HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 300/1

AZ EFTA FELÜGYELETI HATÓSÁG 390/09/COL HATÁROZATA

(2009. október 7.)

a Mesta AS létrehozásáról (Norvégia)

AZ EFTA FELÜGYELETI HATÓSÁG (1),

TEKINTETTEL az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra (2) és különösen annak 61–63. cikkére, valamint 26. jegyzőkönyvére,

TEKINTETTEL az EFTA-államok közötti, a Felügyeleti Hatóság és a Bíróság létrehozásáról szóló megállapodásra (3) és különösen annak 24. cikkére,

TEKINTETTEL a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás (4) 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikkének (2) bekezdésére, valamint II. része 4. cikkének (4) bekezdésére, 6. cikkére és 7. cikkének (3) bekezdésére,

TEKINTETTEL a Hatóságnak az EGT-megállapodás 61. és 62. cikkének alkalmazásáról és értelmezéséről szóló állami támogatási iránymutatására (5) és különösen annak a közszolgáltatási kompenzáció formájában nyújtott állami támogatásról szóló szakaszára,

TEKINTETTEL a 3. jegyzőkönyv II. részének 27. cikkében említett végrehajtási rendelkezésekről szóló, 2004. július 14-i hatósági határozatra (6),

MIUTÁN felhívta az említett rendelkezéseknek (7) megfelelően felhívta az érdekelt feleket észrevételeik megtételére, és tekintettel az észrevételeikre,

MIVEL:

I. TÉNYÁLLÁS

1. ELJÁRÁS

A Hatósághoz egy 2004. augusztus 30-án kelt levélben a norvég hatóságok elleni panasz érkezett a Norvég Közútigazgatáson (8) belül végzett gyártási tevékenységek átvételére létrehozott Mesta AS létrehozásával kapcsolatban. A Hatóság a levelet 2004. szeptember 2-án vette át és iktatta (eseményszám: 291 537).

Különböző levélváltásokat (9) követően a Hatóság 2007. július 18-án kelt levelében arról tájékoztatta a norvég hatóságokat, hogy a Mesta AS létrehozásával kapcsolatban hozott intézkedések tekintetében a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve I. része 1. cikkének (2) bekezdésében megállapított eljárás megindítása érdekében elfogadta a 350/07/COL határozatot (a továbbiakban: az eljárást megindító határozat).

2007. december 7-én benyújtott levelükben a norvég hatóságok észrevételeket küldtek (eseményszám: 456844). Az eljárást megindító határozatot, amely felkérte az érdekelt feleket észrevételeik benyújtására, közzétették az Európai Unió Hivatalos Lapjában és annak EGT-kiegészítésében (10). A Hatóság négy érdekelt féltől kapott észrevételeket 2008. január 29-én, valamint február 4-én, 21-én és 27-én (eseményszámok: 461463, 463234, 466015 és 467170). Kiegészítő észrevételek 2008. április 4-én érkeztek (eseményszám: 472381). A Hatóság a 2008. február 21-én és április 7-én megküldött levelek útján (eseményszámok: 463245 és 472529) továbbította ezeket a norvég hatóságoknak, és ezeknek lehetőségük volt a válaszadásra. A norvég hatóságok 2008. május 23-án kelt levelükben (eseményszám: 478082) nyújtottak be észrevételeket.

2008 őszén és 2009 tavaszán a Hatóság és a norvég hatóságok telefonon és elektronikus levelezés útján is nem hivatalos kapcsolatban álltak az üggyel kapcsolatban. A Hatósághoz ebben az összefüggésben beérkezett információkat a norvég hatóságok az Kormányzati és Reformügyi Minisztérium által 2009. július 6-án elektronikus úton benyújtott levélben foglalták egységes szerkezetbe (eseményszám: 523766) (11).

2. AZ ÁLLÍTÓLAGOS TÁMOGATÁS FENNÁLLÁSÁNAK HÁTTERE

2.1. AZ ÁLLAMI TÁMOGATÁS FELMERÜLÉSÉT ÁLLÍTÓ PANASZ

A Norvég Közútigazgatás a nemzeti és a megyei önkormányzati utak, hidak és alagutak építéséért és fenntartásáért felelős. 2003. január 1. előtt a Norvég Útigazgatás saját gyártási részlegeket (a továbbiakban együttesen: a Gyártási Részleg) üzemeltetett a Közútigazgatás nevében építési munkát végző körzeti irodákon keresztül. A norvég hatóságok azonban 2001–2002-ben úgy döntöttek, hogy végrehajtják saját gyártási tevékenységeik átfogó szerkezetátalakítását. Ebben a tekintetben a kormány azt javasolta, hogy a parlamentnek el kellene vennie a gyártási tevékenységeket a Közútigazgatástól, és azokat egy állami tulajdonban lévő korlátolt felelősségű társasághoz kellene áthelyeznie (12). A jövőbeli tevékenységek megtervezését – azon belül közbeszerzési pályázatok megszervezését – magukban foglaló adminisztratív feladatok az államigazgatáson belül maradtak.

Ennek eredményeként 2003. január 1-jén a Közútigazgatáson belüli Gyártási Részleg gyártási tevékenységeit elvették az államtól, és azokat egy újonnan létrehozott vállalathoz, a Mesta AS-hez helyezték át. A Gyártási Részleget megillető valamennyi eszközt, jogot és kötelezettséget természetbeni juttatások formájában a Mesta AS-re ruházták át (13). Az eszközök között szerepeltek gépek és berendezések, valamint a Gyártási Részleg és a Közútigazgatás között létrejött szolgáltatási szerződések. Az állam ennek fejében részesedéseket kapott az új vállalatban. A Mesta AS jelenleg az e piacon tevékenykedő más gazdasági szereplőkkel versengve építési és fenntartási tevékenységeket hajt végre.

A panaszos azzal érvelt, hogy a Mesta AS az EGT-megállapodás 61. cikkének (1) bekezdésével négy tekintetben ellentétes állami támogatásban részesült: i. az állam finanszírozta a szerkezetátalakítási költségeket; ii. a Mesta AS-hez áthelyezett állóeszközöket a nyitóegyenlegben piaci ár alatti áron értékelték; iii. a Mesta AS kereszttámogatásban részesült annak következtében, hogy a vállalat átvette a Gyártási Részleg korábbi szerződésportfólióját, valamint iv. a Mesta AS nem fizetett az ingatlan-átruházás esetében szokásosan esedékes eljárási illetékeket és nyilvántartásba vételi díjakat.

Az alábbiakban ismertetésre kerülnek azok a tények, amelyek annak értékelése szempontjából lényegesek, hogy mindezek az állítólagos intézkedések állami támogatással járnak-e.

2.2. SZERKEZETÁTALAKÍTÁSI ÉS MÁS ÁTSZERVEZÉSI INTÉZKEDÉSEK

Az előkészítő jogalkotási munkából úgy tűnik, hogy a korábban a Gyártási Részlegnél foglalkoztatott (összesen mintegy 5 000) alkalmazott közül 4 750 főt terveztek áthelyezni az újonnan létrehozott vállalathoz, a Mesta AS-hez (14). A Mesta AS-hez történő áthelyezéskor az alkalmazottak elveszítették köztisztviselői jogállásukat. Mivel az alkalmazottak jogosultak voltak az említett áthelyezés elutasítására, ösztönzőket kellett biztosítani számukra ahhoz, hogy elfogadják az áthelyezést (15). Ezen túlmenően, egy kereskedelmileg életképes vállalat létrehozásának biztosítása érdekében szükség volt a munkaerő – megközelítőleg 1 700 fővel – 3 050 főre történő csökkentésére (16).

Az előkészítő jogalkotási munka a norvég hatóságok által előirányzott különböző „szerkezetátalakítási” intézkedéseket állapít meg. Négy intézkedés i. a köztisztviselői nyugdíjjogosultságok ideiglenes fenntartásából (17); ii. egyedi nyugdíjkorhatárra való jogosultság fenntartásából (18); iii. korengedményes nyugdíjcsomagokból, továbbá különböző, iv. a költözéssel, az ingázással, a fizetés fenntartásával és a gépek felújításával (19) kapcsolatos egyéb intézkedésekből állt. Ezekre „szerkezetátalakítási intézkedésekként” hivatkoznak, és finanszírozásuk közvetlen támogatásokból történik. Eredetileg egy további költségtételt v. fizetési kompenzációt irányoztak elő közvetett támogatáson keresztüli finanszírozásra (20). Azonban közvetlenül a Mesta AS nyitóegyenlegének megállapítása előtt a norvég hatóságok úgy döntöttek, hogy a vonatkozó költségeket ehelyett a Mesta AS-nek saját tőke formájában biztosított tőkejuttatásnak kell fedeznie.

A közvetlen támogatásból finanszírozott négy szerkezetátalakítási intézkedés összes költségét (jelenértékre diszkontálva) eredetileg 1 468 millió NOK-ra becsülték, és azt tervezték. hogy az állam három év alatt, 2003 és 2005 között részletekben fizette volna vissza a Mesta AS-nek (21). Ezeket a szerkezetátalakítási költségeket a Mesta AS nyitóegyenlege nem tartalmazta, ugyanis a szerkezetátalakítási költségeket az államnak kellett finanszíroznia az adott három évre – 2003-ra, 2004-re és 2005-re – vonatkozó költségvetésből (22).

A 2006-ra vonatkozó költségvetésből kitűnik, hogy a Mesta AS összesen 993,6 millió NOK-ot kapott az államtól szerkezetátalakítási költségek fedezésére (23). 2008. június 30-ig a Mesta 879,6 millió NOK-ot költött el ebből az összegből, míg az összes szerkezetátalakítási költséget 1 097,8 millió NOK összegűre becsülték (2013-ig) (24). A norvég hatóságok kifejtették, hogy bár eredetileg azt tervezték, hogy az összes szerkezetátalakítási költséget az államnak kellene fedeznie (feltételezve, hogy amennyiben az eredetileg 1 468 millió NOK-ra becsült szerkezetátalakítási költség nem lenne elegendő, az állam további pénzeszközöket nyújtana), a 2007-re és a 2008-ra vonatkozó állami költségvetés egyértelművé teszi, hogy a Mesta AS a már megkapott 993,6 millió NOK összegnél több szerkezetátalakítási célú pénzeszközben nem részesül (25).

A norvég hatóságok kifejtették, hogy – bár ez igen valószínűtlen – amennyiben az időszak végén a szerkezetátalakítási költségek kevesebbnek bizonyulnának, mint a Mesta AS által kapott összeg, a többletösszeget vissza kell fizetni az államnak.

Szabályozási területen a norvég hatóságok elfogadták a Közútigazgatás gyártási tevékenységeinek egy állami tulajdonban lévő korlátolt felelősségű társasághoz történő áthelyezéséről szóló törvényt, amely a Közútigazgatástól a Mesta AS-ben történő foglalkoztatás céljával áthelyezett alkalmazottak bizonyos jogait szabályozza (a továbbiakban: a Mesta-törvény) (26).

2.2.1. Általános információk

A norvég hatóságok kifejtették, hogy az alkalmazottaknak a Gyártási Részlegből a Mesta AS-hez történő áthelyezése tekintetében a legfőbb kihívás annak lehetővé tétele volt, hogy az új vállalat a versenytársaiéhoz hasonló feltételek mellett működjön, és ezáltal egyenlő feltételek teremtődjenek. A norvég hatóságok úgy döntöttek, hogy a munkaerőt áthelyezik a Mesta AS-hez, és hagyják, hogy a Mesta AS (az Útigazgatással ellentétben) feladata legyen a munkaerő áthelyezésében és leépítésében érintett intézkedések végrehajtása. Ezek a kérdések és a megoldásuk a nemzeti úthálózat piaca liberalizációjának és megnyitásának részét képezték, és annak előfeltételét jelentették. A norvég állam nem nyitotta volna meg ezt a piacot, ha nem tudott volna létrehozni egy kellő létszámú személyzettel rendelkező új vállalatot. A norvég hatóságok kifejtették, hogy ez volt az állam és a szakszervezetek között a Gyártási Részlegből a Mesta AS-hez történő személyzetáthelyezés tárgyában folytatott tárgyalások háttere. A tárgyalások eredményeképpen 2003. június 4-én„egyezség” jött létre a felek között bizonyos közalkalmazotti jogok ideiglenes fennmaradásáról és a munkaerő leépítését célzó intézkedések – például korengedményes nyugdíjazás – felkínálásának lehetőségéről (27). Ennek az egyezségnek a konkrét elemeit az alábbi alszakaszok ismertetik (28).

2003. január 1-je előtt létrejött a Mesta AS ideiglenes igazgatótanácsa (a továbbiakban: az ideiglenes tanács) a jövőbeli vállalat képviseletére. A norvég hatóságok kifejtették, hogy az ideiglenes tanács az alkalmazottakkal kapcsolatos tárgyalások egyikén sem vett részt. A fizetési kompenzációhoz való jogot azonban belefoglalták a Mesta-törvénybe (29). Nemlétezett viszont a köztisztviselők jogait szabályozó jogszabály vagy más jogi eszköz.

Az egyezség feltételeinek ismertetése előtt célszerű röviden vázolni a Gyártási Részleg alkalmazottainak a Mesta AS-hez történő áthelyezése előtti jogállását. A norvég hatóságok kifejtették, hogy a Gyártási Részleg alkalmazottait az állam foglalkoztatta. A norvég jogszabályokból következik, hogy az állami alkalmazottak köztisztviselői jogállással rendelkeznek (30), és hogy az említett alkalmazottak számára az állami nyugdíjalapban („Statens pensjonskasse” vagy „SPK”) való tagság kötelező (31). Ennélfogva az SPK-tagság a köztisztviselők számára nyugdíjjogosultságokat biztosít. Ezen túlmenően, a köztisztviselők számára a különleges (korengedményes) nyugdíjkorhatár feltételeit megállapító jogszabály alapján a Gyártási Részleg bizonyos köztisztviselői (például gépjárművezetők és szakácsok) jogosultak voltak különleges (korengedményes) nyugdíjkorhatárra (32).

Mivel a köztisztviselői jogállás állami foglalkoztatáshoz kapcsolódik, a Mesta AS-hez áthelyezett alkalmazottak köztisztviselői jogállása 2003. január 1-jén megszűnt. Ha a kérdéses foglalkoztatási intézkedések elfogadására nem került volna sor, ezek az alkalmazottak elveszítették volna a köztisztviselői jogállásukhoz kapcsolódó jogokat (33). A norvég hatóságok kifejtették, hogy a norvég jogszabályok értelmében a Gyártási Részleg Mesta AS-re történő átruházása „vállalkozás-átruházásnak” minősül (34). Hivatkozással a vállalkozások átruházására vonatkozó szabályokra, az áthelyezett alkalmazottak munkaszerződéseit – a nyugdíjjogosultságok szempontját kivéve – átruházták az új vállalatra (35). Mivel az új munkáltató nem állami szerv, a norvég hatóságok kifejtették, hogy a Gyártási Részlegben foglalkoztatott köztisztviselők jogosultak voltak a Mesta AS-hez történő áthelyezés elutasítására. Az áthelyezés elutasításával azonban azt kockáztatták, hogy a köztisztviselőkre vonatkozó, általánosan alkalmazandó szabályoknak megfelelően elbocsátják őket, hacsak nem tudnak másik megfelelő álláshelyet találni: ilyen körülmények között a köztisztviselők elsőbbségi joggal rendelkeznek az államigazgatáson belüli álláshelyekhez (de a fizetési kompenzációhoz nem) (36).

Míg az alkalmazottak tehát dönthettek úgy, hogy állami foglalkoztatásban maradnak, a Gyártási Részleg alkalmazottainak az új jogalanyhoz (a Mesta AS-hez) történő áthelyezése előfeltétele volt annak, hogy a liberalizáció egyáltalán megtörténjen. Ennek fényében a norvég hatóságoknak további ösztönzőket kellett felajánlaniuk az új alkalmazottak számára, annak érdekében, hogy szabadon beleegyezzenek az áthelyezésbe.

i. A köztisztviselői nyugdíjjogosultságok ideiglenes fenntartása

A fentiekben ismertetetteknek megfelelően a Közútigazgatás alkalmazottai köztisztviselői jogállással rendelkeztek, de a Mesta AS-hez történő áthelyezésükkor elveszítették ezt a jogállást. Mindazonáltal a szakszervezetek és az állam közötti, fent említett egyezség alapján az alkalmazottaknak előnyük kellett, hogy származzon a köztisztviselői nyugdíjjogosultságok ötéves átmeneti időszak alatti (azaz a 2003. január 1-je és a 2007. december vége közötti) fenntartásából. A Mesta AS-nek nyújtott állami finanszírozás célja, hogy fedezze azokat a kiegészítő költségeket, amelyek annak biztosítására szolgálnak, hogy az alkalmazottak számára a vonatkozó időszakban a köztisztviselőkével megegyező nyugdíjjárulékokat lehessen garantálni (37).

A fentiekben megállapítottaknak megfelelően az SPK-tagság biztosítja a köztisztviselők nyugdíjjogosultságait, és az e jogosultságokhoz kapcsolódó költségek az SPK-ba kerülnek befizetésre. Ezért az ötéves átmeneti rendszer biztosítása érdekében az alkalmazottak számára fenntartották az SPK-tagságot. Ezen túlmenően, annak lehetővé tétele érdekében, hogy a Mesta AS az alkalmazottai vonatkozásában járulékokat fizessen, a Mesta AS SPK-tagságot kért és kapott (38).

A Mesta AS-nek nyújtott állami finanszírozás egy rendes magánnyugdíjrendszer átlagos költségei és az SPK-tagság fenntartásának (magasabb) költségei közötti különbségre korlátozódik. Míg az eredeti költségbecslés mintegy 395 millió NOK volt (39), a norvég hatóságok azt állították, hogy 2007. június 30-ra a felhalmozódott költségek összege (az adminisztrációs költségeket nem számítva) 277,3 millió NOK volt (40).

ii. Az egyedi nyugdíjkorhatárra való jogosultság fenntartása

A fentiekben említettek szerint a Mesta AS-hez áthelyezett bizonyos köztisztviselők jogosultak voltak a rendes nyugdíjkorhatárnál – 67. életévüknél – korábbi életkorban (azaz 65 évesen) nyugdíjba vonulni. A szakszervezetek és az állam közötti egyezség feltételei értelmében a Gyártási Részleg azon alkalmazottai számára, akiknek a Mesta AS létrehozásakor (azaz 2003. január 1-jén) 10 vagy annál kevesebb évük volt a nyugdíj előtt (azaz az 55 évesek és az idősebbek számára) biztosították azt a jogot, hogy megtartsák a 65 éves egyedi nyugdíjkorhatárukat (41). Ezt a megállapodást az tette lehetővé, hogy az alkalmazottak a fentiekben ismertetettek szerint továbbra is SPK-tagok voltak.

A Mesta AS-nek nyújtott állami finanszírozás fedezi a rendes nyugdíjrendszer átlagos költségei és az egyedi nyugdíjkorhatár fenntartásának költségei közötti különbséget. Míg az eredeti költségbecslés mintegy 85 millió NOK volt (42) (amely magában foglalta az összes költség mintegy 5 %-át jelentő adminisztrációs költségeket), a 2007. június 30-ig felhalmozódott összes költség (az adminisztrációs költségek nélkül) 26,5 millió NOK volt (43).

iii. Korengedményes nyugdíjcsomagok

A szakszervezetek és az állam közötti egyezség azt is megállapítja, hogy a Mesta AS a Gyártási Részlegből áthelyezett alkalmazottak számára három évig (2003. január 1-jétől 2005 végéig) biztosíthatott olyan megállapodást, amely szerint a 67 évet jelentő rendes nyugdíjkorhatár helyett 60 éves életkorban nyugdíjba vonulhattak (44). Korengedményes nyugdíjazást a vállalat mérlegelési jogkörében ajánlhattak fel az alkalmazottak egyéni értékelése alapján (45).

A Mesta AS-nek nyújtott állami finanszírozás fedezi a rendes magánnyugdíjrendszer átlagos költségei és a korengedményes nyugdíjazás felajánlásának költségei közötti különbséget. A jogalkotási előkészítő munkákban a korengedményes nyugdíjazási megállapodások felajánlásának állami finanszírozású költségeit (ideértve az összes költség mintegy 5 %-át jelentő adminisztrációs költségeket is) 911 millió NOK összegűre becsülték (46). A norvég hatóságok kifejtették, hogy mintegy 470 alkalmazott vette igénybe ezt a megállapodást, és 2007. június 30-ig a felhalmozódott összes költség (az adminisztrációs költségeket nem számítva) 691,9 millió NOK volt (47).

iv. Költözés, ingázás, fizetés fenntartása és gépek felújítása

Előkészítő költségvetési dokumentumok szerint ez a költségtétel a költözésre („flyttekostnader”), az ingázásra („pendlergodtgjørelse”), a fizetés fenntartására („bibehold av lønn”), valamint a gépek felújítására („maskiner–sanering”) szánt költségeket foglalja magában (48). A norvég hatóságok kifejtették, hogy ez az irodák átköltöztetésével („kontor–flyttekostnader”), a fenntartó és támogató irodák átköltöztetésével („støttepunkter–flyttekostnader”) valamint az irattár átadásával („arkivoverføring”) kapcsolatos költségeket is tartalmaz.

A fizetés fenntartásához kapcsolódó intézkedés kivételével (amelyet nem léptettek hatályba, és ennélfogva nem járt semmiféle költséggel) minden intézkedést a Mesta AS létrehozásakor hajtottak végre, és azok 2005 végéig tartottak. Míg az összes intézkedéshez kapcsolódó összes költséget eredetileg 77 millió NOK összegűre becsülték (49), a norvég hatóságok kifejtették, hogy 2006 januárjáig a felhalmozódott összes költség (az adminisztrációs költségeket nem számítva) hozzávetőleg 82,4 millió NOK összegű volt. A költségeket az állam fizette meg (50).

Ez a tétel magában foglalja a vezető, illetve az adminisztratív személyzetnek a Mesta AS-nél történő foglalkoztatását célzó áthelyezésével kapcsolatban felmerült költségeket. Mivel a személyzet a Mesta AS-en belül eltérő helyszíneken foglalt el álláshelyeket, mint azok a helyszínek, ahol az említett személyzet korábban a Közútigazgatáson belül dolgozott, bizonyos alkalmazottaknak új foglalkoztatásuk érdekében lakóhelyet kellett változtatniuk. A költségek például magukban foglalják a tényleges, dokumentált költözési költségeket („faktiske, legitimerte kostnader ved boligkjøp”), a költözés miatti fizetett távollétet („flyttepermisjon”), valamint az új ingatlan megtekintéséhez kapcsolódó utazási költségeket („visningsreise”).

Ez a tétel magában foglalja az annak biztosításához szükségesnek tekintett költségeket, hogy a vezető, illetve az adminisztratív személyzet a lakóhelyétől távoli telephelyen kerüljön foglalkoztatásra a Mesta AS-en belül. A költségek például magukban foglalják a lakóhely és a munkahely közötti ingázás költségeit („hjemreise”), a kétszeres lakbér költségeit („dekning av husleie”) (51), a lakóhely és a munkahely közötti járművezetési támogatást („kjøregodtgjørelse”), valamint az étkezési támogatást („kostgodtgjørelse”).

Ez a tétel a Közútigazgatás irodáiból a Mesta AS székhelyére és regionális irodáiba való átköltöztetés költségeit foglalja magában. A költségek például magukban foglalják a régi irodák kitakarítását („rydding og rengjøring av gamle kontorer”), az irodai felszerelések becsomagolását (52) és azoknak az új irodákba szállítását („pakking og transport”), a Mesta AS-nél az új irodahelyiségek előkészítését, bebútorozását és korszerűsítését („klargjøring, innredning og oppgradering av nye kontorer”), valamint a költöztetési tevékenységek adminisztrációs költségeit („administrasjon av flyttning”).

Ez a tétel a régi irodák új, helyi fenntartó és támogató irodákba történő átköltöztetésére, valamint a korábbi üzemeltetési és támogató irodáknak a Mesta AS számára kialakított új üzemeltetési és támogató irodákba történő átszervezésére szánt költségeket tartalmazza Magában foglalja egy új informatikai rendszer létrehozását, amelyet az tett szükségessé, hogy a Gyártási Részlegnek a Közútigazgatáson belüli más részlegekkel közös informatikai rendszere volt. Konkrét példák a költségekre: régi üzemeltetési és fenntartó, támogató irodák kitakarítása („rydding og rengjøring av gamle driftsstøttepunkt”), irodai felszerelések becsomagolása és azoknak az új irodákba szállítása („pakking og transport”), új üzemeltetési és fenntartó, támogató irodák előkészítése, bebútorozása és korszerűsítése („klargjøring, innredning og oppgradering av driftsstøttepunkt”), valamint a költöztetési tevékenységek adminisztrációja („administrasjon av flytting”).

Ez a tétel elektronikus és fizikai irattárak Mesta AS-nél történő felállítására szánt költségeket tartalmaz. Magában foglalja a Közútigazgatáson belüli releváns irattárak és más irreleváns irattárak szétválogatásával járó költségeket, valamint a Mesta AS-ben új irattár létrehozásával kapcsolatos költségeket. Ide tartozó költségek például az egyes irattárakhoz szükséges erőforrások nagyságrendjének értékelésére („ressursbehov pr. arkiv”), a fénymásolásra („kopiering”), a szállításra („frakt”), az előkészítésre („klargjøring”), valamint a minőségbiztosítási munkára („kvalitetssikring og sikkerhetsarbeid”) fordított költségek.

Bár ez a költségtétel arra utalna, hogy a gépek javításával vagy felújításával kapcsolatos költségeket fedezi, nem ez a helyzet. A hatóságok kifejtették, hogy a reform előtt a Gyártási Részleg olyan munkákat végzett, amelyek összefüggésében a gépeket és más berendezéseket az építési és újjáépítési területeken hagyták (53). Ennélfogva ez a költségtétel a munkákra vonatkozó korábbi szerződésekből fennmaradó kötelezettségekből állt, és a területek kitakarítását („opprydding”), valamint a felesleges gépek eltávolítását, selejtezését és elszállítását („fjerning, skroting, og fraktkostnader”) foglalta magában. Az eltávolítandó gépek régiek és töröttek voltak, és az üzleti tevékenység szempontjából haszontalanok voltak, és ezért nem képezték részét a gépek (illetve az üzleti tevékenység egésze) értékelésének (54). A norvég hatóságok kifejtették, hogy a Mesta AS a munka egy részét kereskedelmi feltételek mellett alvállalkozókra bízta. A munka másik részét óránkénti költségen alapuló árfolyamon (a haszonkulcsot nem számítva) maga a Mesta AS végezte el, amely ezért alacsonyabb volt, mint a hasonló munkáért akkoriban járó piaci árfolyam (55). A norvég hatóságok az alvállalkozók számláit felsoroló dokumentációt nyújtottak be, továbbá benyújtották azokat az árakat, amelyeket maga a Mesta AS számított fel (56).

v. Fizetési kompenzáció

A fizetési kompenzáció („ventelønn”) költségtétele nem része a norvég hatóságok által „szerkezetátalakítási költségként” említett költségeknek. Mindazonáltal a fizetési kompenzáció részét képezte azoknak az ösztönzőknek, amelyeket az alkalmazottak Mesta AS-hez történő átszerződéséhez biztosítottak. Ezt a munkaerő létszámcsökkentése szükségességének fényében kell figyelembe venni.

Bár a Gyártási Részlegből áthelyezett alkalmazottak elveszítették köztisztviselői jogállásukat, az e jogállásból fakadó, bizonyos egyedi jogok ennek ellenére korlátozott időtartamra fennmaradtak. E jogok némelyikét a Mesta-törvény szabályozza (57). A Mesta-törvény 4. szakasza úgy rendelkezik, hogy a Mesta AS-nél 2003. január 1-jén kezdődő munkavállalásukat követő három év során azok az alkalmazottak, akiket ezután bocsátanak el, és eleget tesznek bizonyos feltételeknek (például legalább egy évig foglalkoztatottak voltak) jogosultak arra, hogy az államigazgatáson belül megfelelő álláshelyet ajánljanak fel számukra („fortrinnsrett til annen statlig stilling”), vagy amennyiben álláshely felajánlására nincs lehetőség, jogosultak arra, hogy fizetési kompenzációban („ventelønn”) részesüljenek.

A fizetési kompenzációt a köztisztviselőkről szóló törvény (58) szabályozza. Olyan megállapodásról van szó, amelynek értelmében azok a köztisztviselők, akiknek létszámfelesleg miatt mondtak fel, és akiknek nem ajánlottak fel másik megfelelő álláshelyet (a törvényben megállapított feltételekre és időbeli korlátozásokra is figyelemmel), a felmondás napja szerinti fizetés kétharmadára lesznek jogosultak.

Bár a fizetési kompenzációhoz kapcsolódó költségek eredetileg a szerkezetátalakítási költségek részét képezték, a Munkaügyi Minisztérium később úgy döntött, hogy a becsült költségeket inkább a Mesta AS saját tőkéje nagyságrendjének meghatározásakor kellene figyelembe venni. Másképp fogalmazva: a vonatkozó költségek finanszírozási eszközeit az állam tőke formájában juttatná a Mesta AS-nek (59). E megközelítést azzal indokolták, hogy a tőkén keresztüli finanszírozás következtében óvatosabban kellene elbocsátásokat alkalmazni átszervezési eszközként az új vállalatban. Ehelyett fokozottabban kellene igénybe venni más (olcsóbb) átszervezési eszközöket, például csökkentett bér melletti szabadságolást és nyugdíjcsomagokat stb.

Bár eredetileg azt irányozták elő, hogy a fizetési kompenzációs rendszer 450 alkalmazottra vonatkozzon, mintegy 512 millió NOK összköltséggel (60), ezt a becslést 2002 októberében frissítették és 150 alkalmazottra módosították, hozzávetőlegesen 150 millió NOK összköltséggel (61). Ezért a Mesta AS saját tőkéjének meghatározásakor az utóbbi összeget vették figyelembe.

A költségek mérséklése érdekében a Mesta AS a következő (olcsóbb) alternatív munkaerő-csökkentő eszközöket vette igénybe (62). Mindazonáltal a norvég hatóságok kifejtették, hogy az ilyen intézkedések és a fizetési kompenzáció együttes költségei összesen 359 millió NOK-ot tesznek ki (melyből 255,1 millió NOK-ot 2008. december 21-ig elköltöttek), és ezért jóval meghaladja az ilyen költségek fedezésére juttatott összeget:

Munkaviszony-megszüntetési csomagok: olyan megállapodás, amely szerint az alkalmazottak munkaviszonya úgy szűnik meg, hogy nem részesülnek fizetési kompenzációban, és ennek fejében legfeljebb egy évi fizetést, valamint pénzügyi támogatást kapnak ahhoz, hogy más munkahelyet találjanak.

Nyugdíjcsomagok: olyan megállapodás, amelynek értelmében az alkalmazottak munkaviszonya 62 éves korukban megszűnik, és ennek fejében garantálják számukra a 67 éves korban esedékes nyugdíjkorhatárig járó fizetés 66 %-át, valamint azt a jogot, hogy ezen időszak során továbbra is rendes nyugdíjjogosultságokat szerezzenek.

Csökkentett fizetés melletti szabadságolás: olyan rendelkezés, amely arra ösztönzi azokat az alkalmazottakat, akik 2003 és 2005 között (60 évesen) korengedményes nyugdíjazásra való jogosultságot szereznének, hogy korábban megszüntessék munkaviszonyukat, azáltal, hogy az ilyen alkalmazottak számára azonnali munkaviszony-megszüntetést ajánlanak fel, és ennek fejében kifizetik számukra a korengedményes nyugdíjazásra való jogosultság megszerzés időpontjáig járó fizetés 66 %-át.

2.3. GÉPEK ÉS BERENDEZÉSEK („GÉPEK”), VALAMINT AZ INGATLANOK ÉS ÉPÜLETEK („INGATLANOK”) ÉRTÉKE A NYITÓEGYENLEGBEN

A következő szakasz a Mesta AS végleges nyitóegyenlegében szereplő állóeszközök értékelési eljárásáról ad áttekintést. Erre az eljárásra két könyvvizsgálót szerződtettek: a Közútigazgatás az Ernst & Youngot szerződtette az új vállalat létrehozására, míg a Közlekedési és Hírközlési Minisztérium a Deloitte & Touche-t szerződtette az eszközértékelés és a nyitóegyenleg-tervezet minőség-ellenőrzésére, valamint az ezen összefüggésben alkalmazott eljárások, módszerek és elvek ellenőrzésére. Ezt követően az Ernst & Young lett a Mesta AS könyvvizsgálója.

Röviden: 2002 májusában a könyvvizsgálók a szimulált folytonossági elv (azaz a rekonstruált könyv szerinti érték) alapján megkezdték az eszközök értékelését, de 2002 augusztusában az értékelési elvet „tényleges értékre” változtatták. Egyedi (illetve csoportos) értékelésekre került sor a gépek és az ingatlanok tekintetében egyaránt (ez az 2.3.1. szakaszban részletesen ismertetésre került). 2002 októberében a könyvvizsgálók a Mesta AS összesített, folyamatos üzleti tevékenységének valós értékét (a 2.3.2. szakaszban részletesen ismertetett) diszkontált cash-flow módszer alapján értékelték. A diszkontált cash-flow azt mutatta, hogy az üzleti tevékenység teljes értéke (azaz a működő tőke) kevesebb volt, mint az egyedi eszközértékelésekből keletkező érték. Mivel a norvég korlátolt felelősségű társaságokról szóló törvény arról rendelkezik, hogy a saját tőke nem haladhatja meg az üzleti tevékenység teljes értékét, az egyedi eszközök (illetve az eszközcsoportok) értékét csökkentették.

2.3.1. Az eszközök elkülönített értékelése

vi. Gépek

Az eszközök értékelése érdekében a Közútigazgatás, az Arthur Andersen & Co AS, a norvég kormány ügyvédje, a ViaNova és a Skagerak Forsikringsmegling 2002. MÁJUS 10-ÉNNYITÓEGYENLEG (63) CÍMMEL jelentést készített. Az értékelés elvileg „könyv szerinti értéken” alapult. Mivel azonban az államigazgatásra nem vonatkozik a számviteli törvény (64), a Gyártási Részleg könyvelésében megjelenő értékeket rekonstruálni kellett azokra az értékekre, amelyeket felvettek volna, ha a Gyártási Részlegre vonatkoztak volna az általános számviteli jogszabályok (65). Ilyen módon az értékelési elv inkább „könyv szerinti érték visszamenőleges létrehozása” vagy egyszerűen „szimulált folytonosság” volt. Ennek alapján a Gyártási Részleg könyvelésében a gépek 2002. január 1-jén közölt 1 111 millió NOK értékét 866 millió NOK-ra igazították ki. 2003. január 1-jén az érték további kiigazításra került, 747 millió NOK-ra.

Azonban egy későbbi, 2002 augusztusában kelt, a Közútigazgatás, az Ernst & Young, a Via Nova és a Skagerak Forsikringsmegling AS által „ Nyitóegyenleg ” (66) címmel készített jelentés feltárja, hogy 2002 júliusában döntés született arról, hogy a Gyártási Részleg Mesta AS-re átruházandó eszközeit a „szimulált folytonosság” helyett a „tényleges érték” elve alapján kell értékelni, mivel ez átláthatóbb értékelési elv.

A Közútigazgatás, az Ernst & Young, a Via Nova, az OPAK és a Skagerak Forsikringsmegling AS által 2002 decemberében „A nyitóegyenleg kiegészítése: eszközök értékelése” címmel készített jelentés a gépek értékét tényleges érték alapján mutatja (67). A tényleges érték meghatározása érdekében két megközelítést követtek: bizonyos gépcsoportok esetében a kiindulópont az államigazgatásban nyilvántartott könyv szerinti érték volt, amelyet a hozzáadottérték-adó, az értékcsökkenési időszakok és diszkrecionális értékelések alkalmazásához igazítottak. Más gépcsoportok esetében az értékek külső értékeléseken és árakon alapultak (68). Ennek alapján a gépek valós értékét 572 millió NOK-ra, míg az összes eszköz teljes értékét 1 162 millió NOK-ra becsülték (69).

Az Ernst & Young ezt követően kifejtette, hogy a fent említett jelentésben szereplő számítások félrevezetőek; a jelentés szimulált folytonosság elvén alapuló, 747 millió NOK könyv szerinti értéket használja kiindulópontjául ahhoz, hogy az 572 millió NOK tényleges értékhez eljusson. Az Ernst & Young szerint ezek a számítások nem képezték részét a Mesta AS -re átruházandó gépek tényleges értékének meghatározására szolgáló eljárásnak.

vii. Ingatlanok

A „Nyitóegyenleg” című, 2002. májusi jelentésben az államigazgatás által 2002. január 1-jén nyilvántartott ingatlanok könyv szerinti értéke 596 millió NOK volt. A Mesta AS-re nem átruházandó ingatlanok kizárását és a szimulált folytonosság elve alapján végrehajtott kiigazításokat követően a becsült érték 277 millió NOK volt.

A szimulált folytonosság elvéről a tényleges értéken alapuló értékelési elvre való áttérést követően az ingatlanokat egy független ingatlanszakértő, az OPAK értékelte. A norvég hatóságok benyújtottak egy 2002. augusztus 28-i szakértői értékelést, amelyben az OPAK a 375 ingatlant mintegy 336 millió NOK-ra értékelte (70). Az OPAK által készített, 2002. október 31-i nyomon követési jelentés megállapította, hogy – többek között – 16 ingatlan hozzáadását követően az ingatlanok hozzávetőleges értéke 395 millió NOK volt. Az Ernst & Young kifejtette, hogy ezt követően a Mesta AS-re nem átruházandó ingatlanok kizárása és a bérelt ingatlanokra vonatkozó helyesbítések (71) eredményeként az ingatlanok értéke 331 millió NOK lett (72).

„A nyitóegyenleg kiegészítése: eszközök értékelése” című, 2002. decemberi jelentés azt mutatja, hogy míg a szimulált folytonosság elve alapján az ingatlanok értéke 596 millió NOK volt, a tényleges érték elvének alkalmazásával keletkezett érték 331 millió NOK volt.

2.3.2. Diszkontált cash-flow-n alapuló értékelés

Az egyedi eszközértékelésekkel párhuzamosan, de azoktól elkülönítve az összes folyamatos üzleti tevékenység valós értékét a diszkontált cash-flow módszer alapján értékelték, melyet az Ernst & Young „Értékelés” (73) című, 2002. októberi jelentése foglalt össze. A jelentés azt a következtetést vonja le, hogy a diszkontált cash-flow módszer alkalmazásával a működő tőke (74) megközelítőleg 600 millió NOK(+/– 25 %-os intervallumban). Az elemzés a 2003–2012 közötti időszakra vonatkozó cash-flow-értékelésen alapult, amely időszakra 300 millió NOK negatív jelenértéket és + 900 millió NOK záróértéket becsültek (75). A megtérülési rátát az adózás utáni összes eszköz 6,7 %-os névleges megtérülésében rögzítették (76).

Az Ernst & Young kifejtette, hogy a (600 millió NOK összegű) működő tőke az összes eszközök és a rövid lejáratú tartozás különbségéből tevődik össze. Összehasonlításképpen, az egyedi eszközértékelésből származó becslés 1 162 millió NOK volt. Ha a (464 millió NOK összegű) rövid lejáratú tartozást nem számítják bele az 1 162 millió NOK-ba, a működő tőke (77) 698 millió NOK. Ez magasabb, mint a teljes üzleti tevékenység valós értékén alapuló értékeléséből (azaz a diszkontált cash-flow módszerből) származó 600 millió NOK összegű működő tőke. A norvég korlátolt felelősségű társaságokról szóló törvény arról rendelkezik, hogy a tőke nem haladhatja meg az üzleti tevékenység teljes értékét, és ezért szükség volt az eszközök értékének csökkentésére (78). Ezért az Ernst & Young csökkentette az eszközök értékét, hogy a működő tőkét 619 millió NOK-ra mérsékelje. Ez a következőkben kerül bemutatásra (79):

Állóeszközök 1 053 Forgóeszközök 109 Rövid lejáratú tartozás (464) Nettó 698 Lefelé irányuló kiigazítás gépek esetében (25) Lefelé irányuló kiigazítás ingatlanok esetében (54) Lefelé irányuló kiigazítás összesen (79) Lefelé irányuló kiigazítás utáni érték 619 Tartozás (nyugdíjak) 319 Saját tőke 300 Saját tőke készpénzben 1 600 Összes saját tőke a nyitóegyenlegben 1 900

Amint a fentiekből látható, 79 millió NOK lefelé irányuló kiigazításra került sor. Az ingatlanok és a gépek értékének nagyfokú bizonytalansága miatt az adott eszközökhöz a lefelé irányuló kiigazítást az alábbiakban feltüntetett módon határozták meg:

A gépek becsült tényleges értéke 572 Beszerzések 44 Lefelé irányuló kiigazítás (25) Érték a nyitóegyenlegben 591 Az ingatlanok becsült tényleges értéke 331 Beszerzések 4 Lefelé irányuló kiigazítás (54) Érték a nyitóegyenlegben 281

2.3.3. Minőségellenőrzés

A tényleges érték meghatározására szolgáló eljárással párhuzamosan a Deloitte & Touche (2002 októberében) (szimulált folytonosság alapján) megkezdte a legelső eszközértékelések diszkontált cash-flow-val való összevetését. Ennek alapján a Deloitte & Touche megállapította, hogy az állóeszközök (szimulált folytonosság szerinti) értékét 1 137 millió NOK-ról (80) 937 millió NOK-ra (azaz 200 millió NOK-kal) kellett csökkenteni (81).

2.3.4. Értékelés a végleges nyitóegyenlegben

A Mesta AS által az Ernst & Young, a ViaNova Plan és a Trafikk AS segítségével készített (A. mellékletként csatolt), 2003. január 1-jei végleges nyitóegyenleg összesen 977 millió NOK (82) értékű állóeszközt mutat.

A végleges nyitóegyenleg megerősíti, hogy a gépeknek a 2002. decemberi („A nyitóegyenleg kiegészítése: eszközök értékelése” című) jelentésben meghatározott, 572 millió NOK értékét 25 millió NOK-kal, 547 millió NOK-ra lefelé igazították ki. A további befektetések hozzáadása és kisebb kiigazítások eredményeként a gépek végleges értéke 594 millió NOK lett.

4 millió NOK értékben eszközölt bizonyos beszerzéseket követően az ingatlanok értéke 335 millió NOK volt, és a (diszkontált cash-flow módszer eredménye miatt szükségessé vált) 54 millió NOK összegű lefelé irányuló kiigazítás azt jelentette, hogy az ingatlanok értéke 281 millió NOK volt.

2.4. AZ ÁTMENETI SZERZŐDÉSEK ÁTRUHÁZÁSA ÉS AZOK ÉRTÉKÉKE A NYITÓEGYENLEGBEN

2.4.1. Az építési szerződések

A norvég hatóságok kifejtették, hogy 2003. január 1-jén valamennyi (például út-, alagút-, dokk- és hídépítési munkákra vonatkozó) új építési szerződés közbeszerzési eljárás tárgyát képezte.

A meglévő építési projektet azonban át kellett ruházni a Mesta AS-re, annak érdekében, hogy a folyamatban lévő építési projektek teljesítése folytatódjon. A meglévő szerződések összetettsége és időtartama változó volt, azonban a Mesta AS létrehozását követő egy vagy két év során mindegyik lejárt. A norvég hatóságok kifejtették, hogy az építési szerződéseket az adott szerződések esetében eredetileg megállapított árakon ruházták át a Mesta AS-re. A norvég hatóságok álláspontja szerint az ilyen árak piaci árakat tükröznek. 2003. január 1-je előtt az építési szerződések méltányos részére pályázatott írtak ki, és a Közútigazgatás némi tapasztalatot szerzett a piaci ár szintjét illetően. Ezen túlmenően, a Közútigazgatás és a Gyártási Részleg közötti belső építési szerződések árait a belső szerződések árképzésére vonatkozó szabályokat tartalmazó belső iránymutatással (83) összhangban kellett megállapítani. A belső iránymutatás szerint a nyílt közbeszerzési pályázatok összefüggésében tapasztalt áraknak kell a belső szerződések árképzésének alapjául szolgálnia. Az ilyen közbeszerzési pályázatokat kell közvetlenül kihasználni, vagy pedig a belső szerződések árainak kell (amennyiben releváns) a piachoz képest és a piac szintjére korlátozva tesztelt becsléseken alapulniuk (84). Az Útigazgatás számára mindegyik esetben az volt az általános feltétel, hogy a nemzetközi megállapodásokban rögzített árak tükrözzék a piac árszintjét (85). Végezetül a norvég hatóságok azt is egyértelművé tették, hogy a valamennyi szolgáltatásra kivetett adótól és illetéktől eltekintve az adóügyi és más szabályozási követelmények nem befolyásolták a szerződések átruházási árát (86).

Azok az árak, amelyeken az építési szerződéseket átruházták a Mesta AS-re, megegyeztek a diszkontált cash-flow elemzésben a szerződések bevételeinek maghatározásához alkalmazott árakkal.

2.4.2. Az üzemeltetési és fenntartási szerződések

A Mesta AS 102 meglévő üzemeltetési és fenntartási szerződést („funksjonsavtaler”) vett át (87). Ezek a – például útfelülettel, útburkolati jelek festésével, csatornázással, kőporozással, valamint árvíz- és lavinaveszéllyel kapcsolatos munkákra vonatkozó – szerződések legfeljebb négy éven belül, azaz 2006 harmadik negyedévében mind lejártak. Időtartamukat tekintve az alábbiakban meghatározott négy kategóriába tartoznak. Az üzemeltetési és fenntartási szerződések lejártakor a Közútigazgatás a szerződéseknek mintegy 25 %-ára minden év szeptember 1-jén a következőképpen írt ki közbeszerzési pályázatot:

— „A” kategória: a 2003 őszén lejáró 24 szerződésre,

— „B” kategória: a 2004 őszén lejáró 25 szerződésre,

— „C” kategória: a 2005 őszén lejáró 27 szerződésre,

— „D” kategória: a 2006 őszén lejáró 26 szerződésre.

Míg az egyes kategóriák Norvégia egészében egyenletesen elosztott földrajzi területeket fednek le (a szolgáltatásnyújtás folyamatos stabilitásának biztosítása érdekében), a kategóriák a kivitelezendő munka nehézségi szintjének is megfelelnek. E tekintetben az „A” kategória a kis területeken (azaz a közlekedési és időjárási feltételek és az út típusa tekintetében minimális kihívást jelentő területeken) kivitelezendő legegyszerűbb szerződéses munkát tartalmazza, míg a „D” kategória mind az út (például hegyvidéki és sziklás utak), mind a közlekedés és az időjárás tekintetében nehéz szerződéses munkát tartalmazza. A „B” és a „C” kategória a két véglet közötti szerződéses munkára vonatkozik.

A norvég hatóságok kifejtették, hogy a Gyártási Részleg által megkötött üzemeltetési és fenntartási szerződések értelmében nyújtott szolgáltatások árait a szerződések Mesta AS-re történő átruházásakor fenntartották.

2.4.3. A szerződések átruházásának értéke

A szerződések átruházási árai a norvég hatóságok által benyújtott Excel táblázatban láthatók, amely hasonlít a Veidekke ASA által korábban benyújtott táblázathoz (88). Az eljárást megindító határozatot követően a norvég hatóságok az építési szerződések Mesta AS-re történő átruházásának teljes árát 2 960 millió NOK-ról 2 942 millió NOK-ra frissítették (89). A norvég hatóságok frissítették az üzemeltetési és fenntartási szerződések Mesta AS-re történő átruházásának teljes árára vonatkozó becslést is frissítették: 5 750 millió NOK-ról 5 866 millió NOK-ra. Az áttekintés az egyes szerződések árát nem tünteti fel.

2.4.4. Későbbi pályázatokból adódó árszint

A Közútigazgatás, a ViaNova Plan és a Trafikk AS által megrendelt és közzétett jelentés tartalmaz egy elemzést a szerződések 2003. decemberi árszintjéről (a továbbiakban: ViaNova-jelentés). A ViaNova-jelentés azt mutatja, hogy 2003 januárjában a Mesta AS-re átruházott számos átmeneti üzemeltetési és fenntartási szerződésre írtak ki közbeszerzési pályázatot. A jelentés egyik következtetése az volt, hogy a 2003 során közbeszerzési pályázat tárgyát képező átmeneti szerződések költségszintje a Mesta AS-re átruházott hasonló átmeneti szerződések eredeti költségszintjénél mintegy 32 %-kal alacsonyabbnak tűnik. A norvég hatóságok azt az észrevételt tették, hogy a Közútigazgatás helyesen tette, hogy nem bocsátkozott újabb tárgyalásokba annak érdekében, hogy a (fennmaradó) átmeneti szerződések vonatkozásában árcsökkentést érjen el.

A norvég hatóságok benyújtottak egy áttekintést az üzemeltetési és fenntartási szerződések 2003 és 2006 közötti pályáztatásából származó árakról. A norvég hatóságok által benyújtott áttekintésben feltüntetett összegek (néhány eltéréssel) hasonlóak a Veidekke ASA által benyújtott Excel táblázatban közölt összegekhez; ez a táblázat az egyes pályázati eljárások nyertes (azaz a legalacsonyabb árú) ajánlatát a szerződések átruházási áraival összehasonlító táblázatot is tartalmaz. A Veidekke ASA által benyújtott összehasonlítás azt mutatja, hogy a 2003-tól 2006-ig pályáztatott szerződések vonatkozásában a létrejött nyertes árak általában alacsonyabbak voltak azoknál az áraknál, amelyeken a szerződéseket korábban a Mesta AS-re átruházták. Ezen túlmenően az áttekintés azt is mutatja, hogy (maga) a Mesta AS által későbbi pályázatokon később benyújtott árak alacsonyabbak, mint azok az árak, amelyeken a szerződéseket a Mesta AS-re átruházták (90):

(millió NOK-ban) Pályázati év Nyertes ár Az az összeg, amellyel a szerződések átruházási ára meghaladja a nyertes árat Az az összeg, amellyel a szerződések átruházási ára meghaladja a Mesta AS pályázati ajánlatait 2003 1 226,6 94 67 2004 1 605,2 328 282 2005 1 857,1 760 563 2006 7 455,5 948 900

A 2003 és 2006 között közbeszerzési pályázatra kiírt üzemeltetési és fenntartási szerződéseknek a hatóságok által benyújtott áttekintése azt mutatja, hogy a Mesta AS a 2003-ban pályáztatott 24 szerződésből 14-et nyert meg. 2004-ben a Mesta AS 25 szerződésből 13-at, míg 2005-ben 29 szerződésből 20-at nyert meg. 2006-ban a Mesta AS 30 szerződésből 21-et nyert meg (91). Ez azt jelenti, hogy összesen 108 szerződésből a Mesta AS 68 szerződést nyert meg, amely mintegy 62,7 %-nak felel meg.

2.4.5. A Közútigazgatás korábbi árvizsgálatai és tapasztalata

A norvég hatóságok kifejtették, hogy a Mesta AS létrehozását megelőzően a norvég parlament öt próba-/kísérleti szerződést támogatott, amelyekre a Közútigazgatás közbeszerzési pályázatot kívánt kiírni. A hatóságok kifejtették, hogy az ennek eredményeként kapott árakat e szerződéstípus belső értékelésére használták (a Mesta AS létrehozására vonatkozó 2001-es határozat előtti és utáni időszakban egyaránt). Az árak azonban nem kerültek felhasználásra az átmeneti szerződések árainak rögzítési alapjaként. A Hatóság ennek indokolásával kapcsolatos kéréseire a norvég hatóságok kifejtették, hogy egy döntés értelmében az átmeneti szerződések értékét a szerződések költségalapja alapján kell meghatározni.

A hatóságok szerint az öt próba-/kísérleti szerződés nyertes árai a következők voltak:

— a Bærum (1998) öt évre szóló ára: 74 940 000 NOK

— a Nedre Romerike (1999) öt évre szóló ára: 56 000 000 NOK

— az Ibestad Dyrøy (1999) négy évre szóló ára: 30 418 400 NOK

— a Lågendalen (2000) négy évre szóló ára: 45 706 323 NOK

— a Våler og Åsnes (2001) öt évre szóló ára: 39 018 023 NOK.

A Közútigazgatás 2000 decemberében kiadott egy jelentést, amelyben a Gyártási Részleg üzemeltetési és fenntartási szerződéseinek versenyképességét vizsgálta (92). A jelentés 2000. augusztusi előzetes eredményeket tartalmaz, és a versenyképesség kiszámítására egy-egy szerződés kiszámított költségei és az egyeztetett ár közötti összefüggés meghatározásával került sor. A Gyártási Részleg szerződései esetében a költségek az ár 94 %-át tették ki, míg a magánvállalkozók szerződéseiben a költségek az ár 71 %-át képviselték. Úgy tűnik, hogy e következtetés alapjául a próba-/kísérleti esetek szolgáltak. A jelentés 7. oldalán a Bærum-szerződést úgy sorolják fel, mint amelynek a közbeszerzési pályázat következtében 15 millió NOK az átlagos éves értéke. Ez a számadat a 125 000 × 120 km-nyi út kilométerenkénti árának eredménye, amely 15 millió NOK-kal (illetve öt év alatt 75 millió NOK-kal) egyenlő (93). A Nedre Romerike szerződést a jelentés 11,2 millió NOK éves értékkel sorolja fel. A kilométerenkénti ár 50 000 × 198 km-nyi út, amely 9,9 millió NOK-kal (illetve öt év alatt 49,5 millió NOK-kal) egyenlő (94).

Ettől eltekintve a Parlament Közlekedési Bizottsága által 1999–2000-ben a Közútigazgatás helyzetére vonatkozóan a Közlekedési Minisztériumnak feltett kérdésekből kitűnik, hogy Akershus-ban elvégeztek egy elemzést, amely azt mutatta, hogy az üzemeltetési és fenntartási szerződések árszintje 20–25 %-kal volt a magánszektorral kötött szerződések árszintje felett (95). Ezen túlmenően, egy 2001. április 17-i sajtóközleményben a Közútigazgatás arra a tényre hivatkozik, hogy egyrészt annak a négy szerződésnek az összehasonlítása, amelynek értelmében magánszektorbeli szereplők fenntartási és üzemeltetési szolgáltatásokat nyújtottak, másrészt azoknak a szerződéseknek az összehasonlítása, amelyek értelmében a Gyártási Részleg kapcsolódó szolgáltatásokat nyújtott, azt mutatta, hogy a magánszolgáltatók körében a legalacsonyabb árajánlat mintegy 15–20 %-kal alacsonyabb volt, mint a Gyártási Részlegé.

2.4.6. Az átmeneti szerződések és a nyitóegyenleg

A norvég hatóságok kifejtették, hogy az átmeneti szerződések olyan eszközök voltak, amelyek a diszkontált cash-flow részét képezték, és ezért azokat figyelembe vették a Mesta AS teljes értékének megállapításakor. A diszkontált cash-flow eredményei alapján azonban a szerződésportfólió (96) értéke túl alacsony volt ahhoz, hogy bármilyen értéket hozzá lehessen rendelni (97).

2.4.7. Ideiglenes közszolgáltatási kötelezettség

A norvég hatóságok kifejtették, hogy az EGT-megállapodás 59. cikkének (2) bekezdésével összhangban a norvég hatóságok 2003. január 1-jén arra kényszerítették a Mesta AS-t, hogy a nemzeti útmunkákkal kapcsolatos üzemeltetési és fenntartási szolgáltatások formájában közszolgáltatási kötelezettséget teljesítsen. A kötelezettséget fokozatosan szüntették meg, mígnem 2006. szeptember 1-jén teljesen megszűnt. A közszolgáltatási feladatot az üzemeltetési és fenntartási szabványokra vonatkozó, a Közútigazgatás által 1999-ben kiadott (2003-ban frissített) jelentés (98) ismerteti részletesen. A jelentés megállapítja az annak biztosításához szükséges alapvető követelményeket, az üzemeltetési és fenntartási munkák szabványai kielégítőek legyenek az útbiztonság fenntartásához, konkrét előírásokat, illetve fellépéseket határozva meg az alagutak, a csatornázás, az útburkolat, a hidak, a rakpartok és a járdák tekintetében (a továbbiakban: a szabványosítási jelentés) (99). A szabványosítási jelentés – az útbiztonság fenntartásának biztosítása érdekében – egyedi szabványokat is meghatároz a megbízható téli fenntartással kapcsolatban. A szolgáltatási feladatot a Mesta AS-nek odaítélt szerződések mindegyikében szereplő rendelkezés útján a Mesta AS-re bízták, rövid áttekintést adva a vonatkozó szabványokról, valamint az üzemeltetésre és fenntartásra vonatkozó szabványosítási jelentésre hivatkozva.

A norvég hatóságok kifejtették, hogy a fent ismertetett közszolgáltatási feladatot azért bízták a Mesta AS-re, hogy 2006 szeptemberéig kellő szintű útbiztonságot garantáljanak. E tekintetben a hatóságok kifejtették, hogy a Közútigazgatás felelős az útbiztonságért, továbbá – a javítások és a fenntartás felügyelete és nyomon követése révén – egy minimális szint biztosításáért (100). 2003. január 1-jéig ez a feladat túlnyomórészt egy szolgáltató – azaz a Gyártási Részleg – munkáinak nyomon követését foglalta magában. Az említett időpontot követően azonban ez a feladat új dimenzióba kerülne, mivel az útfenntartási munkák közbeszerzési pályázatok tárgyát képeznék, és ezért azokat több különböző szolgáltató kivitelezné. E tekintetben az előkészítő jogalkotási munkákból úgy tűnik, hogy a piac fokozatos megnyitásának mögöttes indokolása annak biztosítása volt, hogy a Közútigazgatás továbbra is megfelelően ellenőrizhesse és biztosíthassa az utakra vonatkozó szabványok és az útbiztonság kielégítő szinten tartását (101).

A norvég hatóságok kifejtették továbbá azt, hogy a legkockázatosabb és a legmagasabb követelményeket támasztó szerződéseket emiatt pályáztatták a folyamat végén, míg a legegyszerűbbeket és a legkisebb horderejűeket elsőként pályáztatták (102). Azzal, hogy a legnagyobb kihívást jelentő szerződéseket a végére hagyta, a Közútigazgatás már tekintélyes mennyiségű tapasztalatot szerzett volna több szolgáltatónak az első pályázati fordulók utáni felügyeletéből és nyomon követéséből. A Közútigazgatás ezért a nagyobb kihívást jelentő szerződések pályáztatásának idejére a lehető legjobb lehetőségekkel rendelkezett volna az útbiztonság szintje ellenőrzésének fenntartásához (103).

A közszolgáltatásokért járó kompenzáció kifizetése tekintetében a norvég hatóságok a következő táblázatokat nyújtották be, áttekintést adva a Mesta AS által az átmeneti üzemeltetési és fenntartási szerződések alapján nyújtott szolgáltatások vonatkozásában a költségekről, a bevételekről és a megtérülési rátáról (104). Ebben a tekintetben a norvég hatóságok kifejtették, hogy a Mesta AS a 2003–2006 közötti időszakban minden egyes átmeneti szerződés esetében külön elszámolást tartott fenn. Ennélfogva a következő táblázatokban megállapított valamennyi bevétel (és költség) közvetlenül az átmeneti üzemeltetési és fenntartási szerződésekhez kapcsolódik.

Az 1. táblázat azt mutatja, hogy a Mesta AS-be befektetett összes tőke vonatkozásában ugyanolyan arányban rendeltek tőkét az átmeneti üzemeltetési és fenntartási szerződésekhez, mint amennyit az átmeneti szerződésekből származó bevétel részaránya képvisel az összes bevételből.

Mesta AS – tőkeallokáció

millió NOK-ban Összes tőke 2003 2004 2005 2006 Nyitóegyenleg 2 686 3 989 4 291 4 643 Záróegyenleg 3 989 4 291 4 643 4 340 Átlag 3 338 4 140 4 467 4 492 A Mesta összes forgalma 6 386 5 899 6 076 4 492 Üzemeltetés és fenntartás összes forgalma 3 645 3 613 3 235 3 253 Üzemeltetés és fenntartás forgalmának részaránya az összes forgalomhoz viszonyítva 57 % 61 % 53 % 55 % Üzemeltetésre és fenntartásra allokált tőke 1 905 2 536 2 378 2 460 Átmeneti szerződésekre allokált üzemeltetési és fenntartási tőke részaránya (%) 96 % 81 % 60 % 30 % Átmeneti szerződésekre allokált üzemeltetési és fenntartási tőke részaránya (NOK) 1 835 2 050 1 437 748

A következő táblázat áttekintést ad a Mesta AS által a 2003–2006 közötti időszakban az átmeneti üzemeltetési és fenntartási szerződések alapján felmerült költségekről, elért bevételről és tényleges megtérülési rátáról. A norvég hatóságok pontosították, hogy az átmeneti üzemeltetési és fenntartási szerződések tekintetében konkrét megtérülési rátát előzetesen nem rögzítettek.

Mesta AS: bevételek, költségek és megtérülési ráta átmeneti üzemeltetési és fenntartási szerződések esetében

millió NOK-ban 2003 2004 2005 2006 Összesen Bevétel 2 116 1 871 1 293 586 5 866 Adózás előtti nyereség (105) 277 175 199 151 802 Adózás utáni nyereség 199 126 144 108 577 Haszonkulcs 9 % 7 % 11 % 18 % Átmeneti szerződésekhez allokált tőke 1 835 2 050 1 437 748 6 070 Tényleges tőkemegtérülés 10,86 % 6,15 % 9,98 % 14,50 %

A norvég hatóságok kifejtették, hogy az üzemeltetési és fenntartási piacon az átlagos megtérülési ráta, azaz a „referencia megtérülési ráta” a 8,42 %-os adózás utáni súlyozott átlagos tőkeköltség (WACC) (106).

A következő táblázat áttekintést nyújt a referencia megtérülési ráta összetételéről.

A referencia megtérülési ráta összetétele

Súlyozott átlagos tőkeköltség (WACC) Adózás előtti kockázatmentes kamat (107) 3,85 % Piaci kamatláb szerinti kockázati prémium (108) 5,00 % Az összes tőke bétája 0,90 Nettó adósságállomány/saját tőke Saját tőke béta értéke 1 Adózás utáni saját tőke költsége 8,85 % Külső tőkeköltség Adózás előtti kockázatmentes kamat 3,85 % Hiteltámogatás 2,50 % Adózás előtti külső tőkeköltség 6,35 % Adókulcs 28 % Adózás utáni külső tőkeköltség 4,57 % Súlyozott átlagos tőkeköltség (WACC) Saját tőke költsége 8,85 % Saját tőke részaránya 90 % Adózás utáni saját tőke súlyozott költsége 8,00 % Adózás utáni külső tőkeköltség 4,6 % Külső tőke részaránya 10 % Adózás utáni súlyozott külső tőkeköltség 0,5 % Az összes tőke adózás utáni WAAC-költsége 8,42 %

A 8,42 %-os referencia megtérülési ráta az 1 béta értéken alapul, amelynek megállapítása a következőkhöz viszonyítva történt:

— 15 hasonló vállalat (mint például a Veidekke ASA, a Skanska AB-B SHS, a PEAB AB) béta értékének 40 hónapos időszak (2002–2007) alatti megfigyelése (109),

— a megtérülési ráta a Morgan Stanley „All Country World Index” elnevezésű mutatója alapján korrelál (110),

— a saját tőke részarányát az ágazat átlagával összhangban lévőnek tekintették (15 hasonló vállalat alapján) (111).

Végezetül a következő táblázat a referencia megtérülési ráta és a Mesta AS által a vonatkozó években az üzemeltetési és fenntartási szerződések alapján ténylegesen elért megtérülési ráta különbségét mutatja be.

Megtérülési ráta

2003 2004 2005 2006 Összesen Mesta: megtérülési ráta 10,86 % 6,15 % 9,98 % 14,5 % Megtérülési referenciaráta 8,42 % 8,42 % 8,42 % 8,42 % Többletmegtérülés aránya 2,44 % –2,27 % 1,56 % 6,08 % Többletmegtérülés (millió NOK-ban) 44,8 –46,4 22,5 45,5 66,4

2.5. ELJÁRÁSI ILLETÉK ÉS NYILVÁNTARTÁSBA VÉTELI DÍJAK

A Mesta-törvény szerint a Gyártási Részlegről a Mesta AS-re átruházott ingatlanokat a norvég-ingatlannyilvántartásban „névváltozásként” kellett nyilvántartásba venni (112). Ez azt jelentette, hogy a Mesta úgy vétetné nyilvántartásba ingatlanait, hogy nem merülnének fel eljárási illetékei és nyilvántartásba vételi díjai, amelyek szokásosan esedékesek abban az esetben, ha ingatlan jogcímének átruházására kerül sor Norvégiában (113).

Norvégiában egy közigazgatási gyakorlat, amelyre a „folytonossági elvként” hivatkoznak, mentesítést ír elő az eljárási illeték és a nyilvántartásba vételi díj megfizetése alól olyan esetekben, amelyekben úgy tekintik, hogy a vállalkozás valamilyen formában „fennmarad”. A folytonossági elv alkalmazásáról az Igazságügyi Minisztérium két körlevelet adott ki. Az első körlevél szerint, amely 2003. január 1-jén alkalmazandó volt, a folytonossági elv csak korlátolt felelősségű társaságok egyesülésére vonatkozhat (114). A második körlevél 2005. július 1-jei hatállyal kiterjeszti ezt a gyakorlatot a szétválásokra és átalakulásokra is (115).

2.6. AZ ELJÁRÁS MEGINDÍTÁSÁNAK INDOKAI

2007. július 18-án a Hatóság elfogadta a hivatalos vizsgálati eljárás megindításáról szóló határozatot azon előzetes megállapítás alapján, hogy a Mesta AS létrehozásával összefüggésben hozott intézkedések az EGT-megállapodásban előírt kivételek egyikének sem minősülő állami támogatással járhattak (116). A Hatóságnak ezért kétségei merültek fel azt illetően, hogy a vonatkozó intézkedések az EGT-megállapodásban foglaltak érvényesülésével összeegyeztethetőnek tekinthetők-e. A vonatkozó intézkedések a szerkezetátalakítási intézkedéseket, az eszközértékelést, a Mesta AS-re átruházott átmeneti szerződéseket, valamint az eljárási illeték és a nyilvántartásba vételi díjak megfizetésének elmaradását érintették.

3. HARMADIK FELEK ÉSZREVÉTELEI

Az eljárást megindító határozatot követően négy érdekelt féltől érkeztek észrevételek, és ezeket követően a Hatóság és különböző érdekelt felek átfogó párbeszédet folytattak az érintett kérdéskörökkel kapcsolatban.

3.1. ARNTZEN DE BESCHE – MESTA AS

Az Arntzen de Besche (a továbbiakban: Arntzen) ügyvédi iroda a Mesta AS nevében nyújtott be észrevételeket.

A szerkezetátalakítási intézkedésekért nyújtott állami kompenzáció kérdéskörével kapcsolatban az Arntzen azt állítja, hogy a kulcsfontosságú kérdés az, hogy a költségek kötelezettséget jelentenek-e az állam számára. A szerkezetátalakítási költségek kizárólag ettől eltérő esetben tekinthetők úgy, hogy a Mesta AS rendes költségvetésének részét képezik, és az ilyen költségekért nyújtott térítés gazdasági előnyt jelent. A Combus-ítélet alapján a döntő kérdés az, hogy a kompenzáció „enyhíti-e a vállalkozás költségvetésének szokásos terheit”, és csak az ilyen költségek enyhítése képez gazdasági előnyt (117).

Különbséget kell tenni i. a társaság rendes működése során felmerült költségek és ii. az előírt költségek között, amelyek következésképpen nem a társaság rendes működése során merülnek fel, és nem felelnek meg a versenytársak költségvállalási kötelezettséginek. Ez utóbbi költségtípus kompenzálása – ehhez az ügyhöz hasonlóan – pusztán strukturális hátrányt ellensúlyozhat vagy semlegesíthet azáltal, hogy egyenlő feltételeket biztosít, és ennélfogva nem képez állami támogatást. Ennek alapján az Arntzen azt állítja, hogy a Mesta AS-nek szánt szerkezetátalakítási intézkedésekért nyújtott kompenzáció egy olyan állami kötelezettségből ered, amelynek célja strukturális hátrányok ellensúlyozása, és következésképpen nem jár állami támogatással.

Amennyiben a Hatóság megállapítja, hogy a szerkezetátalakítási intézkedések nem járnak állami támogatással, az Arntzen azt állítja, hogy a támogatás összeegyeztethető az EGT-megállapodással, mivel lehetővé teszi a Mesta AS számára, hogy egyenlő feltételek mellett versenyezzen egy olyan piacon, amelyet nemrég nyitottak meg a verseny előtt. Mivel a Mesta AS gyártási részlege korábban az állam saját szolgáltatója volt, a Mesta AS-t versenyre nem alkalmas szervezeti felépítéssel jött létre. Kompenzáció nélkül a Mesta AS versenypozíciója érintett lenne. A Bizottság a Destia-ügyben hozott határozatában úgy ítélte meg, hogy a piac megnyitása közös érdeket szolgáló közösségi célkitűzés (118). Ezen túlmenően, a meg nem térülő költségekhez kapcsolódó állami támogatásról szóló iránymutatás célja, hogy megkönnyítse a vállalkozások versenypiacra történő átállását. A zárt piacról egy (részlegesen) liberalizált piacra történő áttérés megkönnyítésére vonatkozó közös célkitűzés elérésére irányuló (idejét és hatásait tekintve korlátozott) támogatás valójában a közös érdeket és a versenytorzulás ellensúlyozását szolgálja. Ebben az összefüggésben felhívják a figyelmet arra, hogy a Mesta AS-nek vissza kell fizetnie bármely, többletként jelentkező szerkezetátalakítási pénzeszközt.

Ami a gépek értékelését illeti, az Arntzen azt állítja, hogy az értékelési elveknek a könyv szerinti értékről a tényleges értékre történő megváltoztatásakor a diszkontált cash-flow elemzés az üzleti tevékenység értékét 600 millió NOK összegűként állapította meg. Az eszközök értékének allokációja nem módosítja a teljes értéket, és ezért nem vet fel állami támogatással kapcsolatos kérdéseket. A diszkontált cash-flow elemzés eredménye alapján az eszközök értéke (a rövid lejáratú tartozásokat is ideértve) 698 millió NOK tényleges értékről 619 millió NOK-ra csökkent. Így a kiigazítás 79 millió NOK-ot, nem pedig 200 millió NOK-ot jelentett.

Az átmeneti szerződések tekintetében az Arntzen azt állítja, hogy a Mesta AS csak a vonatkozó szerződések szerinti szolgáltatásnyújtás költségéért kapott kompenzációt, és ezért nem részesült az állami támogatásra vonatkozó szabályok értelmében vett gazdasági előnyben. Az Arntzen továbbá azt állítja, hogy az előny megállapításához a Hatóságnak meg kell állapítania egy olyan referenciaárat, amely a Mesta AS-re átruházott szerződések tényleges árával való összehasonlításkor gazdasági előnyt képez. Ezek az árak, amelyeken a szerződéseket a Mesta AS-re átruházták, kizárólag akkor voltak túlzottak, ha a Hatóság be tudja bizonyítani, hogy 2003. január 1-jén létező vállalkozások alacsonyabb áron tudtak hasonló szolgáltatásokat nyújtani. A bizonyítási teher a Hatóságra hárul.

Ezen túlmenően az Arntzen azt állítja, hogy 2003. január 1-jén tulajdonképpen nem létezett piaci ár, mivel minden üzemeltetési és fenntartási szolgáltatást házon belül végeztek, és 2003. január 1-jén a Mesta AS létrehozásával de facto monopólium jött létre. A kísérleti projektekre kiírt közbeszerzési pályázatokból származó árak nem használhatók referenciaárként. Először is azért nem, mert a Hatóság nem állapította meg, hogy más vállalkozások valóban készen álltak, és képesek voltak arra, hogy a vonatkozó szolgáltatásokat alacsonyabb áron teljesítsék. Az ügy jelentőségére való tekintettel a Hatóságnak részletes értékelést kellene végeznie arra vonatkozóan, hogy más vállalkozások valóban készen álltak-e arra, hogy a vonatkozó szolgáltatásokat alacsonyabb áron nyújtsák. Csak ebben az esetben merülhet fel állami támogatás. Másodszor: míg a kísérleti szerződésekre kiírt közbeszerzési pályázatokból származó árszintek alacsonyabbak voltak, mint azok az árak, amelyeken a szerződéseket a Mesta AS-re átruházták, a két szerződéscsoport nem hasonló. Ez azt jelenti, hogy a kísérleti szerződések nem tekinthetők úgy, hogy a piaci árat képviselik. Ebben a tekintetben megállapításra kerül, hogy az egyik kísérleti szerződés – konkrétan a Bærum-szerződés – eredeti szerződéses árát kiegészítő munkák miatt 25 %-kal megemelték. Ezeknek a kiegészítő munkáknak a túlnyomó része szerepel a Mesta AS-re átruházott átmeneti szerződések kiindulási árában. Végezetül a Hatóság nem rendelkezik olyan információval, amely bizonyítaná, hogy azok a vállalkozások, amelyek elnyerték a kísérleti szerződéseket vagy a 2003 után pályáztatott szerződéseket, valóban fedezik szolgáltatásnyújtási költségeiket. Ha a vállalkozások nem fedezik költségeiket, nincs szó tényleges piacnyitásról.

3.2. THOMMESSEN – VEIDEKKE ASA

A Thommessen Krefting Greve Lund AS („Thommessen”) ügyvédi iroda a Veidekke ASA nevében nyújtott be érveket.

Ami a szerkezetátalakítási intézkedéseket illeti, a Thommessen állítása szerint a Combus-ítélet elismeri, hogy a korábbi munkajogi jogszabályokból eredő költséghatékonyság hiányának állami finanszírozása nem képez állami támogatást, amennyiben arányos a strukturális hátránnyal. A strukturális hátrány költségei és egy összehasonlítható vállalkozás vonatkozó munkaerőköltségei közötti különbséget meghaladóan nyújtott bármely kompenzáció állami támogatás. Az állami beavatkozás a Mesta AS-nek a korábban felmerült nyugdíjkötelezettségei alól nem, csak a jövőbeli (azaz 2003-tól kezdődően felmerülő) strukturális hátrányok esetében biztosíthat enyhítést. A Thommessen azt állítja, hogy a Mesta AS túlkompenzációban részesült a strukturális hátrányokért. A Hatóságnak ezért ellenőriznie kellene, hogy a Mesta AS létszámfeleslege eredményezett-e valamilyen előnyöket a vállalat számára, ami azt jelentette, hogy a (létszámfelesleg jelentette) strukturális hátrány mértékét eltúlozták. Másképp fogalmazva: a Hatóságnak tisztáznia kell, hogy a létszámfelesleg jelentette hátrányt ellensúlyozta-e a felesleges és olcsó munkaerő. Ebben a tekintetben arra hívják fel a figyelmet, hogy a Mesta AS jövedelmezősége határozottabban jobb volt, mint azt először előirányozták a vállalat fennállásának első három éve során. Az 1. sz. St.prp. (2007–2008) azt mutatja, hogy az évente odaítélt pénzeszközök a szerkezetátalakítási intézkedésekben foglalt vonatkozó kötelezettségnél többet fedeztek, ezáltal túlkompenzációt jeleztek.

A Hatóságnak különösen azt kellene ellenőriznie, hogy az államnak volt-e lehetősége arra, hogy bizonyos alkalmazottakat újra áthelyezzen, átcsoportosítson vagy helyettesítsen, ahelyett, hogy korengedményes nyugdíjazást ajánlott volna fel számukra. A Hatóságnak fel kellene kérnie a norvég hatóságokat arra, hogy szolgáltassanak azt igazoló bizonyítékot, hogy a korengedményes nyugdíjazás szükséges volt a személyzet kérdésének kezeléséhez. A Hatóságnak ellenőriznie kellene, hogy a hatóságok csak a rendes magánnyugdíjrendszer átlagos költségei és az állami nyugdíjalapban való tagság közötti különbséget kompenzálták-e, valamint azt, hogy a kompenzáció a köztisztviselőkre korlátozódott-e. A Hatóságot felkérik annak ellenőrzésére, hogy az egyedi nyugdíjkorhatár fenntartásának költségei szokásosan szerepeltek-e egy vállalkozás költségvetésében, és ezért az nem strukturális hátrány volt, ami azt jelenti, hogy a kompenzáció állami támogatásnak minősíthető. A Hatóságnak a vállalkozások átruházásról szóló irányelv alapján is értékelnie kellene a tranzakciót.

A Thommessen emellett azt állítja, hogy a „kormány iránymutatása szerint a munkáltató a Munkaügyi Minisztériumnál folyamodhat folytatódó tagságért. Elutasítás esetén az adott személy az úgynevezett zárt tagsági megállapodás révén kapcsolódhat a nyugdíjrendszerhez”, továbbá felteszi azt a kérdést, hogy a zárt tagságot alternatívának tekintették-e a Mesta AS kompenzálása kapcsán a szerkezetátalakítási intézkedések vonatkozásában. A Thommessen azt állítja, hogy a Mesta AS olyan kötelezettséget vállalt, amelynek vállalására nem volt köteles. Ha a Mesta AS szerkezetátalakítási költségei ebben a tekintetben a kötelezettségek önkéntes átvételének (vagy fenntartásának) következményei, az a Mesta AS döntése. Az olyan költségekre nyújtott kompenzáció, amelyeknek a betartására a Mesta AS jogilag nem volt kötelezve, olyan költségek, amelyek szokásosan szerepelnek egy vállalat költségvetésében, és az e célra nyújtott állami finanszírozás állami támogatást képez.

A szerkezetátalakítási költségek kompenzálása az EGT-megállapodás 61. cikke (3) bekezdésének c) pontja értelmében összeegyeztethető lehet az EGT-megállapodással, amennyiben a szükségesség és az arányosság feltételei teljesülnek. Ebben a tekintetben a korábbi Gyártási Részleg hatékonyságának növelésére irányuló célt egyensúlyba kell hozni a piac versenyképességének fokozására vonatkozó célkitűzéssel. A Thommessen azt állítja, hogy a Mesta AS versenyképessége tulajdonképpen megvalósult – azáltal, hogy számos közbeszerzési szerződést elnyert a piacon folytatott hatékony verseny árán. A Mesta AS – 60 %-os piaci részesedéssel – messze a legjelentősebb szereplő. A közbeszerzési pályázatokon az ajánlattevők egyenletesen csökkenő száma megerősíti ezt. A probléma az, hogy a Mesta AS túlkompenzációban részesült strukturális hátrányaiért. A piac egyszerűen oligopolisztikus piacból duopolisztikus piaccá vált, domináns szereplője pedig a Mesta AS lett. A Hatóságnak felül kell vizsgálnia, hogy a kérdéses intézkedések nem biztosítanak-e olyan előnyt, amelynek piactorzulás a következménye.

Az eszközértékelés kérdése kapcsán a Thommessen azt állítja, hogy a Hatóságnak attól függetlenül kell megvizsgálnia az ügyet, hogy a nyitóegyenleg megfelel-e a norvég számviteli és társasági szabályoknak. E tekintetben a Thommessen azt állítja, hogy a norvég korlátolt felelősségű társaságokról szóló törvény tartalmaz egy olyan szabályt, amely biztosítja, hogy a részvénytőke-hozzájárulás ne haladja meg a valós értéket. Míg azonban az igazgatótanács felelősséggel tartozhat a valós értéket meghaladó értékelésért, a valós érték alatti értékelések esetében nem áll fenn kötelezettség. A Thommessen ezért egy különálló, független szakértői értékelésre számít arra vonatkozóan, hogy az eszközök értékét piaci értéken állapították-e meg.

A Thommessen egyetért azzal, hogy az eszközöknek folyamatosan valós értéken kellene alapulniuk, amely alapulhatna a diszkontált cash-flow elemzésen. A norvég számviteli törvény 4. szakaszának (2) bekezdése szerint az elemzésnek a „legjobb becslés” elvén kell alapulnia. A Thommessen azonban azt állítja, hogy a norvég hatóságok által benyújtott becslés nincs összhangban ezzel az elvvel, hanem azt az eszközök leértékelését célzó egyoldalú érvekre alapozták. Először is, a diszkontált cash-flow elemzés elismerte ugyan, hogy vannak eredendő bizonytalanságok, az egyes eszközök valós értéken történő értékelése azt mutatta, hogy a tényleges érték jóval magasabb volt, és így a diszkontált cash-flow elemzést felfelé kellett volna kiigazítani. Másodszor a diszkontált cash-flow elemzésből úgy tűnik, hogy a végső érték 900 millió NOK volt, ez azonban lefelé irányuló kiigazítás tárgyát képezte, mert a 2003–2012 közötti időszak pénzforgalmát –300 millióra becsülték. A Thommessen azt állítja, hogy a Mesta AS létrehozása és teljesítőképessége kapcsán felmerült bizonytalanságok túlzottak voltak, és az eszközök valós értékének lefelé irányuló kiigazítását célozták. Harmadszor 18 gépcsoport külső értékelését 424 millió NOK-ra becsülték. Ez jóval magasabb, mint a 148 millió NOK, amely egy ennél is magasabb szám – 37 gépcsoport – értékelése során kapott érték volt. A Thommessen érthetetlennek tartja, hogy a Mesta AS gépeit – amelyeknek nagyobb volt a mennyisége, mint a Veidekke ASA gépeinek – hogyan rögzítették a Veidekke ASA ára alatti piaci áron. A Hatóságnak ezt meg kellene vizsgálnia. Végezetül a Thommessen azt állítja, hogy szokatlan, hogy a folyamatos valós érték nem tartalmaz üzleti és cégértéket.

Ezenkívül a Thommessen azt állítja, hogy a gépek 200 millió NOK összegű, valamint az ingatlanok 50 millió NOK összegű (azaz 331 millió NOK és 281 millió NOK közötti különbséget jelentő) lefelé irányuló kiigazítása előnyökkel jár, ugyanis az eszközök alacsonyabb értékelése azt jelenti, hogy az értékcsökkenés kevesebb, és ennélfogva a működési bevétel magasabb. A működési többletbevétel állami támogatásnak minősül. Ezen túlmenően, minél magasabb az eszközök értékelése, annál magasabbnak kell lennie az előírt megtérülési rátának. Ennélfogva az alacsonyabb értékelés azt jelenti, hogy a norvég hatóságok éves nyeresége túlságosan alacsony, és a közte és a helyes értékelésen alapuló nyereség közötti különbség állami támogatással jár.

Ami az átmeneti szerződéseket illeti, a Thommessen kedvezően fogadja, hogy a norvég hatóságok elismerik a (közbeszerzési pályázatokból származó) piaci ár, valamint az átmeneti üzemeltetési és fenntartási szerződések átruházási ára közötti különbséget, amely mintegy 2 milliárd NOK (119). Ami a norvég hatóságok azon érvét illeti, hogy a szerződések becsült bruttó bevétele a nyitómérleg részét képezi, és hogy az nem szükséges a piaci értékük megállapításához, a Thommessen azt állítja, hogy a diszkontált cash-flow elemzés helytelenül előfeltételezi, hogy a szerződéseket piaci értéken ruházták át (120). Ami azt az érvet illeti, hogy 2003. január 1-jén sem piaci ár nem létezett, sem a piaci ár megbízható mutatói nem léteztek, a norvég hatóságok figyelmen kívül hagyják a kísérleti esetek alapján keletkezett árakat, a más skandináv országok hasonló piacain alkalmazott piaci árat, valamint a 2003-ban és azt követően kiírt közbeszerzési pályázatokból származó piaci árat.

Ennélfogva a Mesta AS – 993,6 millió NOK összegű szerkezetátalakítási finanszírozással, 1 600 millió NOK készpénzjuttatással és a Mesta AS-re átruházott átmeneti szerződések túlzott áraival – kompenzációban részesült strukturális hátrányokért. A Mesta AS kétszer részesült kompenzációban ugyanazokért a szerkezetátalakítási költségekért. A norvég hatóságok tisztában voltak azzal, hogy a piaci ár 25–30 %-kal alacsonyabb volt, mint a Gyártási Részleg és a Közútigazgatás közötti belső árképzés – pontosan ez az oka a piac liberalizációjának. Hivatkoznak a Közútigazgatás által 2000 decemberében kiadott jelentésre, amely megállapítja, hogy a Gyártási Részleg költségei jóval magasabbak voltak, mint a magánvállalkozók által kötött hasonló szerződések költségei. A Thommessen ezért azt állítja, hogy a piaci árat jól dokumentálták. Végezetül a Thommessen azt állítja, hogy amennyiben a piaci árat a Mesta AS költségei alapján kell megállapítani, a Mesta AS vonatkozó költségalapja a szerkezetátalakítási intézkedések kifizetése után meglévő költségalap, azaz egy „versenyképes” Mesta AS költségalapja összevetve egy kompenzációban részesült (vagy a jövőben részesülő) szerkezetátalakítási költségekre kötelezett Mesta AS költségalapjával. A versenyképes Mesta AS költségalapjának figyelembevétele esetén a Thommessen azt állítja, hogy a Mesta AS mintegy 181 millió NOK túlkompenzációban részesült (amely a szerződések átruházási ára és a későbbi pályázatokból származó árak közötti különbség).

3.3. SCHJØDT

Ami a szerkezetátalakítási intézkedéseket illeti, a Schjødt ügyvédi iroda, amely egy névtelen panaszos nevében nyújtott be észrevételeket, rámutat arra, hogy a köztisztviselői jogállásból fakadó előnyök fenntartását célzó finanszírozás nem képez állami támogatást, ha az adott finanszírozást objektív kritériumok alapján magánszemélyeknek nyújtják, és következményként nem eredményezi konkrét vállalatok előnyhöz jutását. Ezzel szemben a vállalatokat szokásosan terhelő munkavállalói juttatásokra nyújtott finanszírozás állami támogatást képez. Ennélfogva a felmerülő kérdés az, hogy mi tekinthető a vállalatok szokásos pénzügyi terhének. A Schjødt azt állítja, hogy állami támogatás csak akkor merül fel, ha a juttatás meghaladja azt a juttatást, amelyet a piacon toborzott alkalmazottaknak ajánlanának fel. A Combus-ítélet (amely ellen soha nem fellebbeztek) kimutatta, hogy a köztisztviselői jogállásról való lemondásért cserébe az alkalmazottak részére teljesített közvetlen kifizetések nem járnak a vállalatnak nyújtott támogatással (121). A Combus-ítélet kihirdetésére azonban akkor került sor, amikor nagyfokú volt a bizonytalanság a strukturális hátrányokat illetően, továbbá semmi esetre sem egyértelmű, hogy a Mesta AS-ügy tényállása hasonló-e a Combus-ügy tényállásához, és így az sem, hogy a Combus-ügy megbízható precedenst jelent-e ennek az ügynek a vonatkozásában.

A Schjødt azt állítja, hogy a személyzet költözésére, ingázására, az irodák átköltöztetésére, az üzemeltetési és fenntartási irodák átköltöztetésére stb. nyújtott kompenzáció állami támogatásnak minősül, amely – úgy tűnik – nem ítélhető az EGT-megállapodással összeegyeztethetőnek. Ezen túlmenően a gépek felújításával kapcsolatos kiadások sem kompenzálhatók, és ugyanakkor negatív eszköznek számítanak.

A Schjødt – a megmentési és szerkezetátalakítási intézkedésekről szóló állami támogatási iránymutatásra hivatkozva – kifogásolja a Mesta AS-nek nyújtott szerkezetátalakítási támogatás összeegyeztethetőnek tekintését. A Mesta AS és a jogelődje az – átszervezés nyomán létrejövő új vállalatokra semmiképp sem alkalmazandó – említett iránymutatás értelmében nincs, illetve nem volt nehéz helyzetben.

Ami az eszközök értékelését illeti, a Schjødt rámutat, hogy egy független értékelés útmutatással szolgálhat az eszközök állítólagos alulértékelésének megállapításához. Az alulértékelés és az 1 600 millió NOK összegű készpénzjuttatás együttesen olyan tőkearányt eredményezhet, amely meghaladja azt az arányt, amely a piaci magánbefektető elvének megfelelő alkalmazásából következne. Ennek ellenőrzésével összefüggésben azt is meg kellene vizsgálni, hogy a norvég hatóságok eltekintettek-e a befektetéseik megfelelő hozamának kifizetésétől.

Az átmeneti szerződések kapcsán a Schjødt rámutat arra, hogy a norvég hatóságok érvei azt feltételezik, hogy i. a szerződéseket piaci áron kellene átruházni ahhoz, hogy ne képezzenek támogatást, valamint azt, hogy ii. intézkedéseiket a vonatkozó időpontban rendelkezésre álló információk alapján kell értékelni – feltételezve, hogy későbbi bizonyíték (amely azt igazolja, hogy az átmeneti szerződések árai meghaladták a piaci árat) nem vehető figyelembe (122). A Schjødt azonban azt állítja, hogy utólagos bizonyíték olyan mértékben vehető figyelembe, amilyen mértékben éppen megerősíti a vonatkozó időpontban rendelkezésre álló információkat. A norvég hatóságok tisztában voltak azzal, hogy a Mesta AS-re átruházott szerződések minden valószínűség szerint meghaladták a piaci árat. Az átszervezést tulajdonképpen a hatékonyságnövelés és a „kevesebb pénzért magasabb érték” motiválta (123). A Statskonsult által 2001-ben kiadott jelentésből nyilvánvaló, hogy 1996-ban az oslói önkormányzat versenynek tette ki útüzemeltetési és -fenntartási tevékenységeit, ami az üzemeltetés és a fenntartás területén mintegy 20 %-os költségcsökkenést eredményezett. Végezetül maga a Közútigazgatás által 2001-ben kiadott jelentés is arról számolt be hogy a magánüzemeltetőknek odaítélt üzemeltetési és fenntartási szerződések versenyképesebbek voltak a Gyártási Részleg által teljesített szerződéseknél.

A norvég hatóságok – ahelyett, hogy a rendelkezésükre álló információk alapján jártak volna el – figyelmen kívül hagyták a korábbi tapasztalatokat, és a szerződéseket a piaci ár felett ruházták át. A Schjødt azt állítja, hogy a norvég hatóságok nem mondhatnak le ilyen információkról. A hatóságok könnyen alkalmazhattak volna általános csökkentési rátát a szerződésportfólióra. A Schjødt ezen túlmenően azt állítja, hogy a túlzott árképzés nem engedélyezhető, mivel a Mesta AS már részesült szerkezetátalakítási intézkedésekért járó kompenzációban, továbbá a szerződéses árak nem alapultak közbeszerzési pályázatokon, és kiigazítási mechanizmust sem foglaltak magukban. A Mesta AS-ügy következésképpen teljesen eltér a Destia-ügytől (124).

A norvég hatóságok több alkalommal megállapítják, hogy az üzemeltetés és fenntartás piacán nem voltak magánüzemeltetők, bár az 1. sz. St. prp. (2001–2002) alapján úgy tűnik, hogy az üzemeltetési és fenntartási munkák 30 %-a szükségessé teszi a piaci szereplők közötti versenyt. Ezen túlmenően a fent említett Statskonsult-jelentés megállapítja, hogy miközben az üzemeltetési és fenntartási munka többségét 2000-ben a Közútigazgatás végezte, 28 %-ot korábban kihelyeztek a piacra. Ami a munkák pályáztatása vonatkozásában a Közútigazgatáson belüli megfelelő szakértelem megszerzését illeti, a Schjødt rámutat, hogy a Közútigazgatás folyamatosan igénybe vette ezt a szakértelmet a Gyártási Részleggel kötött üzemeltetési és fenntartási megállapodás („funksjonsavtale”) útján, így 2003-ra a szakértelmet meg kellett volna szereznie. A hatóságok nem fejtették ki, hogy a munkák piaci szereplőket célzó pályáztatása vonatkozásában a szakértelem hogyan különbözne a Gyártási Részleggel kötött megállapodások összefüggésében igénybe vett szakértelemtől.

Végezetül az eljárási illeték kapcsán a Schjødt azt állítja, hogy a mentesítés a Mesta AS-nek biztosított gazdasági előnynek minősül, valamint azt, hogy a folytonossági elv nem érvényes, mivel nincs tényleges jogcímátruházás. A Mesta AS-ügy tényállása az Entra-ügy tényállásához hasonló, és ennélfogva – az Entra-ügyhöz hasonlóan – a Mesta AS-nek biztosított előnyök állami támogatást képeznek. Mivel az ingatlanok értékét lefelé igazították ki a nyitóegyenlegben, a támogatás összegét annak alapján nem lehet kiszámítani, hanem az átruházott ingatlan piaci értéke alapján kell értékelni.

3.4. WIERSHOLM – SKANSKA

A Wiersholm ügyvédi iroda a Skanska nevében nyújtott be észrevételeket.

A Wiersholm azt állítja, hogy a piaci ár alatt értékelt eszközök alapján megállapított megtérülési ráta nem felel meg a magánbefektetői tesztnek. A Wiersholm rámutat, hogy – amint azt a Hatóság említette – jelentős bizonytalanság van az állóeszközök értéke vonatkozásában, és nem érti, hogy a norvég hatóságok hogyan feleltek meg a magánbefektetői tesztnek. A norvég hatóságok sem azt nem tudták megmagyarázni, hogy a tényleges érték külső felülvizsgálata (amely az 55 gépcsoportból mindössze 18-ra terjedt ki) miért nem terjedt ki minden gépcsoportra, sem pedig azt, hogy miért térnek el az értékelési módszerek a különböző csoportok között. A Wiersholm azt állítja, hogy független értékelésre van szükség. Tekintettel az ezen ügyben benyújtott számadatok mennyiségére, az az elv, amely szerint az eszközök könyv szerinti értéken történő átruházása nem képez állami támogatást (azaz a „könyv szerinti érték elve”), amelyet a Bizottság a Destia-határozatban elfogadott, nem alkalmazható közvetlenül (125). Hivatkoznak a Hatóság Arcus-ügyben hozott határozatára (126), amelyben termelő létesítményeket és más eszközöket ruháztak át egy állami monopóliumról az Arcus-csoportra. Az Arcus-ügyben a Hatóság azt állapította meg, hogy az átruházott eszközöket 264 millió NOK összeggel a piaci érték alatt értékelték, és hogy az állam ugyanezen összeggel alulkompenzációban részesült. Az ügylet azzal járt, hogy az Arcus-csoport ugyanilyen nagyságrendű állami támogatásban részesült. A határozat azt mutatja, hogy a Mesta AS-ügyben az eszközök értékelésének vizsgálata helyénvaló.

Az átmeneti szerződések kapcsán a Wiersholm a Hatóságnak az eljárást megindító határozatában tett megállapításra hivatkozik, amelyből úgy tűnik, hogy a piaci ár alatti szerződéses ár gazdasági előnnyel jár a szolgáltató számára. A Wiersholm szerint a norvég hatóságok azt az álláspontot képviselik, hogy nem annyira fontos, hogy a szerződéseket piaci áron ruházták-e át a Mesta AS-re. A legfontosabb kérdés az, hogy a szerződések bruttó bevételei szerepelnek a cash-flow elemzésben, és azokat a Mesta AS nyitóegyenlegében természetbeni hozzájárulásként vették figyelembe. A norvég hatóságok azonban azt is kijelentették, hogy az átmeneti szerződések ennek az értéknek csak kis részét jelentették. A Wiersholm azt állítja, hogy a hatóságok nem hagyhatják figyelmen kívül azt, hogy a piaci árat a diszkontált cash-flow-ban szereplő bruttó bevételekhez viszonyítva kell megállapítani. A Destiával kapcsolatos eljárást megindító határozatban a Bizottság egyértelműen megállapította, hogy a haszonkulcs állami támogatást képez: „Ez megerősíti a Tieliikelaitos [Destia] gazdasági előnyét, melyet állami forrásokból finanszíroznak: a Tieliikelaitos [Destia] az államtól több pénzt kap, mint amennyit egyenértékű szolgáltatásért egy rendes piaci szereplő kapna.” (127)

A Skanska nem ért egyet a norvég hatóságok azon érvével, miszerint a Mesta AS létrehozásakor nem volt piaci ár. Piaci ár már létezett – az eljárást megindító határozatban említett – kísérleti szerződések és a Veidekke ASA elemzése révén; ez egyértelműen igazolja a szerződések átruházási ára és az ugyanazon szerződések későbbi pályáztatásából származó árak közötti különbséget. A későbbi árcsökkentésre vonatkozó elvárások nem feltételezik, hogy a szerződések Mesta AS-re történő átruházásának árai nem jártak gazdasági előnnyel. A hatóságok azzal az érvvel próbálják megindokolni az árképzési politikát, hogy a 2003–2006 közötti időszakban a piac nem volt teljesen nyitott a verseny előtt. A Mesta AS-nek azonban előnye származott a piac megnyitásakor még mindig hatályban lévő, túlzott árképzésű szerződésekből. A Mesta AS átlagos árszintje tulajdonképpen növekedett az átmeneti időszak során, miközben a Skanska átlagos árszintje stabil volt. Ez az építési szerződéseket, valamint az üzemeltetési és fenntartási szerződéseket egyaránt érintő, 2002. augusztus 1-je és 2008. február 1-je közötti pályázatok elemzésén alapul. Ebből az elemzésből kitűnik, hogy a Mesta AS átlagos árai a Skanska árai alatti 20 %-ról a Skanska árszintjénél magasabbra nőttek. Ez azt mutatja, hogy a Mesta AS-re átruházott szerződések állami támogatásnak minősülő gazdasági előnnyel jártak.

4. A NORVÉG HATÓSÁGOK ÉSZREVÉTELEI

4.1. SZERKEZETÁTALAKÍTÁSI ÉS ÁTSZERVEZÉSI INTÉZKEDÉSEK

A norvég hatóságok azzal érveltek, hogy a szerkezetátalakítási intézkedésekre nyújtott állami finanszírozás nem foglalt magában állami támogatást.

Ebben a tekintetben a norvég hatóságok azzal érveltek, hogy a Mesta AS-t 2003. január 1-jén hozták létre, számos olyan hátránnyal, amely abból a tényből adódott, hogy a Gyártási Részleg az államigazgatás részét képezte, valamint abból, hogy az alkalmazottak köztisztviselői jogállással rendelkeztek. A hátrányok között szerepelt az, hogy túlságosan sok (1 700) alkalmazottat helyeztek át a Mesta AS-hez, akik számára köztisztviselői nyugdíjjogosultságokat (vagy alternatív jogokat) tartottak fenn átmeneti ideig. A Mesta AS megfizette az említett jogosultságok átmeneti időszak alatti fenntartásának kiegészítő költségeit (128). A Mesta AS-nek a szerkezetátalakítási intézkedésekért juttatott finanszírozás mögöttes szándéka az volt, hogy kompenzálják a Mesta AS-t azért, hogy kereskedelmi műveletekhez alkalmatlan költségekkel hozták létre, ilyenek például a köztisztviselők kiegészítő nyugdíjköltségei, amelyek egyetlen versenytársa számára sem merülnek fel. A norvég hatóságok úgy ítélik meg, hogy ezek a költségek (amelyek kompenzáció tárgyát képezik) olyan kötelezettségekből fakadnak, amelyek annak következményeként merültek fel, hogy a Gyártási Részleg az államigazgatás részét képezte, és amelyek következésképpen állami kötelezettségnek minősülnek. Ennélfogva az e költségekért nyújtott kompenzáció nem jelent gazdasági előnyt a Mesta AS számára.

Ezen túlmenően a norvég hatóságok azt állították, hogy ugyanez az eredmény született volna, ha a vonatkozó szerkezetátalakítási intézkedésekre a Gyártási Részleg Mesta AS-szé történő átalakítása előtt került volna sor. Ez azonban időigényes, kevésbé költséghatékony lett volna, és következésképpen késleltette volna a liberalizáció folyamatát. Ebben az összefüggésben a norvég hatóságok megjegyzik, hogy amennyiben a szerkezetátalakítási intézkedésekre az átalakítás előtt került volna sor, nem merült volna fel támogatás, és a Mesta AS számára a nettó hatás ugyanaz lenne, függetlenül attól, hogy az intézkedéseket előtte vagy utána hajtják-e végre. A norvég hatóságok álláspontja szerint az, hogy az alternatív megközelítés nem vetne fel állami támogatással kapcsolatos kérdéseket, azt igazolja, hogy a szerkezetátalakítási költségek kompenzálása nem jár gazdasági előnnyel a Mesta AS számára.

Érveik alátámasztására a norvég hatóságok a Combus-ügyre hivatkoznak, amelyben az Elsőfokú Bíróság megállapította, hogy a strukturális hátrány ellensúlyozását célzó kompenzáció nem képez állami támogatást (129). Az említett ügyben a dán kormány 100 millió DKK-t fizetett a köztisztviselőknek a köztisztviselői jogállásukról (és a kapcsolódó jogokról) való lemondásért a Combus-hoz történő áthelyezésük összefüggésében. A norvég hatóságok arra is rámutatnak, hogy az Elsőfokú Bíróság megállapítása szerint a dán kormány elérhette volna ugyanazt az eredményt a tisztviselők Combus-hoz történő áthelyezése nélkül: „… a dán kormány elérhette volna ugyanazt az eredményt azáltal, hogy a tisztviselőit új helyre rendeli az államigazgatáson belül, különleges jutalom fizetése nélkül, ami lehetővé tette volna a Combus számára, hogy a magánjog hatálya alá tartozó szerződés alapján közvetlenül foglalkoztasson alkalmazottakat.” (130)

A norvég hatóságok azzal érveltek, hogy a Combus-ítélet alapján a döntő kérdés az, hogy a kompenzáció könnyíti-e a valamely vállalkozás költségvetésében szokásosan vállalt terheket. Az ilyen kompenzáció olyan gazdasági előnynek tekintendő, amelyet a kedvezményezett vállalkozás rendes piaci feltételek mellett nem szerzett volna meg. A hatóságok szerint a megállapítás olyan megközelítést garantál, amely szerint különbséget kellene tenni „a vállalat működése során felmerült költségek, valamint a vállalatra kényszerített azon költségek között, amelyek nem merültek volna fel a vállalat költségvetésének rendes menete során”. A hatóságok úgy ítélik meg, hogy az utóbbi költségek kompenzálása nem jár gazdasági előnnyel, hanem mindössze egy olyan strukturális hátrányt kompenzál, amellyel a versenytársai nem szembesülnek.

Ezenkívül a norvég hatóságok azzal érveltek, hogy amennyiben a pénzügyi kötelezettség „benne foglaltatik” a természetbeni hozzájárulásban, az csökkenti az üzleti tevékenység összes nettó értékét, és ezért az átruházó nyújthat kompenzációt az ilyen pénzügyi kötelezettségekre, azok semlegességének megőrzése érdekében. A Mesta AS-nek nyújtott természetbeni hozzájárulás számos, hátránnyal járó tételt tartalmazott, amelyek kereskedelmi műveletekhez alkalmatlanok voltak. A természetbeni hozzájárulás értékének csökkentése helyett a hatóságok fenntartották az eredeti értéket, és ahelyett a szerkezetátalakítási intézkedések hátrányaira nyújtottak kompenzációt.

Annak az érvnek az alátámasztására, hogy a pénzügyi kötelezettségek továbbra sem érintették a természetbeni hozzájárulás értékét (és hogy a hatóságoknak ezért a szóban forgó kötelezettségek negatív hatását kellene kompenzálniuk), a norvég hatóságok a Mesta AS nettó jelenértékének kiszámítására és a Mesta AS saját tőkéjére hivatkoztak. Ebben a tekintetben a Deloitte & Touche-ra hivatkoznak, amely 2002. december 12-i jelentésében (131) a következőket állapítja meg: „A [szerkezetátalakítási] költségek becslése a munkaerő-leépítést érintő meglévő tervek és meglévő bérmegállapodások alapján történik. A vállalat át fogja venni a meglévő munkaszerződéseket, és fedeznie kell ezeket a költségeket, a költségek azonban az államhoz tartozó kötelezettségekből származnak, ennélfogva azokat előirányzatokon keresztül fedezik 2003-ban, 2004-ben és 2005-ben”. Hozzáteszi, hogy „A vállalat szerkezetátalakítása olyan költségekkel jár, amelyeket egy korábbi állami jogalany jogutódának kell tekinteni, és ilyenként már a létrehozás időpontjában felmerültek. A vállalat át fogja venni a meglévő munkaszerződéseket és fedeznie kell ezeket a költségeket, viszont a költségek az államot terhelő kötelezettségekből adódnak, és ennélfogva azokat előirányzatokon keresztül fogja fedezni 2003-ban, 2004-ben és 2005-ben.” A Deloitte & Touche azt is megállapítja, hogy ez volt az oka annak is, hogy a Mesta AS a (nyitóegyenleg részét nem képező) szerkezetátalakítási költségek fedezése érdekében három éven keresztül folyamatosan finanszírozásban részesült.

A norvég hatóságok azzal érvelnek, hogy a tulajdonosnak képesnek kell lennie ugyanazoknak a hátrányoknak az ellensúlyozására, amelyeket egy magánvevő megkövetelt volna, ha a Gyártási Részleget úgy adták volna el, hogy nem ütközik az állami támogatási szabályokba. Ha a Gyártási Részleget eladták volna, egy vevő rájött volna, hogy a struktúra alkalmatlan lesz kereskedelmi műveletekre, és a következőket kérte volna: i. a vételár hátrányokhoz igazodó csökkentése, vagy ii. a vevő (azaz a hatóságok) fedezze (fedezzék) a vállalkozás kereskedelmi műveletekre alkalmassá tételéhez szükséges költségeket.

a) Korengedményes nyugdíjazás, köztisztviselői nyugdíjjogosultságok fenntartása és egyedi nyugdíjkorhatár fenntartása

A norvég hatóságok emlékeztetnek arra, hogy a korengedményes nyugdíjazást a köztisztviselői jogállású alkalmazottak számának csökkentése érdekében ajánlották fel. A norvég hatóságok szerint helytelen ragaszkodni ahhoz, hogy az ilyen megállapodás azt feltételezi, hogy a Mesta AS részesült az adott alkalmazottak által elvégzett munka előnyében – anélkül, hogy megfizette volna a foglalkoztatási feltételeik szerinti összes költséget. Az állam számára költségesebb lett volna az alkalmazottak megtartása, mint a Mesta AS-hez történő áthelyezésük, valamint ez utóbbinak a korengedményes nyugdíjazásra vonatkozó megállapodásokért nyújtott térítés (132). Ennélfogva a korengedményes nyugdíjazásért nyújtott kompenzáció az EGT-megállapodás 61. cikke (1) bekezdésének hatályán kívül esik.

A norvég hatóságok azzal érvelnek, hogy a köztisztviselői nyugdíj fenntartásáért nyújtott kompenzáció az alkalmazottak korábbi köztisztviselői jogállásának közvetlen következménye, és ezért azt a norvég hatóságok kötelezettségének kellene tekinteni. Ugyanez a következtetés vonatkozik az egyedi nyugdíjkorhatár fenntartásának rendszerére (amelyből bizonyos alkalmazottak részesültek a Gyártási Részlegnél való foglalkoztatásuk során). A kompenzáció mindkét esetben csak a köztisztviselői nyugdíjak, illetve egyrészt az egyedi nyugdíjkorhatárra vonatkozó rendszer, másrészt pedig a rendes nyugdíjrendszer kiegészítő költségei közötti különbséget fedezte. A Mesta AS egyetlen versenytársa sem írt elő ilyen kötelezettséget alkalmazottai vonatkozásában, és ennélfogva az ezen intézkedésekért nyújtott kompenzáció nem jár az EGT-megállapodás 61. cikkének (1) bekezdése értelmében vett állami támogatással.

b) Irodák átköltöztetése, támogató és fenntartó irodák átköltöztetése, irattár átadása, költöztetés

Az irodák átköltöztetésének költségei nem a Mesta AS-nél végzett tevékenységekből adódtak, hanem a Gyártási Részleg földrajzi elhelyezkedésének következményeként merültek fel. A támogató és fenntartó irodák átköltöztetésének költségei ugyancsak a Mesta AS létrehozása előtt végzett tevékenységekből adódnak, és ezért nem tekinthetők egy vállalkozás költségvetésében szokásosan vállalt költségeknek, hanem inkább állami kötelezettségekből fakadnak. Ugyanez érvényes az irattárátadásra vonatkozó költségekre is. A Hatóságnak az eljárást megindító határozatában tett megállapításával ellentétben ez érvényes a Gyártási Részleg azon személyzetének költözési költségeire is, akiknek lakóhelyet kellett változtatniuk ahhoz, hogy a Mesta AS új telephelyén munkába álljanak. E tekintetben a norvég hatóságok rámutattak arra is, hogy szükséges volt ösztönzőket felajánlani a kulcsszemélyzet számára annak érdekében, hogy minimálisra csökkentsék a felmondásuk kockázatát. Végezetül a kulcsszemélyzet esetében két év alatt (azaz 2005. január 1-jéig) felmerülő ingázási költségek szintén a Gyártási Részleg azon tevékenységének eredményét jelentették, amely arra irányult, hogy visszatartsa a személyzetet a Mesta AS-től való távozástól.

c) Az összeegyeztethetőségre vonatkozó következtetés és érvek

A fentiek alapján a norvég hatóságok azt a következtetést vonják le, hogy egyetlen olyan intézkedés sem jár gazdasági előnnyel a Mesta AS számára, amelyre szerkezetátalakítási finanszírozást nyújtottak. Tulajdonképpen, mivel az állam a Mesta AS számára csak 993,6 millió NOK-ot ítélt oda szerkezetátalakítási költségek fedezésére (bár a becsült összes szerkezetátalakítási költség összege 1 097,8 millió NOK), a Mesta AS-t mintegy 104,2 millió NOK-kal alulkompenzálják (133).

Ha a Hatóság ennek ellenére arra a következtetésre jut, hogy a szerkezetátalakítási intézkedések állami támogatással járnak, a norvég hatóságok azt állítják, hogy a támogatás a 61. cikk (3) bekezdésének c) pontjára történő hivatkozással összeegyeztethető, mivel i. az intézkedések közös európai érdeket célozzák; ii. a Mesta AS szerkezetátalakítása szükséges e célkitűzésnek az eléréséhez, és iii. a támogatás nem befolyásolja hátrányosan a kereskedelmi feltételeket a közös érdekkel ellentétes mértékben.

Ami a közös európai érdek követését illeti, a norvég hatóságok azzal érvelnek, hogy a piacoknak a verseny előtti megnyitása a közös európai érdeket szolgáló közösségi célkitűzés (134). Ebben az esetben a piac megnyitásának összefüggésében szükség volt egy állami tulajdonban lévő vállalkozás létrehozására, hogy egyenlő feltételek mellett folytathasson versenyt az új piaci szereplőkkel. A norvég hatóságok emlékeztetnek arra, hogy a nemzeti hatóságok továbbra is szabadon dönthetnek a piacnyitás módjáról. A hatóságok azt is megjegyzik, hogy az útüzemeltetés és -fenntartás piacainak a verseny előtti megnyitása kedvezőbb a verseny szempontjából, mint a szolgáltatások állami keretek közötti folytatásának alternatívái vagy a csak részleges piacnyitás.

Végezetül a verseny hatásának mérlegelésekor figyelembe kell venni az útfenntartási és -üzemeltetési tevékenységek szerkezetátalakításának átfogó gazdasági hatását: a Mesta AS-t a versenytársaihoz képest strukturális hátránnyal hozták létre. Ennélfogva gazdasági szempontból a Mesta AS nem volt a versenytársaiéval összehasonlítható helyzetben, mivel a Mesta AS viselte az állami tulajdont képező korábbi Gyártási Részlegből származó terheket. Ezért a versenyre gyakorolt hatások elemzésekor figyelembe kell venni az EGT-megállapodás 125. cikkében meghatározott semlegesség elvét. A norvég hatóságok véleménye szerint ez azt jelenti, hogy elfogadhatónak kell lennie ahhoz, hogy a Mesta AS egy kereskedelmi szempontból indokolt létrehozáshoz strukturális hátrányokért járó kompenzációban részesüljön. A hatóságok azt is megjegyzik, hogy a szerkezetátalakítási intézkedésekre nyújtott támogatás a piacnak a verseny előtti megnyitásához szükséges mértékre korlátozódott. Végezetül a folyamat nem befolyásolta hátrányosan a kereskedelmi feltételeket a közös érdekkel ellentétes mértékben.

4.2. ÁTMENETI SZERZŐDÉSEK

A norvég hatóságok rámutatnak, hogy azok az árak, amelyeken az építési szerződéseket, valamint az üzemeltetési és fenntartási szerződéseket a Mesta AS-re átruházták, megegyeznek a diszkontált cash-flow elemzés összefüggésében a bevétel keletkezésének meghatározásához használt árakkal. Ennélfogva a szerződések – mint eszközök – az üzleti tevékenység teljes értéke felmérésének részét képezte, amely viszont a természetbeni hozzájárulás része volt. Ezért a szerződések – mint természetbeni hozzájárulás – esetében nem áll fenn az EGT-megállapodás 61. cikkének (1) bekezdése értelmében vett állami támogatás. Következésképp nem szükséges értékelni, hogy a szerződéseket piaci áron ruházták-e át a Mesta AS-re.

Az építési szerződések tekintetében a norvég hatóságok mindenesetre rámutatnak, hogy mivel belső iránymutatásokat követtek, az építési szerződések átruházási ára megfelel a közbeszerzési pályázatokból adódó árszintnek.

Ami az üzemeltetési és fenntartási szerződéseket illeti, 2003. január 1-jén nem létezett piaci ár, illetve bármely olyan megbízható forrás, amely piaci árra utalt volna, mivel minden üzemeltetési és fenntartási szolgáltatást a Gyártási Részleg végzett (135). A norvég hatóságok véleménye szerint az üzemeltetési és fenntartási piacot nem 2003. január 1-jén, hanem 2003. szeptember 1-jén nyitották meg a verseny előtt (és csak részlegesen) (136). 2003. január 1-jéig a Közútigazgatás a közúthálózattal kapcsolatos üzemeltetési és fenntartási munkák 100 %-áért volt felelős. Mivel a vonatkozó szolgáltatásoknak nem volt piaca 2003. január 1-jén, nem merült fel más alternatíva, mint az, hogy az átmeneti szerződéseket a Gyártási Részlegben korábban rögzített költségalapú árakon ruházzák át. A harmadik fel