ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
148

Továbbá, az ítélkezési gyakorlat szerint az e rendelkezés által előírt indokolási kötelezettség, amely csupán az EK 253. cikkben megfogalmazott általános kötelezettség megismétlése, amely a közösségi jog egyik olyan lényeges alapelve, amelytől csak kényszerítő okon alapuló megfontolásból lehet eltérni (lásd a 37. pontban hivatkozott Huygens kontra Bizottság ügyben hozott ítélet 105. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot), amint azt a Közszolgálati Törvényszék helyesen kiemelte a megtámadott ítélet 61. pontjában. Az indokolási kötelezettség célja ugyanis, amint az fentebb, a 108. pontban is említésre került, egyrészt, hogy az érdekeltnek elegendő tájékoztatást adjon a határozat megalapozottágáról, vagy arról, hogy jogszerűségének vitatására alapul szolgáló hibában szenved-e, másrészt pedig lehetővé tegye a Bíróság számára a határozatok jogszerűsége feletti felülvizsgálat gyakorlását (lásd a 37. pontban hivatkozott Michel kontra Parlament ügyben hozott ítélet 22. pontját). E kötelezettség hozzájárul a hatékony bírói jogvédelemhez való jog biztosításához is, amely a tagállamok közös alkotmányos hagyományain nyugvó alapelv, és amelyet rögzít az 1950. november 4-én, Rómában aláírt, az emberi jogok és az alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezmény (EJEE) 6. és 13. cikke, valamint az Európai Unió alapjogi chartájának 47. cikke is megerősít (lásd a Bíróság C-432/05. sz. Unibet-ügyben hozott ítéletének [EBHT 2007., I-2271. o.] 37. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot). A Bíróság is kiemelte a határozatok indokolásának kötelezettségét a munkaviszonyok keretében, amikor kimondta, hogy a bírósági felülvizsgálat hatékonysága, amelynek a megtámadott határozat indokolásának jogszerűségére kell vonatkoznia, általában azt foglalja magában, hogy az eljáró bíróság megkövetelheti a hatáskörrel rendelkező hatóságtól ezen indokok közlését. Azonban a közösségi jog által biztosított valamely jog hatékony védelmének garantálását tekintve ugyancsak szükséges, hogy az érdekelt személyek e jogot a lehető legjobb feltételek mellett megvédhessék, továbbá hogy részükre ismerjék el annak lehetőségét, hogy a helyzet teljes ismeretében eldönthessék, vajon hasznos-e számukra, hogy a bírósághoz forduljanak. (lásd a Bíróság 222/86. sz., Heylens és társai ügyben hozott ítéletének [EBHT 1987., 4097. o.] 15. pontját).
A hivatkozott védjegy vagy megjelölés:

A SHE német szóvédjegy a 3. és 25. osztályba tartozó áruk vonatkozásában, a She német ábrás védjegy a 3., 9., 16., 18. és 25. osztályba tartozó áruk vonatkozásában, valamint a She nemzetközi ábrás védjegy a 3., 9., 16., 18. és 25. osztályba tartozó áruk vonatkozásában.
A felszólalási eljárásban hivatkozott védjegy vagy megjelölés jogosultja:

zero International Holding GmbH Co. KG (korábban zero International Holding GmbH & Co. KG).
162

A Holland Királyság szerint a Bizottság szem elől téveszti, hogy a kérdéses projekt tökéletesen illeszkedik a vidéki térségek fejlesztésére irányuló politikája általános célkitűzéseinek keretei közé. A Holland Királyság hozzáteszi, hogy a projekt ugyanis az észak-hollandiai mezőgazdasági ágazat helyreállítására, nevezetesen pedig a cukorrépa-termesztés más növények termesztésével történő felváltására irányul. Úgy véli, hogy a Bizottságnak nem csupán az iránymutatás 4.2.5. pontjára tekintettel kell értékelnie a támogatást, hanem azt is vizsgálnia kell, hogy a támogatás „nem befolyásolja-e hátrányosan a kereskedelmi feltételeket a közös érdekkel ellentétes mértékben”. A Holland Királyság a fenti 63. pontban hivatkozott Alzetta és társai kontra Bizottság ügyben hozott ítéletre hivatkozva azt állítja, hogy az EK 87. cikk (3) bekezdésének c) pontja alapján végzett vizsgálat során a Bizottság feladata, hogy egyensúlyt teremtsen a támogatás előnyös hatásai, valamint a támogatás által a kereskedelmi feltételek és a torzulásmentes verseny fenntartása vonatkozásában gyakorolt kedvezőtlen hatások között. A Holland Királyság ebből azt vezeti le, hogy a Bizottság továbbra is köteles figyelembe venni az EK 87. cikk (3) bekezdésének c) pontját, még akkor is, ha az iránymutatással korlátozta a mezőgazdasági ágazatban nyújtott támogatások területén fennálló mérlegelési jogkörét.
—

2004-ben megalapították a Majątek Hutniczy sp. z o. o. (a továbbiakban: MH) és a Majątek Hutniczy Plus (a továbbiakban: MH Plus) társaságokat. E társaságok részvényei 100%-ig a HCz tulajdonában voltak. Az MH megkapta a HCz acélipari tárgyi eszközeit, az MH Plus pedig a termeléshez szükséges egyes további tárgyi eszközöket kapott;
—

2004-ben megalapították a Majątek Hutniczy sp. z o.o. (a továbbiakban: MH) és a Majątek Hutniczy Plus (a továbbiakban: MH Plus) társaságokat. E társaságok részvényei 100%-ig a HCz tulajdonában voltak. Az MH megkapta a HCz acélipari tárgyi eszközeit, az MH Plus pedig a termeléshez szükséges egyes további tárgyi eszközöket kapott;
5

2003. június 27-én a beavatkozó, a Klosterbrauerei Weissenohe GmbH & Co. KG a 40/94 rendelet 51. cikke (1) bekezdésének a) pontja és 7. cikke (1) bekezdésének c), f) és g) pontja (jelenleg a 207/2009 rendelet 52. cikke (1) bekezdésének a) pontja és 7. cikke (1) bekezdésének c), f) és g) pontja) alapján kérte a CANNABIS védjegy törlését a 32. és 33. osztályba tartozó áruk vonatkozásában.
Az Elsőfokú Bíróság (második tanács) 2009. november 19‑i ítélete – Agencja Wydawnicza Technopol kontra OHIM (1000)

(T‑298/06. sz. ügy)

„Közösségi védjegy – Az 1000 közösségi szóvédjegy bejelentése – Feltétlen kizáró ok – Leíró jelleg – A 40/94/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja (jelenleg a 207/2009/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja)”

Közösségi védjegy – A közösségi védjegy meghatározása és megszerzése – Feltétlen kizáró okok – Kizárólag olyan jelekből vagy adatokból álló védjegyek, amelyek valamely áru jellemzőinek leírására szolgálhatnak (40/94 tanácsi rendelet, 7. cikk, (1) bekezdés, c) pont) (vö. 24–31. pont)

Tárgy

Az OHIM negyedik fellebbezési tanácsának (az R 447/2006‑4. sz. ügyben) az 1000 szóvédjegy közösségi védjegyként történő bejelentése tárgyában 2006. augusztus 7‑én hozott határozatával szemben benyújtott kereset.

Az ügy adatai

A közösségi védjegy bejelentője: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. Az érintett közösségi védjegy: Az „1000” szóvédjegy a 16., 28. és 41. osztályba tartozó áruk és szolgáltatások vonatkozásában (4372264. sz. védjegybejelentés). Az elbíráló határozata: Az elbíráló a lajstromozást megtagadta. A fellebbezési tanács határozata: A fellebbezési tanács a fellebbezést elutasította.





Rendelkező rész

1) Az Elsőfokú Bíróság a keresetet elutasítja.

2) Az Elsőfokú Bíróság az Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o.‑t kötelezi a költségek viselésére.
1)

A Törvényszék az [EK] 81. cikk és az EGT‑Megállapodás 53. cikke értelmében megindított eljárás[ban] (COMP/F‑1/38.121 – „szerelvények”‑ügy) 2006. szeptember 20‑án hozott C (2006) 4180 bizottsági határozat 1. cikkét megsemmisíti annyiban, amennyiben az a Kaimer GmbH & Co. Holding KG és a Sanha Kaimer GmbH & Co. KG részvételét illetően figyelembe veszi az 1996. július 30‑tól 1997. július 31‑ig tartó időszakot, a Sanha Italia Srl részvételét illetően pedig figyelembe veszi az 1998. január 1‑jétől 1999. július 14‑ig tartó időszakot.
2)

A Törvényszék az IMI plc, az IMI Kynoch Ltd, a Yorkshire Fittings Ltd, a VSH Italia Srl, a Comap SA és a Simplex Armaturen + Fittings GmbH & Co. KG társaságot kötelezi a költségek viselésére.
47

A Bizottság a megtámadott határozat (252)–(264) preambulumbekezdésében kifejti, hogy azért alkalmazhatta azon vélelmet, miszerint a Nynäs AB az 1994. április 1-jétől2002. április 15-ig terjedő időszakban ténylegesen meghatározó befolyást gyakorolt a Nynas NV-re, mert e két társaság között 100%-os részesedési szerkezet áll fenn. Ezt követően úgy vélte, hogy másodlagosan több, a csoport hierarchikus szerkezetére vonatkozó tényező is megerősítette e vélelmet. Így először is, noha a Nynas NV a bitumennel kapcsolatos tevékenységet illetően a csoporton belül az európai székhely feladatát látja el, bizonyos küszöbértéken túl azonban nem jogosult bizonyos döntéseket hozni a Nynäs AB bevonása nélkül (beruházási költségek, a szerződésekkel kapcsolatos tárgyalás és szerződéskötés, az ügyfeleknek nyújtott hitelek engedélyezése és a berendezések selejtezése). Egyébiránt az anyavállalat feladata a végrehajtó bizottsága révén a csoport célkitűzéseinek, stratégiáinak és átfogó irányvonalainak meghatározása, valamint a csoport költségvetésére, nagy projektjeire és működési koordinációjára vonatkozó magas szintű döntések meghozatala. Ezenkívül az anyavállalat vertikálisan szervezett, mivel bizonyos jogköröket bizottságok révén átruház leányvállalataira. Végül a Nynas NV igazgatótanácsának három tagja közül kettő a Nynäs AB-hez tartozik, amelyen belül a vezérigazgatói és „chief refining officer” feladatokat látják el, míg a Nynas NV igazgatótanácsának harmadik tagja a saját vezérigazgatója, aki a Nynäs AB igazgatótanácsának ülésein is részt vesz.
1)

A Törvényszék megsemmisíti a Norvégiából származó tenyésztett lazac behozatalára kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről és a végleges dömpingellenes vám kivetéséről szóló, 2006. január 17‑i 85/2006/EK tanácsi rendeletet abban a részében, amely a Marine Harvest Norway AS társaságra mint a Fjord Seafood Norway AS behozatalára 2007. szeptember 18‑ig kivetett dömpingellenes vám tekintetében e társaság jogutódjára és az Alsaker Fjordbruk AS társaságra vonatkozik.
1)

A Törvényszék megsemmisíti a Norvégiából származó tenyésztett lazac behozatalára kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről és a végleges dömpingellenes vám kivetéséről szóló, 2006. január 17‑i 85/2006/EK tanácsi rendeletet a Fiskeri og Havbruksnæringens Landsforening, a Norske Sjømatbedrifters Landsforening, a Salmar Farming AS, a Hydroteck AS, a Hallvard Lerøy AS és a Lerøy Midnor AS társaságokra vonatkozó részében.
19

A Bizottság az ír, az olasz, illetve a francia mentességre vonatkozóan a 2001. október 30-i C (2001) 3296, C (2001) 3300 és C (2001) 3295 határozataival megindította az EK 88. cikk (2) bekezdése szerinti hivatalos vizsgálati eljárást. E határozatokat 2001. november 5-i keltezésű leveleiben közölte Írországgal, az Olasz Köztársasággal és a Francia Köztársasággal, illetőleg azokat 2002. február 2-án közzé tette az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában (HL C 30., 17. o., 21. o. és 25. o.).
A T‑80/06. sz. ügyben a Magyarországgal a 2005. november 9‑i levélben közölt, az EK 88. cikk (2) bekezdése szerinti eljárást kezdeményező, a C 41/2005 (ex NN 49/2005) – Magyarországi átállási költségek állami támogatási ügyben hozott bizottsági határozat megsemmisítése iránti kérelem, a T‑182/09. sz. ügyben pedig a Magyarország által a hosszú távú villamosenergia‑vásárlási megállapodások keretében nyújtott C 41/05 állami támogatásról szóló, 2008. június 4‑i 2009/609/EK bizottsági határozat (HL 2009. L 225., 53. o.) megsemmisítése iránti kérelem.
161

A T‑60/06. RENV. II. sz. ügyben indított kereset alátámasztására felhozott hatodik jogalap keretében az Olasz Köztársaság azt állítja, hogy a Bizottság megsértette a bizalomvédelem, a jogbiztonság és a jogszerűség vélelmének elvét, amennyiben a megtámadott határozat 5. cikkében elrendelte a vitatott támogatás visszatéríttetését. Úgy érvel, hogy az engedélyező tanácsi határozatokra – az állami támogatásra vonatkozó szabályokat is ideértve – tekintettel az Eurallumina és maga is jogosan bízott a vitatott mentesség szabályszerűségében, és vélelmezhette továbbá, hogy az engedélyező tanácsi határozatok jogszerűek voltak. E tekintetben először is előadja, hogy az engedélyező tanácsi határozatok 1993 óta lehetővé tették számára a vitatott mentesség alkalmazását vagy további alkalmazását. Másodszor a 93/697, a 96/273 és a 97/425 határozat preambulumbekezdéseire hivatkozik, amelyek megállapították, hogy a vitatott mentesség nem vezetett a verseny torzulásához és nem akadályozta a közös piac megfelelő működését. Harmadszor az 1999/255 és az 1999/880 határozatra hivatkozik, amely a vitatott mentesség rendszeres bizottsági felülvizsgálatát írja elő a közös piac működésével és az EK‑Szerződés egyéb céljaival fennálló összeegyeztethetőségének biztosítása érdekében. Negyedszer arra hivatkozik, hogy a 2001/224 határozatot megelőző engedélyező tanácsi határozatok egyáltalán nem utalnak az egységes piac működésének torzulásaira vonatkozó bármely, különösen az EK 87. és EK 88. cikk alapján lefolytatandó esetleges eljárásra. Ötödször a 2001/224 határozat 1. cikkének (2) bekezdésére, valamint a 2003/96 irányelvnek a II. mellékletével összefüggésben értelmezett 18. cikkére hivatkozik, amely az Euralluminában jogos bizalmat keltett a vitatott mentesség szabályszerűségében, amelyre tekintettel az utóbbi 2002. február 2. és 2005 vége között 2006. december 31‑ig amortizálandó beruházásokat tett. Hatodszor a hatályos rendelkezések kétértelműségének hiányára hivatkozik, amelyek szerint az Eurallumina és maga is bízhatott a vitatott mentesség 2006. december 31‑ig fennálló szabályszerűségében.
71

Először is, ami az akták állítólagos nehézségét illeti, az nem bizonyított, és még ha ez is a helyzet, az nem igazolja a jelen ügyben szereplő ilyen hosszú vizsgálati időt. Ugyanis semmi sem utal arra, hogy a Bizottságnak különösen nehéz jogi problémákkal kellett szembenéznie, mivel az I. timföldhatározat egyébiránt észszerű hosszúságú volt (112 preambulumbekezdés), és a fejtegetéseiből nem tűnik ki semmilyen nyilvánvaló nehézség. Ezt követően, amint arra a Francia Köztársaság jogosan hivatkozik, a Bizottságnak jóval a hivatalos vizsgálati eljárás megindítását megelőzően tudomása volt a jövedéki adó alóli mentességekről, mivel a mentesség iránti első kérelmet Írország 1992‑ben, az Olasz Köztársaság 1993‑ban, a Francia Köztársaság pedig 1997‑ben nyújtotta be. Egyébiránt a Bizottság nyújtotta be a Tanácsnak a jövedéki adó alóli mentességeket engedélyező határozatokra vonatkozó egymást követő javaslatokat, miután ilyen irányú kérelmek érkeztek hozzá a Francia Köztársaság, Írország és az Olasz Köztársaság részéről. Végül az állami támogatásokra vonatkozó jelentései keretében a Bizottság tájékoztatta a Kereskedelmi Világszervezetet (WTO) az ír mentesség fennállásáról.
3

1983. május 12. óta Írország mentesíti a jövedéki adó alól a timföldgyártáshoz felhasznált ásványolajokat (a továbbiakban: vitatott mentesség). A vitatott mentességet az 1983. május 12‑i (265. sz.) adórendelet (a szénhidrogénolajok jövedéki adója) (Statutory instrument no126/1983, Imposition of Duties [no 265] [Excise Duty on Hydrocarbon Oils] Order, 1983; a továbbiakban: 1983. évi rendelet) vezette be az ír jogba.
115

A Spanyol Királyság elsősorban azt állítja, hogy a Bizottság által megkövetelt lineáris árértékelési módszer nem megfelelőbb, nem is védi jobban az Unió pénzügyi érdekeit, továbbá nem is tartja be jobban a közbeszerzési szerződések odaítélésének területén releváns szabályokat, mint az átlagármódszer. Az említett lineáris módszer alkalmazása bizonyos esetekben az ACA és az ARC által az átlagármódszer alkalmazásával elfogadott ajánlatokéinál magasabb vagy azokéval azonos ár elfogadását eredményezett. Márpedig az állítólagos szabálytalanság pénzügyi hatásának helyes értékeléséhez valamennyi érintett szerződést, köztük azokat is figyelembe kellett venni, amelyek esetében az ACA, illetve az ARC ezen utóbbi módszer alkalmazására irányuló döntése megtakarítást eredményezett az Unió számára. Ily módon a mind a pozitív, mind a negatív eredményeket figyelembe vevő nettó pénzügyi korrekciónak az ACA esetében 2895884,80 eurót, az ARC esetében pedig 112900,52 eurót kellett volna kitennie. A „jogellenesen bejelentett” összeg címén 4490021 euró visszatérítésére irányuló kérelem tehát sérti az arányosság elvét.
52

Másodszor a megtámadott határozat számos olyan dokumentumra hivatkozik, amelyek arról tanúskodnak, hogy a szállítók és a nagyépítők közötti tárgyalások a W5-nek adott engedményre és a többi útépítőnek adott maximális engedményre is vonatkoztak. Ez igaz például a felperesnek a Bizottság egyik tájékoztatáskérésére adott 2003. szeptember 12-i válaszára, amelyben utalt arra, hogy a szállítók és a nagyépítők közötti megbeszélések egyszerre irányultak az „ártáblára” és a „szabvány engedményekre” (a megtámadott határozat (72) preambulumbekezdése). Hasonlóképpen a HBG 2004. március 28-i feljegyzése megemlíti a szabványárat, a W5-nek adott engedményt és a többi építőnek adott maximális engedményt (a megtámadott határozat (93) preambulumbekezdése). A HBG 1994. február 24-i belső feljegyzése utal a nagyépítők által annak tulajdonított jelentőségre is, hogy a kisépítőknek nem engedett engedményt szerezzenek és elkerüljék azt, hogy az engedményt az összes építőre alkalmazzák (a megtámadott határozat (95) preambulumbekezdése). Továbbá a HBG 1999. szeptember 14-i belső jelentése a W5 és a szállítók között kötött, az „emelésekre és kompenzációkra” vonatkozó, 1999. évi megállapodásokat foglalja össze (a megtámadott határozat (107) preambulumbekezdése). A Kuwait Petroleumnak a Bizottság tájékoztatáskérésére adott 2003. szeptember 16-i válasza arra is utal, hogy az 1998. március 27-i egyeztető találkozó lehetővé tette, hogy a bruttó árról és az engedményekről tárgyaljanak (a megtámadott határozat (103) preambulumbekezdése). A felperesnek az 1999. március 12-i találkozóra vonatkozó belső feljegyzése a bruttó árra és a W5 tekintetében megállapodott engedményre is hivatkozik (a megtámadott határozat (104) preambulumbekezdése). A HBG és a felperes feljegyzései másfelől a 2001. március 1-jei találkozóra hivatkoznak, pontosítva a megállapodott bruttó árat, a W5-nek és a többi építőnek adott engedményt (a megtámadott határozat (116) preambulumbekezdése). A felperes 2001. május 23-i belső feljegyzése, amelyet az egyik tájékoztatáskérésre adott 2003. szeptember 12-i válaszával megerősített, szintén említést tesz a bruttó árról és a W5-nek adott engedményről (a megtámadott határozat (119) preambulumbekezdése). A kifogásközlésre adott válaszában a felperes egyik alkalmazottját idézve hasonlóképpen kijelentette, hogy „a szabványárak emelései addig nem jelentettek problémát, ameddig azokat engedmények követték” (a megtámadott határozat (149) preambulumbekezdése). Végül az SNV 1995. február 9-i elemzése jelzi a W5 esetében annak jelentőségét, hogy a kisépítőknek adottnál nagyobb engedményben részesüljön (a megtámadott határozat (153) preambulumbekezdése).
268

Egyébiránt ki kell emelni, hogy a Bizottság a visszaesés címén történő növelés mértékének megállapításakor figyelembe veheti az érintett vállalkozásnak a versenyszabályok megsértésére való hajlamára utaló ténykörülményeket, beleértve a kérdéses jogsértések között eltelt időt is (a Törvényszék T-122/04. sz., Outokumpu és Luvata kontra Bizottság ügyben 2009. május 6-án hozott ítéletének [EBHT 2009., II-1135. o.] 62. pontja). A jelen ügyben először is ki kell emelni, hogy a kérdéses jogsértés a megtámadott határozat meghozatala időpontjában a harmadik ugyanolyan típusú jogsértés volt, amely miatt a Shell vállalkozás bizottsági határozat tárgyát képezte. Közelebbről ki kell emelni, hogy a polipropilén-határozatban és a PVC II-határozatban szóban forgó jogsértések a jelen ügy alapjául szolgáló jogsértéshez hasonlóan árcélkitűzések rögzítését, illetve piaci részesedések felosztását célozták. Egyébiránt a Törvényszék már megállapította, hogy 50%-os növelés indokolt akkor, ha a különböző jogsértések között tíz évnél rövidebb időszak telt el, ahogyan a jelen ügyben is erről van szó, mivel a kartell 1994-ben kezdődött (a fenti 267. pontban hivatkozott Groupe Danone kontra Bizottság ügyben hozott ítélet 354. és 355. pontja). Végül hangsúlyozni kell, hogy a Bizottság a 2006. november 29-i határozatában megállapította, hogy a Shell vállalkozás megsértette az EK 81. cikket azáltal, hogy 1996. május 20-tól1999. május 31-ig más vállalkozásokkal együtt olyan megállapodásban vett részt, amelynek keretében a gumi és a polimerizációs emulzióval előállított sztirol-butadién gumi ágazatában árcélkitűzések rögzítésében, az ügyfelek megnemtámadási megállapodások alapján történő elosztásában, valamint az árakra, a versenytársakra és az ügyfelekre vonatkozó érzékeny információk cseréjében állapodtak meg (az [EK] 81. cikk és az EGT-Megállapodás 53. cikke értelmében megindított eljárás[ban] [COMP/F/38.638 – „butadién gumi és polimerizációs emulzióval előállított sztirol-butadién gumi”-ügy] 2006. november 29-én hozott C (2006) 5700 végleges bizottsági határozat).
20

A Bizottság emlékeztet arra, hogy a kifogásközlésben említette, hogy a felperes korábbi neve BNGW volt, továbbá hogy a Ballast Nedam és a felperes felelős a kartellben 1995 óta történő részvételért. A Bizottság, állítása szerint, a kifogásközlésben azt is említette, hogy úgy véli, mindegyik csoporton belül az anyavállalatnak lehetősége van leányvállalatai magatartására ténylegesen meghatározó befolyást gyakorolni. Mivel a felperes a kifogásközlésre adott válaszában megemlítette, hogy a BNGW anyavállalata, tisztában kellett lennie azzal, hogy ez utóbbi magatartásáért felelősnek fogják tartani. E válasz alapján – mivel az szerepelt benne, hogy a BNGW a felperesnek nem jogelődje, hanem 100%-os tulajdonában lévő leányvállalata – a Bizottság a felperest felelősnek tekintette a leányvállalata magatartásáért. Ezenkívül a kifogásközlést követően a BNGW védekezését is a felperes nyújtotta be, amely a 2000. október 1-jét megelőző időszakra is vonatkozott. Egyébiránt, mivel a felperes nem teljesítette a Bizottság azon kérését, hogy a Ballast Nedam-csoport 2000. október 1-jét megelőző szervezeti felépítésének ábráját rendelkezésére bocsássa, fenntartotta a zavart arra vonatkozóan, hogy ezen időpontot megelőzően milyen kapcsolatban állt a BNGW-vel.
Az Elsőfokú Bíróság (ötödik tanács) 2008. július 2-i ítélete – Ashoka kontra OHIM (DREAM IT, DO IT!)

(T-186/07. sz. ügy)

„Közösségi védjegy — A DREAM IT, DO IT! közösségi szóvédjegy bejelentése — Feltétlen kizáró ok — A megkülönböztető képesség hiánya — A 40/94/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja”

Közösségi védjegy — A közösségi védjegy meghatározása és megszerzése — Feltétlen kizáró okok — Megkülönböztetésre nem alkalmas megjelölések (40/94 tanácsi rendelet, 7. cikk, (1) bekezdés, b) pont) (vö. 37–38. pont)

Tárgy

Az OHIM első fellebbezési tanácsának (az R 635/2006-1. sz. ügyben) a DREAM IT, DO IT! szómegjelölés közösségi védjegybejelentésével kapcsolatban 2007. március 15-én hozott határozata ellen benyújtott kereset.

Az ügy adatai

A közösségi védjegy bejelentője: Ashoka. Az érintett közösségi védjegy: A „DREAM IT, DO IT!” szóvédjegy a 35., 36., 41. és 45. osztályba tartozó szolgáltatások tekintetében (3 844 792 sz. védjegybejelentés). Az elbíráló határozata: Az elbíráló a közösségi védjegybejelentést elutasította. A fellebbezési tanács határozata: A fellebbezési tanács a fellebbezést elutasította.

Rendelkező rész

1) Az Elsőfokú Bíróság a keresetet elutasítja.

2) Az Elsőfokú Bíróság az Ashokát kötelezi a költségek viselésére.

Az Elsőfokú Bíróság (ötödik tanács) 2008. július 2-i ítélete – Ashoka kontra OHIM (DREAM IT, DO IT!)

(T-186/07. sz. ügy)

„Közösségi védjegy — A DREAM IT, DO IT! közösségi szóvédjegy bejelentése — Feltétlen kizáró ok — A megkülönböztető képesség hiánya — A 40/94/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja”

Közösségi védjegy — A közösségi védjegy meghatározása és megszerzése — Feltétlen kizáró okok — Megkülönböztetésre nem alkalmas megjelölések (40/94 tanácsi rendelet, 7. cikk, (1) bekezdés, b) pont) (vö. 37–38. pont)

Tárgy

Az OHIM első fellebbezési tanácsának (az R 635/2006-1. sz. ügyben) a DREAM IT, DO IT! szómegjelölés közösségi védjegybejelentésével kapcsolatban 2007. március 15-én hozott határozata ellen benyújtott kereset.

Az ügy adatai

A közösségi védjegy bejelentője: Ashoka. Az érintett közösségi védjegy: A „DREAM IT, DO IT!” szóvédjegy a 35., 36., 41. és 45. osztályba tartozó szolgáltatások tekintetében (3 844 792 sz. védjegybejelentés). Az elbíráló határozata: Az elbíráló a közösségi védjegybejelentést elutasította. A fellebbezési tanács határozata: A fellebbezési tanács a fellebbezést elutasította.

Rendelkező rész

1) Az Elsőfokú Bíróság a keresetet elutasítja.