ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
7

Az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 17‑i 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2013. L 347., 320. o.; helyesbítések: HL 2016. L 200., 140. o.; HL 2017. L 200., 4. o.) „Átmeneti rendelkezések” című 152. cikkében előírja: „(1) Ez a rendelet nem érinti sem a Bizottság által az [1083/2006 rendelet] alapján, sem bármely egyéb, az adott támogatásra 2013. december 31‑én irányadó jogszabály alapján jóváhagyott segítségnyújtás folytatását vagy módosítását – beleértve annak teljes vagy részleges megszüntetését is. Az említett rendelet, illetve az ilyen egyéb alkalmazandó jogszabályok következésképpen 2013. december 31. után tovább alkalmazandók az adott segítségnyújtásra vagy az érintett műveletekre, azok zárásáig. E bekezdés alkalmazásában a segítségnyújtás kiterjed az operatív programokra és a nagyprojektekre. (2) Az [1083/2006 rendelet] alapján támogatás iránt benyújtott vagy jóváhagyott kérelmek továbbra is érvényesek. (3) Amennyiben valamely tagállam él a 123. cikk (3) bekezdésében foglalt lehetőséggel, kérelmet nyújthat be a Bizottsághoz az iránt, hogy az [1083/2006 rendelet] 59. cikke (1) bekezdésének b) pontjától eltérve az irányító hatóság elláthassa az igazoló hatóság feladatait az [1083/2006 rendelet] alapján végrehajtott, kapcsolódó operatív programok tekintetében. A kérelemhez mellékelni kell az audithatóság által készített értékelést. Amennyiben a Bizottság az audithatóság által a rendelkezésére bocsátott, illetve a saját ellenőrzései során nyert információk alapján meggyőződik arról, hogy az érintett operatív programok irányító és kontrollrendszerei hatékonyan működnek, és hogy azok működését nem fogja befolyásolni, ha az irányító hatóság látja el az igazoló hatóság feladatait, a kérelem kézhezvételétől számított két hónapon belül tájékoztatja a tagállamot az egyetértéséről.”
27

Ugyanakkor az EUMSZ 64. cikk (1) bekezdése szerint valamely tagállam a harmadik országokkal fenntartott kapcsolataiban továbbra is alkalmazhatja az e rendelkezés tárgyi hatálya alá tartozó, a tőke szabad mozgását érintő korlátozásokat, még akkor is, ha azok ellentétesek a tőke szabad mozgásának az EUMSZ 63. cikk (1) bekezdésében rögzített elvével, feltéve hogy e korlátozások már 1993. december 31‑én hatályban voltak (lásd ebben az értelemben: 2006. december 12‑iTest Claimants in the FII Group Litigation ítélet, C‑446/04, EU:C:2006:774, 187. pont; 2007. május 24‑iHolböck ítélet, C‑157/05, EU:C:2007:297, 39. pont; 2016. november 24‑iSECIL ítélet, C‑464/14, EU:C:2016:896, 86. pont).
21

Egyebekben nem lehet meghatározni, hogy S. Buivids véleménynyilvánítás szabadságához való jogának vagy más személyek magánélet tiszteletben tartásához való jogának kell‑e elsőbbséget élveznie, mivel S. Buivids nem jelölte meg, hogy milyen célból tette közzé a szóban forgó videót. Hasonlóképpen, ez a videó nem a társadalom érdeklődésére számot tartó aktuális eseményekről, és nem is a rendőrtisztek részéről tanúsított tisztességtelen cselekményekről számol be. Mivel S. Buivids nem a sajtóról és egyéb tömegtájékoztatási eszközökről szóló törvény értelmében vett újságírás céljából, és nem is irodalmi vagy művészi kifejezés céljából vette fel a szóban forgó videót, az adatvédelmi törvény 5. cikke nem alkalmazható.
31

Először is e rendelkezés szövege maga is különböző CPV‑kódokra utal, amelyek olyan veszélyekre vonatkoznak, amelyek tömegeket és egyént is érinthetnek. Ez vonatkozik többek között a 75250000‑3 (tűzoltási és mentési szolgáltatások), a 75251000‑0 (tűzoltó szolgáltatások), a 75251100‑1 (tűzoltási szolgáltatások), a 75251110‑4 (tűzmegelőzési szolgáltatások) CPV‑kódra, és az alapügy tárgyára tekintettel konkrétabban a 75252000‑7 (mentési szolgáltatások) és a 85143000‑3 (mentőszolgálat) kódra.
12

Az Abraxis e határozattal szemben keresetet nyújtott be a High Court of Justice (England and Wales) Chancery Division (patents court) (felsőbíróság [Anglia és Wales] kancelláriai kollégium [szabadalmi bíróság], Egyesült Királyság) előtt. Azt állítja e bíróság előtt, hogy az Abraxane esetében a 469/2009 rendelet 3. cikkének d) pontjában előírt feltétel teljesül a Bíróság 2012. július 19‑iNeurim Pharmaceuticals (1991) (C‑130/11, EU:C:2012:489) ítéletében kidolgozott megoldásra tekintettel.
115

Ebben a tekintetben a Lengyel Köztársaság rámutat, hogy a Bizottság a szóban forgó engedélyezési rendszert részben pontatlanul mutatta be, és kifejti, hogy az engedélyeket az I. kategória szerinti engedélyek esetében a közútkezelő, az érintett országutak esetében releváns IV. kategória szerinti engedélyek esetében pedig az országos utakért és autópályákért felelős főigazgató állítja ki. Az I. kategória szerinti engedélyeket a fuvarozó számára a kérelem szerint egy hónapra, hat hónapra vagy tizenkét hónapra állítják ki, az érintett járművek megjelölése nélkül. Az engedélyeket a kérelem benyújtásának napjától számított legkésőbb hét munkanapon belül állítják ki. Ugyanezek a szabályok vonatkoznak a IV. kategória szerinti engedélyekre is, ez utóbbiakat azonban huszonnégy hónapra is kiállíthatják, és mindezt a kérelem benyújtásának napjától számított legkésőbb három munkanapon belül.
7

A 2011. november 12‑i decreto no 226 del ministro dello sviluppo economico et del ministro per i rapporti con le regioni e la coesione territoriale recante regolamento per i criteri di gara e per la valutazione dell’offerta per l’affidamento del servizio della distribuzione del gas naturale, in attuazione dell’articolo 46‑bis del decreto legge 1° ottobre 2007 no 159, convertito in legge, con modificazioni, dalla legge 2007. november 29, no 222 (a gazdasági fejlesztési miniszter, valamint a tartományokkal való kapcsolatokért és a területi kohézióért felelős miniszter 226. sz. rendelete a földgázelosztás közszolgáltatásának odaítélésére irányuló közbeszerzési szerződések szempontjaira és az ajánlatok értékelésére vonatkozó rendeletről, módosításokkal a 2007. november 29‑i 222. sz. törvénnyel törvénnyé alakított, 2007 október 1‑jei 159. sz. rendkívüli törvényerejű rendelet 46bis. cikkének végrehajtásaként elfogadva; a GURI 2012. január 27‑i 22. számának rendes kiegészítése) 5. cikke (2) és (3) bekezdésének eredeti változata előírja: „(2) Az azon megszűnő megbízások és koncessziók jogosultjainak járó megtérítés értékét, amelyeknek nincs lejáratuk, vagy rendes lejáratuk időpontja meghaladja az új megbízásra vonatkozó pályázati kiírásban a szolgáltatás megszüntetésére rögzített időpontot, a megállapodásokban vagy szerződésekben rögzítettek alapján kell kiszámítani, a 2000. május 23‑i 164. sz. decreto legislativo (törvényerejű rendelet) 15. cikkének (5) bekezdésében és módosításaiban foglaltaknak megfelelően, különös tekintettel azokra az esetekre, amikor a szerződés a rendes lejáratnál korábban szűnik meg”. (3) Ha a jogosultaknak járó megtérítési értékre vonatkozó, a (2) bekezdés szerinti számítási módszer nem vezethető le a szerződéses iratokból, ideértve azt az esetet is, amikor általánosságban kerül az rögzítésre, hogy a megtérítési értéknek a piaci áraknak kell megfelelnie, akkor az 1925. október 15‑i 2578. sz. királyi rendelet 24. cikke (4) bekezdésének a) és b) pontját kell alkalmazni, az (5)–(13) bekezdésekben meghatározott módon, a szolgáltató tulajdonában álló azon létesítményrészekre korlátozottan, amelyekre nézve nincs előírva, hogy a megbízás rendes lejáratakor ingyenesen átszállnak a koncesszióba adó helyi önkormányzatra”.
1

Az Európai Bizottság keresetlevelében azt kéri, hogy a Bíróság állapítsa meg, hogy az Olasz Köztársaság azáltal, hogy nem tett meg minden szükséges intézkedést annak érdekében, hogy a hulladéklerakókról szóló, 1999. április 26‑i 1999/31/EK tanácsi irányelv (HL 1999. L 182., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 4. kötet, 228. o.) 7. cikke g) pontjának, valamint 13. cikkének megfelelően a lehető leghamarabb lezárják azon hulladéklerakókat, amelyek az ezen irányelv 8. cikke alapján nem kaptak engedélyt a működés folytatására, illetve azáltal, hogy nem tette meg a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy a működés folytatásához szükséges engedélyt megszerző hulladéklerakók megfeleljenek az említett irányelvnek – ide nem értve az irányelv I. mellékletének 1. pontjában megjelölt követelményeket –, nem teljesítette az ezen irányelv 14. cikkének b) és c) pontja alapján fennálló kötelezettségeit a következő hulladéklerakókkal kapcsolatban: Avigliano (Serre Le Brecce település), Ferrandina (Venita település), Genzano di Lucania (Matinella település), Latronico (Torre település), Lauria (Carpineto település), Maratea (Montescuro település), Moliterno (Tempa La Guarella település), Potenza két hulladéklerakója (Montegrosso‑Pallareta település), Rapolla (Albero in Piano település), Roccanova (Serre település), Sant’Angelo Le Fratte (Farisi település), Campotosto (Reperduso település), Capistrello (Trasolero település), Francavilla (Valle Anzuca), L’Aquila (Ponte delle Grotte település), Andria (D’Oria G.& C. Snc), Canosa (CO.BE.MA), Bisceglie (CO.GE.SER), Andria (F.lli Acquaviva), Trani (BAT‑Igea Srl), Torviscosa (Caffaro gazdasági társaság), Atella (Cafaro település), Corleto Perticara (Tempa Masone település), Marsico Nuovo (Galaino település), Matera (La Martella település), Pescopagano (Domacchia település), Rionero in Volture (Ventaruolo település), Salandra (Piano del Governo település), San Mauro Forte (Priati település), Senise (Palomabara település), Tito (Aia dei Monaci település), Tito (Valle del Forno település), Capestrano (Tirassegno település), Castellalto (Colle Coccu település), Castelvecchio Calvisio (Termine település), Corfinio (Cannucce település), Corfinio (Case querceto település), Mosciano S. Angelo (Santa Assunta település), S. Omero (Ficcadenti település), Montecorvino Pugliano (Parapoti település), Bartolomeo in Galdo (Serra Pastore település), Trivigano (korábban Cava Zof) és Torviscosa (La Valletta település).
4

Az SMVE 26. cikke a következőket írja elő: „(1) A Szerződő Felek – az 1967. január 31‑i New York‑i jegyzőkönyv által módosított 1951. július 28‑i, menekültek jogállásáról szóló genfi egyezményhez való csatlakozásukból eredő kötelezettségeikre is figyelemmel – kötelezettséget vállalnak arra, hogy nemzeti jogszabályaikba beépítik a következő szabályokat: a) Ha egy Szerződő Fél megtagadja egy külföldi beléptetését a területére, az őt légi, tengeri vagy szárazföldi úton a külső határra szállító fuvarozó köteles a külföldit haladéktalanul visszavenni. A határőrizeti hatóságok felszólítására a fuvarozó köteles visszaszállítni a külföldit abba a harmadik államba, ahonnan szállította őt, vagy abba a harmadik államba, amely úti okmányait kiadta, vagy egy olyan harmadik államba, amelybe bebocsátása biztosított; b) A fuvarozó köteles megtenni minden szükséges intézkedést, hogy megbizonyosodjék arról, hogy a légi vagy tengeri úton szállított külföldi rendelkezik‑e a Szerződő Felek területére történő beutazáshoz szükséges úti okmányokkal. (2) A Szerződő Felek – az 1967. január 31‑i New York‑i jegyzőkönyv által módosított 1951. július 28‑i, menekültek jogállásáról szóló genfi egyezményhez való csatlakozásukból eredő kötelezettségeikre és alkotmányos jogszabályaikra is figyelemmel – kötelezettséget vállalnak arra, hogy szankciókat vezetnek be azokkal a fuvarozókkal szemben, akik harmadik államból légi vagy tengeri úton olyan külföldieket szállítanak a területükre, akik nem rendelkeznek a szükséges úti okmányokkal. (3) Az (1) bekezdés b) pontja és a (2) bekezdés a menetrend szerinti távolsági autóbuszokkal csoportokat szállító nemzetközi fuvarozókra is vonatkozik, a határforgalom kivételével.”
9

A „Dublin III” rendelet hatályon kívül helyezte és felváltotta az egy harmadik ország állampolgára által a tagállamok egyikében benyújtott menedékjog iránti kérelem megvizsgálásáért felelős tagállam meghatározására vonatkozó feltételek és eljárási szabályok megállapításáról szóló, 2003. február 18‑i 343/2003/EK tanácsi rendeletet (HL 2003. L 50., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 6. kötet, 109. o.; a továbbiakban: „Dublin II” rendelet). A „Dublin III” rendelet (4), (5), (19), (32) és (39) preambulumbekezdése a következőket mondja ki: „(4) [Az Európai Tanács által az 1999. október 15–16‑i] tamperei [rendkívüli ülésén elfogadott] következtetések azt is megállapították, hogy [a közös európai menekültügyi rendszernek] rövid időn belül ki kell terjednie egy világos és alkalmazható módszer kialakítására is a menedékjog iránti kérelem megvizsgálásáért felelős tagállam meghatározása céljából. (5) E módszernek mind a tagállamok, mind az érintett személyek vonatkozásában tárgyilagos és méltányos szempontokon kell alapulnia. Lehetővé kell tennie különösen a felelős tagállam gyors meghatározását, hogy a nemzetközi védelem megadására vonatkozó eljáráshoz való hatékony hozzáférés biztosított legyen, és a nemzetközi védelem iránti kérelmekkel kapcsolatos gyors döntéshozatal ne kerüljön veszélybe. […] (19) Az érintett személyek jogainak hatékony védelme érdekében jogi biztosítékokat és hatékony jogorvoslati eszközöket [helyesen: jogi garanciákat és hatékony jogorvoslathoz való jogot] kell biztosítani a felelős tagállamnak való átadásra vonatkozó határozatokkal kapcsolatban, különösen a[…] [Charta] 47. cikkével összhangban. A nemzetközi jog tiszteletben tartása érdekében az ilyen határozatok elleni hatékony jogorvoslatnak egyaránt ki kell terjednie e rendelet alkalmazásának, valamint az azon tagállamban fennálló jogi és ténybeli helyzetnek a megvizsgálására, amelynek a kérelmezőt átadják. […] (32) Az e rendelet hatálya alá tartozó személyekkel kapcsolatos bánásmód tekintetében a tagállamokat kötik a nemzetközi jogi okmányokból eredő kötelezettségeik, ideértve az Emberi Jogok Európai Bíróságának vonatkozó ítélkezési gyakorlatát is. […] (39) E rendelet tiszteletben tartja azokat az alapvető jogokat és betartja azokat az elveket, amelyeket különösen a[…] [Charta] elismer. E rendelet biztosítani kívánja különösen a Charta 18. cikkében biztosított menedékjog teljes tiszteletben tartását, valamint az 1., 4., 7., 24. és 47. cikkében elismert jogokat. E rendelet ezért ennek megfelelően alkalmazandó.”
49

A jelen esetben egyrészt nem vitás, hogy az apa, aki hamisított foglalkoztatási igazolásokat nyújtott be annak bizonyítása érdekében, hogy rendelkezik a saját maga és családtagjai eltartásához elégséges állandó és rendszeres forrásokkal, csalást követett el, másrészt, hogy ezeket az igazolásokat a családtagjai – nevezetesen az anya és a fiúgyermek – tartózkodási engedélyeinek megszerzése céljából is benyújtották, még akkor is, ha ez utóbbiak nem tudtak az említett igazolások hamis mivoltáról.
13

A Kúriának a pénzügyi intézmények fogyasztói kölcsönszerződéseire vonatkozó jogegységi határozatával kapcsolatos egyes kérdések rendezéséről szóló 2014. évi XXXVIII. törvényben rögzített elszámolás szabályairól és egyes egyéb rendelkezésekről szóló 2014. évi XL. törvény (a továbbiakban: DH 2 törvény) 37. §‑ának (1) bekezdése az alábbiakat írja elő: „E törvény hatálya alá tartozó szerződések tekintetében a szerződés érvénytelenségének vagy a szerződés egyes rendelkezései érvénytelenségének (a továbbiakban: részleges érvénytelenség) megállapítását – az érvénytelenség okától függetlenül – a bíróságtól a fél csak az érvénytelenség jogkövetkezményeinek – a szerződés érvényessé vagy a határozathozatalig terjedő időre történő hatályossá nyilvánításának – alkalmazására is kiterjedően kérheti. Ennek hiányában a keresetlevél, illetve a kereset érdemben – eredménytelen hiánypótlási felhívást követően – nem bírálható el. Ha a fél az érvénytelenség vagy a részleges érvénytelenség jogkövetkezményének levonását kéri, úgy azt is meg kell jelölnie, hogy a bíróság milyen jogkövetkezményt alkalmazzon. A jogkövetkezmény alkalmazására vonatkozóan a félnek a felek közötti elszámolásra kiterjedő és összegszerűen is megjelölt, határozott kérelmet kell előterjesztenie.”
70

A Bizottság érvelésének alátámasztására a litvínovi létesítményre vonatkozó integrált engedély 20. sz. módosítására is hivatkozik, ahol a szóban forgó keveréket ideiglenesen tárolták Lengyelországba történő szállítása előtt. A Bizottság azt állítja, hogy e határozat hulladéknak jelöli a „Geobal 4”‑et. Mindazonáltal az ezen anyagok elnevezése közötti hasonlóság nem elegendő annak megállapításához, hogy a „Geobal 4” azonos a szóban forgó keverékkel. Ezenfelül, amint az a jelen ítélet 60. pontjában is megállapításra került, a hulladék minőséget in concreto, az egyes ügyek körülményeinek figyelembevételével kell értékelni.
15

A kérdést előterjesztő bíróság, a rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem (harleemben eljáró hágai bíróság) kifejti, hogy a Holland Királyság az ezen irányelv V. fejezetében foglalt, a menekültek családegyesítésére vonatkozó kedvezőbb rendelkezéseket is átültette, köztük az abban foglalt opcionális előírásokat is. A Holland Királyság ezenkívül úgy döntött, hogy a kiegészítő védelemre jogosultak tekintetében is alkalmazza az említett irányelvet, noha rájuk az irányelv 3. cikke (2) bekezdésének c) pontja alapján azt nem kell alkalmazni. A holland jogalkotó ekként ezen V. fejezetet e személyek helyzetére közvetlenül és feltétel nélkül alkalmazandóvá tette.
37

Az uniós jogalkotó által kifejezetten előírt eltérést az önálló védjegyek jogosultjai számára biztosított védelem, és azon kiegészítő védelem között, amelyet a jogosult akkor élvez, amikor a védjegye jóhírnévnek örvend, a védjegyekre vonatkozó európai uniós jogszabályok egymást követő módosításai is fenntartották. Így a jelenleg a 2017/1001 rendelet 9. cikke (2) bekezdésének a) és b) pontjában, valamint a 2015/2436 irányelv 10. cikke (2) bekezdésének a) és b) pontjában szereplő, „az európai uniós védjegy árujegyzékében foglaltakkal azonos árukkal, illetve szolgáltatásokkal kapcsolatban”, és „olyan árukkal, illetve szolgáltatásokkal kapcsolatban […], amelyek az európai uniós védjegy árujegyzékében szereplő árukkal, illetve szolgáltatásokkal azonosak vagy azokhoz hasonlóak” kifejezések különbséget tesznek a valamennyi önálló védjegy számára biztosított védelem, és azon védelem között, amely e rendelet 9. cikke (2) bekezdésének c) pontjában, és ezen irányelv 10. cikke (2) bekezdésének c) pontjában szerepel, és amely arra az esetre vonatkozik, ha a védjegy jóhírnevet élvez, és harmadik személy használ olyan megjelölést, amely „az európai uniós védjeggyel azonos vagy ahhoz hasonló, függetlenül attól, hogy azt az európai uniós védjegy árujegyzékében szereplő árukkal, illetve szolgáltatásokkal azonos, azokhoz hasonló vagy nem hasonló árukkal, illetve szolgáltatásokkal kapcsolatban használják”.
8

A 2004/38 irányelv 7. cikkének (3) bekezdését az ír jogba átültető European Communities (Free Movement of Persons) (no 2) Regulations 2006 (az Európai Közösségekről [személyek szabad mozgása] szóló 2006. évi [2. sz.] rendelet; a továbbiakban: 2006. évi rendelet) 6. cikke (2) bekezdésének a) és c) pontja a következőket írja elő: „a) A 20. cikk sérelme nélkül, az uniós polgár három hónapot meghaladóan tartózkodhat az ország területén, ha: i. az országban munkavállalóként vagy önálló vállalkozóként dolgozik; […] c) A 20. cikk sérelme nélkül, azon személy, akire az a) pont i. alpontja irányadó, az e pontban foglalt tevékenységekkel való felhagyása esetén akkor maradhat az országban, ha […] ii. kényszerű, regisztrált munkanélkülivé vált azt követően, hogy egy évnél hosszabb ideig alkalmazásban állt, és a Department of Social and Family Affairs (szociális és családügyi minisztérium, Írország), valamint a FÁS (Foras Áiseanna Saothair [képzésért és foglalkoztatásért felelős hatóság, Írország]) nyilvántartásba vette álláskeresőként […] iii. a d) pontra is figyelemmel, ha kényszerű, regisztrált munkanélkülivé vált azt követően, hogy az egy évnél rövidebb határozott időre kötött munkaszerződése lejárt, vagy kényszerű munkanélkülivé vált az első évben és a szociális és családügyi minisztérium, valamint a FÁS nyilvántartásba vette álláskeresőként […]”.
6

Ezen irányelv 3. cikkének (2) bekezdése a következőket írja elő: „A[z EK‑] Szerződés vonatkozó rendelkezéseinek teljes tiszteletben tartásával – különös tekintettel 86. cikkére – a tagállamok a földgázágazatban működő vállalkozások számára általános gazdasági érdekből előírhatnak olyan közszolgáltatási kötelezettségeket, amelyek a biztonságra, az ellátás biztonságát is beleértve, az ellátás folyamatosságára, minőségére és árára, valamint a környezetvédelemre – beleértve az energiahatékonyságot, a megújuló energiaforrásokból származó energiákat és az éghajlat védelmét – vonatkoznak. Ezeket a kötelezettségeket világosan meg kell határozni, azoknak átláthatóaknak, megkülönböztetéstől mentesnek és ellenőrizhetőnek kell lenniük, és garantálniuk kell a nemzeti fogyasztókhoz való hozzáférés egyenlőségét a Közösség földgázipari vállalkozásai számára. Az ellátás biztonsága, az energiahatékonysági/keresletoldali szabályozás és a környezetvédelmi, valamint a megújuló energiaforrásokból származó energiára irányuló célok teljesítése vonatkozásában – ahogy arra ez a bekezdés is hivatkozik – a tagállamok hosszú távú tervezést vezethetnek be, figyelembe véve annak lehetőségét, hogy harmadik fél is kérhet a hálózathoz való hozzáférést.”
21

OZ azt kérte, hogy a Törvényszék: – semmisítse meg a vitatott határozatot, valamint a vizsgálóbizottság jelentését (az e jelentésből törölt egyes adatokat is beleértve); – kötelezze az EBB‑t, hogy nem vagyoni kártérítés címén fizessen meg a fellebbezőnek 20000 eurót; – kötelezze az EBB‑t, hogy fizessen meg a részére 977 eurót (a hozzáadottérték‑adót [héa] is beleértve), valamint 5850 euró ideiglenes összege az említett kár következtében felmerülő orvosi költségek címén; – kötelezze az EBB‑t, hogy a jelen eljárás során felmerült költségek megtérítéseként fizessen meg 35100 eurót (a héát is beleérve); – a jelen ügyet utalja vissza az EBB elé a munkahelyi méltóságra vonatkozó eljárás újbóli megnyitása, és az EBB elnöke új – a fellebbező által meghatározott szempontok szerint szövegezett – határozatának meghozatala érdekében.
20

Harmadszor, arra az esetre, ha a Bíróság megerősítené, hogy a védett jogi tárgy azonossága olyan további szempontnak minősül, amelytől a ne bis in idem elvének alkalmazása függ, a kérdést előterjesztő bíróság felveti azt a problémát, hogy az 1969. február 13‑iWilhelm és társai ítéletet (14/68, EU:C:1969:4) – amelyet a ne bis in idem elvét kétségbe nem vonó ügyben hoztak – akként kell‑e értelmezni, hogy az uniós és a nemzeti versenyjog által védett jogi tárgy ugyanaz. E félreérthetőség a 2012. február 14‑iToshiba Corporation és társai ítéletből (C‑17/10, EU:C:2012:72, 81. és 98. pont) is következik, amelyet ugyanakkor akként is lehetne értelmezni, hogy az e két jogrendszer által védett jogi tárgy ugyanaz. E kérdés, amelyet még nem döntöttek el, meghatározó az alapügy megoldása szempontjából, amelyet a tényállás azonossága jellemez, és amelynek kapcsán ugyanazon eljárásban párhuzamosan alkalmazták az uniós jog és a nemzeti jog egymásnak megfelelő rendelkezéseit.