Az előléptetési határozatok, és az érdemeknek személyzeti szabályzat 45. cikkében előírt összehasonlító vizsgálata a kinevezésre jogosult hatóság kizárólagos hatáskörébe tartozik.

E tekintetben először is, a személyzeti szabályzat 45. cikkének (1) bekezdése a kinevezésre jogosult hatóságot ugyan arra kötelezi, hogy minden előléptetésről hozott határozat előtt az összes előléptethető tisztviselő tekintetében elvégezze az érdemek összehasonlító vizsgálatát, igénybe veheti ugyanakkor a hivatali út különböző szintjein elhelyezkedő igazgatási szervezeti egységek segítségét, a bármely hierarchikus igazgatási szervezet működésére jellemző elveknek megfelelően. Így a kinevezésre jogosult hatóság előírhatja az előléptetésre jogosult tisztviselők aktáinak az egyes főigazgatóságokon belüli előzetes vizsgálatát, még ha az ilyen előzetes vizsgálat nem is helyettesítheti az ezt követően – amennyiben előírják – az előléptetési bizottság által, majd a kinevezésre jogosult hatóság által az előléptetési eljárás végén mindenképpen elvégzendő – a személyzeti szabályzat által egyedüliként előírt – összehasonlító vizsgálatot.

A Bizottság által elfogadott általános végrehajtási rendelkezésekben előírt előléptetési eljárás keretében a kinevezésre jogosult hatóság kétségtelenül nem korlátozhatja vizsgálatát a különböző szervezeti egységek, illetve főigazgatóságok által létrehozott listákon kedvezőbb besorolást kapott tisztviselők érdemeire. Ugyanakkor a kinevezésre jogosult hatóságnak az e szakaszban előléptetésre javasolt előléptethető tisztviselőknek az intézmény főigazgatóságai szintjén decentralizált kiválasztása keretében, az általános végrehajtási rendelkezések által előírt azon jognak az ezen szakaszban a főigazgatóik és szervezeti egységeik vezetői által előléptetésre nem javasolt tisztviselők általi gyakorlása, hogy ezekkel az őket előléptetésre nem javasló határozatokkal szemben az előléptetési vegyes bizottsághoz fellebbezzenek, lehetővé teszi, hogy e tisztviselők érdemeit e vegyes összetételű szerv előtt nemcsak a főigazgatóságaik szintjén, hanem az egész intézmény szintjén elvégzett összehasonlító vizsgálatnak vessék alá.

Másodszor, a kinevezésre jogosult hatóság az előléptetéssel kapcsolatos határozatainak előkészítő szakaszába olyan vegyes összetételű egyeztető fórumot is bevonhat, mint az előléptetési vegyes bizottság, és azt is előírhatja, hogy ennek egy szintén vegyes összetételű másik szerv nyújtson segítséget, és az ez által elfogadott, indokolással ellátott véleménytervezeteit a kinevezésre jogosult hatóság figyelembe veheti. Márpedig a főigazgatóik és a szervezeti egységeik vezetői által előléptetésre nem javasolt előléptethető tisztviselőknek azáltal, hogy a jogorvoslati eljárás keretében fellebbezést nyújtanak be, lehetőségük van arra, hogy felhívják a kinevezésre jogosult hatóság figyelmét esetükre, és arra késztetik azt, hogy egyéni helyzetüket az általuk vitatottak, az említett indokolással ellátott véleménytervezetek, valamint adott esetben az előléptetési vegyes bizottság ajánlásai alapján körültekintő vizsgálatnak vesse alá az összes előléptethető tisztviselő érdemeinek összehasonlító vizsgálata keretében, amelyet utolsóként, az előléptetési eljárás végén az előléptetéssel kapcsolatos határozatok meghozatala érdekében végez el.

(lásd a 48–51. pontot)

Hivatkozás:

Bíróság: 1987. február 4‑iBouteiller kontra Bizottság ítélet, 324/85, EU:C:1987:59, 11. pont;

Elsőfokú Bíróság: 1993. november 30‑iTsirimokos kontra Parlament ítélet, T‑76/92, EU:T:1993:106, 17. pont;

Közszolgálati Törvényszék: 2015. szeptember 22‑iSilvan kontra Bizottság ítélet, F‑83/14, EU:F:2015:106, 48. és 50. pont,, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat, az ítélettel szemben T‑698/15. P. ügyszám alatt fellebbezés van folyamatban az Európai Unió Törvényszéke előtt; 2015. december 15‑iBonazzi kontra Bizottság ítélet, F‑88/15, EU:F:2015:150, 83. és 89. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat.