikkében foglalt eljárást kövesse.

65. Ilyen körülmények között az ideiglenes intézkedés meghozatala az Európai Bíróság által a Zuckerfabrik-ügyben (92) és az Atlanta-ügyben (93) hozott ítéletekben meghatározott, igen szigorú jogi követelményektől függ: a nemzeti bíróság csak akkor függesztheti fel a visszafizettetési végzéseket, ha i. komoly kétségei vannak a jogi aktus érvényességét illetően. Ha a megtámadott jogi aktus érvényessége még nem vitatott az EFTA-Bíróság előtt, indokolt, hogy a nemzeti bíróság a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 34. cikkében foglalt eljárást kövesse; ii. az ideiglenes intézkedés sürgősen szükséges kell, hogy legyen az intézkedést kérő félnél felmerülő súlyos és helyrehozhatatlan károk elkerülése érdekében; és iii. a bíróságnak kellően figyelembe kell vennie az EGT-érdeket. Az összes említett körülmény értékelésekor a nemzeti bíróságnak tiszteletben kell tartania az EFTA-Bíróságnak a Hatóság határozata jogszerűségéről vagy a EGT-szintű ideiglenes intézkedés alkalmazásáról hozott döntését (94).

1.3.2. A visszafizettetési határozat végrehajtásának elmulasztása miatti kártérítés

66. A felfüggesztési kötelezettség megsértéséhez hasonlóan a Hatóság véleménye szerint a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve II. része 14. cikkének értelmében a Hatóság egy visszafizettetési határozata betartásának az EFTA-államok hatóságai általi elmulasztása is kártérítési követelésekhez vezethet az EFTA-Bíróság ítélkezési gyakorlatának megfelelően (95). A Hatóság véleménye szerint az ilyen kártérítési követelések kezelése a felfüggesztési kötelezettség megsértése tekintetében alkalmazott, a fentiekben bemutatott elveket tükrözi (96). Ennek az az oka, hogy i. az EFTA-állam visszafizettetési kötelezettsége ugyanazon egyéni jogok védelmére irányul, mint a felfüggesztési kötelezettség és ii. a Hatóság visszafizettetési határozatai nem hagynak semmiféle mérlegelési lehetőséget a nemzeti hatóságok számára; a visszafizettetési kötelezettség megsértését tehát elvben kellően egyértelműnek kell tekinteni. Következésképpen a Hatóság visszafizettetési határozata végrehajtásának hiányára vonatkozó kártérítési kereset sikere ismét attól függ, hogy a panaszos tudja-e bizonyítani azt, hogy közvetlenül a késedelmes visszafizettetés miatt szenvedett veszteséget (97).

1.4. Eljárási szabályok és kereshetőségi jog a nemzeti bíróságok előtt

1.4.1. Általános elvek

67. A nemzeti bíróságok kötelesek érvényre juttatni a felfüggesztési kötelezettséget és védeni az egyének jogait a jogellenes állami támogatással szemben. Elvben ezekre az eljárásokra a nemzeti eljárási szabályokat kell alkalmazni (98). A nemzeti jog ilyen körülmények közötti alkalmazása azonban két alapvető feltételre figyelemmel történik: a) a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikkének (3) bekezdése szerinti keresetekre alkalmazandó nemzeti eljárási szabályok nem lehetnek kedvezőtlenebbek a hazai jog szerinti keresetekre irányadóknál (az egyenértékűség elve) (99); és b) a nemzeti eljárási szabályok nem tehetik túlzottan nehézzé vagy gyakorlatilag lehetetlenné az EGT-jog által biztosított jogok gyakorlását (a tényleges érvényesülés elve) (100).

68. Általánosabban véve a nemzeti bíróságoknak el kell tekinteniük a nemzeti eljárási szabályok alkalmazásától, ha azok alkalmazása sértené a 67. pontban foglalt elveket.

1.4.2. A kereshetőségi jog

69. A tényleges érvényesülés elve közvetlenül kihat az esetleges panaszosoknak a nemzeti bíróságok előtti, a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikkének (3) bekezdése szerinti kereshetőségi jogára. E tekintetben az EGT-jog előírja, hogy a kereshetőségi jogra vonatkozó nemzeti szabályok nem áshatják alá a hatékony bírói védelemhez való jogot (101). A nemzeti szabályok ennélfogva a kereshetőségi jogot nem korlátozhatják kizárólag a kedvezményezett versenytársaira (102). A támogatási intézkedés miatti versenytorzulás által nem érintett harmadik személyek is elegendő, eltérő jellegű jogos érdekkel rendelkezhetnek nemzeti bíróság előtti eljárás indításához (ahogyan ezt adóügyekben már elismerték) (103).

1.4.3. A kereshetőségre vonatkozó kérdések adóügyekben

70. A fent idézett ítélkezési gyakorlat különös jelentőséggel bír az adó- és más pénzügyi kötelezettségek alóli mentességek formájában nyújtott állami támogatás tekintetében. Ilyen esetekben azok a személyek, akik nem részesülnek ugyanebből a mentességből, a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikkének (3) bekezdése alapján kifogásolhatják saját adóterhüket (104).

71. Harmadik személy adófizetők azonban csak akkor hivatkozhatnak a felfüggesztési kötelezettségre, amennyiben saját adófizetésük a jogellenes állami támogatási intézkedés szerveses részét képezi (105). Ez a helyzet akkor, amikor a vonatkozó nemzeti szabályok értelmében az adóbevételt kizárólag a jogellenes állami támogatás finanszírozására tartják fenn és e bevétel közvetlen hatással van a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikke (3) bekezdésének megsértésével nyújtott állami támogatás összegére (106).

72. Ha általános adók alól adtak mentességet, akkor a fenti követelmények általában nem teljesülnek. Egy adók megfizetésére kötelezett vállalkozás ennélfogva általánosságban nem állíthatja azt, hogy más adómentessége jogellenes a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikkének (3) bekezdése értelmében (107). Az Európai Bíróság megszilárdult ítélkezési gyakorlatából továbbá az is következik, hogy a jogellenes adómentesség panaszosra történő kiterjesztése nem helyénvaló jogorvoslat a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikke (3) bekezdésének megsértése tekintetében. Egy ilyen intézkedés nem megszüntetné, hanem – épp ellenkezőleg – megerősítené a jogellenes támogatás versenyellenes hatásait (108).

1.4.4. A bizonyítékok gyűjtése

73. A tényleges érvényesülés elve a bizonyítékok gyűjtésének folyamatát is befolyásolhatja. Amennyiben például egy adott igény tekintetében a bizonyítási teher lehetetlenné vagy túlságosan nehézzé teszi a panaszos számára igényének bizonyítását (pl. ha nincs birtokában a szükséges okirati bizonyíték), akkor a nemzeti bíróság köteles a nemzeti eljárási jog alapján rendelkezésére álló valamennyi eszközt felhasználni annak érdekében, hogy biztosítsa a panaszos hozzáférését e bizonyítékhoz. Amennyiben a nemzeti jog előírja, ez magában foglalhatja a nemzeti bíróság azon kötelezettségét, hogy elrendelje azt, hogy az alperes vagy egy harmadik személy a panaszos rendelkezésére bocsássa a szükséges okiratokat (109).

2. AZ EFTA FELÜGYELETI HATÓSÁG ÁLTAL A NEMZETI BÍRÓSÁGOKNAK NYÚJTOTT SEGÍTSÉG

74. Az EGT-megállapodás 3. cikke, amelynek mintájául az EK-Szerződés 10. cikke szolgált, kötelezettséget ró a szerződő felekre, amelynek értelmében minden megfelelő intézkedést meg kell hozniuk annak érdekében, hogy biztosítsák az EGT-megállapodásból eredő kötelezettségek teljesülését és elősegítsék az együttműködést annak keretein belül (110). Az Európai Bíróság ítélkezési gyakorlata értelmében az EK-Szerződés 10. cikke magában foglalja azt is, hogy az Európai Bizottságnak segítséget kell nyújtania a nemzeti bíróságok számára, amikor azok a közösségi jogot alkalmazzák (111). Megfordítva pedig: a nemzeti bíróságok kötelesek lehetnek az Európai Bizottság számára segítséget nyújtani feladatainak teljesítésében (112). A Hatóság úgy tekinti, hogy az EGT-megállapodás ennek megfelelő 3. cikke és a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 2. cikke alapján az EFTA-államok nemzeti bíróságaival szemben a jóhiszemű együttműködésre vonatkozó hasonló kötelezettség terheli.

75. A nemzeti bíróságok által az állami támogatási szabályok végrehajtásában játszott kulcsfontosságú szerep miatt a Hatóság elkötelezetten segíti a nemzeti bíróságokat, amikor az utóbbiak szükségesnek tartják az ilyen jellegű segítséget egy előttük folyó ügyben meghozandó határozathoz. Jóllehet az EFTA Felügyeleti Hatóság állami támogatásra vonatkozó iránymutatásának a nemzeti bíróságok és a Hatóság állami támogatások terén folyatott együttműködéséről szóló előző fejezete (113) már felkínálta a nemzeti bíróságoknak azt a lehetőséget, hogy segítségért forduljanak a Hatósághoz, a nemzeti bíróságok nem éltek rendszeresen ezzel a lehetőséggel. A Hatóság ezért szeretné újból megkísérelni, hogy szorosabb együttműködést alakítson ki a nemzeti bíróságokkal azáltal, hogy gyakorlatiasabb és még inkább felhasználóbarát segítségnyújtási mechanizmusokat biztosít. Ennek során az EFTA Felügyeleti Hatóság és az EFTA-államok bíróságai között az EGT-megállapodás 53. és 54. cikkének alkalmazása tárgyában folytatott együttműködésről szóló hatósági közleményből (114) indul ki.

76. A nemzeti bíróságoknak a Hatóság által nyújtott segítség két formában jelenhet meg: a) A nemzeti bíróság kérheti a Hatóságtól, hogy továbbítsa részére a birtokában lévő lényeges információkat (lásd e fejezet 78. szakaszát). b) A nemzeti bíróság kikérheti a Hatóságnak az állami támogatási szabályok alkalmazására vonatkozó véleményét (lásd e fejezet 85. szakaszát).

77. A nemzeti bíróságok számára történő segítségnyújtás során a Hatóságnak tiszteletben kell tartania a szolgálati titoktartási kötelezettségét, valamint védenie kell saját működését és függetlenségét (115). A nemzeti bíróságok felé fennálló, az EGT-megállapodás 3. cikke szerinti kötelezettségének teljesítése során a Hatóság ezért elkötelezett az iránt, hogy semleges és objektív maradjon. Mivel a Hatóság által a nemzeti bíróságoknak nyújtott segítség a közérdek védelmére irányuló feladatának részét képezi, a Hatóságnak nem áll szándékában a nemzeti bíróság előtt folyó ügyben érintett felek magánérdekeit szolgálni. A Hatóság ezért nem hallgatja meg a nemzeti eljárásban részt vevő feleket a nemzeti bíróságnak nyújtott segítségével kapcsolatban.

78. Az e fejezet értelmében a nemzeti bíróságoknak felkínált segítség önkéntes, és nem érinti a nemzeti bíróság azon lehetőségét, hogy a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 34. cikkével összhangban az EFTA-Bíróság tanácsadói véleményét kérje az EGT-jog értelmezését vagy érvényességét illetően.

2.1. Információk továbbítása a nemzeti bíróságok számára

79. A Hatóságnak az állami támogatásra vonatkozó szabályok alkalmazása során a nemzeti bíróságok részére nyújtandó segítségre irányuló kötelezettsége magában foglalja azt a kötelezettséget, hogy továbbítsa a birtokában lévő lényeges információkat a nemzeti bíróságoknak (116).

80. A nemzeti bíróság többek között a következő típusú információkat kérheti a Hatóságtól: a) Egy folyamatban lévő, Hatóság előtti eljárással kapcsolatos információk; ez többek között tartalmazhat arra vonatkozó információkat, hogy egy adott támogatási intézkedéssel kapcsolatban zajlik-e eljárás a Hatóság előtt, hogy egy bizonyos támogatási intézkedést megfelelően bejelentettek-e a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikkének (3) bekezdésével összhangban, hogy a Hatóság hivatalos vizsgálatot indított-e, valamint hogy a Hatóság hozott-e már határozatot (117). Határozat hiányában a nemzeti bíróság kérheti a Hatóságot, hogy adja meg a határozat elfogadásának várható időpontját. b) Ezen túlmenően a nemzeti bíróságok kérhetik a Hatóságtól a birtokában lévő dokumentumok továbbítását. Ez magában foglalhat másolatokat a Hatóság meglévő határozatairól – amennyiben ezeket a határozatokat még nem tették közzé a Hatóság honlapján –, tényszerű adatokat, statisztikákat, piaci tanulmányokat és gazdasági elemzéseket.

81. A nemzeti bíróságokkal folytatott együttműködés hatékonyságának biztosítása érdekében az információ iránti kérelmeket a lehető leggyorsabban feldolgozzák. A Hatóság arra törekszik, hogy a kéréstől számított egy hónapon belül a nemzeti bíróság rendelkezésére bocsássa a kért információkat. Amennyiben a Hatóságnak további felvilágosítást kell kérnie a nemzeti bíróságtól, az említett egy hónapot a felvilágosítás kézhezvételétől kell számítani. Amennyiben a Hatóságnak olyan harmadik személyekkel kell konzultálnia, akiket az információk továbbítása közvetlenül érint, úgy az egy hónapos időszak e konzultáció befejeződésétől kezdődik. Ez lehet például a helyzet egy magánszemély által benyújtott bizonyos típusú információk esetében (118), vagy amennyiben az egyik EFTA-állam által benyújtott információkat egy másik EFTA-állambeli bíróság kéri.

82. Az információk nemzeti bíróságoknak történő továbbítása során a Hatóságnak fenn kell tartania az EGT-megállapodás 122. cikkében és a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 14. cikkében a természetes és jogi személyek részére biztosított garanciákat (119). A Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 14. cikke megakadályozza, hogy a Hatóság tagjai, tisztviselői és egyéb alkalmazottai a szolgálati titoktartási kötelezettség alá tartozó információkat fedjenek fel. Az EGT-megállapodás 122. cikke előírja, hogy a szerződő felek képviselői, küldöttei és szakértői, valamint a tisztviselők és egyéb alkalmazottak szolgálati jogviszonyuk megszűnését követően sem fedhetik fel a szolgálati titoktartási kötelezettség alá eső információkat. Ez kiterjedhet a bizalmas információkra és az üzleti titkokra is.

83. Az EGT-megállapodás 3. és 122. cikkének, valamint a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 14. cikkének együttes értelmezése nem tiltja meg teljesen a Hatóság számára, hogy a szolgálati titoktartás alá tartozó információkat továbbítson a nemzeti bíróságok számára. A közösségi bíróságok megerősítették, hogy a jóhiszemű együttműködés arra kötelezi az Európai Bizottságot, hogy biztosítsa a nemzeti bíróság számára mindazon információkat, amelyeket az utóbbi esetleg kér (120). A Hatóság ugyanezen megközelítést követve úgy véli, hogy ez magában foglalja a szolgálati titoktartási kötelezettség alá tartozó információkat is.

84. Amennyiben a Hatóság a nemzeti bíróság számára szolgálati titoktartási kötelezettség alá tartozó információkat kíván nyújtani, a Hatóság emlékezteti a bíróságot az EGT-megállapodás 122. cikke és a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 14. cikke szerinti kötelezettségeire. Megkérdezi a nemzeti bíróságtól, hogy tudja, illetve fogja-e garantálni a bizalmas információk és üzleti titkok védelmét. Amennyiben a nemzeti bíróság nem tud ilyen garanciát felkínálni, a Hatóság nem továbbítja az adott információt (121). Másfelől viszont, amennyiben a nemzeti bíróság felkínálta ezt a garanciát, a Hatóság továbbítani fogja a kért információt.

85. Léteznek további olyan esetek is, amikor a Hatóság esetleg nem tárhat fel információt egy nemzeti bíróság előtt. A Hatóság különösen akkor utasítja el az információk nemzeti bíróság részére történő továbbítását, amennyiben azok továbbítása az EGT-megállapodásban foglaltak érvényesülésével ütközne. Ez a helyzet állna elő akkor, ha az információk feltárása veszélyeztetné a Hatóságra ruházott feladatok teljesítését (122) (pl. a Hatóság belső határozathozatali eljárására vonatkozó információk).

2.2. Az állami támogatási szabályok alkalmazására vonatkozó kérdésekkel kapcsolatos vélemények

86. Amennyiben a nemzeti bíróság egy előtte folyamatban lévő ügyben az állami támogatásra vonatkozó szabályok alkalmazására köteles, tiszteletben kell tartania az állami támogatás területén meglévő valamennyi vonatkozó EGT-szabályt, az EFTA-Bíróság és a közösségi bíróságok ítélkezési gyakorlatát. A nemzeti bíróság ezen túlmenően útmutatást kereshet a Hatóság döntéshozatali gyakorlatában, valamint az állami támogatási szabályok alkalmazására vonatkozóan a Hatóság által kiadott iránymutatásokban. Lehetnek azonban olyan körülmények, amelyekben a fenti eszközök nem kínálnak a nemzeti bíróság számára elégséges útmutatást a szóban forgó kérdésekben. Az EGT-megállapodás 3. cikke szerinti kötelezettségei tükrében, valamint az állami támogatás végrehajtásában a nemzeti bíróságok által játszott fontos és összetett szerep miatt a Hatóság ezért lehetőséget ad a nemzeti bíróságok számára, hogy kikérjék a Hatóság véleményét az állami támogatásokra vonatkozó szabályok alkalmazását érintő, lényeges kérdéseket illetően (123).

87. A Hatóság ilyen véleménye elvben a nemzeti eljárások keretében felmerülő valamennyi gazdasági, ténybeli vagy jogi kérdésre kiterjedhet (124). Az EGT-jog értelmezésével kapcsolatos kérdések is nyilvánvalóan alkalmat nyújtanak a nemzeti bíróságok számára, hogy az EFTA-Bíróságtól a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 34. cikke alapján tanácsadói véleményt kérjenek.

88. A Hatóság véleményének tárgyát képezhetik többek között az alábbiak: a) Az, hogy egy bizonyos intézkedés állami támogatásnak minősül-e az EGT-megállapodás 61. cikke értelmében és ha igen, hogyan kell kiszámítani a támogatás pontos összegét. Ezek a vélemények kapcsolódhatnak az EGT-megállapodás 61. cikke szerinti kritériumok bármelyikéhez (azaz az EFTA-állam által vagy állami forrásokon keresztül nyújtott előny megléte, a verseny esetleges torzítása és az EFTA-államok közötti kereskedelemre gyakorolt hatás). b) Az, hogy egy bizonyos támogatási intézkedés megfelel-e az általános csoportmentességi rendelet bizonyos követelményének, amely alapján nincs szükség egyedi bejelentésre és nem kell alkalmazni a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikkének (3) bekezdése szerinti felfüggesztési kötelezettséget. c) Az, hogy egy bizonyos támogatási intézkedés olyan egyedi támogatási program hatálya alá tartozik-e, amelyet bejelentettek, és amelyet a Hatóság jóváhagyott, illetve hogy egyébként létező támogatásnak minősül-e. A Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikkének (3) bekezdése szerinti felfüggesztési kötelezettséget ilyen esetekben sem kell alkalmazni. d) Az, hogy léteznek-e olyan (az Európai Bíróság SFEI-ügyben hozott ítéletében említett (125)) kivételes körülmények, amelyek megakadályoznák a nemzeti bíróságot abban, hogy az EGT-jog szerinti teljes visszafizettetést rendeljen el. e) Amennyiben a nemzeti bíróság kamat megfizettetését köteles elrendelni, a Hatóság segítségét kérheti a kamat kiszámítását és az alkalmazandó kamatlábat illetően. f) Az EGT-jog szerinti kártérítési követelések jogi előfeltételei, valamint a felmerült kár kiszámításával kapcsolatos kérdések.

89. A fenti 16. pontban kifejtetteknek megfelelően egy támogatási intézkedés EGT megállapodásban foglaltak érvényesülésével való – az EGT-megállapodás 61. cikkének (2) bekezdése és 61. cikkének (3) bekezdése szerinti – összeegyeztethetőségének értékelése a Hatóság kizárólagos hatáskörébe tartozik. A nemzeti bíróságok nem rendelkeznek hatáskörrel a támogatási intézkedés összeegyeztethetőségének értékelésére. Amíg tehát a Hatóság nem tud véleményt nyilvánítani az összeegyeztethetőségről, ez nem akadályozza meg a nemzeti bíróságot abban, hogy eljárási jellegű információkat kérjen arra vonatkozóan, hogy a Hatóság már értékeli-e (vagy szándékozik-e értékelni) egy bizonyos támogatási intézkedés összeegyeztethetőségét és ha igen, mikorra valószínűsíthető határozatának elfogadása (126).

90. Véleményének megadása során a Hatóság arra szorítkozik, hogy a nemzeti bíróság részére tényszerű információkkal, illetve a kért gazdasági vagy jogi pontosításokkal szolgáljon, anélkül, hogy a nemzeti bíróság előtt folyamatban lévő ügy érdemi részét vizsgálná. Ezen túlmenően a Hatóság véleménye jogilag nem köti a nemzeti bíróságot.

91. A nemzeti bíróságokkal folytatott együttműködésének lehető leghatékonyabbá tétele érdekében a Hatóság a véleménye iránti kérelmeket a lehető leggyorsabban dolgozza fel. A Hatóság arra törekszik, hogy a kért véleményt a kérelem időpontjától számított négy hónapon belül megadja a nemzeti bíróság részére. Amennyiben a Hatóságnak a nemzeti bíróságtól további felvilágosítást kell kérnie, ez a négyhónapos időszak a kért felvilágosítás kézhezvételének időpontjában kezdődik.

92. Ezzel összefüggésben azonban meg kell jegyezni, hogy a nemzeti bíróságoknak az egyéni jogok védelmével kapcsolatos, a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikkének (3) bekezdése szerinti általános kötelezettsége arra az időszakra is vonatkozik, amelynek során a Hatóság a kért véleményt készíti. Ez azért van, mert – amint ezt a fenti 58. pont is tartalmazza – a nemzeti bíróságnak az egyéni jogok védelmére vonatkozó, az EK-Szerződés 1. cikkének (3) bekezdése szerinti kötelezettsége attól függetlenül alkalmazandó, hogy a Hatóságtól még vár-e valamiféle nyilatkozatot vagy sem (127).

93. Az e fejezet b) pontjában meghatározottaknak megfelelően a Hatóság véleményének a nemzeti bíróság részére történő megadása előtt nem hallgatja meg a feleket. A Hatóság véleményének a nemzeti eljárásban való szerepeltetése a vonatkozó nemzeti eljárási szabályoktól függ, amelyeknek tiszteletben kell tartaniuk az EGT-jog általános elveit.

2.3. Gyakorlati kérdések

94. A nemzeti bíróságok az e fejezet 78. és 85. szakasza szerinti, segítségre irányuló valamennyi kérésükkel, valamint a mindennapi munkájuk során az állami támogatási politikával kapcsolatban esetlegesen felmerülő írásbeli vagy szóbeli kérdésükkel az alábbi címen fordulhatnak a Hatósághoz: EFTA Surveillance Authority (EFTA Felügyeleti Hatóság) Rue Belliard 35 B-1040 Brussels (Brüsszel) Belgium Telefon: 0032 2 286 18 11 Fax: 0032 2 286 18 00 E-mail registry@eftasurv.int

95. A Hatóság éves jelentésében a nemzeti bíróságokkal az e fejezetnek megfelelően folytatott együttműködésével kapcsolatos összefoglalót tesz közzé. Honlapján véleményeit és megfigyeléseit is hozzáférhetővé teheti.

3. ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK

96. E fejezet célja, hogy segítséget nyújtson a nemzeti bíróságok számára az állami támogatásra vonatkozó szabályok alkalmazása során. Nem kötelező a nemzeti bíróságokra nézve, illetve nem érinti függetlenségüket. A fejezet nem érinti az EFTA-államok és a természetes vagy jogi személyek EGT-jog alapján fennálló jogait és kötelezettségeit.

97. E fejezet a Hatóság állami támogatásra vonatkozó iránymutatásának a nemzeti bíróságok és az EFTA Felügyeleti Hatóság állami támogatások terén folyatott együttműködéséről szóló jelenlegi fejezete helyébe lép.

98. A Hatóság elfogadása után öt évvel felül kívánja vizsgálni e fejezetet.

(1) Ez a fejezet az állami támogatásra vonatkozó jogszabályok nemzeti bíróságok általi végrehajtásáról szóló bizottsági közleménynek (HL C 85., 2009.4.9., 1. o.) felel meg, és a Hatóság állami támogatásokról szóló iránymutatásának a nemzeti bíróságok és az EFTA Felügyeleti Hatóság állami támogatások terén folyatott együttműködéséről szóló jelenlegi fejezete (HL L 274., 2000.10.26., 19. o. és 48. EGT-kiegészítés, 2000.10.26., 33. o.) helyébe lép.

(2) A Bizottság közleménye az állami támogatásra vonatkozó jogszabályok nemzeti bíróságok általi végrehajtásáról (HL C 85., 2009.4.9., 1. o.).

(3) A fejezet a nemzeti bíróságok és a Bizottság állami támogatások terén folytatott együttműködéséről szóló bizottsági közleménynek (HL C 312., 1995.11.23., 8. o.) felelt meg, és a Hatóság és a nemzeti bíróságok közötti együttműködés és információcsere mechanizmusait vezette be.

(4) A C-308/01. sz., GIL Insurance és társai ügyben hozott ítélet (EBHT 2004., I-4777. o.) 69. pontja; a C-387/92. sz., Banco Exterior de España kontra Ayuntamiento de Valencia ügyben hozott ítélet (EBHT 1994., I-877. o.) 13. pontja; a C-295/97. sz. Piaggio-ügyben hozott ítélet (EBHT 1999., I-3735. o.) 34. pontja; a C-39/94. sz. SFEI-ügyben hozott ítélet 58. pontja; a C-237/04. sz. Enirisorse-ügyben hozott ítélet (EBHT 2006., I-2843. o.) 42. pontja; valamint a C-66/02. sz., Olaszország kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EBHT 2005., I- 10901. o.) 77. pontja.

(5) Lásd Jacobs főtanácsnok C-278/92., C-279/92. és C-280/92. sz., Spanyolország kontra Bizottság egyesített ügyekre vonatkozó indítványának (EBHT 1994. I-4103. o.) 28. pontját: „állami támogatást nyújtanak akkor, amikor a tagállam olyan pénzeszközöket bocsát egy vállalkozás rendelkezésére, amelyeket szokványos esetekben a rendes kereskedelmi kritériumokat alkalmazó magánbefektetők nem biztosítanának, figyelmen kívül hagyva a társadalmi, politikai, illetve humánus természetű egyéb szempontokat”.

(6) A 290/83. sz., Bizottság kontra Franciaország ügyben hozott ítélet (EBHT 1985., 439. o.) 14. pontja; és a C-482/99. sz., Franciaország kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EBHT 2002., I-4397. o.) 36–42 pontja.

(7) Az e megkülönböztetésre vonatkozó egyértelmű elemzés megtalálható Darmon főtanácsnok C-72/91. és C-73/91. sz., Sloman Neptun kontra Bodo Ziesemer egyesített ügyekre vonatkozó indítványában (EBHT 1993., I-887. o.). Lásd még az E-5/04., E-6/04. és E-7/04. sz., Fesil and Finnfjord és társai kontra EFTA Felügyeleti Hatóság egyesített ügyekben hozott ítélet (EFTA bírósági jelentés 2005., 121. o.) 76–87. pontját és az E-6/98. sz., Norvégia kormánya kontra EFTA Felügyeleti Hatóság ügyben hozott ítélet (EFTA bírósági jelentés 1999., 74. o.) 33–38. pontját.

(8) Lásd az E-5/04., E-6/04. és E-7/04. sz., Fesil and Finnfjord és társai kontra EFTA Felügyeleti Hatóság egyesített ügyekben hozott ítélet 93–102. pontját. Lásd még a C-393/04. és C-41/05. sz., Air Liquide Industries Belgium egyesített ügyekben hozott ítélet (EBHT 2006., I-5293. o.) 33–36. pontját; a C-222/04. sz., Cassa di Risparmio de Firenze és társai ügyben hozott ítélet (EBHT 2006., I-289. o.) 139–141. pontját; és a C-310/99. sz., Olaszország kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EBHT 2002., I-2289. o.) 84–86. pontját.

(9) Jó példa erre az Európai Bíróság Altmark-ítélete (a C-280/00. sz., Altmark Trans GmbH és Regierungspräsidium Magdeburg kontra Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH ügyben hozott ítélet [EBHT 2003., I-7747. o.]). Lásd még például az E-6/98. sz., Norvégia kormánya kontra EFTA Felügyeleti Hatóság ügyet és az E-5/04., E-6/04. és E-7/04. sz., Fesil and Finnfjord és társai kontra EFTA Felügyeleti Hatóság egyesített ügyekben hozott ítélet 76–87. pontját.

(10) A magánhitelezői tesztről általában lásd a C-142/87. sz., Belgium kontra Bizottság (Tubemeuse) ügyet (EBHT 1990., I-959. o.); a C-305/89. sz., Olaszország kontra Bizottság (Alfa Romeo) ügyben hozott ítélet (EBHT 1991., I-1603. o.) 19. és 20. pontját. Részletes indokolásához lásd a T-228/99. és T-233/99. sz., Westdeutsche Landesbank Girozentrale kontra Bizottság egyesített ügyekben hozott ítélet (EBHT 2003., II-435. o.) 245. és azt követő pontjait. Lásd még a Hatóság állami támogatásokról szóló iránymutatásának az állami hatóságok vállalati tőkérészesedéséről szóló fejezetét (HL L 231., 1994.9.3., 1. o. és 32. EGT-kiegészítés, 1994.9.3., 1. o.). A fejezet az EGK-Szerződés [ex] 92. és 93. cikkének az állami részesedésekre vonatkozó alkalmazásáról szóló, 9-1984. sz. EK-hírlevélen alapszik (az Európai Közösségek Hírlevele 9-1984.), amely az EGT-megállapodásba a XV. melléklet 9. pontjaként került be. Lásd még a Hatóság állami támogatásokról szóló iránymutatásának az állami támogatásokra vonatkozó rendelkezéseknek a feldolgozóiparban működő közvállalkozásokra történő alkalmazásáról szóló fejezetét (HL L 231., 1994.9.3., 1. o. és 32. EGT-kiegészítés, 1994.9.3., 1. o.). A fejezet az EGK-Szerződés [ex] 92. és 93. cikkének, valamint a 80/723/EGK bizottsági irányelv 5. cikkének a feldolgozóiparban a közvállalkozásokra történő alkalmazásáról szóló bizottsági közleménynek (HL C 307., 1993.11.13., 3. o.) felel meg. Ennek az elvnek a repülőterek finanszírozásával kapcsolatban való alkalmazásáról lásd a Hatóság állami támogatásokról szóló iránymutatásának a repülőterek finanszírozására és a regionális repülőterekről közlekedő légitársaságoknak nyújtott indulási célú állami támogatásokról szóló fejezetét (HL L 62., 2008.3.6., 30. o. és 12. EGT-kiegészítés, 2008.3.6., 3. o.). A fejezet a repülőterek finanszírozására és a regionális repülőterekről közlekedő légitársaságoknak nyújtott indulási célú állami támogatásokra vonatkozó közösségi iránymutatásoknak (HL C 312., 2005.12.9., 1. o., 42–52. pont) felel meg.

(11) A C -342/96. sz., Spanyolország kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EBHT 1999., I-2459. o.) 34. pontja; valamint a C-256/97. sz., DM Transport ügyben hozott ítélet (EBHT 1999., I-3913. o.) 25. pontja.

(12) A Hatóság állami támogatásokról szóló iránymutatásának a kezességvállalás formájában nyújtott állami támogatásról szóló fejezete (még nem tették közzé). A fejezet az EK-Szerződés 87. és 88. cikkének a kezességvállalás formájában nyújtott állami támogatásra való alkalmazásáról szóló bizottsági közleménynek (HL C 155., 2008.6.20., 10. o.) felel meg.

(13) A Hatóság állami támogatásról szóló iránymutatásának a hatóságok általi földterület- és ingatlanértékesítésben foglalt állami támogatások összetevőiről szóló fejezete (HL L 137., 2000.6.8., 28. o. és 26. EGT-kiegészítés 2000.6.8., 19. o.). A fejezet a hatóságok általi földterület- és épületértékesítés állami támogatási elemeiről szóló bizottsági közleménynek (HL C 209., 1997.7.10., 3. o.) felel meg.

(14) A Hatóság állami támogatásokról szóló iránymutatásának a rövid lejáratú exporthitel-biztosításról szóló fejezete (HL L 120., 1998.4.23., 27. o. és 16. EGT-kiegészítés, 1998.4.23., 1. o.), legutóbb módosította a Hatóság 95/06/COL határozata (HL L 324., 2006.11.23., 38. o. és 57. EGT-kiegészítés, 2006.11.23., 28 o.). A fejezet a legutóbb az EK-Szerződés 93. cikkének (1) bekezdése értelmében a Szerződés 92. és 93. cikkének a rövid lejáratú exporthitel-biztosításra történő alkalmazásáról szóló közlemény módosításáról szóló, a Bizottságnak a tagállamokhoz címzett közleményével (HL C 325., 2005.12.22., 22. o.) módosított, az EK-Szerződés 93. cikkének (1) bekezdése értelmében, a Szerződés 92. és 93. cikkének a rövid lejáratú exporthitel-biztosításra történő alkalmazásáról szóló, a Bizottság által a tagállamokhoz címzett közleménynek (HL C 281., 1997.9.17., 4. o.) felel meg.

(15) A Hatóság állami támogatásokról szóló iránymutatásának az állami támogatási szabályoknak a vállalkozások közvetlen adóztatásával kapcsolatos alkalmazásáról szóló fejezete (HL L 137., 2000.6.8., 20. o. és 26. EGT-kiegészítés 2000.6.8., 10. o.). A fejezet az állami támogatásokkal kapcsolatos szabályoknak a vállalkozások közvetlen adóztatásával kapcsolatos intézkedésekre történő alkalmazásáról szóló bizottsági közleménynek (HL C 384., 1998.12.10., 3. o.) felel meg.

(16) A Hatóság állami támogatásokról szóló iránymutatásának a kis- és középvállalkozásokba történő kockázatitőke-befektetések előmozdítását célzó állami támogatásokról szóló fejezete (még nem tették közzé). A fejezet a kis- és középvállalkozásokba történő kockázatitőke-befektetések előmozdítását célzó állami támogatásokról szóló közösségi iránymutatáson (HL C 194., 2006.8.18., 2. o.) alapul.

(17) A Hatóság állami támogatásokról szóló iránymutatásának a kutatáshoz, fejlesztéshez és innovációhoz nyújtott állami támogatásról szóló fejezete (még nem tették közzé). A fejezet a kutatáshoz, fejlesztéshez és innovációhoz nyújtott állami támogatások közösségi keretrendszerének (HL C 323., 2006.12.30., 1. o.) felel meg.

(18) Az EGT-megállapodás XV. mellékletének 1ea. pontjába a 29/2007 EGT Vegyes Bizottsági határozattal (HL L 209., 2007.8.9., 52. o. és 38. EGT-kiegészítés, 2007.8.9., 34. o.) átvett, a Szerződés 87. és 88. cikkének a de minimis támogatásokra való alkalmazásáról szóló, 2006. december 15-i 1998/2006/EK bizottsági rendelet (HL L 379., 2006.12.28., 5. o.).

(19) A felfüggesztési kötelezettséget megismétli a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve II. részének 3. cikke, amely az EK-Szerződés 93. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1999. március 22-i 659/1999/EK tanácsi rendeletet (HL L 83., 1999.3.27., 1. o.) (a továbbiakban: eljárási rendelet) tükrözi. A 659/1999/EK rendeletet emellett a 164/2006 EGT Vegyes Bizottsági határozat (HL L 65., 2002.3.7., 46. o. és 13. EGT-kiegészítés, 2002.3.7., 26. o.) belefoglalta az EGT-megállapodás 26. jegyzőkönyvébe. A támogatás nyújtásának pontos idejével kapcsolatban lásd a Szerződés 87. és 88. cikkének a de minimis támogatásokra való alkalmazásáról szóló, 2006. december 15-i 1998/2006/EK bizottsági rendelet (HL L 379., 2006.12.28., 5. o.) (10) preambulumbekezdését. A rendeletet az EGT-megállapodás XV. mellékletének 1ea. pontjába a 29/2002 EGT Vegyes Bizottsági határozat (HL L 209., 2007.8.9., 52. o. és 38. EGT-kiegészítés, 2007.8.9., 34. o.) foglalta bele.

(20) Az EGT-megállapodás XV. mellékletének 1j. pontjába a 120/2008 EGT Vegyes Bizottsági határozattal (HL L 339., 2008.12.18., 111. o. és 79. EGT-kiegészítés, 2008.12.18., 20. o.) átvett, a Szerződés 87. és 88. cikke alkalmazásában a támogatások bizonyos fajtáinak a közös piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánításáról szóló, 2008. augusztus 6-i 800/2008/EK bizottsági rendelet (HL L 214., 2008.8.9., 3. o.). Az új rendszerre való áttérésre vonatkozó szabályokat a rendelet 44. cikke tartalmazza. Az általános csoportmentességi rendelet az EK-Szerződés 87. és 88. cikkének a képzési támogatásokra való alkalmazásáról szóló, 2001. január 12-i 68/2001/EK bizottsági rendelet (HL L 10., 2001.1.13., 20. o.), az EK-Szerződés 87. és 88. cikkének a kis- és középvállalkozásoknak nyújtott állami támogatásokra történő alkalmazásáról szóló, 2001. január 12-i 70/2001/EK bizottsági rendelet (HL L 10., 2001.1.13., 33. o.), az EK-Szerződés 87. és 88. cikkének a foglalkoztatásra nyújtott állami támogatásra történő alkalmazásáról szóló, 2002. december 12-i 2204/2002/EK bizottsági rendelet (HL L 10., 2001.1.13., 3. o.), a Szerződés 87. és 88. cikkének a nemzeti regionális beruházási támogatásokra való alkalmazásáról szóló, 2006. október 24-i 1628/2006/EK bizottsági rendelet (HL L 10., 2001.1.13., 29. o.) helyébe lépett.

(21) Lásd a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve II. része 1. cikkének b) pontját.

(22) Ez nem alkalmazandó, amikor a program maga írja elő bizony támogatási típusok esetében az egyedi bejelentésre vonatkozó kötelezettséget. A létező támogatás fogalmával kapcsolatban lásd még a C-44/93. sz., Namur-Les assurances du crédit kontra Office national du ducroire és a Belga Állam ügyben hozott ítélet (EBHT. 1994., I-3829. o.) 28–34. pontját, és az E-5/04., E-6/04. és E-7/04. sz., Fesil and Finnfjord és társai kontra EFTA Felügyeleti Hatóság egyesített ügyekben hozott ítélet 157. pontját.

(23) Lásd a 17. pontot.

(24) A visszafizettetési határozatokhoz lásd a Hatóság állami támogatásokról szóló iránymutatásának a jogellenes és összeegyeztethetetlen támogatások visszafizettetéséről szóló fejezetének 53–57. pontját.

(25) A C-188/92. sz., TWD Textilwerke Deggendorf kontra Németország ügyben hozott ítélet (EBHT 1994., I-833. o.) 17., 25. és 26. pontja; lásd még a C-346/03. és C-529/03. sz., Atzeni és társai egyesített ügyekben hozott ítélet (EBHT 2006., I-1875. o.) 31. pontját; valamint a C-232/05. sz., Bizottság kontra Franciaország („Scott”) ügyben hozott ítélet (EBHT 2006., I-10071.) 59. pontját.

(26) A C-368/04. sz., Transalpine Ölleitung in Österreich ügyben hozott ítélet 37. pontja; a C-261/01. és C-262/01. sz., Van Calster és Cleeren egyesített ügyekben hozott ítélet (EBHT 2003., I-12249. o.) 74. pontja; és a C-39/94. sz., SFEI és társai ügyben hozott ítélet 41. pontja.

(27) A C-199/06. sz., CELF és Ministre de la Kultúra et de la Communication ügyben hozott ítélet (EBHT 2008., I-469. o.) 38. pontja; a C-17/91 sz., Lornoy és társai kontra Belga Állam ügyben hozott ítélet (EBHT 1992., I-6523. o.) 30. pontja; valamint a C-354/90. sz., Fédération Nationale du Commerce Extérieur des Produits Alimentaires és társai kontra Franciaország ügyben hozott ítélet 14. pontja.

(28) Ez magában foglalja a nemzeti, regionális és helyi szintű hatóságokat.

(29) A C-368/04. sz., Transalpine Ölleitung in Österreich ügyben hozott ítélet 38. és 44. pontja; a C-261/01. és C-262/01. sz., Van Calster és Cleeren egyesített ügyekben hozott ítélet 75. pontja; és a C-295/97. sz. Piaggio-ügyben hozott ítélet 31. pontja.

(30) A 6/64. sz., Costa kontra E.N.E.L. ügyben hozott ítélet (EBHT 1964., 1141. o.); a 120/73. sz., Lorenz GmbH kontra Bundesrepublik Deutschland és társai ügyben hozott ítélet (EBHT 1973., 1471. o.) 8. pontja; valamint a C-354/90. sz., Fédération Nationale du Commerce Extérieur des Produits Alimentaires és társai kontra Franciaország ügyben hozott ítélet 11. pontja.

(31) Ebben az összefüggésben lásd még a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás preambulumát, amely egyértelművé teszi, hogy „az EGT-megállapodás Szerződő Feleinek célja az, hogy a bíróságok függetlenségének tiszteletben tartása mellett elérjék és megőrizzék az egységes értelmezést és alkalmazást az EGT-megállapodás, valamint a közösségi joganyag olyan rendelkezései tekintetében, amelyeknek a lényeges tartalma bekerült ebbe a megállapodásba, továbbá, hogy a négy szabadság, valamint a versenyfeltételek tekintetében az egyének és a gazdasági szereplők egyenlő bánásmódban részesüljenek”. A preambulum rögzíti továbbá, hogy „e megállapodás 1–4. jegyzőkönyve alkalmazása során kellő figyelmet kell fordítani az Európai Közösségek Bizottságának e megállapodás hatálybalépését megelőzően követett jogi és igazgatási gyakorlatára.”

(32) Az E-1/94. sz., Ravintoloitsijain Liiton Kustannus Oy Restamark ügyben hozott ítélet (EFTA bírósági jelentés 1994-1995., 15. o.) 77. pontja.

(33) A felfüggesztési rendelkezést Izlandon a versenyről szóló, többször módosított 44/2005. törvény (Samkeppnislög) 30. cikke hajtja végre (Jogi Közlöny, A. rész, 2005. május 20.), Norvégiában pedig a 2003. február 21-i 198. rendelkezés (Forskrift om gjennomføring av EØS-avtalens vedlegg til Protokoll 3 om nærmere regler for anvendelsen av EF-traktatens artikkel 93 [prosedyreforordningen]) 1. §-a, amelyet a 2003. február 21-i királyi rendelettel fogadtak el az állami támogatásról szóló, többször módosított 1992. november 27-i 117. törvény alapján, lásd az EGT-megállapodás 61. cikkét. A 198. rendelkezést legutóbb a 2006. március 3-i 277. rendelkezés módosította, amelyet az azonos dátumú királyi rendelettel fogadtak el. Mivel Liechtensteinban monista rendszer érvényesül, a felfüggesztési rendelkezés mint olyan része a liechtensteini belső jogrendnek (Liechtensteinisches Landesgesetzblatt, Jahrgang 1995, 72. szám, 1995. április 28.).

(34) Az EGT-megállapodás 3. cikke (1) bekezdésében foglalt elvnek való megfelelés során azonban az egyes EFTA-államok belső jogrendszerének feladata meghatározni azt a jogi eljárást, amellyel ezt az eredményt el lehet érni, lásd a 120/73. sz., Lorenz GmbH kontra Bundesrepublik Deutschland és társai ügyben hozott ítélet (EBHT 1973., 1471. o.) 9. pontját.

(35) A C-301/87. sz., Franciaország kontra Bizottság („Boussac”) ügyben hozott ítélet (EBHT 1990., I-307. o.), és a C-142/87. sz., Belgium kontra Bizottság („Tubemeuse”) ügyben hozott ítélet (EBHT 1990., I-15. o.).

(36) A C-301/87. sz., Franciaország kontra Bizottság („Boussac”) ügyben hozott ítélet 17–23 pontja; a C-142/87. sz., Belgium kontra Bizottság („Tubemeuse”) ügyben hozott ítélet 15–19 pontja; a C-354/90. sz., Fédération Nationale du Commerce Extérieur des Produits Alimentaires és társai kontra Franciaország ügyben hozott ítélet 14. pontja. valamint a C-199/06. sz., CELF és Ministre de la Kultúra et de la Communication ügyben hozott ítélet 38. pontja.

(37) Vö. a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve II. része 11. cikkének (2) bekezdésével, amely előírja, hogy ne legyen kétség az érintett intézkedés támogatás jellege felől, hogy sürgős intézkedésre legyen szükség, valamint hogy fennálljon annak kockázata, hogy egy versenytársat jelentős és helyrehozhatatlan kár ér.

(38) A C-354/90. sz., Fédération Nationale du Commerce Extérieur des Produits Alimentaires és társai kontra Franciaország ügyben hozott ítélet 12. pontja; a C-39/94. sz., SFEI és társai ügyben hozott ítélet 40. pontja; a C-368/04. sz., Transalpine Ölleitung in Österreich ügyben hozott ítélet 47. pontja; valamint a C-199/06. sz., CELF és Ministre de la Kultúra et de la Communication ügyben hozott ítélet 41. pontja.

(39) A C-368/04. sz., Transalpine Ölleitung in Österreich ügyben hozott ítélet 38. és 44. pontja; a C-261/01. és C-262/01. sz., Van Calster és Cleeren egyesített ügyekben hozott ítélet 75. pontja; és a C-295/97. sz. Piaggio-ügyben hozott ítélet 31. pontja.

(40) Az EK-Szerződés 88. cikke (3) bekezdésének tagállam általi megsértésével kapcsolatos esetekben a támogatásról szóló jogi aktus érvénytelensége vonatkozásában lásd a C-354/90. sz., Fédération Nationale du Commerce Extérieur des Produits Alimentaires és társai kontra Franciaország ügyben hozott ítélet 12. pontját; szemléltetésként lásd még a Németországi Szövetségi Bíróság („Bundesgerichtshof”) 2003. április 4-i ítéletét (V ZR 314/02., VIZ 2003., 340. o.) és 2004. január 20-i ítéletét (XI ZR 53/03, NVwZ 2004, 636. o.).

(41) A C-71/04. sz., Xunta de Galicia ügyben hozott ítélet (EBHT 2005., I-7419. o.) 49. pontja; a C-39/94. sz., SFEI és társai ügyben hozott ítélet 40. és 68. pontja; és a C-354/90. sz., Fédération Nationale du Commerce Extérieur des Produits Alimentaires és társai kontra Franciaország ügyben hozott ítélet 12. pontja.

(42) Amelynek összeegyeztethetőségi vizsgálatot kell lefolytatnia a visszafizettetés elrendelése előtt.

(43) A C-39/94. sz., SFEI és társai ügyben hozott ítélet 70. és 71. pontja, hivatkozva Jacobs főtanácsnok ezen ügyre vonatkozó indítványának 73–75. pontjára; lásd még a 223/85. sz., RSV kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EBHT 1987., 4617. o.) 17. pontját; és a C-5/89. sz., Bizottság kontra Németország ügyben hozott ítélet (EBHT 1990., I-3437. o.) 16. pontját.

(44) Az e tekintetben alkalmazott követelményeket illetően lásd Jacobs főtanácsnok C-39/94. sz., SFEI és társai ügyre vonatkozó indítványának 75. pontját.

(45) A 14. cikk csak akkor mentesít a Hatóság által elrendelt visszafizettetési kötelezettség alól, ha a visszafizettetés ellentétes lenne az EGT-jog általános elveivel. Az egyetlen eset, amikor egy EFTA-állam tartózkodhat a Hatóság visszafizettetési határozatának végrehajtásától, amikor az ilyen visszafizettetés objektív módon lehetetlen lenne, lásd a Hatóság állami támogatásokról szóló iránymutatásának a jogellenes és összeegyeztethetetlen támogatások visszafizettetéséről szóló 17. fejezetét (még nem tették közzé). A fejezet a tagállamokat a jogellenes és összeegyeztethetetlen állami támogatások visszafizettetésére felszólító bizottsági határozatok hatékony végrehajtásáról szóló bizottsági közleménynek (HL C 272., 2007.11.15., 4. o.) felel meg. Lásd még a C-177/06. sz., Bizottság kontra Spanyolország ügyben hozott ítélet (EBHT 2007., I-7689. o.) 46. pontját.

(46) Az E-5/04., E-6/04. és E-7/04. sz., Fesil and Finnfjord és társai kontra EFTA Felügyeleti Hatóság egyesített ügyekben hozott ítélet 171. pontja és az E-2/05. sz., EFTA Felügyeleti Hatóság kontra Izlandi Köztársaság ügyben hozott ítélet (EFTA bírósági jelentés 2005., 205. o.) 26. pontja. Lásd még a C-5/89 sz., Bizottság kontra Németország ügyben hozott ítélet 14. pontját; a C -169/95. sz., Spanyolország kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EBHT 1997., I135. o.) 51. pontját; és a C-148/04. sz., Unicredito Italiano ügyben hozott ítélet (EBHT 2005., I-11137. o.) 104. pontját.

(47) A C-5/89 sz., Bizottság kontra Németország ügyben hozott ítélet 14. pontja; a C-24/24. sz., Alcan Deutschland ügyben hozott ítélet (EBHT 1997., I-1591. o.) 25. pontja; és a C-346/03. és C-529/03. sz., Atzeni és társai egyesített ügyekben hozott ítélet 64. pontja.

(48) Lásd Jacobs főtanácsnok C-39/94. sz., SFEI és társai ügyre vonatkozó indítványának 73. pontját; és a 223/85. sz., RSV kontra Bizottság ügyben hozott ítélet 17. pontját.

(49) A C-182/03. és C-217/03 sz., Belgium és Forum 187 kontra Bizottság egyesített ügyekben hozott ítélet (EBHT 2006., I-5479. o.) 147. pontja.

(50) A C-199/06. sz., CELF és Ministre de la Kultúra et de la Communication ügyben hozott ítélet 45., 46. és 55. pontja; valamint a C-384/07. sz. Wienstrom-ügyben 2008. december 11-én hozott ítélet (még nem tették közzé) 28. pontja.

(51) A C-199/06. sz., CELF és Ministre de la Kultúra et de la Communication ügyben hozott ítélet 49. pontja.

(52) A C-199/06. sz., CELF és Ministre de la Kultúra et de la Communication ügyben hozott ítélet 41. pontja.

(53) A C-199/06. sz., CELF és Ministre de la Kultúra et de la Communication ügyben hozott ítélet 53. és 55. pontja.

(54) A 2008. december 17-i 789/08/COL határozattal (még nem tették közzé) módosított, 2004. július 14-i 195/2004/COL határozat (HL L 139., 2006.5.25., 37. o. és 26. EGT-kiegészítés, 2006.5.25., 1. o.) 9. cikke.

(55) A C-199/06. sz., CELF és Ministre de la Kultúra et de la Communication ügyben hozott ítélet 50–52. és 55. pontja.

(56) A C-199/06. sz., CELF és Ministre de la Kultúra et de la Communication ügyben hozott ítélet 50–52. és 55. pontja.

(57) A C-199/06. sz., CELF és Ministre de la Kultúra et de la Communication ügyben hozott ítélet 52. és 55. pontja.

(58) Lásd a 35. pontot. A támogatás névleges összege után fizetett adók levonhatók a visszafizettetendő összegből, lásd a T-459/93. sz., Siemens kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EBTH 1995., II-1675. o.) 83. pontját.

(59) A C-199/06. sz., CELF és Ministre de la Kultúra et de la Communication ügyben hozott ítélet 52. és 55. pontja.

(60) Lásd a Hatóság 2008. december 17-i 789/08/COL határozattal módosított, 2004. július 14-i 195/2004/COL határozatának 9–11. cikkét.

(61) Lásd az 54. lábjegyzetet.

(62) A C-199/06. sz., CELF és Ministre de la Kultúra et de la Communication ügyben hozott ítélet 69. pontja.

(63) A C-199/06. sz., CELF és Ministre de la Kultúra et de la Communication ügyben hozott ítélet 53. és 55. pontja; a C-368/04. sz., Transalpine Ölleitung in Österreich ügyben hozott ítélet 56. pontja; valamint a C-334/07. P. sz., Bizottság kontra Freistaat Sachsen ügyben 2008. december 11-én hozott ítélet (még nem tették közzé) 54. pontja.

(64) Az E-9/97. sz., Erla María Sveinbjörnsdóttir kontra Izland ügyben hozott ítélet (EFTA bírósági jelentés 1998., 95. o.) 59–63. és 66–69. pontja, és az E-4/01. sz., Karl K. Karlsson kontra Izland ügyben hozott ítélet (EFTA bírósági jelentés 2002., 240. o.) 32., 37-38., 40., 47. pontja.

(65) Az E-4/01. sz., Karl K. Karlsson kontra Izland ügyben hozott ítélet 32. pontja.

(66) Lásd az E-9/97. sz., Erla María Sveinbjörnsdóttir kontra Izland ügyben hozott ítélet 66. pontját és az E-4/01. sz., Karl K. Karlsson kontra Izland ügyben hozott ítélet 32. pontját. Lásd még a C-173/03 sz., Traghetti del Mediterraneo kontra Olaszország ügyben hozott ítélet 45. pontját.

(67) Az E-1/94. sz., Ravintoloitsijain Liiton Kustannus Oy Restamark ügyben hozott ítélet 77. pontja.

(68) Az E-9/97. sz., Erla María Sveinbjörnsdóttir kontra Izland ügyben hozott ítélet 68–69. pontja és az E-4/01. sz., Karl K. Karlsson kontra Izland ügyben hozott ítélet 38. pontja. A hatóságok mérlegelési lehetősége terjedelmének hatásához lásd még a C-46/93. és C-48/93. sz., Brasserie du Pęcheur és Factortame egyesített ügyekben hozott ítélet (EBHT 1996., I-1029. o.) 55. pontját és a C-278/05., sz. Robins és társai ügyben hozott ítélet (EBHT 2007., I-1053. o.) 71. pontját; a C-424/97. sz. Haim-ügyben hozott ítélet (EBHT 2000., I-5123. o.) 38. pontját; és a C-5/94. sz., Hedley Lomas ügyben hozott ítélet (EBHT 1996., I-2553. o.) 28. pontját.

(69) Az E-9/97. sz., Erla María Sveinbjörnsdóttir kontra Izland ügyben hozott ítélet 69. pontja és az E-4/01. sz., Karl K. Karlsson kontra Izland ügyben hozott ítélet 38. pontja. Lásd még a C-46/93. és C-48/93. sz., Brasserie du Pęcheur és Factortame egyesített ügyekben hozott ítélet 56. pontját.

(70) Noha a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikke (3) bekezdésének megsértését ennélfogva általánosságban kellően egyértelműnek kell tartani, lehetnek olyan rendkívüli körülmények, amelyek egy kártérítési követelés útjába állnak. Ilyen körülmények esetén esetleg nem teljesül a kellően egyértelmű megsértés követelménye. Lásd a 31. és 32. pontot.

(71) Lásd az 1.4. szakaszt.

(72) A C-46/93. és C-48/93. sz., Brasserie du Pêcheur és Factortame egyesített ügyekben hozott ítélet 87. és 90. pontja.

(73) A C-39/94. sz., SFEI és társai ügyben hozott ítélet 44. pontja.

(74) A C-199/06. sz., CELF és Ministre de la Kultúra et de la Communication ügyben hozott ítélet 53. és 55. pontja.

(75) Lásd az 1.4. szakaszt.

(76) A C-39/94. sz., SFEI és társai ügyben hozott ítélet 72–74. pontja.

(77) A C-39/94. sz., SFEI és társai ügyben hozott ítélet 75. pontja.

(78) A C-354/90. sz., Fédération Nationale du Commerce Extérieur des Produits Alimentaires és társai kontra Franciaország ügyben hozott ítélet 12. pontja; a C-39/94. sz., SFEI és társai ügyben hozott ítélet 52. pontja; és a C-368/04. sz., Transalpine Ölleitung in Österreich ügyben hozott ítélet 46. pontja.

(79) Lásd a 26. szakaszt.

(80) Lásd az 1.4. szakaszt.

(81) Lásd még a C-39/94. sz., SFEI és társai ügyben hozott ítélet 52. pontját; és a C-368/04. sz., Transalpine Ölleitung in Österreich ügyben hozott ítélet 46. pontját.

(82) Lásd az 1.4. szakaszt.

(83) A visszafizettetési ügyekben hozott ideiglenes intézkedésekkel kapcsolatos iránymutatásként lásd az 1.3.1. szakaszt.

(84) A C-39/94. sz., SFEI és társai ügyben hozott ítélet 44. pontja.

(85) A C-199/06. sz., CELF és Ministre de la Kultúra et de la Communication ügyben hozott ítélet 46. és 55. pontja.

(86) Lásd a 34. pontot.

(87) A C-199/06. sz., CELF és Ministre de la Kultúra et de la Communication ügyben hozott ítélet 52. és 55. pontja.

(88) A C-232/05. sz., Bizottság kontra Franciaország („Scott”) ügyben hozott ítélet 49–53. pontja.

(89) Még nem tették közzé. A fejezet a tagállamokat a jogellenes és összeegyeztethetetlen állami támogatások visszafizettetésére felszólító bizottsági határozatok hatékony végrehajtásáról szóló bizottsági közleménynek (HL C 272., 2007.11.15., 4. o.) felel meg.

(90) Lásd a 24. lábjegyzet hivatkozásait.

(91) A C-232/05. sz., Bizottság kontra Franciaország („Scott”) ügyben hozott ítélet 59. és 60. pontja.

(92) A C-143/88. és C-92/89. sz., Zuckerfabrik Süderdithmarschen és Zuckerfabrik Soest kontra Hauptzollamt Itzehoe és Hauptzollamt Paderborn egyesített ügyekben hozott ítélet (EBHT 1991., I-415. o.) 33. pontja.

(93) A C-465/93. sz., Atlanta Fruchthandelsgesellschaft és társai kontra Bundesamt für Ernährung und Forstwirtschaft ügyben hozott ítélet (EBHT 1995., I-3761. o.) 51. pontja.

(94) További iránymutatásért lásd a Hatóság állami támogatásokról szóló iránymutatásának a jogellenes és összeegyeztethetetlen támogatások visszafizettetéséről szóló fejezete 57. pontját.

(95) Az E-9/97. sz., Erla María Sveinbjörnsdóttir kontra Izland ügyben hozott ítélet 59–63. és 66–69. pontja, valamint az E-4/01. sz., Karl K. Karlsson kontra Izland ügyben hozott ítélet 32., 37–38., 40. és 47. pontja.

(96) Lásd a 41. szakaszt.

(97) Lásd a 46–49. pontot.

(98) A C-368/04. sz., Transalpine Ölleitung in Österreich ügyben hozott ítélet 45. pontja; és a C-526/04. sz., Laboratoires Boiron ügyben hozott ítélet (EBHT 2006., I-75