ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3

A 2005/29 irányelv (6), (7) és (17) preambulumbekezdése az alábbiak szerint rendelkezik: „(6) Ez az irányelv […] közelíti a tagállamoknak a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokra vonatkozó jogszabályait, ideértve a fogyasztók gazdasági érdekeit közvetlenül sértő tisztességtelen reklámokat, amelyek ezáltal közvetett módon sértik a jogszerűen eljáró versenytársak gazdasági érdekeit is. Az arányosság elvével összhangban ez az irányelv védi a fogyasztókat az ilyen tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok következményeitől, amennyiben ezek jelentősek, de elismeri, hogy egyes esetekben a fogyasztókra gyakorolt hatás elhanyagolható. Ez az irányelv nem vonatkozik a kizárólag a versenytársak gazdasági érdekeit sértő vagy a kereskedők közötti ügyletekhez kapcsolódó tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokról szóló nemzeti jogszabályokra, és nem is érinti azokat; a tagállamok – amennyiben úgy kívánják – a szubszidiaritás elvének teljes körű figyelembevételével és a közösségi joggal összhangban továbbra is maguk szabályozhatják ezeket a gyakorlatokat. […] (7) Ez az irányelv a fogyasztóknak a termékekkel kapcsolatos ügyleti döntéseit közvetlenül befolyásoló kereskedelmi gyakorlatokkal foglalkozik. Nem foglalkozik ugyanakkor az elsődlegesen más célok érdekében alkalmazott kereskedelmi gyakorlatokkal, ideértve például a befektetőkhöz intézett kereskedelmi kommunikációt, úgymint az éves jelentéseket és a vállalkozások írott reklámanyagait. Nem foglalkozik az ízléshez és illemhez kapcsolódó jogi követelményekkel, hiszen azok a tagállamok körében nagymértékű változatosságot mutatnak. Bizonyos kereskedelmi gyakorlatok, mint például az utcai kereskedelmi célú megszólítás, a tagállamokban kulturális okok miatt nemkívánatosak lehetnek. Ennek megfelelően a tagállamok számára lehetővé kell tenni, hogy saját területükön ízlés és illem okán – a közösségi joggal összhangban – továbbra is betilthassanak egyes kereskedelmi gyakorlatokat, akkor is, ha azok nem korlátozzák a fogyasztó választási szabadságát. Ezen irányelv és különösen általános záradékai alkalmazásakor teljes mértékben figyelembe kell venni az adott egyedi eset körülményeit. […] (17) A fokozottabb jogbiztonság érdekében kívánatos meghatározni azokat a kereskedelmi gyakorlatokat, amelyek minden körülmény között tisztességtelenek. Ezért az I. melléklet minden ilyen gyakorlatot tartalmaz. Kizárólag ezek azok a kereskedelmi gyakorlatok, amelyeket az 5–9. cikk rendelkezései szerint történő eseti vizsgálat nélkül is tisztességtelennek kell tekinteni. A felsorolás csak ezen irányelv felülvizsgálata révén módosítható.”
12

A 76/308 irányelv 12. cikkének (1)–(3) bekezdése kimondja: „(1) Amennyiben a behajtási eljárás folyamán a követelést és/vagy a megkereső hatóság székhelye szerinti tagállamban kiállított, a követelés végrehajtását engedélyező okmányt [helyesen: a követelésre vonatkozó végrehajtható okiratot] valamely érdekelt fél megtámadja, az előbbi az ügyet a megkereső hatóság székhelye szerinti tagállam illetékes szerve elé viszi, az ott hatályos jog szerint. Erről a keresetről a megkereső hatóság értesíti a megkeresett hatóságot. A keresetről az érdekelt fél is tájékoztathatja a megkeresett hatóságot. (2) Amint a megkeresett hatóság megkapja az (1) bekezdésben említett értesítést a megkereső hatóságtól vagy az érdekelt féltől, felfüggeszti a végrehajtási eljárást az ügyben illetékes szerv döntéséig, hacsak a megkereső hatóság másként nem kéri a második albekezdésnek megfelelően. […] A (2) bekezdés első albekezdésének sérelme nélkül a megkereső hatóság a székhelyéül szolgáló tagállam hatályban lévő törvényi, rendeleti és közigazgatási gyakorlatának [helyesen: törvényeinek, rendeleteinek és közigazgatási gyakorlatának] megfelelően felszólíthatja [helyesen: kérheti] a megkeresett hatóságot a megtámadott követelés behajtására, amennyiben a megkeresett hatóság székhelyéül szolgáló tagállam erre vonatkozó törvényei, rendeletei és közigazgatási gyakorlata ezt megengedi [helyesen: megengedik]. A megkereső hatóság felelős a behajtott összegek visszatérítéséért, valamint a megkeresett hatóság székhelyéül szolgáló tagállam hatályban lévő jogszabályai szerinti esetleges kártérítésért is, amennyiben a per kimenete később kedvezően alakul az adós számára. (3) Amennyiben a megkeresett hatóság székhelye szerinti tagállamban hozott végrehajtási intézkedéseket támadják meg, a keresetet a megkeresett hatóság székhelye szerinti tagállam illetékes szervéhez kell benyújtani annak törvényei és rendelkezései szerint.”
2

E kérelmeket a Terex Equipment Ltd (a továbbiakban: Terex), az FG Wilson (Engineering) Ltd (a továbbiakban: Wilson) és a Caterpillar EPG Ltd (a továbbiakban: Caterpillar), illetve a Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs közötti jogvitákban terjesztették elő, amelyek tárgya az, hogy mik a következményei annak, hogy az alapeljárásokban szóban forgó, aktív feldolgozási eljárás alá vont árukra vonatkozó újrakiviteli nyilatkozatokban a közösségi áruk kivitelét jelölő téves vámeljárási kódot tüntettek fel.
19

A Consiglio di Stato először is a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló, 1992. június 18-i 92/50/EGK tanácsi irányelv (HL L 209., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 1. kötet, 322. o.) – amelyet a 2004/18 irányelv követett – 1. cikkének c) pontjára hivatkozik, amelynek értelmében „szolgáltató: bármely természetes vagy jogi személy – beleértve az állami szervet is – aki, illetve amely szolgáltatást végez”, és megállapítja, hogy e megfogalmazásból az tűnik ki, hogy az ajánlatkérőkkel csak olyan jogalanyok köthetnek szerződést, amelyek „intézményesen” gyakorolják azon tevékenységet, amelyhez az adott közbeszerzési szerződés keretében biztosítandó szolgáltatás tartozik. E megközelítés szerint a magánjogi gazdasági szereplőkön kívül a közbeszerzési eljárásban csak azon állami szervek vehetnek részt, amelyek e közbeszerzés tárgyát képező szolgáltatásokat visszterhesen nyújtják, a jogrendben számukra előírt célnak megfelelően, ami kizárja tehát az egyetemi szerveket. E felfogást megerősíteni látszik a Bíróság C-220/05. sz., Auroux és társai ügyben 2007. január 18-án hozott ítéletének (EBHT 2007., I-385. o.) 44. pontja, amely szerint a közbeszerzésre vonatkozó közösségi szabályozás az érdekeltre mint „a piacon aktív gazdasági szereplőre” alkalmazandó. Ugyanezen felfogást követi a 163/2006. sz. törvényerejű rendelet 3. cikkének (19) bekezdése is, amely szerint a szolgáltató olyan gazdasági szereplő, amely „a piacon” szolgáltatások nyújtását „kínálja”.
23

E körülmények között a hof van beroep te Brussel az eljárást felfüggesztette, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjesztette a Bíróság elé: „1) A [2003/6] irányelv előírásai, különösen 2. cikke, azon rendelkezések kivételével, amelyek kifejezetten a tagállamokra bízzák az intézkedések szabad végrehajtását, teljes harmonizációt jelentenek, vagy összességében csak minimális harmonizációra vonatkoznak? 2) Úgy kell-e értelmezni a [2003/6] irányelv 2. cikkének (1) bekezdését, hogy a puszta tény, hogy az irányelv 2. cikke [(1) bekezdésének] első albekezdésében említett személy bennfentes információkkal rendelkezik, és saját vagy harmadik személy javára az információhoz kapcsolódó pénzügyi eszközöket vesz vagy elad, illetve kísérel meg venni vagy eladni, egyben azt is jelenti, hogy ez a személy az említett bennfentes információit felhasználja? 3) Ha a második kérdésre nemleges válasz adandó, feltételezni kell-e, hogy a [2003/6] irányelv 2. cikkének alkalmazása a bennfentes információk felhasználására vonatkozó tudatos döntést előfeltételez? Ha az ilyen döntés lehet íratlan is, szükséges-e, hogy az ilyen információk felhasználására vonatkozó döntés olyan körülményekből következzen, amelyek nem tesznek lehetővé más értelmezést, vagy elegendő, hogy a körülmények így is értelmezhetők? 4) Ha a [2003/6] irányelv 14. cikkében említett közigazgatási szankció arányosságának meghatározásához figyelembe kell venni a szerzett előnyt, feltételezni kell-e, hogy a bennfentes információnak tekintendő tény nyilvánosságra hozatala a pénzügyi eszköz árára ténylegesen jelentős hatást gyakorolt? Ha igen, legalább mekkorának kell lennie az árfolyam mozgásának ahhoz, hogy jelentősnek minősüljön? 5) Függetlenül attól, hogy az információ nyilvánosságra hozatalát követő árfolyammozgásnak jelentősnek kell-e lennie: az információ nyilvánosságra hozatalát követően mely időszakot kell tekintetbe venni az árfolyammozgás mértékének meghatározása érdekében, és mely időpontból kell kiindulni a szerzett vagyoni előny megállapítása során a megfelelő szankció meghatározása érdekében? 6) Úgy kell-e értelmezni a [2003/6] irányelv 14. cikkét a szankció arányosságának megítélése keretében, hogy abban az esetben, ha valamely tagállam a közigazgatási szankció mellett büntetőjogi szankció lehetőségét is bevezette, az arányosság vizsgálata során a büntetőeljárási szankció lehetőségét és/vagy mértékét is tekintetbe kell venni?”
26

E kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra keres választ, hogy a 2004/18 irányelv 4. cikkét úgy kell-e értelmezni, hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, mint amely a jelen ügy alapeljárásának tárgyát is képezi, és amely mind az állandó társulással, mind az abban részt vevő vállalkozásokkal szemben a közbeszerzési eljárásból való automatikus kizárást és büntetőjogi szankciók kiszabását írja elő, amennyiben az utóbbiak a társulás ajánlatával versenyző ajánlatokat nyújtottak be az érintett közbeszerzési eljárásban, akkor is, ha az említett társulás ajánlatát nem e vállalkozások nevében és érdekében nyújtották be.
83

Ráadásul a vitatott határozat indokaiból az is világosan kiderül, hogy jóllehet a Bizottság a vitatott mentességek engedélyezésére irányuló tanácsi határozatok elfogadása idején úgy ítélte meg, hogy e mentességek nem eredményezik a verseny torzulását, és nem veszélyeztetik a belső piac megfelelő működését, az említett mentességeket soha nem vizsgálták és nem is engedélyezték az állami támogatásokra vonatkozó azon szabályok alapján, amelyek alkalmazása révén a Bizottság ezzel ellentétes következtetésre jutott. Ezzel kapcsolatban azt is meg kell állapítani, hogy az a körülmény, hogy az említett határozatokat a Bizottság javaslata alapján fogadták el, és e határozatok nem utaltak az e szabályokkal való lehetséges ellentmondásra, a vitatott határozat indokolásának 95–100. pontjában olyan sajátos indokolást eredményez, amelynek eredményeként a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a 2002. február 2-áig nyújtott mentességekből eredő támogatásoknak a kedvezményezettjeikkel történő visszatéríttetése ellentétes lenne a bizalomvédelem és a jogbiztonság elvével.
12

K. Peśla 2003 decemberében „jó” minősítéssel és a magiszter fokozat megszerzésével zárta le az 1998-ban a poznani egyetem (Lengyelország) jogtudományi karán megkezdett felsőfokú tanulmányait. 2005 januárjában a frankfurti (Frankfurt an der Oder, Németország) egyetem jogi kara – ahol 1998 óta párhuzamosan tanult – a német-lengyel jogászképzés elvégzését követően a „Master of German and Polish Law” tudományos fokozatot, 2005 februárjában pedig a „Bachelor of German and Polish Law” tudományos címet adományozta neki.
32

Az APSA fellebbezést nyújtott be ezzel a határozattal szemben a Court of Appealhez. A Court of Appeal 2007. október 9-én elutasította a fellebbezést.
76

Azt is ki kell emelni, hogy – amint az a jelen ítélet 66. és 67. pontjában is szerepel – a lejáratukhoz közeledő dömpingellenes intézkedéseknek az alaprendelet 11. cikkének (2) bekezdése értelmében elvégzett felülvizsgálata során a közösségi hatóságoknak kizárólag azt kell megállapítaniuk, hogy ezen intézkedések lejáratával a dömping és a kár folytatódna vagy megismétlődne-e, amely esetekben az említett intézkedéseket fenntartják. Ellenkező esetben a dömpingellenes intézkedéseket hatályon kívül helyezik. Ezt az állítást az említett rendelet 11. cikke (6) bekezdésének megfogalmazása is megerősíti, amely értelmében ha ezt a felülvizsgálatok indokolják, az intézkedéseket e cikk (2) bekezdése szerint hatályon kívül kell helyezni vagy fenn kell tartani, míg ugyanezen cikk (6) bekezdéséből az derül ki, hogy az intézkedéseket nemcsak hatályon kívül lehet helyezni és fenn lehet tartani, hanem – az említett cikk (3) és (4) bekezdése szerint – módosítani is lehet. Következésképpen a lejáratukhoz közeledő intézkedések felülvizsgálata nem vonhatja maga után a hatályos intézkedések módosítását.
20

Az NHS 2008. február 11-én kelt levelében arról tájékoztatta az Uniplexet, hogy a körülmények megváltoztak. Kiderült, hogy az Assut (UK) Ltd ajánlata szabálytalan volt, és az ajánlatok értékelése során negyedik helyezést elért B. Braun UK Ltd kapta meg az Assut (UK) Ltd helyét a keretmegállapodás résztvevői között.
51

Márpedig a hatodik irányelv 13. cikke A része (1) bekezdése j) pontjának a németen kívüli különböző nyelvi változataiból kitűnik, hogy a jelen ítélet 49. pontjában ismertetett értelmezés nem támasztható alá a rendelkezés szövegezésével (lásd a francián kívül különösen az angol [„tuition given privately by teachers and covering school or university education”], az olasz [„le lezioni impartite da insegnanti a titolo personale e relative all’insegnamento scolastico o universitario”], a lengyel [„nauczanie prywatne przez nauczycieli, obejmujące edukację szkolna i uniwersytecką”], a portugál [„As lições dadas, a título pessoal, por docentes, relativas ao ensino escolar ou universitário”], a finn [„opettajan koulu- tai yliopisto-opetuksen tueksi antamat yksityisoppitunnit”] és a svéd nyelvi változatot [„Undervisning som ges privat av lärare och omfattar skolundervisning eller universitetsutbildning”].
6

A műszaki szabványok és szabályok terén történő információszolgáltatási eljárás megállapításáról szóló, 1998. június 22-i 98/34/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 204., 37. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 20. kötet, 337. o.) 8. cikke a következőket írja elő: „(1) A 10. cikkre is figyelemmel a tagállamok azonnal közölnek a Bizottsággal minden műszakiszabály-tervezetet, kivéve ha az csak egy nemzetközi vagy európai szabvány teljes szövegét ülteti át, ebben az esetben a megfelelő szabványra történő hivatkozás is elegendő; a Bizottságot egy közleményben a szabály elfogadása szükségességének indokairól is tájékoztatni kell, amennyiben ezek nem derülnek ki már a tervezetből is. […] Ha a tervezet – a közegészségügyre vagy a fogyasztók illetve a környezet védelmére tekintettel – különösen egy kémiai anyag, készítmény vagy termék értékesítését vagy használatát kívánja korlátozni, a tagállamok átadják a szóban forgó anyag, készítmény vagy termék, valamint az ismert és létező helyettesítő anyagok valamennyi lényeges adatára vonatkozó összesítést vagy tájékoztatást, ha ilyen létezik, és közlik az intézkedésnek a közegészségügyre és a fogyasztók, illetve a környezet védelmére gyakorolt várható hatásait, a kémiai anyagok kockázatbecslésére vonatkozó általános elveknek megfelelően elvégzett kockázatelemzéssel együtt […]. […] (2) A Bizottság és a tagállamok észrevételeket tehetnek a műszakiszabály-tervezetet benyújtó tagállamnak; a tagállamnak az ilyen észrevételeket a legnagyobb mértékben figyelembe kell vennie a műszaki szabály későbbi kidolgozása során. […]”
71

Meg kell állapítani, hogy azt a nemzeti szabályozást, amely objektív és ellenőrizhető körülmények vizsgálatán alapul annak megállapítása érdekében, hogy az ügylet adózási célokat szolgáló, mesterséges megállapodás jellemzőivel rendelkezik-e, olyan szabályozásnak kell tekinteni, amely nem lépi túl az adóztatási joghatóság tagállamok közötti kiegyensúlyozott megosztása fenntartásának szükségességére és az adóelkerülés megelőzésére vonatkozó célok eléréséhez szükséges mértéket, ha elsőként minden olyan esetben, amikor felmerül a gyanú, hogy az ügylet túlmutat azon, amit az érintett társaságok szokásos piaci feltételek között kötnének, az adózó túlzott mértékű adminisztrációs terhek nélkül bizonyítékot szolgáltathat arról, hogy az adott esetben az ügylet létrejöttének hátterében kereskedelmi okok álltak (lásd ebben az értelemben a fent hivatkozott Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation ügyben hozott ítélet 82. pontját és a C-201/05. sz., Test Claimants in the CFC and Dividend Group Litigation ügyben 2008. április 23-án hozott végzés [EBHT 2008., I-2875. o.] 84. pontját).
15

Először is kiemelendő, hogy mégha igaz is, hogy – miként azt az Alstom is hangsúlyozta – a hatodik irányelv 18. cikkének (4) bekezdése nem rendelkezik kifejezetten ilyen elévülési időről, ettől még e körülményből önmagában nem vonható le olyan következtetés, hogy az említett rendelkezést úgy kell értelmezni, hogy a HÉA-túlfizetések visszatérítéséhez való jog gyakorlása nem köthető elévülési időhöz.
31

Az OHIM arra hivatkozik, hogy az Elsőfokú Bíróság nem állított fel a védjegy megkülönböztető képessége mértékével kapcsolatban szokásosan megkövetelt szempontokon túlmutató szempontokat, és nem is vezetett be új jogi szempontokat e megkülönböztető képesség megállapításához, hanem – a reklámjelmondatokra vonatkozó állandó ítélkezési gyakorlatának megfelelően – olyan empirikus elvet fogalmazott meg, amelynek értelmében az olyan megjelöléseket, amelyek az áru vagy szolgáltatás kereskedelmi származásának megjelölésétől eltérő rendeltetést töltenek be, a fogyasztó nem szükségképpen azonos módon érzékeli, mint egy, a védjegytől teljességgel független szómegjelölést. Ilyen esetekben ugyanis lehetséges, sőt elkerülhetetlen, hogy a fogyasztó általi érzékelés során a származást jelölő funkciót elfedi egy másik funkció. Ezt erősíti meg többek között más megfogalmazásban a Bíróság C-473/01. P. és C-474/01. P. sz., Procter & Gamble kontra OHIM egyesített ügyekben 2004. április 29-én hozott ítéletének (EBHT 2004., I-5173. o.) 51. pontja az olyan megjelölések vonatkozásában, amelyek egybeolvadnak magának az árunak a külső megjelenésével. Ezen ítélkezési gyakorlattal azonos szellemben az Elsőfokú Bíróság az „azonnal” fordulat használatával az abban álló veszélyt akarhatta kifejezni, hogy egy reklámjelmondatot a fogyasztó kizárólag promocionális rendeltetésében észlelhet.
80

A Bíróság kimondta, hogy a közösségi jog elsőbbségének tiszteletben tartására irányuló kötelezettség a közigazgatás valamennyi szervére vonatkozik (lásd többek között 103/88. sz. Costanzo-ügyben 1989. június 22-én hozott ítélet [EBHT 1989., 1839. o.] 32. pontját és a C-224/97. sz. Ciola-ügyben 1999. április 29-én hozott ítélet [EBHT 1999., I-2517. o.] 30. pontját). E megállapítás vonatkozik az olyan közigazgatási szervekre is, mint amilyen a Berufungsausschuss für Zahnärzte für den Bezirk Westfalen-Lippe is. Annak a körülménynek, hogy az alapeljárás tárgyát képező nemzeti rendelkezések már az irányelv hatálybalépését megelőzően is léteztek, nincs jelentősége. Ugyanez vonatkozik arra a körülményre is, hogy e rendelkezések nem rendelkeztek arról, hogy azoknak a közösségi joggal való összeegyeztethetetlensége esetén a nemzeti bíróságok azok alkalmazását kizárhatják.
11

A fenti I. rész „Ellenőrző vizsgálat egyéb állatoknál” [helyesen: Egyéb állatok ellenőrzése] című 5. pontja előírja: „A 2–4. pontban említett vizsgálatokon túl a tagállamok önkéntes alapon úgy is dönthetnek, hogy más szarvasmarhaféléket is vizsgálat alá vetnek a területükön, különösen abban az esetben, ha az állatok olyan országokból származnak, ahol a BSE endémikus, vagy fogyaszthattak potenciálisan fertőzött takarmányt, vagy BSE-fertőzött anyaállattól születtek vagy származnak [helyesen: A 2–4. pontban említett vizsgálaton kívül a tagállamok önkéntes alapon határozhatnak úgy, hogy területükön egyéb szarvasmarhákat is ellenőrzés alá vetnek, különösen olyan állatokat, amelyek endemikusan előforduló BSE-vel fertőzött országból származnak, potenciálisan fertőzött takarmányt fogyasztottak vagy BSE-fertőzött anyaállattól születtek vagy származnak].”
16

Emlékeztetni kell arra is, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a közvetlen adók ugyan a tagállamok hatáskörébe tartoznak, ez utóbbiak azonban hatáskörüket a közösségi jog tiszteletben tartásával kötelesek gyakorolni (lásd különösen a fent hivatkozott Marks & Spencer ügyben hozott ítélet 29. pontját, a C-374/04. sz. Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation ügyben 2006. december 12-én hozott ítélet [EBHT 2006., I-11673. o.] 36. pontját, valamint a C-182/08. sz. Glaxo Wellcome ügyben hozott ítélet [EBHT 2009., I-8591. o.] 34. pontját).
2

A kérelmet a London Borough of Harrow (London város Harrow városrészének önkormányzata) és N. H. Ibrahim, valamint a Secretary of State for the Home Department között az N. H. Ibrahim által benyújtott lakhatási támogatás iránti kérelem elutasítása miatt indult peres eljárás keretében terjesztették elő.
(12)

Az alperes lakóhelyén kívül a bíróság és a per közötti szoros kapcsolaton alapuló vagylagos joghatósági okokat is meg kell állapítani az igazságszolgáltatás megbízható működésének előmozdítása érdekében [helyesen: Az alperes lakóhelyén kívül a bíróság és a per közötti szoros kapcsolaton alapuló vagy az igazságszolgáltatás megfelelő működésének elősegítésére irányuló vagylagos joghatósági okokat is meg kell állapítani].”
46

Az uniós jogban az ügyvédi szakmának mindig is szerepe volt az igazságszolgáltatásban való közreműködés. A Bíróság alapokmányának 19. cikke az ügyvédi szakma e fogalmán alapszik, amely az ítélkezési gyakorlatból, többek között a 155/79. sz., AM & S Europe kontra Bizottság ügyben 1982. május 18-án hozott ítélet (EBHT 1982., 1575. o.) 24. pontjából is következik.
Főszabály szerint a Bíróság alapszabálya 61. cikkének első bekezdése és ezen alapszabály I. melléklete 13. cikkének (1) bekezdése értelmében a per állása nem teszi lehetővé, hogy a fellebbviteli bíróság az ügyet érdemben döntse el, amennyiben az első bíróság a keresetet – mint elfogadhatatlant – elutasította, és helyt adott az elfogadhatatlansági kifogásnak, ahelyett hogy az elfogadhatatlansági kifogásról az eljárást befejező határozatban döntött volna. Ugyanakkor bizonyos feltételekkel a fellebbezési eljárásban is lehet dönteni az ilyen kereset érdeméről. Ez lehet a helyzet, ha egyrészt a megtámadott ítélet vagy végzés hatályon kívül helyezése szükségszerűen maga után vonja a szóban forgó kereset érdemben való elbírálását, vagy másrészt a megsemmisítés iránti kereset érdemének vizsgálata a fellebbezés keretében az első fokon eljáró bíró érvelését követően a felek között lezajlott véleménycserén alapszik.

Kétségtelen, hogy a Bíróság alapokmánya I. melléklete 13. cikkének (1) bekezdése, amely a Törvényszék határozatáról megalapozott fellebbezés esetében rendelkezik, nem teljesen ugyanúgy szól, mint az említett alapokmány Bíróságra vonatkozó 61. cikkének első bekezdése. Abban az esetben azonban, ha bebizonyosodik, hogy az elsőfokú bíróság tévesen utasította el a keresetet mint elfogadhatatlant, és adott helyt az elfogadhatatlansági kifogásnak, ahelyett hogy az elfogadhatatlansági kifogásról az eljárást befejező határozatban döntött volna, „az ügy érdemben való eldöntését a per állása megengedi” fordulatot ugyanúgy kell értelmezni az említett rendelkezések alkalmazásakor, függetlenül attól, hogy e 13. cikk (1) bekezdésétől eltérően az említett 61. cikk mérlegelési jogkört biztosít a Bíróság számára, ha a per állása az ügy érdemben való eldöntését megengedi, lehetővé téve számára, hogy visszautalja az ügyet az elsőfokú bíróságnak. Ezen egyedi körülmények alapján meg kell állapítani, hogy a per állása nem engedi meg az ügy érdemben való eldöntését, és vissza kell utalni az ügyet az elsőfokú bíróság elé, anélkül hogy e tekintetben bármilyen mérlegelési jogkört gyakorolni lehetne.

(vö. 29–30, 35–36. pont)