ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

az Alltri Inka nevében eljáró Kapitalanlagegesellschaft mbH képviseletében, továbbá az International Values Series of the DFA Investment Trust Co. és a Continental Small Co. Series of the DFA Investment Trust Co. képviseletében, valamint az AMB Generali Aktien Euroland nevében eljáró Generali Investments Deutschland Kapitalanlagegesellschaft mbH képviseletében Y. Robert és S. Lauratet avocats,
24

A Törvényszék tehát a megtámadott ítélet 41. pontjában előadta, hogy megbizonyosodik afelől, hogy e rendelkezés alkalmazásának feltételei a jelen ügyben teljesülnek-e, nevezetesen először is „e [korábbi védjegyek] jóhírnevet élveznek-e az Egyesült Királyságban”, másodsorban „a [vitatott] védjegyek hasonlóak-e e korábbi védjegyekhez” és végezetül, harmadsorban, hogy „a [vitatott] védjegyek alapos ok nélkül történő használata tisztességtelenül kihasználja vagy sérti a korábbi védjegyek megkülönböztető képességét vagy jóhírnevét”. A Törvényszék hozzáteszi, hogy mivel e feltételek kumulatív jellegűek, közülük már egynek a hiánya is meghiúsítja a 40/94 rendelet 8. cikke (5) bekezdésének rendelkezései alkalmazását.
2

A kérelmet a Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (a továbbiakban: Commissioners) és az Able UK Ltd (a továbbiakban: Able) között az amerikai haditengerészet elavult hajóinak bontására irányuló szolgáltatásokra alkalmazandó hozzáadottérték-adó (a továbbiakban: héa) tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő.
26

A svéd kormány azt állítja, hogy a 67. életévről szóló szabály elsősorban arra irányul, hogy megakadályozza a munkaviszonyoknak a munkavállalók számára előrehaladott koruk okán megalázó feltételek melletti megszűnését, másodsorban arra, hogy lehetővé tegye a teljes szakmai életpálya során kapott jövedelmek figyelembevételén alapuló öregségi nyugdíjrendszerek kiigazítását, harmadsorban arra, hogy csökkentse az akadályokat azok előtt, akik 65. életévük betöltése után is dolgozni akarnak, negyedsorban arra, hogy figyelembe lehessen venni a demográfiai változásokat, és meg lehessen előzni a munkaerőhiány kockázatát, valamint ötödsorban arra, hogy jogot, és nem kötelezettséget írjon elő a 67. életévig történő munkavégzés tekintetében, abban az értelemben, hogy a munkaviszony a 65. életéven túl is folytatódhat. A kötelező nyugdíjkorhatár előírása a fiatalok munkaerőpiacra való jutását is megkönnyíti.
18

Az első és második kérdésével, amelyeket együttesen kell vizsgálni, a kérdést előterjesztő bíróság lényegében azt kívánja megtudni, hogy egyrészről a hatodik irányelv 13. cikke B része d) pontjának 5. alpontját akként kell-e értelmezni, hogy e héamentesség alá tartoznak az olyan ügyletek, mint amelyeket a DTZ Zadelhoff az alapügyben teljesített, és amelyek az érintett társaságok részvényeinek átruházására irányulnak, és ezzel az eredménnyel is jártak, de amelyek lényegében az e társaságok tulajdonában lévő ingatlanokra és ezek (közvetett) átruházására vonatkoznak, kizárólag azért, mert ezen ügyletek arra irányultak, hogy e társaságok részvényeit átruházzák, és ezzel az eredménnyel is jártak, másrészről pedig, hogy alkalmazható-e az e mentesség alóli kivétel, amelyet ugyanezen 5. alpont második francia bekezdése ír elő, még abban az esetben is, ha a tagállam nem élt az említett irányelv 5. cikke (3) bekezdésének c) pontjában előírt azon lehetőséggel, hogy materiális javaknak tekintse azokat a részvényeket vagy ezzel egyenértékű érdekeltségeket, amelyek az ingatlanra jogilag, illetve ténylegesen tulajdon- vagy birtokjogot biztosítanak.
17

Az említett irányelvnek az „Engedélyhez kötött cselekmények” című 4. cikke ekként rendelkezik: „(1) Az 5. és 6. cikk rendelkezéseire is figyelemmel, a jogosult 2. cikk szerinti kizárólagos jogai magukban foglalják az alábbi cselekmények elvégzését vagy engedélyezését: a) a számítógépi program bármely eszközzel és bármely formában, részben vagy egészben történő tartós vagy időleges többszörözése. Amennyiben a számítógépi program betáplálása, megjelenítése, futtatása, továbbítása vagy tárolása szükségessé teszi az ilyen többszörözést, az ilyen cselekményhez szükséges a jogosult engedélye; b) a számítógépi program lefordítása, átdolgozása, feldolgozása és bármely más módon történő módosítása, valamint ezek eredményének többszörözése a számítógépi programot módosító személy jogainak sérelme nélkül; c) a számítógépi program vagy másolatai bármilyen formában történő nyilvános terjesztése, beleértve a bérbeadást is. (2) A program valamely példányának a jogosult által vagy az ő hozzájárulásával a Közösségen belül történő első eladása kimeríti az adott példány Közösségen belüli terjesztésére vonatkozó jogot, a számítógépi program vagy valamely másolata további bérbeadásának ellenőrzéséhez való jog kivételével.”
11

Az irányelv 80. cikkének b) és c) pontja szerint: „A nagykereskedelmi forgalmazási engedély jogosultjának meg kell felelnie legalább a következő követelményeknek: [...] b) csak olyan személyektől szerezhetnek be gyógyszerkészleteket, akik maguk is rendelkeznek nagykereskedelmi forgalmazási engedéllyel, illetve a 77. cikk (3) bekezdésének feltételei alapján mentesülnek ezen engedély megszerzése alól; c) csak olyan személyeknek szállíthatnak gyógyszert, akik maguk is rendelkeznek nagykereskedelmi forgalmazási engedéllyel, illetve az érintett tagállamban engedéllyel rendelkeznek a lakossági gyógyszerellátásra, vagy arra jogosultak”.
„1)

Egy időben elhúzódó folyamat esetében, amelynek során több köztes lépésben következik be egy bizonyos körülmény vagy esemény, csak az bír-e jelentőséggel a 2003/6 […] irányelv 1. cikke [1. pontjának] és a 2003/124 […] irányelv 1. cikke (1) bekezdésének alkalmazása szempontjából, hogy e jövőbeli körülményt vagy eseményt ezen irányelvi rendelkezések szerinti pontos információnak kell-e tekinteni, és ennélfogva vizsgálandó, hogy e jövőbeli körülmény vagy esemény alappal várhatóan be fog-e következni, vagy egy efféle időben elhúzódó folyamat esetében a már létező vagy megtörtént, és a jövőbeli körülmény vagy esemény megvalósulásával összefüggő köztes lépések is a hivatkozott irányelvi rendelkezések értelmében vett pontos információk lehetnek?
52

E tekintetben az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból és különösen az első kérdésből kitűnik, hogy a C-142/11. sz. ügyben előterjesztett kérdésekhez hasonlóan a C-80/11. sz. ügyben előterjesztett kérdések is azon az előfeltevésen alapulnak, hogy a 2006/112 irányelvben a levonási jog gyakorlása vonatkozásában előírt valamennyi érdemi és formai követelmény teljesült, így többek között az is, amely megköveteli, hogy az adóalany rendelkezzen olyan számlával, amely bizonyítja a termékértékesítés tényleges megtörténtét, és amely megfelel az említett irányelv követelményeinek. Így a jelen ítélet 50. pontjában adott válaszra tekintettel, amely a termékértékesítések esetére is vonatkozik, a levonási jog csak akkor tagadható meg, ha objektív körülmények alapján bizonyítást nyer, hogy az érintett adóalany tudta, vagy tudnia kellett volna, hogy a levonási jogának megalapozására felhozott ügylettel az eladó vagy az értékesítési láncban korábban közreműködő gazdasági szereplő által elkövetett adócsalásban vesz részt.
26

Ezen értelmezést megerősíti a nyolcadik héairányelv 7. cikke (1) bekezdése első albekezdése utolsó mondatának többi nyelvi változata. Így például e cikk francia nyelvi változata kifejezetten előírja, hogy a visszatérítés iránti kérelmeket „legkésőbb” („au plus tard”) azon naptári év végétől számított hat hónapon belül kell benyújtani, amelyben az adó felszámíthatóvá vált. Ez a kifejezés egyértelműen jelzi, hogy e határidő lejártát követően nem nyújtható be érvényes kérelem (lásd ebben az értelemben a C-54/09. P. sz., Görögország kontra Bizottság ügyben 2010. július 29-én hozott ítélet [EBHT 2010., I-7533. o.] 46. pontját). Ugyanez mondható el a német („spätestens”) és a holland („uiterlijk”) nyelvi változatról is. Ugyanígy ezen irányelv C. melléklete B. pontjának ezen német, francia és holland nyelvi változatai hasonló megfogalmazást tartalmaznak, ami szintén megerősíti ezen értelmezést.
18

A 2004/114 irányelvnek „Az érintett harmadik országbeli állampolgárokkal való bánásmód” című IV. fejezetében található „A hallgató jövedelemszerző tevékenysége” című egyetlen 17. cikke előírja: „(1) A hallgató a tanulmányi idején kívül, valamint a fogadó tagállamnak az adott tevékenységre alkalmazandó szabályaira és feltételeire is figyelemmel, jogosult arra, hogy munkát vállaljon, és jogosult lehet arra, hogy önálló vállalkozóként jövedelemszerző tevékenységet folytasson. A fogadó tagállamon belüli munkaerő-piaci helyzet figyelembe vehető. A tagállamok szükség esetén, nemzeti jogszabályaikkal összhangban, a hallgatónak és/vagy a munkáltatónak előzetes engedélyt adnak. (2) Minden tagállam meghatározza, hogy hetente legfeljebb hány óra, illetve évente legfeljebb hány nap vagy hónap engedélyezett ilyen tevékenység folytatására, amely pedig nem lehet kevesebb, mint heti 10 óra, illetve az éves szinten ennek megfelelő nap vagy hónap. (3) A tartózkodás első évében a fogadó tagállam korlátozhatja a jövedelemszerző tevékenység folytatásának lehetőségét. (4) A tagállamok megkövetelhetik a hallgatótól, hogy az érintett tagállam által kijelölt hatóságnak előzetesen vagy más módon jelentse be azt, hogy jövedelemszerző tevékenységet folytat. Az előzetes vagy más módon történő bejelentés kötelezettsége a hallgató munkaadója [helyesen: munkáltatója] számára is előírható.”
28

Ilyen körülmények között a Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės (a Litván Köztársaság Kormánya mellett működő, adójogi jogvitákban eljáró bizottság) felfüggesztette az eljárást, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjesztette a Bíróság elé: „1) Úgy kell-e értelmezni a 918/83 rendelet 112. cikke (1) bekezdésének a) pontjában és az 1186/2009 rendelet 107. cikke (1) bekezdésének a) pontjában szereplő, behozatali vámok alóli mentességet, hogy az alkalmazandó a mozdonynak minősülő gépjárművekre is? 2) Úgy kell-e értelmezni a [83/181 irányelv] 82. cikke (1) bekezdésének a) pontjában és a 2009/132/EK irányelv 84. cikke (1) bekezdésének a) pontjában szereplő [héamentességet], hogy az alkalmazandó a mozdonynak minősülő gépjárművekre is? 3) Amennyiben a második kérdésre adott válasz igenlő, úgy kell-e értelmezni az olyan jogszabályokat, mint a [83/181 irányelv] 82. cikke (1) bekezdésének a) pontja és a [2009/132 rendelet] 84. cikke (1) bekezdésének a) pontja, hogy azok megtiltják a tagállamok számára, hogy az üzemanyagok behozatali héa alóli mentességének eseteit oly módon korlátozzák, hogy előírják, hogy az ilyen mentesség kizárólag olyan üzemanyagra vonatkozik, amelyet az Európai Unió területére gépjárművek szabványos üzemanyagtartályában hoztak be, és amely e járművek működtetéséhez szükséges?”
6

Az 1008/2008 rendelet „Tájékoztatás és megkülönböztetésmentesség” című 23. cikkének (1) bekezdése kimondja: „A Szerződés hatálya alá tartozó tagállam területén található repülőtérről kiinduló légi járatok a nagyközönség számára rendelkezésre álló, felkínált vagy bármilyen formában – többek között az interneten – közzétett légi viteldíjaival és légi tarifáival együtt az azokra vonatkozó feltételeket is fel kell tüntetni. A megfizetendő végső árat mindenkor fel kell tüntetni, és annak magában kell foglalnia az alkalmazandó légi vitel- vagy légi tarifadíjat, valamint a közzététel idején elkerülhetetlen és előre látható valamennyi vonatkozó adót, díjat, felárat és illetéket. A végső ár megjelölése mellett feltüntetik legalább az alábbiakat: a) légi vitel- vagy légi tarifadíj; b) adók; c) repülőtéri díjak; valamint d) egyéb díjak, felárak és illetékek, mint például a védelmi díj vagy üzemanyagfelár; amennyiben a b), c) és d) pontban felsorolt díjakat a légi vitel- vagy légi tarifadíjon felül kell megfizetni. A választható felárakat egyértelmű, átlátható és világos formában tüntetik fel minden jegyfoglalási folyamat kezdetén, és azok elfogadásáról az ügyfél dönt [helyesen: azok elfogadása az ügyfél kifejezett nyilatkozatával történik].”
2

Ezt a kérelmet a Neurim Pharmaceuticals (1991) Ltd (a továbbiakban: Neurim) és a United Kingdom Intellectual Property Office-t (az Egyesült Királyság szellemi tulajdonügyi hivatala, a továbbiakban: IPO) képviselő Comptroller General of Patents között, egy európai szabadalmi oltalom alatt álló gyógyszer kiegészítő oltalmi tanúsítványa kiadásának megtagadására vonatkozó jogvitában nyújtották be.
20

Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból kitűnik, hogy A. Mahamdia feladata a vendégek és a munkatársak – helyettesítőként pedig emellett a nagykövet – fuvarozása volt. Az ő feladatát képezte továbbá a nagykövetség leveleinek a német szervekhez és a postára történő szállítása is. A diplomáciai postát a nagykövetség valamely másik munkatársa vette át, illetve továbbította, akit szintén A. Mahamdia fuvarozott. Az említett határozatból az is kitűnik, hogy a felek között vitatott, hogy A. Mahamdia tolmácsolási feladatokat is ellátott-e.
11

Különösen a KBER és az EKB alapokmányáról szóló jegyzőkönyv 36.1. cikke alapján az EKB Kormányzótanácsa elfogadta az Európai Központi Bank személyzetének alkalmazási feltételeit („Conditions of Employment for Staff of the European Central Bank”; a továbbiakban: az EKB alkalmazási feltételei). Az EKB alkalmazási feltételei 9. cikkének a) és c) pontja a következőket írja elő: „Az EKB és az alkalmazottai közötti munkaviszonyt a jelen alkalmazási feltételeknek megfelelően kötött munkaszerződések rendezik. Ezen alkalmazási feltételek részletes végrehajtási szabályait az Igazgatóság által elfogadott személyzeti szabályzat tartalmazza.” [...] Az alkalmazási feltételeket egyetlen különös nemzeti jog sem szabályozza […]”
12

Az A összes részvénye X természetes személy tulajdonában áll. Az A 25%-os részesedéssel rendelkezik a C Oy (a továbbiakban : C) részvényeiben. A B 78%-ban a C leányvállalata.
38

Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból emellett kitűnik, hogy a ZDDS 2009. január 1-jén hatályba lépett új 73a. cikkének elfogadásával a bolgár jogalkotó szándéka azzal, hogy az adólevonási jog gyakorlását az ugyanezen törvény 72. cikkében meghatározott határidő lejárta esetén is lehetővé tette, arra irányult, hogy e jog gyakorlása ne legyen túlzottan korlátozott a fordított adózási eljárás eseteiben akkor, ha az adóhatóság rendelkezik a szükséges információkkal, és az érintett személy az értékesített termékek vevőjeként a héafizetésre kötelezett személy is egyben. A jelen esetben az adóhatóság kétségtelenül rendelkezik ezen információkkal, amelyek egyébként az EMS könyvelésében is szerepelnek.
18

A 2009/145 irányelv (1)–(3) és (14) preambulumbekezdése értelmében: „(1) A biológiai sokféleséggel kapcsolatos kérdések és a növényi genetikai erőforrások megőrzésének fontossága az elmúlt években megnőtt, amint azt a különböző nemzetközi és közösségi szintű fejlemények mutatják. A példák között említhetjük a biológiai sokféleségről szóló egyezmény megkötéséről szóló, 1993. október 25-i 93/626/EGK tanácsi határozatot [HL L 309., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 11. fejezet, 19. kötet, 126. o.], [a 2004/869] határozatot, a mezőgazdasági genetikai erőforrások megőrzésére, jellemzésére, begyűjtésére és hasznosítására irányuló közösségi program létrehozásáról és az 1467/94/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló 2004. április 24-i 870/2004/EK tanácsi rendeletet [HL L 162., 18. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 45. kötet, 167. o.], valamint az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapból (EMVA) nyújtandó vidékfejlesztési támogatásról szóló, 2005. szeptember 20-i 1698/2005/EK tanácsi rendeletet [HL L 277., 1. o]. A [2002/55] irányelv szerint a zöldségvetőmagok forgalmazása tekintetében e kérdések figyelembevétele céljából külön feltételeket kell megállapítani. (2) A növénygenetikai erőforrások in situ megőrzése és fenntartható hasznosításának biztosítása érdekében egy adott helyen és régióban hagyományosan termesztett és génerózió által veszélyeztetett honos fajokat és fajtákat (a továbbiakban: genetikai anyag) olyan helyeken is célszerű termeszteni és forgalmazni, ahol [helyesen: akkor is termeszteni és forgalmazni kell, ha] nem felelnek meg az általános követelményeknek a fajták elismerése, valamint a vetőmag forgalmazása tekintetében. A növénygenetikai erőforrások védelmének általános célja mellett e fajták megőrzésének sajátos érdeke abban rejlik, hogy ezek az adott helyi feltételekhez különösen jól alkalmazkodtak. (3) A növénygenetikai erőforrások fenntartható hasznosításának biztosítása érdekében a kereskedelmi növénytermesztési szempontból tényleges értékkel nem rendelkező, csupán bizonyos feltételek melletti termesztésre nemesített fajtákat (a továbbiakban: bizonyos feltételek melletti termesztésre nemesített fajták) olyan helyeken is célszerű termeszteni és forgalmazni, ahol [helyesen: akkor is termeszteni és forgalmazni kell, ha] nem felelnek meg az általános követelményeknek a fajták elismerése, valamint a vetőmag forgalmazása tekintetében. A növénygenetikai erőforrások védelmének általános célja mellett e fajták megőrzésének sajátos érdeke abban rejlik, hogy ezek alkalmasak bizonyos éghajlati, talajtani és agrártechnológiai feltételek melletti termesztésre (például kézi megművelés, többszöri betakarítás). [...] (14) Három év elteltével a Bizottságnak értékelnie kell, hogy az ezen irányelvben előírt intézkedések, különösen a genetikai anyagokra és a bizonyos feltételek melletti termesztésre nemesített fajtákra vonatkozó mennyiségkorlátozásokat érintő rendelkezések hatékonyak-e.”
6

A forgalmi adóról szóló, 1968. június 28-i törvény (Wet op de omzetbelasting, Staatsblad 1968., 329. sz.) 11. §-a kimondja: „(1) Általános közigazgatási intézkedésben meghatározott feltételek szerint mentesek az adó alól: a) az ingatlanok és az ezekhez kapcsolódó jogok értékesítése, kivéve: 1) az épületek vagy épületrészek és a hozzájuk tartozó telkek első használatbavétele előtti vagy az első használatbavételt követő legfeljebb két éven belüli értékesítése, valamint az építési telkek értékesítése; 2) az 1) pontban felsorolt értékesítések kivételével az olyan személyek részére történő értékesítések, akik az ingatlant a 15. § alapján az adó teljes vagy majdnem teljes körű levonására feljogosító célra használják fel, feltéve hogy az értékesítést végző vállalkozó és az a személy, akinek a javára az értékesítés történik, együttesen nyújtottak be erre irányuló kérelmet az adóhatósághoz, és akik egyébként a miniszteri rendeletben előírt feltételeknek megfelelnek; [...] (3) Az (1) bekezdés a) pontja 1) alpontjának alkalmazásában: a) épület minden, a földhöz rögzített vagy a földben létesített építmény; b) első használatbavétel az épület átalakítását vagy felújítását követő használatbavétele, amennyiben az átalakítási és felújítási munkák eredményeképpen új ingatlan jött létre; c) hozzátartozó telek minden olyan földterület, amely általában az épülethez tartozik, vagy azt szolgálja. (4) Az (1) bekezdés a) pontja 1) alpontjának alkalmazásában építési teleknek minősül minden beépítetlen földterület: a) amelyen építési munkálatok folynak vagy folytak; b) amelyen területrendezési munkálatok folytak vagy folynak a telek kizárólagos használatával; c) amelynek környezetében területrendezési munkálatok folynak vagy folytak, illetve d) amelyre építési engedélyt bocsátottak ki, a telek beépítése céljából.”
8

A KN értelmezésére vonatkozó általános szabályok, amelyek a 2658/87 rendelet I. melléklete első része I. szakaszának A. címe alatt találhatók, a következőképpen rendelkeznek: „Az áruknak a [KN]-ba történő besorolására a következő elvek az irányadók: 1. Az áruosztályok, árucsoportok és árualcsoportok címe csak a hivatkozások megkönnyítésére szolgál; jogi szempontból az áruk besorolását a vámtarifaszámokban szereplő árumegnevezések és az azokhoz kapcsolódó, az áruosztályokhoz, illetve az árucsoportokhoz tartozó megjegyzések alapján, valamint – ha az adott vámtarifaszám vagy megjegyzés eltérően nem rendelkezik – a következő rendelkezések alapján kell meghatározni. [...] 3. Ha a 2. b) szabály alkalmazásából vagy bármely más okból kifolyólag az árut első látásra két vagy több vámtarifaszám alá lehetne besorolni, a besorolást az alábbiak szerint kell elvégezni. a) Azt a vámtarifaszámot, amely az árut legpontosabban határozza meg, előnyben kell részesíteni azokkal a vámtarifaszámokkal szemben, amelyek általánosabb meghatározást tartalmaznak. Ha azonban a két vagy több vámtarifaszám mindegyike csak a kevert vagy összetett árukat alkotó alapanyagok vagy anyagok valamelyikére, illetve a kiskereskedelmi forgalom számára készletben kiszerelt áruk egyes darabjaira vonatkozik, akkor ezeket a vámtarifaszámokat a kérdéses árukra vonatkozóan egyformán pontosnak kell tekinteni még akkor is, ha valamelyik vámtarifaszám teljesebb és pontosabb leírást ad, mint a szóba jöhető többi. b) Az áruk keverékét, és azokat a különböző alapanyagokból álló, illetve különböző alkotórészekből előállított összetett árukat, valamint azokat a kiskereskedelmi forgalom számára készletben kiszerelt árukat, amelyek a 3. a) szabály alkalmazásával nem sorolhatók be, a szerint az alapanyag, illetve alkotórész szerint kell besorolni, amelyik az ilyen áru lényeges jellemzőjét meghatározza, ha ez az anyag vagy alkotórész megállapítható. c) Ha az árukat a 3. a) vagy a 3. b) szabály szerint nem lehet besorolni, akkor azokat az egyaránt szóba jöhető vámtarifaszámok közül számsorrendben az utolsó alá kell besorolni. [...] 6. A vámtarifaszámok alszámai alá történő árubesorolást a vámtarifaalszámok szövegében foglalt árumegnevezések, az azokhoz kapcsolódó esetleges alszámos megjegyzések, valamint a fenti általános szabályok megfelelő alkalmazásával kell meghatározni azzal, hogy csak azonos szintű vámtarifaalszámok hasonlíthatók össze. E szabály értelmében a vonatkozó áruosztályhoz és árucsoporthoz tartozó megjegyzéseket is alkalmazni kell, feltéve hogy azok ellentétes rendelkezést nem tartalmaznak”.
9

A „Róma I”-rendelet (24) preambulumbekezdése így hangzik: „Különösen a fogyasztói szerződések esetén a [„Brüsszel I”-]rendelettel való összhang megköveteli egyrészről az egy másik tagállamra »irányuló tevékenység« fogalmára való hivatkozást, mely a fogyasztót védő szabály alkalmazásának feltétele, másrészről azt, hogy e fogalmat a [„Brüsszel I”-]rendelet és e rendelet keretében harmonikusan értelmezzék, tekintettel arra, hogy a Tanácsnak és a Bizottságnak a [„Brüsszel I”-]rendelet 15. cikkére vonatkozó közös nyilatkozata hangsúlyozza, hogy a 15. cikk (1) bekezdése c) pontjának alkalmazásához »nem elegendő, hogy a vállalkozás tevékenysége a fogyasztó lakóhelye szerinti tagállamra, illetve több állam között az említett tagállamra is irányul, az is szükséges, hogy a szerződést az ilyen tevékenység körében kössék«. E nyilatkozat kimondja azt is, hogy »pusztán az a tény, hogy egy internetes oldal elérhető, nem elegendő a 15. cikk alkalmazásához, hanem az is szükséges, hogy ez az internetes oldal távollevők közötti szerződés megkötésére hívjon fel, és hogy egy ilyen szerződés megkötése bármilyen módon, de ténylegesen megtörténjék. E tekintetben a weboldalon használt nyelvnek vagy valutának nincs jelentősége«.”
2

Ezt a kérelmet a Secretary of State for the Home Department (a továbbiakban: Secretary of State) és Muhammad Sazzadur Rahman, Fazly Rabby Islam és Mohibullah Rahman bangladesi állampolgárok között, az utóbbi személyek által az Európai Gazdasági Térség (a továbbiakban: EGT) egyik tagállama állampolgárának eltartott családtagjaiként kérelmezett nagy-britanniai tartózkodási engedély tárgyában folyamatban lévő jogvita kapcsán terjesztették elő.