10

Ezzel kapcsolatban a következőket állapította meg: „36 a Charta 47.cikkének értelmében vett hatékony bírói jogvédelemmel kapcsolatos ítélkezési gyakorlat (Otis és társai ítélet, C‑199/11, EU:C:2012:684, 54–63. pont; Koninklijke Grolsch kontra Bizottság ítélet, T‑234/07, EU:T:2011:476, 39. és 40. pont) úgy alakult, hogy indokolt felülvizsgálni annak lehetőségét, hogy az összhang szabályát akkor is alkalmazzák, ha a jogellenességi kifogást első alkalommal a keresetben vetik fel (2014. március 12‑iCR kontra Parlament ítélet, F‑128/12, EBHT‑KSZ, EU:F:2014:38, 29. pont). 37 Különösen a fent hivatkozott Koninklijke Grolsch kontra Bizottság ítéletében (EU:T:2011:476, 37., 39. és 40. pont) az Európai Unió Törvényszéke – miután megállapította, hogy az uniós jog egyik rendelkezése sem írja elő a versenyszabályok megsértése kapcsán megfogalmazott kifogásközlés címzettje számára, hogy a közigazgatási eljárás során annak terhe mellett válaszoljon az abban szereplő különböző ténybeli és jogi elemekre, hogy azt a bírósági eljárás szakaszában utólag többé nem teheti meg – elutasította az Európai Bizottság azon érvelését, amely azon az alapon vitatta egy jogalap elfogadhatóságát, hogy arra nem hivatkoztak egyértelműen és pontosan a közigazgatási eljárásban. A Törvényszék ugyanis úgy ítélte meg, hogy az adott körülmények között az ilyen érv korlátozza a felperesnek az igazságszolgáltatáshoz való hozzáférését, és különösen azt a jogát, hogy a bíróság hallgassa meg. Márpedig, amint arra az Európai Unió Törvényszéke felhívta a figyelmet, a hatékony jogorvoslathoz és a pártatlan bírósághoz való jogot a Charta 47. cikke biztosítja. 38 Noha igaz, hogy a fent említett ítélkezési gyakorlat az Európai Unió intézményei és azok alkalmazottai közötti jogvitákra vonatkozótól eltérő területen alakult ki, a Koninklijke Grolsch kontra Bizottság ítélet (EU:T:2011:476) azzal foglalkozik, hogy összeegyeztethető‑e a Charta 47. cikkével az igazságszolgáltatáshoz való hozzáférés olyan korlátozása, amelyet a jogalkotó kifejezetten nem írt elő. A közszolgálati jogviták terén a pert megelőző eljárásban felhozott jogalapok és a keresetlevélben felhozott jogalapok közötti összhang szabálya az ítélkezési gyakorlatból ered, noha annak alapját a személyzeti szabályzat 91. cikkének (1) bekezdése, az EKB személyi állományát illetően pedig az alkalmazási feltételek 41. cikke és a személyi állományra vonatkozó szabályok 8.1. cikke képezik. 39 Márpedig [a Közszolgálati Törvényszék] úgy véli, hogy három típusú megfontolással ellentétes, hogy az első alkalommal a keresetben felhozott jogellenességi kifogást pusztán azzal az indokkal nyilvánítsák elfogadhatatlannak, hogy azt az említett keresetet megelőző panaszban nem hozták fel. E megfontolások egyrészt a pert megelőző eljárás céljára, másrészt a jogellenességi kifogás jellegére, harmadrészt a hatékony bírói jogvédelem elvére vonatkoznak. 40 Először is ami a pert megelőző eljárás célját illeti, amely azonos a személyzeti szabályzat 91. cikke és az EKB személyi állományának jogvitái esetében, az állandó ítélkezési gyakorlatból kitűnik, hogy az említett eljárásnak nincs létjogosultsága, ha a kifogások olyan határozat ellen irányulnak, amelyet az adminisztráció nem tud megváltoztatni. Továbbá a személyzeti szabályzat 91. cikkével összefüggésben az ítélkezési gyakorlat azt is megállapította, hogy nem szükséges panaszt emelni a versenyvizsga‑bizottság határozataival vagy valamely értékelő jelentéssel szemben (CR kontra Parlament ítélet, EU:F:2014:38, 33. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). 41 Ugyanígy, az a kötelezettség, hogy a jogellenességi kifogást az elfogadhatatlanság terhe mellett a panaszban kell felvetni, nem felel meg a pert megelőző eljárás […] céljának. 42 Ugyanis az uniós intézményi aktusok jogszerűsége vélelmének elvére tekintettel, amelynek értelmében az uniós szabályozás mindaddig teljes egészében hatályban marad, amíg a hatáskörrel rendelkező bíróság meg nem állapítja jogellenességét, az adminisztráció nem mellőzhet egy hatályban lévő, és véleménye szerint egy magasabb szintű jogi rendelkezéssel ellentétes, általános hatályú jogi aktust kizárólag abból a célból, hogy lehetővé tegye a jogvita peren kívüli rendezését (CR kontra Parlament ítélet, EU:F:2014:38, 35. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). 43 Az ilyen döntést annál is inkább ki kell zárni, mivel az érintett adminisztráció mérlegelést nem engedő hatáskörben jár el, mivel ilyen esetben nem vonhatja vissza vagy módosíthatja az alkalmazott által vitatott határozatot, még akkor sem, ha saját maga is megalapozottnak tartja a megtámadott határozat alapját képező rendelkezéssel szemben emelt jogellenességi kifogást (CR kontra Parlament ítélet, EU:F:2014:38, 36. pont). 44 Másfelől, az a tény, hogy egy jogellenességi kifogásra első alkalommal a keresetben hivatkoznak, nem érinti a jogbiztonság elvét, mivel még akkor is, ha az érdekelt a panasz szakaszában felhozta volna a jogellenességi kifogást, ezt a körülményt az adminisztráció nem használhatta volna fel az alkalmazottjával fennálló vita egyezségen alapuló rendezésére. 45 Másodsorban a jogellenességi kifogás természetét illetően az állandó ítélkezési gyakorlat szerint az EUMSZ 277. cikk azt az alapelvet fejezi ki, amely bármely fél számára biztosítja azt a jogot, hogy az általa keresettel megtámadható aktus megsemmisítése érdekében járulékos módon a megtámadott határozat jogi alapját képező általános hatályú, valamely uniós intézmény által hozott jogi aktus érvényességét vitassa, amennyiben az érintett fél nem rendelkezett azzal a joggal, hogy az ilyen jogi aktus ellen közvetlen keresetet nyújtson be, és a következményeit tehát anélkül viseli, hogy lehetősége lett volna a megsemmisítését kérni (Simmenthal kontra Bizottság ítélet, 92/78, EU:C:1979:53, 39. pont; Andersen és társai kontra Parlament, 262/80, EU:C:1984:18, 6. pont; Sina Bank kontra Tanács ítélet, T‑15/11, EU:T:2012:661, 43. pont). Az EUMSZ 277. cikknek tehát az a célja, hogy védje a jogalanyokat a jogellenes normatív jogi aktusok alkalmazásával szemben, mivel az alkalmazhatatlanságot megállapító ítélet hatálya a jogvitában részt vevő felekre korlátozódik, és ez az ítélet nem érinti magát a jogi aktust, amely megtámadhatatlanná vált (Carius kontra Bizottság ítélet, T‑173/04, EU:T:2006:333, 45. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat; CR kontra Parlament ítélet, EU:F:2014:38, 38. pont). 46 Márpedig, még ha azon kötelezettség, hogy a jogellenességi kifogást elfogadhatatlanság terhe mellett a panaszban kell felvetni, arányban is állna a pert megelőző eljárás céljával, a Közszolgálati Törvényszék úgy véli, hogy a jogellenességi kifogás természetéből adódóan összeegyezteti a jogszerűség elvét a jogbiztonság elvével (CR kontra Parlament ítélet, EU:F:2014:38, 39. pont). 47 Végül az EUMSZ 277. cikk megfogalmazásából kitűnik, hogy az általános hatályú jogi aktus jogorvoslati határidőn túli vitatása csak az uniós bíróság előtt zajló jogvita alkalmával megengedett valamely fél számára. E kifogás tehát nem fejtheti ki teljes mértékben hatásait a közigazgatási panasszal kapcsolatos eljárásban (CR kontra Parlament ítélet, EU:F:2014:38, 40. pont) 48 Harmadszor és utolsósorban a Közszolgálati Törvényszék emlékeztet arra, hogy a hatékony bírói jogvédelem elve az uniós jog egyik alapelve, amely jelenleg a Charta 47. cikkének második bekezdésében jut kifejeződésre, és amely szerint »[m]indenkinek joga van arra, hogy ügyét a törvény által létrehozott független és pártatlan bíróság […] tárgyalja«. E bekezdés megfelel az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló, 1950. november 4‑én Rómában aláírt európai egyezmény (a továbbiakban: EJEE) 6. cikke (1) bekezdésének (Arango Jaramillo és társai kontra EBB [felülvizsgálat] ítélet, C‑334/12 RX‑II, EU:C:2013:134, 40. és 42. pont). 49 Az Emberi Jogok Európai Bíróságának (a továbbiakban: EJEB) az EJEE 6. cikke (1) bekezdésének értelmezésére vonatkozó ítélkezési gyakorlatából – amelyre a Charta 52. cikke (3) bekezdésének megfelelően utalni kell – ugyanis kitűnik, hogy a bírósághoz forduláshoz való jog bizonyos korlátozások alá eshet, többek között a kereset elfogadhatóságának feltételeit illetően. Noha az érdekelteknek számítaniuk kell arra, hogy az elfogadhatóság feltételeit meghatározó szabályok érvényesülni fognak, azok alkalmazása nem akadályozhatja meg a jogalanyokat abban, hogy igénybe vegyék a rendelkezésre álló jogorvoslati utat (lásd ebben az értelemben: EJEB 2011. december 6‑i Anastasakis kontra Görögország ítélet, 41959/08. sz. kereset, az Ítéletek és Határozatok Tárában nem tették közzé, 24. §; Arango Jaramillo és társai kontra EBB [felülvizsgálat] ítélet, EU:C:2013:134, 43. pont; Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert kontra Bizottság végzés, C‑73/10 P, EU:C:2010:684, 53. pont; CR kontra Parlament ítélet, EU:F:2014:38, 42. pont). 50 Az Emberi Jogok Európai Bírósága különösen kifejtette, hogy a bírósághoz fordulás jogának a kereset elfogadhatóságával kapcsolatos feltételekkel összefüggő korlátozásai nem szűkíthetik a jogalanyok számára nyitva álló hozzáférést oly módon vagy olyan mértékben, hogy az a bírósághoz való joguk lényegét érintse. E korlátozások csak akkor egyeztethetők össze az EJEE 6. cikkének (1) bekezdésével, ha jogszerű cél elérésére irányulnak, és észszerű arányosság áll fenn az alkalmazott eszközök és az elérni kívánt cél között (lásd: EJEB 2006. május 24‑i Liakopoulou kontra Görögország ítélet, 20627/04. sz. kereset, az Ítéletek és Határozatok Tárában nem tették közzé, 17. §; a 2008. április 24‑i Kemp és társai kontra Luxemburg ítélet, 17140/05. sz. kereset, az Ítéletek és Határozatok Tárában nem tették közzé, 47. §; 2014. január 9‑i Viard kontra Franciaország ítélet, 71658/10. sz. kereset, az Ítéletek és Határozatok Tárában nem tették közzé, 29. §). A bírósághoz fordulás joga sérül, ha e jog szabályozása többé nem a jogbiztonság és a gondos igazságszolgáltatás célját szolgálja, olyan akadályt képezve, amely meggátolja azt, hogy a hatáskörrel rendelkező bíróság érdemben döntsön a jogalanyok jogvitáit illetően (Mengozzi főtanácsnok állásfoglalása az Arango Jaramillo és társai kontra EBB ítélet felülvizsgálata tárgyában, EU:C:2013:134, 58–60. pont; EJEB 2009. február 24‑i L’Erablière kontra Belgium ítélet, az Ítéletek és Határozatok Tárában nem tették közzé, 49230/07.sz. kereset, 35. §; CR kontra Parlament ítélet, EU:F:2014:38, 43. pont). 51 Márpedig az először a keresetben hivatkozott jogellenességi kifogás elfogadhatatlansággal való szankcionálása a hatékony bírói jogvédelem elvének olyan korlátozását jelenti, amely nem áll arányban az összhang szabálya által kitűzött céllal, azaz, hogy lehetővé tegye az érintett tisztviselő és az adminisztráció közötti jogvita egyezségen alapuló rendezését (CR kontra Parlament ítélet, EU:F:2014:38, 44. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). 52 E tekintetben a Közszolgálati Törvényszék emlékeztet arra, hogy az ítélkezési gyakorlat értelmében minden tisztviselőnek az általános gondosság keretében ismernie kell a személyzeti szabályzatot (lásd: BM kontra EKB ítélet, F‑106/11, EU:F:2013:91, 45. pont, az EKB alkalmazottaira vonatkozó szabályokkal kapcsolatban; a személyzeti szabályzattal kapcsolatban lásd: CR kontra Parlament ítélet, EU:F:2014:38, 45. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). Mindazonáltal a jogellenességi kifogás arra indíthatja a Közszolgálati Törvényszéket, hogy az említett szabályok jogszerűségét a személyi állományra közvetlenül alkalmazandó szabályokon esetlegesen túlmenő általános elvek vagy magasabb rendű jogi normák fényében értékelje. Tekintettel magának a jogellenességi kifogásnak a természetére, valamint arra az érvelésre, amely az érdekeltet arra indítja, hogy ilyen jogellenességet feltárjon, és arra hivatkozzon, az EKB személyi állományának a panaszt benyújtó tagjától, aki nem feltétlenül rendelkezik megfelelő jogi ismeretekkel, nem lehet elvárni, hogy – a későbbi elfogadhatatlanság terhe mellett – ilyen kifogást terjesszen elő a pert megelőző szakaszban. Az elfogadhatatlanság ilyen megállapítása ekképpen az érintett alkalmazott számára aránytalan és indokolatlan szankciónak minősülne. 53 Emellett az, ha a keresetindítás szakaszában a jogellenességi kifogás felhozatalának lehetősége a panasszal való összhang szabálya alkalmazásának van alárendelve, a tisztviselők és alkalmazottak egy csoportjának, mégpedig a jogi ismeretekkel rendelkező tisztviselők és alkalmazottak csoportjának a tisztviselők és alkalmazottak más csoportjaihoz viszonyított indokolatlan előnyben részesítésének veszélyével jár. 54 A fentiek összességére tekintettel az először a keresetlevélben felhozott jogellenességi kifogást elfogadhatónak kell nyilvánítani.”