Ami a nemzeti hatóságok által elfogadott, a gépekről szóló 2006/42 irányelv 11. cikkének (3) bekezdésén alapuló, valamely gépnek a nemzeti piacon való forgalomba hozatalának feltételeivel kapcsolatos intézkedések indokolt jellegét megállapító bizottsági határozat ellen irányuló keresetet illeti, e határozat az említett gép gyártójának jogi helyzetére közvetlenül olyan hatásokat gyakorol, amelyek eltérnek a szóban forgó nemzeti intézkedésekből eredőktől. Ugyanis először is az ilyen határozat magában foglalja, hogy minden, a a kérdéses intézkedéseket elfogadó tagállamon kívüli tagállamnak megfelelő intézkedéseket kell hoznia az érintett gépnek a piacukon történő forgalomba hozatalával vagy forgalomban tartásával kapcsolatban, és ezzel biztosítaniuk kell a 2006/42 irányelv megfelelő és egységes alkalmazását az érintett tagállam által elfogadott és a Bizottság által indokoltnak nyilvánított intézkedések alapján. Ebben az esetben a szóban forgó határozat közvetlen következménye, hogy nemzeti eljárások indulnak, amelyek vitatják azt a jogot, amellyel a gyártó ez idáig az Unió egészében rendelkezett, és amely az olyan gép forgalomba hozatalára vonatkozik, amely az említett irányelv 7. cikkében előírt megfelelőség vélelmében részesült, mivel CE‑jelöléssel rendelkezett, és EK‑megfelelőségi nyilatkozatot csatoltak hozzá.

Bár a tagállamoknak biztosítaniuk kell a gépekről szóló 2006/42 irányelv megfelelő és egységes alkalmazását, levonva a meghatározott gép tekintetében hozott és a Bizottság által indokoltnak nyilvánított nemzeti intézkedés következményeit anélkül, hogy mérlegelési lehetőséggel rendelkeznének az elérendő cél tekintetében, természetesen nem bővíthetik a saját hatáskörüket, illetve – az ezen irányelv 11. cikkének (1) bekezdésében előírt eljárási és anyagi jogi kereten kívül – nem terjeszthetik ki ezen intézkedés hatályát egyéb gépekre azzal az indokkal, hogy ez utóbbiak ugyanazzal a veszéllyel járnak, mivel ellenkező esetben sérülne az áruk szabad mozgásának ezen irányelv 6. cikkének (1) bekezdésében foglalt elve és a megfelelőségnek az ugyanezen irányelv 7. cikkében előírt vélelme. Ez az oka annak, hogy az uniós jogalkotó e kiterjesztést olyan különleges eljárástól tette függővé, amely többek között egyfelől a Bizottság ebben a tekintetben elfogadott kifejezett határozatának, másfelől pedig az ezen döntést végrehajtó nemzeti intézkedéseknek az elfogadását foglalja magában. Ezzel szemben nem írnak elő ilyen aktusokat a 2006/42 irányelv 11. cikke tekintetében annak hatályára tekintettel, és azok nem is szükségesek.

Ebből következik, hogy minden olyan személynek, amelynek az ilyen intézkedések indokolt jellegét megállapító határozat megsemmisítése iránti kérelme elfogadható, joga van kérelmének alátámasztása érdekében arra hivatkozni, hogy az említett határozat a 2006/42 irányelv rendelkezéseinek hibás értelmezésén alapul, még akkor is, ha ezt az értelmezést – amelyet valamennyi tagállamnak megfelelően figyelembe kell vennie – először az illetékes nemzeti hatóságok adták, ezt követően pedig azt a Bizottság maga is elfogadta. Hasonló esetben ugyanis az azon határozatot sértő téves jogalkalmazást, amellyel a Bizottság megállapította a szóban forgó nemzeti intézkedések indokolt jellegét, kifogásolni lehet az uniós bíróság előtt, különben az tartalmától fosztaná meg az EUMSZ 263. cikket és a hatékony bírói védelemhez való jogot.

Ezenfelül meg kell állapítani, hogy a 2006/42 irányelv 11. cikkének (1) bekezdése szerinti, a személyek egészségét és biztonságát veszélyeztető kockázat fennállását többek között az említett irányelv 5. cikke (1) bekezdésének a) pontja által a gyártó számára előírt alapvető egészségi és biztonsági követelmények, valamint ezen irányelv I. melléklete alapján kell értékelni. E követelmények tiszteletben tartása – amelyeket annak biztosítása érdekében írtak elő, hogy a gépek tervezése és gyártása során figyelembe vegyék az azokkal összefüggő kockázatokat – ugyanis e gépek forgalomba hozatalának feltétele. Azok be nem tartására hivatkozni lehet a forgalomból történő kivonásra, illetve a forgalomba hozatal megtiltására irányuló intézkedés alátámasztása érdekében.

Másrészt a 2006/42 irányelv I mellékletének 1.7.4.1 és 1.7.4.2 pontjában előírt követelménynek – amely szerint a gépeket a rendeltetésszerű használatukat leíró használati utasításnak kell kísérnie – a tiszteletben tartása nem kérdőjelezi meg a gépek gyártóit terhelő azon elsődleges kötelezettséget, hogy a gépet biztonságosan tervezzék és gyártsák azáltal, hogy a lehető legnagyobb mértékben kiküszöbölik vagy csökkentik a rendeltetésszerű használatukhoz vagy az ésszerűen előrelátható rendellenes használatukhoz kapcsolódó kockázatokat, ahogyan az említett irányelv I. melléklete 1.7.4.2 pontjának l) alpontjából következik. Másképpen megfogalmazva, az irányelv a gyártókat nem csak arra kötelezi, hogy óvják az ügyfeleiket a részükre általuk értékesített gépek előrelátható rendellenes használatához kapcsolódó kockázatoktól. Az irányelv arra is kötelezi a gyártókat, hogy ezeket a kockázatokat ezeknek a gépeknek a gyártásától és felépítésétől kezdődően a lehető legnagyobb mértékben kiküszöböljék vagy csökkentsék.

A gépekről szóló 2006/42 irányelv I. mellékletének 3.4.4 pontjában szereplő, a tárgyak leesésével kapcsolatos különleges egészségi és biztonsági követelmény tartalmát az említett irányelvben meghatározott általános követelmények, és különösen az I. melléklet elején található általános alapelvek alatti 1. pont, valamint e mellékletnek az 1.1.2 pontjában foglalt, a biztonság beépítésének alapelvei alapján kell értelmezni. Márpedig ez utóbbiakból egyértelműen következik mindenekelőtt az, hogy az Unió piacán forgalomba hozni kívánt gépek tervezésének és gyártásának biztosítania kell, hogy ezek a gépek ne veszélyeztessék a személyeket az előrelátható körülmények között, de figyelembe véve az ésszerűen előrelátható rendellenes használatot is, illetve tágabban, hogy a rendellenes használat kizárható legyen, ha az ilyen használat veszélyt idéz elő. Ezenfelül az ebben a tekintetben hozott intézkedés célja az, hogy kiküszöböljön minden kockázatot. Végül e kötelezettség teljesítése érdekében a gyártónak, amelynek lehetősége van a legmegfelelőbb módszer kiválasztására, nem utolsósorban kötelessége prioritási sorrendet tiszteletben tartani, ami elsősorban a kockázatok lehető legnagyobb mértékű kiküszöbölésében vagy csökkentésében áll.

A Bizottságnak e rendelkezés keretében a tagállamok által elfogadott intézkedések jogi és ténybeli indokoltságát kell vizsgálnia. Márpedig a Bizottság széles mérlegelési jogkörrel rendelkezik a számára meghatározott célok hatékony megvalósítása érdekében, és tekintettel az általa elvégzendő összetett műszaki értékelésekre. A Bizottság számára az ilyen jogkör fennállását akkor is elismerték, amikor annak olyan intézkedéseket kell ellenőriznie, amelyeket egy tagállam az EUMSZ 114. cikk (4)–(6) bekezdésében előírt rendelkezés keretében hozott. E tekintetben az uniós bíróságnak – amikor széles mérlegelési jogkör gyakorlását kell ellenőriznie – az előtte hivatkozott jogalapok alapján vizsgálnia kell az eljárási szabályok betartását, a Bizottság által megállapított tények tárgyi pontosságát, a nyilvánvaló mérlegelési hiba hiányát e tények értékelése során, illetve a hatáskörrel való visszaélés hiányát. A felek által hivatkozott adatokra tekintettel meg kell vizsgálnia különösen a megtámadott jogi aktust alátámasztó bizonyítékok tárgyi pontosságát, megbízhatóságát és koherenciáját, valamint ellenőriznie kell, hogy a bizonyítékok az adott összetett helyzet értékeléséhez figyelembe veendő releváns adatok teljes körét képezik‑e, valamint hogy e bizonyítékok alátámasztják‑e a belőlük levont következtetéseket.

A gépekről szóló 2006/42 irányelv olyan belső piacfelügyeleti és szabályozási rendszert hoz létre, amelyben elsődlegesen az illetékes nemzeti hatóságok feladata ellenőrizni azt, hogy egy gép veszélyezteti‑e a személyek egészségét vagy biztonságát, és amennyiben igen, megtegyék a forgalomból történő kivonásra vagy a forgalomba hozatal megtiltására irányuló intézkedéseket. A 2006/42 irányelv 11. cikkében ebben a tekintetben előírt védzáradékot is az EUMSZ 114. cikk (10) bekezdésére tekintettel kell értelmezni, amely lehetővé teszi a tagállamoknak, hogy az EUMSZ 36. cikkben említett egy vagy több nem gazdasági okból ilyen intézkedéseket hozzanak, amelyek között szerepel a személyek egészségének és életének védelme. Ez a feladat az illetékes nemzeti hatóságok részéről komplex szakmai és tudományos megítélést vonhat maga után.

Mindazonáltal, amennyiben az ilyen veszély fennállása jogilag megkövetelt módon bizonyított, az ésszerűen körültekintő átlagos fogyasztóra történő hivatkozással az, hogy ez utóbbit erről a veszélyről előre tájékoztatták, önmagában nem releváns, figyelembe véve egyrészről a 2006/42 irányelv által a gépek gyártói tekintetében megállapított megelőzési és tájékoztatási kötelezettség közötti hierarchiát, valamint másrészről az ezen kötelezettségek be nem tartásával kapcsolatos következményeket.

A gépekről szóló 2006/42 irányelv 11. cikke nem írja elő a Bizottság számára, hogy – azon intézkedések indokolt jellege vizsgálatának konkrét összefüggésében, amelyekről a tagállamok őt értesítik – köteles meghatározni, hogy ezek az intézkedések egyébként az egyenlő bánásmód elvének megfelelnek‑e vagy sem. Amennyiben az ilyen intézkedés az említett rendelkezés értelmében indokolt, azt a döntést, amellyel a Bizottság elismeri annak indokolt jellegét, nem lehet tehát megkérdőjelezni azzal az indokkal, hogy az ezen intézkedés által érintettekkel összehasonlítható gépek vannak jelen a szóban forgó nemzeti piacon, azonban azokkal kapcsolatban az egyenlő bánásmód elvét megsértve nem hoztak hasonló intézkedést.

Ugyanis először is, amennyiben valamely tárgykör uniós szinten teljes harmonizáció tárgyát képezte, minden arra vonatkozó nemzeti intézkedést a harmonizációs intézkedés szempontjából, és nem az elsődleges jog szempontjából kell értelmezni. Ez többek között abban az esetben is alkalmazandó, amikor a szóban forgó intézkedés nem jogalkotási vagy szabályozási jellegű aktus, hanem egyedi intézkedés. Így, mivel a 2006/42 irányelv uniós szinten kimerítően harmonizálja nem csupán a gépek biztonságára vonatkozó alapvető követelményeknek és a gépek e követelményeknek való megfelelősége tanúsításának a szabályait, de a tagállamok által az e követelményeknek megfelelőnek vélelmezett gépekkel szemben tanúsítandó magatartás szabályait is, e rendelkezésekre figyelemmel kell meghatározni, hogy a Bizottság elmulasztotta‑e a kötelezettségeit azáltal, hogy nem vizsgálta meg, hogy az intézkedéseket a dán hatóságok a jelen ügyben az egyenlő bánásmód elvének tiszteletben tartása mellett hozták‑e, illetve hogy ez nem keletkeztetett kötelezettséget a Bizottság számára ilyen felülvizsgálat lefolytatására.

Másodszor a 2006/42 irányelv 11. cikkének nem célja a Bizottságot felhatalmazni arra, hogy a nemzeti hatóságok által hozott intézkedések jogszerűségét minden szempontból felülvizsgálja, amikor ez utóbbiak megállapítják, hogy a gépek veszélyeztethetik a személyek egészségét és biztonságát. Ugyanis ez a felülvizsgálat a nemzeti bíróságok feladata, ahogyan az ezen irányelv (25) preambulumbekezdéséből és 20. cikkéből következik. Harmadszor annak ellenére, hogy a 2006/42 irányelv 11. cikkének (3) bekezdése annak előírására szorítkozik, hogy a Bizottságnak mérlegelnie kell, hogy a tagállamok által hozott intézkedések indokoltak‑e vagy sem, e cikk általános felépítése magában foglalja ennek a kötelezettségnek az ezen cikk (1) és (2) bekezdésében foglalt, a nemzeti hatóságokat terhelő előzetes kötelezettségek tekintetében történő értelmezését.

Az EUMSZ 114. cikk (10) bekezdése, amely felhatalmazza az uniós jogalkotót, hogy a 2006/42 irányelv 11. cikkében létrehozotthoz hasonló védzáradékokat írjon elő, és az EUMSZ 36. cikk első mondatában előírt „okokra” hivatkozik, nem hivatkozik ennek a cikknek a második mondatára, amely kimondja, hogy az ilyen okokkal igazolható tilalmak és korlátozások nem lehetnek önkényes megkülönböztetés vagy a tagállamok közötti kereskedelem rejtett korlátozásának eszközei. Következésképpen eltér ugyanennek a cikknek azon rendelkezésekkel kapcsolatos (4)–(6) bekezdésétől, amelyeket valamely tagállam elfogadhat vagy fenntarthat egy harmonizációs intézkedésnek az (1) bekezdés szerinti elfogadását követően.

(vö. 98–105. pont)