Amikor a közösségi bíróságnak határoznia kell a visszaesés Bizottság általi értékeléséről, a korlátlan felülvizsgálati jogköre gyakorlása indokolhatja olyan további információk bemutatását és figyelembevételét, amelyek határozatban történő említését nem követeli meg az EK 253. cikkben előírt indokolási kötelezettség. A közösségi bíróság ennélfogva figyelembe veheti azon tényt is, hogy az érintett vállalkozás részt vett egy adott jogsértésben, még ha e körülményt nem is említi a Bizottság határozata.

Egyes jogellenes tevékenységek egységes jogsértésként vagy több különálló jogsértésként történő minősítése elvben befolyásolja a kiszabható bírságot, amennyiben a több különálló jogsértés megállapítása több különálló bírság kiszabását vonhatja maga után, minden egyes esetben a 17. rendelet 15. cikkének (2) bekezdésében és az 1/2003 rendelet 23. cikkének (2) bekezdésében meghatározott határokon belül. Ugyanakkor a több különálló jogsértés megállapítása kedvező lehet a résztvevők számára, amennyiben e jogsértések közül van olyan, amelyik már elévült.

E tekintetben az egységes jogsértés fogalma kapcsolódhat megállapodásokban, összehangolt magatartásokban, illetve a vállalkozások társulásainak döntéseiben megnyilvánuló versenyellenes magatartás jogi minősítéséhez. E fogalom kapcsolódhat a versenyjog megsértésért való felelősség személyes jellegéhez is. Ugyanis azon vállalkozás, amely az EK 81. cikk (1) bekezdésének hatálya alá tartozó megállapodásokban vagy összehangolt magatartásokban megnyilvánuló, az egészében vett jogsértés megvalósulásához hozzájáruló – neki betudható – magatartással vett részt valamely jogsértésben, felelősnek tekinthető az említett jogsértésben való részvételének teljes időtartamát tekintve az ugyanezen jogsértés keretében más vállalkozások által megvalósított magatartásokat illetően is. Ez a helyzet áll fenn, amennyiben megállapítást nyer, hogy a szóban forgó vállalkozás tudatában volt a többi résztvevő jogsértő magatartásának, vagy ésszerűen előre láthatja ezeket, és kész vállalni a kockázatot. E következtetés a több gazdasági szereplő által elkövetett jogsértésért való felelősségnek a jogsértés egészében való részvételük függvényében történő betudásával kapcsolatban a tagállamok jogrendjében széleskörűen elterjedt elméletből ered. Nem ellentétes tehát azon elvvel, amely szerint az ilyen jogsértésekért a felelősség személyes jellegű, nem hagyja figyelmen kívül a terhelő bizonyítékok külön vizsgálatát, és nem sérti az érintett vállalkozások védelemhez való jogát. Így az EK 81. cikk (1) bekezdésének megsértése következhet a közös piacon belüli verseny torzítására irányuló azonos cél miatt egy „egységes terv” részét képező cselekmények sorozatából vagy folytatólagos magatartásból. Ezen esetben a Bizottság a fenti cselekmények miatti felelősséget jogszerűen tudhatja be az összességében figyelembe vett jogsértésben való részvétel alapján, még akkor is, ha bizonyított, hogy az érintett vállalkozás a kartellnek közvetlenül csak egy vagy néhány alkotóelemében vett részt. Hasonlóképpen, ha különböző vállalkozások eltérő szerepet játszottak a közös cél elérése érdekében, ez nem változtat a versenyellenes cél, és így a jogsértés fennállásán, ha minden vállalkozás a saját szintjén hozzájárult e közös cél eléréséhez.

Az egységes célkitűzés fogalma nem határozható meg a jogsértés által érintett piacon belüli verseny torzítására való általános hivatkozással, amennyiben a verseny érintettsége mint célkitűzés vagy mint tárgy az EK 81. cikk (1) bekezdése alá tartozó valamennyi magatartásnak a lényegéhez tartozik. Az egységes célkitűzés fogalmának ekképpen való meghatározása azzal a kockázattal járna, hogy az egységes és folyamatos jogsértés fogalma elveszti értelmének egy részét, amennyiben az lenne a következménye, hogy a valamely ágazatot érintő, az EK 81. cikk (1) bekezdésével tiltott különböző magatartásokat szisztematikusan egységes jogsértést képező elemeknek kellene minősíteni. Így különböző cselekmények egységes és folyamatos jogsértésnek minősítése érdekében meg kell vizsgálni, hogy ezek egymást kiegészítik-e abban az értelemben, hogy mindegyiknek a verseny egy vagy több következményével való szembenézés a célja, és a kölcsönhatás révén hozzájárulnak a gazdasági szereplők által – az egységes célra irányuló átfogó terv keretében – kívánt versenyellenes hatás egészének megvalósításához, mivel a különböző versenyellenes cselekmények eszerint „szorosan kapcsolódóak” voltak. E tekintetben figyelembe kell venni valamennyi körülményt, amely megalapozhatja vagy megkérdőjelezheti e kapcsolatot, mint például a szóban forgó különböző cselekmények időtartamát, tartalmát (beleértve az alkalmazott módszereket), és ezzel kapcsolatosan azok célját.

Ennélfogva egyfelől az adott világszintű kartellt, amely a világpiacok oly módon történő felosztására irányul, hogy az észak-amerikai gyártók európai piacról történő kivonulásáért cserébe az európai gyártók kivonultak az észak-amerikai piacról, és másfelől az európai gyártók által a világszintű kartell végleges megszűnését követően megvalósított, az Európai Gazdasági Térség egész területén a piac és a vevők felosztására, valamint az árak rögzítésére irányuló kartellt az EK 81. cikk (1) bekezdése két különálló megsértésének kell tekinteni, és nem egy egységes és folyamatos jogsértésnek, tekintettel a végrehajtásuk közötti átfedés hiányára, azon tényre, miszerint különböző célokat követtek, és eltérő módszerekkel kerültek megvalósításra, és végül az európai gyártók azon szándékát alátámasztó bizonyítékok hiányára, miszerint a világszintű megállapodásokhoz annak érdekében csatlakoztak, hogy később megvalósítsák az Európai Gazdasági Térség piacának felosztását.

(vö. 157–161., 179–181., 199–201., 209. pont)