ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Meg kell jegyezni, hogy a vezetési programok bevezető része szerint:

„A részletes iránymutatásokat és utasításokat (feltételezhetően az Akzo Nobel vezetési programjaiban nem említett kérdésekre vonatkozóan) a külön körlevelek és/vagy az alapszabály vagy az egyes kereskedelmi egységek vagy alegységek igazgatója és az igazgatótanács illetékes tagja között létrejött megállapodás tartalmazza.

Azon leányvállalatokat illetően, amelyeknek az Akzo Nobel – közvetlenül vagy közvetetten – nem egyedüli tulajdonosa, a hatáskörök e megosztása a lehető legteljesebb mértékben alkalmazandó.”

[Detailed authorities and instructions (possibly also for items not mentioned in the Akzo Nobel Authority Schedules) are laid down in separate directives and/or charters or are agreed upon between the BU/SU manager and the responsible Board Member.

As to subsidiaries not wholly owned by Akzo Nobel, either directly or indirectly, this allocation of authorities shall be integrally enforced as much as possible.]
90

Az Olasz Köztársaság tehát nem megalapozottan állítja, hogy a 448/2004 rendelet módosította az 1685/2000 rendelet melléklete 1. szabályának 1. és 2. pontját. E tekintetben saját irataiban is ellentmondásba keveredik, mivel többször is megállapította az 1685/2000 rendelet vonatkozó rendelkezéseinek lényegi azonosságát a 448/2004 rendelet hatálybalépése előtt, és azt követően is. Ez az azonosság indokolja a jelen ügyben a Bíróság által a 2005. november 24-i ítéletben (fenti 36. pont) választott megoldás analógia útján történő alkalmazását.
19

A felperes úgy véli, hogy a korábbi védjegyek használatának igazolására megjelölt határidő meghosszabbítása iránt a 2868/95 rendelet 71. cikkének megfelelő kérelmet nyújtott be a felszólalási osztályhoz. Ez a kérelem az első határidő-hosszabbítás iránti kérelem volt az eljárás folyamán, melyet az a tény indokolt, hogy a bizonyítékokat nem sikerült a meghatározott határidőn belül összegyűjteni. Továbbá a kérelem a határidő lejártát megelőzően, egész pontosan annak utolsó napján érkezett meg az OHIM-hoz, és egyetlen szabály sem tiltja, hogy a határidő meghosszabbítását annak utolsó napján kérelmezzék. Kérelmének indokolását illetően a felperes úgy véli, hogy az elegendő egy első alkalommal benyújtott határidő-hosszabbítás iránti kérelemhez, főként mivel azt a nyári szabadságok időszakában nyújtották be. A felperes arra hivatkozik, hogy a társaságon belül a védjegyügyekért felelős személy hosszabb utazás miatt volt távol, és ennélfogva nem tudta összeállítani a korábbi védjegyek használatát igazoló dokumentumokat. Egyébiránt a felperes kifejti, hogy az OHIM az első alkalommal benyújtott határidő-hosszabbítás iránti kérelmeknek rendszerint helyt szokott adni, még abban az esetben is, ha azok nincsenek részletes indokolással ellátva.
35

A Bizottság előadja, hogy mindenképp el kell oszlatni a bizonyos ítéletekből esetleg következő azon vélekedést, mely szerint a visszatéríttetési előírás léte meghatározó jelentőségű lenne a keresetek elfogadhatóságának vizsgálata szempontjából. Az ilyen megközelítés ugyanis azzal a következménnyel járna, hogy a be nem jelentett támogatási programok tényleges kedvezményezettjei a kereseteik elfogadhatósága szempontjából előnyösebb helyzetbe kerülnének, mint a bejelentett támogatási programok potenciális kedvezményezettjei, ez pedig arra ösztönözné a tagállamokat, hogy a támogatásokat ne jelentsék be, veszélyeztetve ezzel a Szerződésben előírt ellenőrzési mechanizmust. Ezenkívül a támogatás vállalkozásokkal való visszatéríttetése kötelezettségének tényleges fennállása csak olyan vizsgálatok elvégzése után állapítható meg, amelyek jellege a körülményektől függően változhat. Másfelől a be nem jelentett támogatási programok keretében nyújtott támogatások tényleges kedvezményezettjei által indított keresetek elfogadhatóságának megengedése azzal a kockázattal járna e vállalkozások számára, hogy utóbb elveszítenék a bírósági jogvédelem minden lehetőségét a nemzeti bíróságok előtt, tekintettel a Bíróság C-188/92. sz., TWD Textilwerke Deggendorf ügyben 1994. március 9-én hozott ítéletére (EBHT 1994., I-833. o.). A Bizottság ezenkívül azon nem kívánt gyakorlati hatásokra is felhívja az Elsőfokú Bíróság figyelmét, amelyekkel az említett keresetek elfogadhatósága járna, így különösen a keresetek száma megtöbbszöröződne abban az esetben, ha a határozat valamely kedvező adójogi szabályozásra, illetőleg bármi egyéb olyan tehercsökkentésre vonatkozik, amelyben nagyszámú vállalkozás részesül.
6

A 2004. február 27-i, SEC (2004) 252. számú „Magasabb vezetők felvétele az új tagállamokból. Kinnock biztos közleménye az elnök jóváhagyásával” című, a Bizottság 2004. március 3-i, 1648. ülésének napirendjén szereplő dokumentum meghatározza a Bizottság Európai Unióhoz 2004. május 1-jén csatlakozott tíz tagállamból származó magasabb vezetőinek felvételével kapcsolatos eljárási szabályokat. E szabályok között szerepel az e dokumentum 5. pontja második bekezdésének utolsó mondata szerinti rendelkezés, amely szerint „A kiválasztási eljárásokat angolul, franciául és németül kell lefolytatni” („The selection procedures will be run in English, French and German”).
55

Az Elsőfokú Bíróság megjegyzi, hogy a törlési osztály az Egyesült Királyságot és Írországot illetően a Collins (1996. évi kiadás) angol szótár azon bejegyzésére támaszkodott, miszerint a „manpower” szó az angolban „ember által kifejtett erőt; azon sebességre alapított erőegységet, amelyen egy ember dolgozni tud; körülbelül 75 wattot; valamely munkához szükséges vagy rendelkezésre álló személyek számát” (power supplied by man; a unit of power based on a rate at which a man can work; roughly 75 watts; the number of people needed or available for a job) jelenti. Erre alapította azon állítását, miszerint az angolban az említett szót a munkaerővel kapcsolatban használják, pontosítva és hangsúlyozva, hogy a „manpower” szó e nyelvben nem a legszokványosabb kifejezés a szóban forgó szolgáltatások megjelölésére.
16

A Bizottság az 1049/2001 rendelet 4. cikke (2) bekezdésének harmadik franciabekezdésére is hivatkozik annak megindokolására, hogy megtagadta a hozzáférést a jelentés C., D., E. és F.2. szakaszához és egyes munkaanyagokhoz (az első határozat I.2., II. pontja és „A »munkaanyagok« jegyzéke” c. melléklete). A Bizottság szerint ezek a szakaszok összefonódásokra vonatkozó, meglévő eljárásokra irányuló belső ellenőrzésekből származtak, és ezen eljárások javítására és a Bizottság szervezeti egységeinek újjászervezésére vonatkozó ajánlásokat tartalmaztak. A Bizottság előadta, hogy az ilyen információk hozzáférhetővé tétele akadályozná abban, hogy reformokat vezessen be a versenypolitika területén, és ezek az ajánlások nem fogalmazódhattak volna meg, ha az ellenőrzést nem folytathatták volna le a függetlenség biztosítása mellett. Hangsúlyozta, hogy ez a kivétel az ellenőrzés befejezése után is alkalmazandó, mivel az ellenőrzés lefolytatására és céljára egyaránt vonatkozik.
46

Ugyanez vonatkozik a számítógépes szőlőkataszternek az említett rendszerbe való besorolására, annál is inkább, mivel a 649/87 rendelet 2. cikkének f) pontja alapján a parcellát a földnyilvántartásban meghatározott, egy tagban lévő földdarabként – beleértve tehát a sorvégi fordulókat is – határozza meg. A Bizottság utal a borágazat ellenőrzésére vonatkozó részletes végrehajtási szabályok megállapításáról szóló, 2000. december 14-i 2729/2000/EK bizottsági rendelet (HL L 316., 16. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 31. kötet, 52. o.) 5. cikkének (1) bekezdésére, amely előírja többek között, hogy a Közösség által támogatott szőlőtermő területek termelésből való végleges kivonását, a szerkezeti átalakításokat és átállításokat a helyszínen rendszeresen ellenőrizni kell. A Bizottság szerint e rendelkezés egyértelmű és kifejezett különbséget vezetett be a termelési potenciál általános szempontjai és a különös kivonási, szerkezetátalakítási és átállítási intézkedések között. Ez utóbbiak esetében, amelyekre nézve létezik közösségi pénzügyi hozzájárulás, kötelező a rendszeres helyszíni ellenőrzés. Azonban ezen ellenőrzés a rendszer két alapvető elemére vonatkozik: a területek mérésére és a pénzügyi hozzájárulásból részesülő intézkedések valódiságára.
75

E szabálytalanság következtében – kivételes jogcímen – elfogadható az első kérelem ellen benyújtott megsemmisítés iránti kereset. Ha ez nem így lenne, a Bizottság a neki felróható alaki hiba révén kivonhatná magát a közösségi bíróság felülvizsgálata alól. Márpedig az ítélkezési gyakorlatból következik, hogy mivel az Európai Közösség olyan jogközösség, amelyben az intézmények aktusai ellenőrzés alá esnek a tekintetben, hogy azok a Szerződéssel összeegyeztethetők-e, a közösségi bíróság előtt indított keresetekre irányadó eljárási szabályokat lehetőleg oly módon kell értelmezni, hogy azok alkalmazása elősegítse a jogalanyok közösségi jogból eredő jogai hatékony bírói védelmének biztosítására irányuló célkitűzés megvalósítását (lásd ebben az értelemben a Bíróság C-521/06. P. sz., Athinaïki Techniki kontra Bizottság ügyben 2008. július 17-én hozott ítéletének [EBHT 2008., I-5829. o.] 45. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot). A bírósági felülvizsgálat követelménye a közösségi jognak a tagállamok közös alkotmányos hagyományaiból eredő egyik alapelvét képezi, és azt az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló, Rómában aláírt európai egyezmény (EJEE) 6. és 13. cikke is biztosítja (a Bíróság 222/84. sz. Johnston-ügyben hozott ítéletének [EBHT 1986., 1651. o.] 18. pontja; a C-424/99. sz., Bizottság kontra Ausztria ügyben hozott ítéletének [EBHT 2001., I-9285. o.] 45. pontja és a C-50/00. P. sz., Unión de Pequeños Agricultores kontra Tanács ügyben hozott ítéletének [EBHT 2002., I-6677. o.] 39. pontja). A hatékony jogorvoslathoz való jogot ezenfelül az Európai Unió Nizzában kihirdetett alapjogi chartájának (HL C 364., 1. o.) 47. cikke is elismeri.
4

Az 1997. december 18-i decreto legislativo no 466 (sul) riordino delle imposte personali sul reddito al fine di favorire la capitalizzazione delle imprese, a norma dell’art. 3, comma 162, lettere a), b), c), d) ed f), della legge , no 662 (a 662. sz. törvényerejű rendelet 3. cikke százhatvankettedik bekezdése a), b), c) d) és f) pontjának megfelelően a jövedelmet terhelő személyi adóknak a társaságok tőkésítése elősegítése céljából való átcsoportosításáról szóló törvényerejű rendelet), amelyet a GURI 3. számának rendes mellékletében tettek közzé, létrehozta az úgynevezett „Super DIT” adócsökkentési mechanizmust (a továbbiakbban: Super DIT). Azon társaságok tekintetében, amelyek értékpapírjait valamely szabályozott piacon bevezették, az első jegyzést követő három adóévre a Super DIT többek között a befektetett tőke emelésének az általános költségeire alkalmazandó adókulcs 7%-os csökkentését írja elő, amelynek eredményeképpen az általános adókulcs nem lehet alacsonyabb 20%-nál. A Super DIT-et a GURI 248. számában közzétett, legge no 383 (su) primi interventi per il rilancio dell’economia (a gazdaság fellendítését célzó első beavatkozásokról szóló törvény) helyezte hatályon kívül. Azonban azok a társaságok, amelyek tőkeemelésre irányuló ügyleteket hajtottak végre, az említett szabályozás értelmében továbbra is részesültek a fenti kedvezményekben.
23

A Bizottság értékelte a Közösségen belüli kereskedelem érintettségét is (a megtámadott határozat (137) és (138) preambulumbekezdése), és megállapította, hogy az EK 81. cikk (3) bekezdésben foglalt rendelkezések, amelyek ugyanezen cikk (1) bekezdése alól kivételt jelentenek, a jelen ügyben nem alkalmazhatók, mindenekelőtt azért, mert a díjazási rendszer sérti az [EK 81. cikk (3) bekezdésének] a gépjármű-forgalmazási és -szervizmegállapodások egyes csoportjaira történő alkalmazásáról szóló, 1995. június 28-i 1475/95/EK bizottsági rendelet (HL L 145., 25. o.) 6. cikke (1) bekezdésének 8. pontját (a megtámadott határozat (139)–(148) preambulumbekezdése), amely szerint „a mentesség nem alkalmazható, ha a szállító objektív ok nélkül olyan díjazásban részesíti a viszonteladó kereskedőket, amelyet a viszonteladás során értékesített gépjárművek rendeltetési helye vagy a vásárlók lakhelye alapján számít ki”. A Bizottság megvizsgálta a jogsértés időtartamára (a megtámadott határozat (149)–(153) preambulumbekezdése), a megtámadott határozat címzettjeire (a megtámadott határozat (155) és (156) preambulumbekezdése) és a bírság kiszabására vonatkozó kérdéseket is (a megtámadott határozat (157)–(181) preambulumbekezdése).
22

E jogalap vizsgálata három különböző jogi kérdést vet fel. Az első kérdés annak megállapítását érinti, hogy a felperes a közösségi védjegy lajstromozásra történő bejelentésének időpontját megelőzően használta-e védjegyként a Dr. No és a Dr. NO megjelölést. A második kérdés annak meghatározására irányul, hogy a Dr. No és a Dr. NO megjelölés közismert-e a tagállamokban a Párizsi Uniós Egyezmény 6bis cikke és a 40/94 rendelet 8. cikke (2) bekezdésének c) pontja értelmében. Végül a harmadik kérdés annak meghatározásával kapcsolatos, hogy fennáll-e a bejelentett védjegy, illetve a Dr. No és a Dr. NO megjelölés összetévesztésének veszélye a 40/94 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének a) és b) pontja értelmében.
89

Az ügy irataiból kitűnik, hogy nyilatkozataikban a harmadik személyek megerősítették az összefonódásban részes felek e megállapításait. Például két német vágóhíd közül az egyik azt állította, hogy nem volt „semmiféle különbség a Hollandiából vagy a Németországból származó vágott sertések között,” sőt, „utóbb a holland sertések jobban megfeleltek ügyfél-portfoliójának” (B.6. a) melléklet), a másik pedig azt állította, hogy „[számára] a holland és a német sertésfélék minőségi téren egyenértékűek [voltak]” (B.6. b) melléklet). Továbbá, egy holland sertéskereskedő is megerősítette, hogy a németországi export vonatkozásában semmiféle „további igényt” nem támasztott a tenyésztőkkel szemben, és hozzátette, hogy elegendő volt, ha a tenyésztők a hagyományos genetikai fajokat, a hagyományos takarmányt és a hagyományos tenyésztési rendszereket alkalmazták, még akkor is, ha néha meg is kérték őket arra, hogy „néhány többletkilogrammal hizlalják meg a sertéseket” (B.4. e) melléklet). Egy másik holland sertéskereskedő is megerősítette, hogy ő is bármiféle további igény támasztása nélkül exportálta a Hollandiában tenyésztett, németországi exportra szánt sertéseket (B.4. d) melléklet). Végül, egy holland vállalatokból álló egyesület megerősítette, hogy „[a] Hollandiában ideális sertés nem tűn[t] nagyon különbözőnek a Németországban ideális sertéstől,” amit J. azon megállapítása is alátámaszt, miszerint „a (vágásra szánt) holland, illetve német malacok és sertések egymással való helyettesíthetősége elsősorban nagyban egyező genetikai jellemzőikkel magyarázható”.
8

A felperesek, a Shanghai Excell M & E Enterprise Co. Ltd (a továbbiakban: Shanghai Excell) és a Shanghai Adeptech Precision Co. Ltd (a továbbiakban: Shanghai Adeptech) kapcsolt társaságok elektronikus mérlegeket gyártanak Kínában. A Shanghai Excell és a Shanghai Adeptech az elektronikus mérlegeknek a Közösségbe irányuló kivitelét 2003 júniusában kezdte meg. Velük szemben 30,7%-os dömpingellenes vám került alkalmazásra.
15

A Bizottság a France Télévisions részére nyújtott támogatásról szóló, 2005. április 20-án hozott és a Francia Köztársasággal közölt C (2005) 1166 végleges határozatában (E 10/2005 támogatás [ex C 60/1999] – Franciaország, műsorszolgáltatási díj) (a továbbiakban: megtámadott határozat) arról értesítette ezen tagállamot, hogy a francia hatóságok által a díjrendszer folyamatos vizsgálati eljárása keretében vállalt, a France Télévisions-nak kedvező kötelezettségvállalások alapján a díjrendszert a közös piaccal összeegyeztethetőnek minősíti az EK 86. cikkének (2) bekezdése alapján, és az ezen rendszerre vonatkozó, létező támogatásokkal kapcsolatos eljárást megszünteti (a megtámadott határozat (1) és (72) bekezdése).
37

A felperesek az Elsőfokú Bíróság írásbeli kérdéseire válaszul ezenkívül megjegyzik, hogy a versenyképességi támogatást a 90/684 irányelv 4. cikke és a Richtlinien für die Gewährung von Wettbeverbshilfen an Werften in der Bundesrepublik Deutschland auf dem in Artikel 3 des Einigungsvertrages genannten Gebiet (az egyesítési szerződés 3. cikkében említett területen létesített németországi hajógyáraknak nyújtott versenyképességi támogatásra vonatkozó, 1991. július 22-i irányelvek; a továbbiakban: német irányelvek) (Bundesanzeiger 1991., 5153. o.) alapján hagyták jóvá. A felperesek előadják, hogy az említett irányelveket bejelentették a Bizottságnak, amely jóváhagyta azokat. Ebből többek között az következik, hogy ha a versenyképességi támogatást az alapján nyújtották, hogy kötöttek-e hajógyártási szerződést, vagy sem, akkor a támogatást az említett szerződésekből származó veszteségeken kívüli egyéb működési költségekre is lehet fordítani.
110

Végül a felperes azon érvelését is el kell utasítani, miszerint nem volt köteles a Syngenta által benyújtott információval egyenértékű információt szolgáltatni, mivel egy számos bejelentőt magában foglaló eljárás keretében a Bizottság figyelembe veheti a különböző dossziékból vett adatok összességét. Ugyanis, még ha feltételezzük is, hogy a Bizottságnak van ilyen lehetősége – amint a fenti 94. pontban szerepel –, amennyiben a bejelentők nem nyújtanak be közös dossziét, az egyes bejelentők kötelessége marad annak biztosítása, hogy az egyéni dossziéjuk teljes legyen.
135

A felperes álláspontja szerint az alapösszegnek az állítólagos visszaesés alapján történő 50%-os emelése nem indokolt. A Bizottság ugyanis már figyelembe vette a felperes tekintetében a visszaesést – azonos indokok miatt – a Chisso Corporation, a Daicel Chemical Industries Ltd, a Hoechst AG, a The Nippon Synthetic Chemical Industry Co. Ltd és az Ueno Fine Chemicals Industry Ltd ellen indított, az EK 81. cikk és az EGT-Megállapodás 53. cikk alkalmazására vonatkozó eljárásban (COMP/E-1/37.370 – „szorbátok”-ügy) 2003. október 1-jén hozott 2005/493/EK bizottsági határozatban, amelynek összefoglalását közzétették a Hivatalos Lapban (HL L 182., 20. o., a továbbiakban: „szorbátok”-határozat), ily módon a Bizottság megsértené a ne bis in idem elvét, ha a jelen ügyben másodszor is emelést alkalmazna.
Elsődlegesen az [EK] 81. cikk és az EGT‑Megállapodás 53. cikke alkalmazására vonatkozó eljárásban (COMP/E‑1/37.773 – „monoklórecetsav”‑ügy) 2005. január 19‑én hozott C (2004) 4876 végleges bizottsági határozat 1. cikke d) pontjának, 2. cikke c) pontjának, 3. cikkének és 4. cikke (9) bekezdésének megsemmisítése, másodlagosan az említett határozat 2. cikke c) pontjának megsemmisítése, harmadlagosan az említett határozat 2. cikke c) pontjának megváltoztatása iránti kérelem.
Elsődlegesen az [EK] 81. cikk és az EGT‑Megállapodás 53. cikke alkalmazására vonatkozó eljárásban (COMP/E‑1/37.773 – „monoklórecetsav”‑ügy) 2005. január 19‑én hozott C (2004) 4876 végleges bizottsági határozat 1. cikke d) pontjának, 2. cikke c) pontjának és 4. cikke (9) bekezdésének megsemmisítése, másodlagosan az említett határozat 2. cikke c) és d) pontjának megváltoztatása iránti kérelem.
286

Ezt az érvet nem lehet elfogadni. Az Észt Köztársaság ugyanis egyetlen olyan indokot sem hozott fel, amely alapján nyilvánvaló lenne, hogy egy olyan piacon, mint a cukoré, valamely tapasztalt piaci szereplőnek nem állt volna módjában, hogy a 60/2004 rendelet Hivatalos Lapban való közzétételétől az új tagállamok Európai Unióhoz való csatlakozásáig eltelt három és fél hónapban jelentős mennyiségű cukrot szerezzen be a világpiacról, annál is inkább, mivel az észt piaci szereplők a Közösségen kívüli cukorért még a piaci ár kétszeresét is kifizethették volna, és így is jelentős árrésre tehettek volna szert.
Mivel az állami támogatások közös piaccal való összeegyeztethetetlenségére vonatkozó az EK 87. cikk (1) bekezdése szerinti általános elv alóli eltérésről van szó, az EK 87. cikk (2) bekezdésének b) pontját szigorúan kell értelmezni. Így e rendelkezés értelmében egyedül a természeti csapások vagy más rendkívüli események által közvetlenül okozott károk téríthetők meg. Következésképpen közvetlen összefüggésnek kell fennállnia a rendkívüli események által okozott károk és az állami támogatás között, továbbá szükséges az elszenvedett károk lehető legpontosabb felmérése is. Ebből következik, hogy amennyiben valamely támogatási intézkedés megfelel a hivatkozott feltételeknek, a közös piaccal összeegyeztethetőnek kell nyilvánítani, még ha a Bizottság a szóban forgó intézkedésről eltérő álláspontot tartalmazó közleményt fogadott is el korábban. Így, még ha e közlemény szerint az EK 87. cikk (2) bekezdésének b) pontja alapján nyújtott valamennyi kártalanításnak kizárólag a valamely meghatározott időszak alatt felmerült költségekre kell is vonatkoznia, az ezen időszak után keletkezett károk miatti, az érintett rendkívüli eseménnyel közvetlen okozati összefüggésben lévő és pontosan meghatározott kártalanítási támogatást a közös piaccal összeegyeztethetőnek kell minősíteni.

(vö. 52–53. pont)
A közösségi védjegyről szóló 40/94 tanácsi rendelet végrehajtásáról szóló 2868/95 rendelet 48. szabálya (1) bekezdésének c) pontjából és (2) bekezdéséből következik, hogy a fellebbezésre irányuló kérelemnek nyilatkozatot kell tartalmaznia arról, hogy a megtámadott határozatot mennyiben kérik módosítani vagy hatályon kívül helyezni, valamint hogy e kérelmet annak az eljárásnak a nyelvén kell benyújtani, amelyben a fellebbezés tárgyát képező határozatot hozták.

A 2868/95 rendelet 49. szabályának (1) bekezdése értelmében, ha a fellebbezés nem felel meg többek között ugyanezen rendelet 48. szabálya (1) bekezdése c) pontjának és (2) bekezdésének, a fellebbezési tanács azt mint elfogadhatatlan fellebbezést elutasítja, ha a 40/94 rendelet 59. cikkében megjelölt határidő lejártát megelőzően, vagyis a vitatott határozat értesítésének napjától számított két hónapon belül a hiányokat nem pótolják.

A 2868/95 rendelet 49. szabályának (1) bekezdéséből következik, hogy az ugyanezen rendelet 48. szabálya (1) bekezdése c) pontjának és (2) bekezdésének be nem tartása közvetlenül és előzetes értesítés nélkül a fellebbezés mint elfogadhatatlan fellebbezés elutasítását eredményezi, mégpedig adott esetben az ugyanezen rendelet 96. szabálya (1) bekezdésében megjelölt határidő lejártát követően, amely bekezdés értelmében e rendelet eltérő rendelkezésének hiányában a felek a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) bármelyik, az eljárás nyelvétől eltérő nyelvét használhatják, amennyiben az adott fél az eredeti irat benyújtásától számított egy hónapos határidőn belül benyújtja az iratnak az eljárás nyelvén készült fordítását. Sem az alkalmazandó rendeletekből, sem az ítélkezési gyakorlatból nem következik, hogy az OHIM-nak kötelessége lenne, hogy tájékoztassa a fellebbezési tanácsok előtti esetleges kérelmezőket az e rendeletek által előírt formai követelmények be nem tartásának következményeiről.

Az OHIM esetleges gyakorlata, amelynek értelmében a fellebbezőket tájékoztatja az általuk benyújtott iratok hiányosságairól, nem módosíthatja a határidőnek a 2868/95 rendelet 96. szabályának (1) bekezdésében előírt kezdetét. Egyébiránt az állandó ítélkezési gyakorlat értelmében az eljárási határidőkre vonatkozó szabályok a jogbiztonság garantálása és mindenfajta hátrányos megkülönböztetés vagy önkényes bánásmód elkerülése céljából kerültek bevezetésre. Ez az általános megállapítás vonatkozik a közösségi védjegyre vonatkozó rendeletek által előírt határidőkre is. Következésképpen az említett rendelet 96. szabályának (1) bekezdése által előírt határidő alkalmazása nem sérti az egyenlő bánásmód elvét.

(vö. 37–39., 43–44. pont)