ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

Vámunió – Külső árutovábbítási eljárás

(2913/92 tanácsi rendelet, 204. cikk, (1) bekezdés, a) pont)

Summary

A 648/2005/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel módosított, a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló 2913/92 rendelet 204. cikke (1) bekezdésének a) pontját úgy kell értelmezni, hogy az nem alkalmazható az olyan helyzetre, mint amely az alapeljárásban szerepel, amelyben valamely engedélyezett feladó egy és ugyanazon áru vonatkozásában tévedésből két külső árutovábbítási eljárás kezdeményez, mivel a nem létező áruval kapcsolatos további eljárás az említett rendelkezés alapján nem vezethet vámtartozás keletkezéséhez.

E tekintetben az egy és ugyanazon árura irányuló két külső árutovábbítási eljárás kezdeményezésében álló valamely tévedés – jellegénél fogva – nem képes veszélyeztetni az említett 204. cikkel elérni kívánt célkitűzéseket, ekként pedig igazolni a vámtartozás keletkezését. Elsősorban az azon veszély megelőzésére irányuló célt illetően, hogy nem közösségi áruk kerülnek be az Unió gazdasági körforgásába, meg kell állapítani, hogy a valamely nem létező áru vonatkozásában kezdeményezett külső árutovábbítási vámeljárás esetén nem áll fenn annak veszélye, hogy ilyen áruk kerülnek be vámkezelés nélkül az említett gazdasági körforgásba, ami tisztességtelen versenyhez és az adóveszteség kockázatához vezethetne. Másodsorban az érintett vámeljárás szabályai gondos alkalmazásának biztosítására irányuló cél nem érhető el a nem létező árukra vonatkozó valamely külső árutovábbítási eljárás esetén. Nem lehetséges ugyanis egy ilyen eljárást helyesen végrehajtani akkor, ha az nem létező árukra vonatkozik. Ez annál is inkább igaz, mint hogy az áruk rendeltetési vámhivatalnak történő bemutatására irányuló kötelezettség – abban az esetben, ha a tévedésből kezdeményezett árutovábbítási eljárásban érintett áruk nem léteznek – az ultra posse nemo obligatur (lehetetlenre senki nem kötelezhető) elvvel ellentétesen olyan kötelezettséget róna a főkötelezettre, amelyet az nem tud teljesíteni.

(vö. 32–34., 37., 38. pont és a rendelkező rész)
Keywords

Summary



Keywords

Vízumok, menekültügy, bevándorlás – Menekültpolitika – Menekült jogállás vagy kiegészítő védelmi jogállás – 2004/83 irányelv

(2004/83 tanácsi irányelv, 12. cikk, (1) bekezdés, a) pont, első mondat)

Summary

A harmadik országok állampolgárainak, illetve a hontalan személyeknek menekültként vagy a más okból nemzetközi védelemre jogosultként való elismerésének feltételeiről és az e státuszok tartalmára vonatkozó minimumszabályokról szóló 2004/83 irányelv 12. cikke (1) bekezdése a) pontjának első mondata alkalmazásában akkor élvezi valaki az Egyesült Nemzetek más, az Egyesült Nemzetek Menekültügyi Főbiztosától (UNHCR) különböző ügynökségének védelmét vagy támogatását, ha ténylegesen igénybe veszi e védelmet vagy támogatást.

A menekültek helyzetére vonatkozó Genfi Egyezmény 1. cikkének D. pontja, amelyre az irányelv 12. cikke (1) bekezdésének a) pontja utal, csak azokat zárja ki ugyanis az említett egyezmény hatálya alól, akik jelenleg az Egyesült Nemzetek valamely más, az UNHCR‑től különböző szervétől vagy ügynökségétől kapnak védelmet vagy támogatást. A Genfi Egyezmény e rendelkezésének szövegéből egyértelműen kitűnik, hogy csak a United Nations Relief and Works Agency for Palestine Refugees in the Near East segítségét ténylegesen igénybe vevő személyek tartoznak az ott szereplő, menekültstátuszra vonatkozó kizárási ok hatálya alá, amely okot szigorúan kell értelmezni, tehát ez az ok nem vonatkozhat azokra is, akik az UNRWA védelmére vagy támogatására csak jogosultak, vagy jogosultak voltak.

(vö. 50., 51., 53. pont és a rendelkező rész)
Keywords

Summary



Keywords

Előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések – A Bírósághoz fordulás – Az EUMSZ 267. cikk értelmében vett nemzeti bíróság – Fogalom

(EUMSZ 267. cikk)

Summary

Annak megítéléséhez, hogy valamely előzetes döntéshozatalt kezdeményező szerv az EUMSZ 267. cikk szerinti „bíróságnak” minősül‑e – ami kizárólag az uniós jog alapján eldöntendő kérdés –, a Bíróság olyan tényezők összességét veszi figyelembe, mint például az, hogy a szerv jogszabály alapján jött‑e létre, állandó jelleggel működik‑e, hatásköre kötelező jellegű‑e, az eljárása kontradiktórius jellegű‑e, jogszabályokat alkalmaz‑e, valamint független‑e.

Ami konkrétabban az előzetes döntéshozatalt kezdeményező szerv függetlenségét illeti, e fogalmat két szempont határozza meg. Az első, külső szempont azt feltételezi, hogy e szerv védve van az olyan külső beavatkozástól vagy nyomástól, amely veszélyeztetheti tagjai ítéletalkotásának függetlenségét az eléjük kerülő jogvitákat illetően. A második, belső szempont a pártatlanság fogalmát öleli fel, és egyenlő távolságtartást jelent a jogvitában részt vevő felektől, illetve e felek azon érdekeitől, amelyek a jogvita tárgyát képezik.

Nem felel meg e függetlenségi kritériumnak a Collège d’autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l’audiovisuel, amelynek feladata az, hogy ellenőrizze, hogy az érintett médiumok felelős szerkesztői tiszteletben tartják‑e az audiovizuális területre vonatkozó szabályokat, és kiszabja az esetleges jogsértőkkel szembeni szankciókat, aminek következtében nem minősül az EUMSZ 267. cikk értelmében vett bíróságnak. Ugyanis a Conseil supérieur de l’audiovisuelnek és szerveinek sem a szervezeti felépítése, sem a feladatköre nem teszi lehetővé, hogy úgy tekintsük, hogy az említett Collège egyfelől a feltételezett jogsértő, másfelől az audiovizuális terület felügyeletével megbízott közigazgatási hatóság tekintetében pártatlan, harmadik félként jár el. Konkrétabban a döntéshozó szervként működő Collège d’autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l’audiovisuel a Conseil supérieur de l’audiovisuel hivatalán keresztül funkcionális kapcsolatban van az említett Conseil egészével, valamint a vizsgálati hivatallal, amelynek javaslata alapján döntést hoz. Ebből következően a Collège d’autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l’audiovisuel a döntéshozatal során nem különül el az ellenőrzést végző közigazgatási hatóságtól, amely az audiovizuális területen folytatott eljárásokban részt vevő félnek tekinthető. E megállapítást megerősíti az a tény is, hogy a Conseil supérieur de l’audiovisuelt a hivatal képviseli a bírósági eljárásokban és harmadik felekkel szemben.

(vö. 36., 39–42., 44–46. pont)
Az előzetes döntéshozatalra utalás jogának a Lisszaboni Szerződés által történt kiterjesztésére tekintettel most már az elsőfokú bíróságok is rendelkeznek ezzel a joggal, amennyiben az EK-Szerződés IV. címe („Vízumok, menekültügy, bevándorlás és a személyek szabad mozgására vonatkozó egyéb politikák”) területén elfogadott jogi aktusok kapcsán merül fel kétség.

Márpedig az EUMSZ 267. cikke által kitűzött, a Bíróság és a tagállami bíróságok közötti hatékony együttműködés megalapozására irányuló cél, valamint a pergazdaságosság elve is amellett szól, hogy elfogadhatónak minősüljenek az alsóbíróságok által előterjesztett azon előzetes döntéshozatal iránti kérelmek, amelyek az átmeneti időszakban kevéssel a Lisszaboni Szerződés hatálybalépését megelőzően érkeztek a Bírósághoz, és amelyeket a Bíróság csupán e Szerződés hatálybalépését követően tárgyal. Az elfogadhatatlanként való elutasítás ugyanis mindössze azt eredményezné, hogy az előzetes döntéshozatal iránti kérelem előterjesztésére időközben jogosulttá váló bíróság ismét benyújtaná ugyanazt az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdést, ez pedig jelentős további adminisztratív terhekhez, továbbá az alapeljárás időtartamának szükségtelen meghosszabbodásához vezetne. Így tehát úgy kell tekinteni, hogy a Bíróság 2009. december 1-je óta hatáskörrel rendelkezik az olyan bíróságoktól érkező előzetes döntéshozatal iránti kérelmek elbírálására is, amelyek határozatai ellen a nemzeti jog értelmében bírósági jogorvoslatra van lehetőség, még akkor is, ha a kérelmet ezen időpontot megelőzően nyújtották be.

(vö. 28–31. pont)
Keywords

Summary



Keywords

1. Jogszabályok közelítése – Emberi felhasználásra szánt gyógyszerek – 2001/83 irányelv – Reklám – Terjedelem

(A 2004/27 irányelvvel módosított 2001/83 európai parlamenti és tanácsi irányelv, 87. cikk, (2) bekezdés)

2. Jogszabályok közelítése – Emberi felhasználásra szánt gyógyszerek – 2001/83 irányelv – Reklám

(A 2004/27 irányelvvel módosított 2001/83 európai parlamenti és tanácsi irányelv, 87. cikk, (2) bekezdés)

Summary

1. A 2004/27 irányelvvel módosított, az emberi felhasználásra szánt gyógyszerek közösségi kódexéről szóló 2001/83 irányelv 87. cikkének (2) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az magában foglalja az orvosi szaklapokból vagy tudományos munkákból származó azon idézeteket is, amelyek a gyógyszer felírására vagy kiadására jogosult személyeknek szóló gyógyszerreklámban szerepelnek. Ugyanis mind a 2001/83 irányelv 87. cikkének az irányelv struktúrájában való elhelyezkedéséből, mind az említett 87. cikk teljes szövegéből és tartalmából az következik, hogy annak (2) bekezdése olyan általános normának minősül, amely az összes gyógyszerreklámra vonatkozik, beleértve a gyógyszerek felírására vagy kiadására jogosult személyeknek szánt reklámot is. A 2001/83 irányelv célkitűzése megerősíti ezt a megállapítást. Ugyanis a téves vagy hiányos információk is nyilvánvalóan veszélyt jelenthetnek a személyek egészségére, és így veszélyeztethetik az ezen irányelv által kitűzött alapvető cél elérését.

(vö. 30., 31., 34., 35. pont és a rendelkező rész 1. pontja)

2. A 2004/27 irányelvvel módosított, az emberi felhasználásra szánt gyógyszerek közösségi kódexéről szóló 2001/83 irányelv 87. cikkének (2) bekezdése tiltja a gyógyszer felírására vagy kiadására jogosult személyeknek szóló gyógyszerreklámban olyan állítások közzétételét, amelyek ellentétesek az alkalmazási előírással, azonban nem követeli meg, hogy az e reklámban szereplő valamennyi állítás megtalálható legyen az említett előírásban, vagy abból levezethető legyen. Az ilyen reklám tartalmazhat olyan állításokat, amelyek kiegészítik az említett irányelv 11. cikkében említett adatokat, feltéve hogy ezen állítások:

– összeegyeztethető módon megerősítik vagy pontosítják az említett adatokat, azok elferdítése nélkül; és

– megfelelnek az ezen irányelv 87. cikkének (3) bekezdésében és 92. cikkének (2) és (3) bekezdésében említett követelményeknek.

Így az ilyen állítások egyrészt nem lehetnek félrevezetők, és a gyógyszer ésszerű felhasználását kell elősegíteniük azáltal, hogy tárgyilagosan és túlzások nélkül mutatják be a gyógyszer tulajdonságait, és másrészt pontosnak, aktuálisnak, ellenőrizhetőnek és megfelelően teljes körűnek kell lenniük ahhoz, hogy a tájékoztatott személy kialakíthassa véleményét a szóban forgó gyógyszer terápiás értékéről. Végül az orvosi szaklapokból vagy tudományos munkákból származó idézeteket, táblázatokat és egyéb illusztrációkat egyértelműen meg kell jelölni a forrásuk pontos feltüntetésével azért, hogy az egészségügyi szakemberek arról tudomással bírjanak, és azokat ellenőrizhessék.

(vö. 50., 51. pont és a rendelkező rész 2. pontja)
A tőkeemelést [helyesen: tőkefelhalmozást] terhelő közvetett adókról szóló 2008/7 irányelv 5. cikke (1) bekezdésének c) pontját úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes a minden vállalkozás által a kereskedelmi, ipari, kézműipari és mezőgazdasági kamarák által vezetett cégnyilvántartásba való bejegyzés okán fizetendő éves illeték, még ha az ilyen nyilvántartásba vétel konstitutív hatályú is a tőkeegyesítő társaságok tekintetében, és ezen illetéket e társaságok azon időszakra is kötelesek megfizetni, amely során csak a vállalkozás működtetését előkészítő tevékenységeket folytatnak.

Ugyanis az ilyen éves illeték alapjául szolgáló tényállás nem a társaság vagy valamely vállalkozás jogi személy tulajdonosának nyilvántartásba vétele, hanem maga a vállalkozás nyilvántartásba vétele. Olyan illetékről van szó, amely az árbevétel alapján a nyereségszerzési céllal működő valamennyi jogalanyt sújtja. Az ilyen illeték nem függ a vállalkozást tulajdonló szervezet jogi formájától, mivel mind a 2008/7 irányelv 2. cikke szerinti tőkeegyesítő társaságokat, mind pedig más jogi formájú társaságokat, és különösen a természetes személyek által tulajdonolt vagy egyénileg igazgatott társaságokat sújtja. Emellett, az éves illetéknek az érintett vállalkozás árbevételével való arányossága kizárja, hogy annak megfizetése költségesebb alakiságot jelentsen a tőkeegyesítő társasági formát választó, mint az ettől eltérő jogi formát választó vállalkozások számára. Így az ilyen éves illeték nem függ a jogi forma alapján a tőkeegyesítő társaságok tekintetében előírt alaki követelményektől.

(vö. 34–37., 43. pont és a rendelkező rész)
Az azon tényező fennállására vonatkozó bizonyítási teherrel kapcsolatban, amely alapján a szóban forgó kiigazítást kérik vagy végzik, ha valamelyik fél az említett rendelet 2. cikkének (10) bekezdése alapján a rendes érték és az exportár összehasonlíthatóvá tételének céljából a dömpingkülönbözet meghatározására tekintettel kiigazításokat kér, e félnek bizonyítania kell, hogy a kérelme indokolt. Ugyanis annak bizonyítási terhe, hogy a 384/96 rendelet 2. cikke (10) bekezdésének a)–k) pontjában felsorolt különös kiigazításokat el kell végezni, azokra hárul, akik azokkal élni kívánnak, bárki legyen is az.

Az indokolási kötelezettség nem írja elő, hogy a Törvényszék olyan magyarázatot köteles adni, amely kimerítően és egyenként követi a jogvita felei által előadott összes érvet, mivel az indokolás lehet hallgatólagos is, amennyiben lehetővé teszi az érdekeltek számára, hogy megismerjék a kérdéses intézkedések meghozatalának okait.

A dömpingellenes vizsgálat keretében az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló 384/96 rendelet 18. cikkének (3) bekezdéséből következik, hogy a más formában vagy a Bizottság kérdőívére adott választól eltérő más dokumentum keretében benyújtott információkat nem szabad figyelmen kívül hagyni, amennyiben az e cikkben említett feltételek teljesülnek.

Amennyiben valamelyik fél elmulasztott a kérdőívre válaszolni, de más dokumentumban információt nyújtott be, nem lehet neki felróni az együttműködés hiányát, ha először is az esetleges hiányosságok nem nehezítik meg indokolatlanul az ésszerűen pontos ténymegállapítást, másodszor az információkat időben nyújtják be, harmadszor azok ellenőrizhetők, negyedszer pedig a fél a legjobb tudása szerint járt el.

Továbbá az uniós termelőt nem lehet nem együttműködőnek tekinteni, ha az adatszolgáltatás bizottsági kérdőívre adandó válasz benyújtásának e termelő kapcsolt társasága általi elmulasztása miatti hiányosságainak nincs jelentős hatása a vizsgálat lefolytatására. Következésképpen az ilyen termelőre vonatkozó adatokat nem lehet automatikusan kizárni azon adatok közül, amelyeket az uniós ágazat által elszenvedett kár számítása érdekében figyelembe vesznek.

(vö. 150–152. pont)
A res iudicata (ítélt dolog) elve, amely a kötelezettségszegés megállapítása iránti eljárásokban is alkalmazandó, magában foglalja, hogy valamely ítélethez fűződő res iudicata akadályát képezheti a kereset elfogadhatóságának, ha az érintett két kötelezettségszegés megállapítása iránti eljárás ténybeli és jogi hátterére tekintettel e két ügy között lényegében fennáll a ténybeli és jogi azonosság.

Abban az esetben, ha valamely jogellenesnek és a közös piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánított támogatásban részesülő vállalkozást fizetésképtelennek nyilvánítanak, főszabály szerint a korábbi helyzet visszaállítható, és a jogellenesen kifizetett támogatásokból eredő versenytorzulás kiküszöbölhető az ilyen támogatások visszatérítésére vonatkozó követelésnek a követelések jegyzékébe való felvételével. Az ilyen felvétel azonban csak akkor elegendő a visszatéríttetési kötelezettség teljesítéséhez, ha – olyan esetben, amikor az állami hatóságok nem tudják visszaszerezni a támogatások teljes összegét – a csődeljárás a jogellenes támogatásban részesülő vállalkozás felszámolását, vagyis tevékenységének végleges beszüntetését eredményezi.

Ennélfogva, amikor a jogellenes támogatásban részesülő vállalkozás csődbe kerül, és e csődben lévő vállalkozás tevékenységeinek folytatására új társaságot alapítanak, e tevékenység folytatása, mindaddig, amíg az érintett támogatásokat teljes egészében vissza nem térítik, továbbra is fenntartja az azon versenyelőny által okozott versenytorzulást, amelyet e vállalkozás a piacon a versenytársaival szemben élvezett. Ebben az esetben az ilyen, újonnan alapított társaság, amennyiben ezen előny az ő javára továbbra is fennáll, a szóban forgó támogatások visszatérítésére kötelezhető. Többek között ez az eset áll fenn akkor, ha megállapításra kerül, hogy e társaság továbbra is ténylegesen élvezi az említett támogatások kedvezményéhez kötődő versenyelőnyt, különösen amikor az a felszámolás alatt álló társaság eszközeit anélkül szerzi meg, hogy ennek ellenértékeként a piaci feltételeknek megfelelő árat fizetne, vagy ha e társaság alapításának az volt a célja, hogy megkerülje az említett támogatások visszatérítésére vonatkozó kötelezettséget. Ez különösen érvényes akkor, ha a piaci feltételeknek megfelelő ár megfizetése nem lenne elegendő a jogellenes támogatások révén szerzett versenyelőny semlegesítéséhez.

(vö. 103., 104., 107., 109. pont)
22

Tekintettel arra, hogy az elé terjesztett jogvita kimenetele az alkalmazandó uniós jog értelmezésétől függ, a Fővárosi Bíróság felfüggesztette az eljárást, és a következő kérdéseket terjesztette a Bíróság elé előzetes döntéshozatalra: „1) Értelmezhető-e a […] 2201/96[…] rendelet[…] 2. cikk[ének] első bekezdése úgy, hogy az I. melléklet alapján a termelési támogatási rendszer az ex 20087061 KN-kód alá tartozó cukrozott lében (szirup) és/vagy természetes gyümölcslében eltett őszibarack terméken kívül a mellékletben szereplő további KN-kóddal jelölt termékekre is (ex 20087069 stb.) vonatkozik? 2) Az ex 20087092 KN-kóddal jelölt terméket előállító feldolgozó megfelel-e a fenti rendelet előírásainak? 3) Értelmezhető-e a […] 1535/2003[…] rendelet[…] 2. cikk[ének] 1. pontja úgy, hogy az ex 20087061, az ex 20087069, az ex 20087071, az ex 20087079, az ex 20087092, az ex 20087094, valamint az ex 20087099 KN-kódokkal jelölt termékek egyaránt késztermékek a rendelet szempontjából? 4) Amennyiben a fentiekre adott válasz alapján késztermék csak a […] 2320/89[…] rendelet[…] 3. cikke szerinti őszibarack lehet, úgy miért vannak feltüntetve a fenti jogszabályokban más termékekre vonatkozó KN-kódok? 5) A fenti rendeletek alapján minősíthetők-e készterméknek az őszibarack[-]feldolgozás egyes fázisai során keletkező egyes – önállóan is kereskedelmi forgalomba hozható – termékek (pl. a velő)?”
42

A közösségi bíróságok az előttük folyamatban lévő eljárásokban gondoskodnak a kontradiktórius eljárás elvének tiszteletben tartásáról, valamint arról, hogy ők maguk is tiszteletben tartsák azt (lásd a fent hivatkozott Bizottság kontra Írország és társai ügyben hozott ítélet 51. és 54. pontját). Ezen elv előnyeiből a közösségi bíróság előtti eljárásban részes minden félnek részesülnie kell, bármilyen jogállása is legyen. Következésképpen a közösségi intézmények is hivatkozhatnak erre az elvre, amennyiben félként vesznek részt az ilyen eljárásban (lásd a fent hivatkozott Bizottság kontra Írország és társai ügyben hozott ítélet 53. pontját).
19

S. Kadzoev az idegenrendészeti fogdában való tartózkodása alatt, 2007. május 31-én menekültstátusz iránti kérelmet nyújtott be. A bolgár közigazgatási hatóságok e kérelmet elutasító határozata ellen benyújtott jogorvoslati kérelmét az Administrativen sad Sofia-grad 2007. október 9-i ítéletében elutasította. 2008. március 21-én az érintett másodszor nyújtott be menekültstátusz iránti kérelmet, amelyet azonban 2008. április 2-án visszavont. 2009. március 24-én S. Kadzoev harmadszor nyújtott be ilyen kérelmet. 2009. július 10-i határozatában az Administrativen sad Sofia-grad elutasította S. Kadzoev kérelmét, és megtagadta tőle a menekültstátuszt. Ez utóbbi határozattal szemben nincs helye jogorvoslatnak.
A KÖZZÉ NEM TETT HATÁROZATOKRA VONATKOZÓ INFORMÁCIÓK
I - 90*Tárgy
Az Elsőfokú Bíróság (negyedik tanács) T-219/07.  sz., DSV Road kontra Bizottság 
ügyben 2009. július 8-én hozott ítélete ellen benyújtott fellebbezés, amely ítéletben az Elsőfokú Bíróság elutasította a Bizottság 2007. április 4-i, a belga hatóságok felé azt jelző határozatának megsemmisítése iránti kérelmet, hogy a Thaiföldről származó mágneslemezek esetében igazolt a behozatali vám utólagos kivetése és nem igazolt a 
hivatkozott vámok elengedése (REC 05/02. sz. ügy).
Rendelkező rész
1) A Bíróság a fellebbezést elutasítja.
2) A Bíróság a DSV Road NV-t kötelezi a költségek viselésére.
A Bíróság (hatodik tanács) 2010. július 1-jei ítélete –  
Bizottság kontra Spanyolország
(C-363/09. sz. ügy)
„Tagállami kötelezettségszegés – 91/414/EGK irányelv – Növényvédő szerek – 
Forgalombahozatali engedély iránti kérelem – Adatvédelem”
Kötelezettségszegés megállapítása iránti kereset  – A megalapozottság Bíróság általi 
vizsgálata  – Figyelembe veendő helyzet  – Az indokolással ellátott véleményben meghatározott határidő lejártakor fennálló helyzet (EK  226.  cikk; 91/414 tanácsi irányelv) (vö. 16–19. pont)
A KÖZZÉ NEM TETT HATÁROZATOKRA VONATKOZÓ INFORMÁCIÓK
I - 91*Tárgy
Tagállami kötelezettségszegés – A növényvédő szerek forgalomba hozataláról szóló, 
1991. július 15-i 91/414/EGK tanácsi irányelv (HL L 230., 1. o.; magyar nyelvű külön -
kiadás 3. fejezet, 11. kötet, 332. o.) 13. cikkének megsértése – A kérelemhez csatolt 
adatok – Az adatok felhasználása és védelme – Titkosság
Rendelkező rész
1) A Spanyol Királyság –  mivel hatályban tartotta a növényegészségügyről 
szóló, 2002. november 20-i 43/2002.  sz.  törvény (ley 43/2002 de sanidad 
ve
getal) 38. cikkét – nem teljesítette a növényvédő szerek forgalomba hoza
-
taláról szóló, 1991. július 15-i 91/414/EGK tanácsi irányelv 13. cikkből eredő 
kötelezettségeit.
2) A Bíróság a Spanyol Királyságot kötelezi a költségek viselésére.
A Bíróság (hetedik tanács) 2010. július 7-i végzése –  
Gennaro Curia kontra Ministero dell’Economia e delle Finanze  
et Agenzia delle Entrate
(C-381/09. sz. ügy)
„Az eljárási szabályzat 104. cikke 3. §-ának első albekezdése – Hatodik HÉA-
irányelv – Hatály – HÉA-mentesség – 13. cikk, B. rész, d) pont, 1. alpont – Hitelek 
nyújtása, közvetítése és kezelése – Uzsorakölcsönök – A nemzeti szabályozás 
értelmében jogellenes tevékenység”
126

Az Inalca és a Cremonini elsődlegesen azt állítja, hogy a jelen fellebbezés ténybeli és eljárási körülményeire tekintettel nincs szükség annak bizonyítására, hogy az eljárás elhúzódása hatással volt a jogvita kimenetelére. Másodlagosan úgy vélik, először is, hogy a megtámadott végzés számos téves jogalkalmazást tartalmaz. Ehhez hozzáteszik továbbá, hogy szerintük az Elsőfokú Bíróság számára kényelmetlen volt, hogy pusztán a kereset elfogadhatóságáról való döntéshez is több mint három évre volt szüksége, így kötelességének érezte, hogy a jogvita érdeméről is határozzon, lemondva ezáltal olyan jelentős eljárásjogi eszközökről, amelyek lehetővé tették volna számára, hogy téves jogalkalmazástól mentes jogi következtetéseket vonjon le. Végül, az Inalca és a Cremonini fenntartja azt a jogot, hogy az Elsőfokú Bíróság előtt indított eljárás elhúzódása miatt elszenvedett kárra tekintettel kártérítési keresetet terjesszen elő.