ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
41

A „csatlakozás” fogalma inkább műszaki összefüggésben használatos, és a hálózattal való fizikai összekapcsolást érinti. Ennek megfelelően az irányelv 5. cikke kimondja, hogy a tagállamok biztosítják, hogy kidolgozzák és közzétegyék azokat a műszaki szabályokat, amelyek előírják a termelőlétesítmények, elosztó hálózatok, közvetlenül csatlakozó fogyasztói berendezések, rendszerösszekötők és közvetlen vezetékek hálózathoz kapcsolhatóságának kivitelezési és üzemeltetési minimum követelményeit. Az irányelv 23. cikke (1) bekezdésének c) pontja hasonlóképpen kifejti, hogy a szabályozó hatóságok felelősek a hátrányos megkülönböztetéstől mentességért és a hatékony versenyért, különösen ami az átviteli és elosztó vállalkozások számára az összeköttetések kialakításához szükséges időt illeti. Az említett hatóságok az irányelv 23. cikke (2) bekezdésének a) pontja alapján szintén kötelesek megállapítani vagy jóváhagyni a csatlakozás és a hálózati hozzáférés feltételeinek kiszámításához és meghatározásához használt módszereket, beleértve az átviteli és elosztási tarifákat is. Ez utóbbi kapcsán megállapítható, ahogyan arra a főtanácsnok indítványa 33. pontjában is helyesen rámutat: az irányelv 23. cikke (2) bekezdésének a) pontjában egyazon mondatban szerepel a „hozzáférés” és a „csatlakozás” kifejezés. Ebből következik, hogy a két fogalom jelentése eltérő. A fentieken kívül meg kell említeni az irányelv 3. cikkének (3) bekezdését, amely kimondja, hogy az egyetemes szolgáltatás biztosítása érdekében a tagállamok kötelezhetik az elosztó vállalkozásokat, hogy fogyasztókat hálózatukba bekapcsolják.
43

Miként az a jelen ítélet 27. pontjából is látható, a 96/9 irányelv 7. cikke (1) és (5) bekezdésének együttes értelmezéséből ugyanis az következik, hogy e fogalom nem függ attól, hogy milyen terjedelemben kerül átvitelre a védelem alatt álló adatbázis tartalma, mivel e rendelkezések értelmében az említett irányelv által bevezetett sui generis jog az adatbázis előállítója számára nem csak a védelem alatt álló adatbázisának tartalma egészét vagy jelentős részét érintő kimásolással szemben nyújt védelmet, hanem bizonyos feltételek esetén e cselekmények közül azokkal szemben is, amelyek e tartalom nem jelentős részét érintik (lásd ebben az értelemben a fent hivatkozott The British Horseracing Board és társai ügyben hozott ítélet 50. pontját).
59

A fellebbező másodlagosan azt állítja, hogy ha úgy lehet tekinteni, hogy az Elsőfokú Bíróság a vitatott versenyvizsgát „osztályváltási versenyvizsgának” minősítette, „intézményen belüli versenyvizsga” kizárásával, akkor az Elsőfokú Bíróság tévesen alkalmazta a jogot, mivel az ilyen minősítés a felek által elfogadott szubjektív szempontokon alapul. A fellebbező előadja, hogy még ha feltételezzük is, hogy a versenyvizsga elsődleges célja a B. besorolási osztályból az A. besorolási osztályba történő átlépés volt, akkor is igaz, hogy egyben tisztviselői kinevezésre irányuló versenyvizsgáról is szó volt, és így az „belső versenyvizsgának” minősítendő, mivel a személyzeti szabályzat 4. és 29. cikkére vonatkozó ítélkezési gyakorlat úgy határozza meg az ilyen versenyvizsgát, mint az intézmény tág értelemben vett személyzete, vagyis minden az intézmény szolgálatában közjogi jogviszony alapján álló személy számára nyitva álló versenyvizsga.
19

X szerint az optocsatolókat, az erősítő áramkört tartalmazó optocsatolókat is ideértve, a KN 8541 vámtarifaszáma alá kell sorolni. Az Európai Közösségek Bizottsága is ezen az állásponton van. A holland kormány azonban úgy véli, hogy a nemcsak LED-ből és egy fotodiódákból, hanem egy integrált erősítő áramkörből is álló optocsatolót a KN 8543 vámtarifaszáma alá kell sorolni.
18

Másfelől, még ha az alapeljárás tárgyát képező szabályozásnak az osztrák kormány által támogatott értelmezése helytálló is lenne, úgy tűnik, hogy a kérdést előterjesztő bíróság által előterjesztett kérdés továbbra is releváns. Ugyanis, még ha feltételezzük is, hogy a beruházási támogatás kedvezményében való részesülést akkor tagadják meg, ha az ellenérték fejében rendelkezésre bocsátott olyan eszközöket, amelyek után e kedvezményt igénylik, teljes használati idejük több mint felében külföldi telephelyen használják, önmagában ez a körülmény nem oszlatja el az e bíróság által kifejtett kétségeket az említett szabályozás alapvető szabadságokkal való összegyeztethetőségét illetően.
53

Mindenesetre, amint a Bizottság is megjegyezte, magából az alapügy tényállásának az idején érvényes 81019110 és 81029110 KN-vámtarifaalszámoknak a szövegéből is kitűnik, hogy a szóban forgó fémek megmunkálatlan formája a KN szempontjából magában foglalja a „zsugorított rudakat”. Márpedig vitathatatlan, hogy – amint az előterjesztő bíróság előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésének szövegéből és a jelen ítélet 32., 35. és 51. pontjából is kitűnik – az alapügyben ilyen rudakról van szó.
5

A KN holland nyelvű változata az 1905 vámtarifaszámra, és az hozzá tartozó vámtarifaalszámokra vonatkozóan a következő leírást tartalmazza: „1905 Brood, gebak, biscuits en andere bakkerswaren, ook indien deze producten cacao bevatten; ouwel in bladen, hosties, ouwels voor geneesmiddelen, plakouwels en dergelijke producten van meel of van zetmeel: […] 1905 90 – andere: […] 1905 90 20 – – ouwel in bladen, hosties, ouwels voor geneesmiddelen, plakouwels en dergelijke producten, van meel of van zetmeel.”
6

A KN holland nyelvű változata az 1905 vámtarifaszámra és a hozzá tartozó vámtarifaalszámokra vonatkozóan a következő leírást tartalmazza: „1905 Brood, gebak, biscuits en andere bakkerswaren, ook indien deze producten cacao bevatten; ouwel in bladen, hosties, ouwels voor geneesmiddelen, plakouwels en dergelijke producten van meel of van zetmeel: […] 1905 90 – andere: […] 1905 90 20 – – ouwel in bladen, hosties, ouwels voor geneesmiddelen, plakouwels en dergelijke producten, van meel of van zetmeel.”
24

E körülmények között a Centrale Raad van Beroep az eljárás felfüggesztéséről határozott, és az alábbi kérdéseket terjesztette a Bíróság elé előzetes döntéshozatal céljából: „1) Arra a diákra is vonatkozik-e az 1251/70/EGK rendelet 7. cikke, aki főként felsőfokú tanulmányok folytatása céljából jött Hollandiába, és kezdetben tanulmányai mellett korlátozott mértékű keresőtevékenységet folytatott, amelyet azonban időközben abbahagyott? 2) A 93/96/EGK irányelv meggátolja-e az első kérdésben megjelölt diákot abban, hogy az EK 12. cikkre hivatkozva [megélhetési költségek fedezésére szolgáló ösztöndíjat] igényeljen? 3) a) A megélhetési költségek fedezésére szolgáló tanulmányi segélyre is vonatkozik-e az a rendelkezés, amely szerint a gazdaságilag inaktív uniós polgárok csak akkor hivatkozhatnak az EK 12. cikkre, miután a fogadó tagállamban bizonyos ideig jogszerűen tartózkodtak, vagy tartózkodási engedéllyel rendelkeznek? b) Ha igen, megengedett-e ezen időszakban egy bizonyos tartózkodási idő feltételként való olyan előírása, amely kizárólag a nem a fogadó tagállam állampolgárságával rendelkező személyekre vonatkozik? c) Ha igen, az ötéves tartózkodást előíró feltétel alkalmazása összhangban áll-e az EK 12. cikkel? d) Ha nem, milyen tartamú tartózkodási időre vonatkozó feltétel megengedett? 4) Egyes konkrét esetekben elegendő-e a rövidebb tartamú jogszerű tartózkodás akkor, ha a tartózkodási időn kívüli egyéb tényezők a fogadó tagállam társadalmába való jelentős fokú beilleszkedésre utalnak? 5) Ha az érintettek számára a Bíróság valamely visszaható hatályú ítélete alapján az EK 12. cikkből további – addig nem feltételezett – jogosultságok vezethetők le, követelhető-e az ezekkel kapcsolatos indokolt, múltbeli időszakokra vonatkozó feltételek teljesítése, ha e feltételeket röviddel az ítélet megjelenését követően tették közzé?”
16

E törvény 28. cikke így rendelkezik: „(1) Az UKE elnöke a 27. cikk (2) bekezdése szerinti kérelem benyújtásától számított 90 napon belül hozza meg a hozzáférés engedélyezésére vonatkozó határozatát, az alábbi kritériumokra figyelemmel: 1) a távközlési hálózatok felhasználóinak érdekei; 2) a távközlési vállalkozások számára előírt kötelezettségek; 3) a korszerű távközlési szolgáltatások előmozdítása; 4) a fennálló vitás kérdések jellege és a hozzáférés technikai és gazdasági szempontjai tekintetében annak gyakorlati lehetősége, hogy megvalósíthatók-e a tárgyalásokban részt vevő távközlési vállalkozások által javasolt megoldások, illetve helye lehet-e alternatív megoldásoknak; 5) a következőkkel kapcsolatos biztosítékok: a) a hálózat teljessége és a szolgáltatások interoperabilitása, b) a hozzáférés hátrányosan meg nem különböztető feltételei, c) a verseny fejlesztése a távközlési szolgáltatások piacán; 6) azon távközlési vállalkozások piaci ereje, amelyek hálózatai össze vannak kapcsolva; 7) a közérdek, a környezetvédelmet is beleértve; 8) az egyetemes szolgáltatások folyamatossága. (2) Az UKE elnöke a 4. cikk 1., 2., 4., 5., 7. és 8. pontja szerinti szervezetek számára a hozzáférés engedélyezéséről szóló határozatát a 27. cikk (2) bekezdése szerinti kérelem benyújtásától számított 90 napon belül hozza meg, az [e cikk] (1) bekezdése 1–4. pontjában, 5. pontjának a) és c) alpontjában, valamint 6–8. pontjában foglalt kritériumokra, az állam védelmére és biztonságára, a közrendre, valamint az ezen szervezetek által vállalt feladatok sajátos jellegére figyelemmel. (3) A hozzáférésről szóló döntés a hálózatok összekapcsolása vonatkozásában [kötelező, és az összekapcsolt hálózatok típusa szerint változó] rendelkezéseket tartalmazhat. (4) A hozzáférést engedélyező határozat a szerződésnek az e határozat tartalmával megegyező része helyébe lép. (5) Ha az érintett felek hozzáférési szerződést kötnek, a hozzáférési határozatnak a szerződésben szereplőkkel azonos tartalmú rendelkezései hatályukat vesztik. (6) A hozzáférési határozatot az UKE elnöke bármely érintett fél kérelmére vagy hivatalból módosíthatja, ha ezt a végfelhasználók érdekeinek, a hatékony versenynek vagy a szolgáltatások interoperabilitásának védelme indokolja. (7) A hozzáférési határozatból eredő kötelezettségek végre nem hajtásának vagy nem megfelelő végrehajtásának jogcímén történő pénzügyi követelések esetén bírósághoz kell fordulni. (8) Az UKE elnöke hozza meg a hozzáférés biztosításához szükséges összes rendelkezést tartalmazó határozatot, ha a felek egyike olyan távközlési vállalkozás, amellyel szemben [különösen] a 45. cikk szerinti kötelezettségek egyike fennáll.”
2

E kérelmet az egyrészről a Competition Authority, másrészről pedig a Beef Industry Development Society Ltd (a továbbiakban: BIDS) és a Barry Brothers (Carrigmore) Meats Ltd (a továbbiakban: Barry Brothers) között, a BIDS-nek az ír marha- és borjúhúságazat racionalizálását szervező határozataival kapcsolatban felmerült jogvita keretében nyújtották be.
9

A személyzeti szabályzat XIII. mellékletének 12. cikke kimondja: „(1) 2004. május 1-je és 2006. április 30. között a személyzeti szabályzat 31. cikke (2) és (3) bekezdésében az AST és AD csoport besorolási fokozataira való hivatkozást a következőképpen kell megtenni: — AST 1–AST 4: C*1–C*2 és B*3–B*4, — AD 5–AD 8: A*5–A*8, — AD 9, AD 10, AD 11, AD 12: A*9, A*10, A*11, A*12. (2) Azon tisztviselők esetében, akiket a 2004. május 1-je előtt közzétett versenyvizsgák alapján kialakult, az alkalmas pályázókat tartalmazó jegyzékről vettek fel, a személyzeti szabályzat 5. cikkének (3) bekezdését nem kell alkalmazni. (3) Azokat a tisztviselőket, akiket 2006. május 1-je előtt vettek fel az alkalmas pályázók jegyzékére, és akiket 2004. május 1-je és 2006. április 30. között vettek fel: — a versenyvizsgán közölt [helyesen: a versenyvizsga-kiírásban közzétett] besorolási fokozatba sorolják be, amennyiben a jegyzéket az A*, B* vagy C* besorolási osztályhoz állították össze; — a következő táblázatnak megfelelően sorolják be, amennyiben a jegyzéket az A, LA, B vagy C besorolási osztályhoz állították össze: A versenyvizsga szerinti besorolási fokozat A felvétel szerinti besorolási fokozat A8/LA8 A*5 A7/LA7 és A6/LA6 A*6 A5/LA5 és A4/LA4 A*9 A3/LA3 A*12 A2 A*14 A1 A*15 B5 és B4 B*3 B3 és B2 B*4 C5 és C4 C*1 C3 és C2 C*2”
43

Először is meg kell állapítani, hogy az Elsőfokú Bíróság helyesen hivatkozott a megtámadott ítélet 35. pontjában azon állandó ítélkezési gyakorlatra, miszerint az EK 253. cikk által megkövetelt indokolást az adott ügy természetéhez kell igazítani, valamint világosan és kétértelműségtől mentesen kell megfogalmazni a jogi aktust kiadó intézmény érvelését, hogy az az érdekeltek számára a meghozott intézkedés indokait megismerhetővé, a hatáskörrel rendelkező bíróság számára pedig a felülvizsgálati jogkört gyakorolhatóvá tegye. Az indokolás követelményét az ügy körülményeire, így többek között a jogi aktus tartalmára, az előadott indokok jellegére, és a címzettek, illetve a jogi aktus által közvetlenül és személyükben érintett más személyek magyarázathoz jutás iránti érdekére figyelemmel kell értékelni. Nem követelmény az indokolással szemben, hogy a releváns tény- és jogkérdések minden részletére kitérjen, amennyiben nem csupán szövege, hanem egyben kontextusa, valamint a tárgyra vonatkozó jogszabályok összessége alapján döntendő el az a kérdés, hogy az indokolás megfelel-e az EK 253. cikk követelményeinek (lásd különösen a C-367/95. P. sz., Bizottság kontra Sytraval és Brink’s France ügyben 1998. április 2-án hozott ítéletének [EBHT 1998., I-1719. o.] 63. pontját és a C-413/06. P. sz., Bertelsmann et Sony Corporation of America kontra Impala ügyben 2008. július 10-én hozott ítélet (EBHT 2008., I-4951. o.) 166. pontját).
A Bíróság (ötödik tanács) 2008. december 11‑i ítélete – Bizottság kontra Olaszország

(C‑174/07. sz. ügy)

„Tagállami kötelezettségszegés – EK 10. cikk – 2006/112/EK irányelv – Hatodik HÉA‑irányelv – A belső rendszerrel kapcsolatos kötelezettségek – Az adóköteles ügyletek ellenőrzése – Amnesztia”

Adórendelkezések – Jogszabályok harmonizálása – Forgalmi adók – Közös hozzáadottértékadó-rendszer – Az adófizetésre kötelezett személyek kötelezettségei (EK 10. cikk; 77/388 tanácsi rendelet, 2. és 22. cikk, 2006/112 tanácsi rendelet, 2. cikk, (1) bekezdés, a), c) és d) pont, valamint 193–273. cikk) (vö. 34–37. pont és a rendelkező rész)

Tárgy

Tagállami kötelezettségszegés – A tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról – közös hozzáadottértékadó‑rendszer: egységes adóalap‑megállapításról szóló, 1977. május 17‑i 77/388/EGK hatodik irányelv (HL L 145., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet, 1. kötet, 23. o.) 2. és 22. cikkének megsértése, amelynek helyébe 2007. január 1‑jével a közös hozzáadottértékadó‑rendszerről szóló, 2006. november 28‑i 2006/112/EK tanácsi irányelv (HL L 347., 1. o.) lépett – A belső rendszerrel kapcsolatos kötelezettségek – Több adóév adóköteles ügyleteinek ellenőrzéséről lemondó nemzeti törvény.

Rendelkező rész

1) Az Olasz Köztársaság – mivel az éves és többéves állami költségvetés megállapításáról szóló, 2003. december 24‑i 350. sz. törvény (2004. évi költségvetési törvény) (legge n. 350, disposizioni per la formazione del bilancio annuale e pluriennale dello Stato [legge finanziaria 2004]) 2. cikkének (44) bekezdésével a 2002. évre kiterjesztette az éves és többéves állami költségvetés megállapításáról szóló, 2002. december 27‑i 289. sz. törvény (2003. évi költségvetési törvény) (legge n. 289, disposizioni per la formazione del bilancio annuale e pluriennale dello Stato [legge finanziaria 2003]) 8. és 9. cikkében előírt adóamnesztiát, illetve ezt követően úgy rendelkezett, hogy egyértelműen és általánosan lemond a 2002‑es adóévben teljesített adóköteles ügyletek ellenőrzéséről – nem teljesítette a tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról – közös hozzáadottértékadó-rendszer: egységes adóalap-megállapításról szóló, 1977. május 17‑i 77/388/EGK hatodik irányelv 2. és 22. cikkét 2007. január 1‑jével hatályon kívül helyező és annak helyébe lépő, a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28‑i 2006/112/EK tanácsi irányelv 2. cikke (1) bekezdésének a), c) és d) pontjából, illetve 193–273. cikkéből, valamint az EK 10. cikkből eredő kötelezettségeit.

2) A Bíróság az Olasz Köztársaságot kötelezi a költségek viselésére.
53

Ugyanakkor meg kell állapítani, hogy egyrészt a jelen alapügyektől eltérően, amelyek a 8471 vámtarifaszám alá sorolható készülékekre vonatkoznak, mivel e tekintetben figyelembe kell venni a KN 84. árucsoportjához tartozó megjegyzések 5. B) pontjában meghatározott feltételeket, a fent hivatkozott Rank Xerox ügyben hozott ítélet alapjául szolgáló ügy által érintett készülékeket be lehetett sorolni a KN 8472 vámtarifaszáma alá is, mint irodai gépeket, a KN 8517 vámtarifaszáma alá is, mint vezetékes távbeszélő készülékeket, vagy akár a 9009 vámtarifaszám alá is, mint fénymásolókat.
38

Végső soron a részesedések korábbi könyv szerinti értékének kettős összekapcsolására vonatkozó követelmény mögött annál is inkább nehéz valós érdekeket feltételezni, mivel – amint arra az A.T. és a Bizottság írásbeli észrevételeikben szintén rámutattak, és amint azt a német kormány a tárgyaláson is megerősítette – az UmwStG időközben módosításra került oly módon, hogy az említett követelmény 2007 óta már nem alkalmazandó a különböző tagállamok társaságait érintő részesedéscserékre.
75

Amint e tekintetben a 2001/18 irányelv (4) és (5) preambulumbekezdése is emlékeztet rá, az élő szervezetek, amelyeket akár kísérleti céllal, akár mint kereskedelmi terméket, nagy vagy kis mennyiségben a környezetbe bocsátanak, szaporodhatnak a környezetben és átléphetik a nemzeti határokat, ezáltal más tagállamokra is hatással lehetnek. Az ilyen jellegű kibocsátások visszafordíthatatlan hatással lehetnek a környezetre. Az emberi egészség védelme is megköveteli, hogy megfelelő figyelmet fordítsanak a GMO-k környezetbe történő szándékos kibocsátása kockázatainak ellenőrzésére.
4

Az irányelv 3. cikke értelmében: „Ezen irányelv alkalmazásában: (1) »hulladék«: a [hulladékokról szóló, 1975. július 15-i] 75/442/EGK [tanácsi] irányelv 1. cikkének a) pontjában meghatározott bármely szilárd vagy folyékony halmazállapotú hulladék; […] (4) »hulladékégető mű«: bármely helyhez kötött vagy mobil műszaki egység és berendezés, amelyet a hulladék hőkezelése érdekében építettek, függetlenül attól, hogy a keletkezett égéshőt hasznosítják-e, vagy sem. Ez magában foglalja a hulladék oxidálását és más hőkezelési eljárásokat, például a pirolízist, a gázosítást vagy a plazmaeljárásokat, amennyiben a kezelés eredményeként keletkező anyagokat a kezelést követően elégetik. Ez a meghatározás vonatkozik a telephelyre, valamint az egész égetőműre, ideértve az összes égetőművet, a hulladékfogadót, a tárolót, a helyszíni előkezelő berendezéseket, a hulladék tüzelőanyagot és a levegőellátási rendszereket, a kazánt, a füstgázkezelő berendezéseket, a maradékanyagok és a szennyvíz helyszíni kezelésére vagy tárolására szolgáló létesítményeket, kéményeket, az égetés folyamatának szabályozását, valamint az égési körülményeket rögzítő és nyomon követő eszközöket és rendszereket is; (5) »együttégető mű«: bármely helyhez kötött vagy mobil berendezés, amelynek elsődleges célja az energiatermelés vagy anyagi termékek előállítása, és amely: — hulladékot alap vagy kiegészítő tüzelőanyagként használ; vagy — amelyben a hulladékot ártalmatlanítás céljából hőkezelésnek vetik alá. Amennyiben az égetés úgy történik, hogy az üzem elsődleges célja nem energiatermelés vagy anyagi termék előállítása, hanem a hulladék hőkezelése, akkor azt az üzemet a 4. pont értelmében vett égetőműnek kell tekinteni. Ez a fogalommeghatározás vonatkozik a létesítmény területére, valamint az egész égetőüzemre, ideértve az összes együttégető művet, a hulladékfogadót, a tárolót, a helyszíni előkezelési eljárásokat, hulladék tüzelőanyagot és levegőellátási rendszereket, kazánt, a füstgáztisztító berendezéseket, a maradékanyagok és a szennyvíz helyszíni kezelésére vagy tárolására szolgáló létesítményeket, kéményeket, az égésfolyamatot szabályzó, valamint az égési körülményeket rögzítő és nyomon követő eszközöket és rendszereket; […] (12) »engedély«: az illetékes hatóságok által kiadott írásos határozat (vagy több ilyen határozat), amely bizonyos olyan feltételek mellett, melyek biztosítják, hogy az üzem megfelel az ezen irányelvben előírt követelményeknek, megadja az üzem üzemeltetéséhez szükséges engedélyt. Az engedély vonatkozhat több üzemre is, illetve ugyanazon a helyen ugyanazon üzemeltető által üzemeltetett üzem egyes részeire; (13) »maradékanyag«: az a 75/442/EGK irányelv 1. cikkének a) pontjában meghatározott folyékony vagy szilárd halmazállapotú anyag (ideértve a fenékhamut, salakot, pernyét, kazánkormot, a gázkezelés szilárd reakciótermékeit, a szennyvízkezelés eredményeként visszamaradt szennyvíziszapot, kimerült katalizátorokat és kimerült aktív szenet is), amely a hulladék égetése vagy együttégetése folyamatában, az égéstermékek, illetve szennyvíz kezelésének folyamán, vagy a hulladékégető és az együttégető mű egyéb folyamatai során keletkezik.”
22

Először is a belga kormány a tárgyaláson kétségeit fejezte ki azon tényt illetően, hogy a CIR 1992 202. cikkének (2) bekezdése a 90/435 irányelv megfelelő rendelkezésének átültetésére irányul, és hogy az előbbi rendelkezés az ezen irányelvben foglalt megoldásra utal vissza belső jellegű helyzetek esetére. E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy ugyanezen kormány írásbeli észrevételeiben kifejtette, hogy a belga jogalkotó úgy határozott, hogy ezen irányelv rendelkezéseit átveszi a belga anya- és leányvállalatok vonatkozásában is annak érdekében, hogy elkerülje a leányvállalatok által az anyavállalatoknak fizetett nyereségek adóztatása tekintetében a belga társaságok között a leányvállalat letelepedési helyén alapuló hátrányos megkülönböztetést. Emellett az Európai Közösségek Tanácsának az anya- és leányvállalatok esetében alkalmazandó adóztatás közös rendszeréről szóló 1990. július 23-i irányelvét a belga jogba átültető 1991. október 23-i törvény – amint azt címe is mutatja – kifejezetten az említett irányelv átültetésére irányul.
63

Amint arra az Európai Közösségek Bizottsága és a Tanács, valamint a tárgyaláson az Elliniki Technodomiki Techniki Ependytiki Viomichaniki AE is hivatkozott, az ilyen rendelkezés meghaladja azt a mértéket, amely az állítólagosan követett átláthatóság és egyenlő bánásmód céljainak eléréséhez szükséges, mivel az építési beruházásra irányuló közbeszerzési eljárásokból kizárja a vállalkozások egy egész kategóriáját azon megdönthetetlen vélelem alapján, miszerint ha az ajánlattevők között olyan vállalkozás is van, amely a tömegkommunikáció-ágazattal is kapcsolatban áll, ez szükségképpen torzítja a versenyt a többi ajánlattevő kárára.
121

Ezzel kapcsolatban először is emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróság abban az esetben, ha ezt a jogbiztonságon alapuló kényszerítő erejű megfontolások indokolják, az EK 231. cikk második bekezdése alapján – amely analógia útján alkalmazandó az EK 234. cikk szerinti azon előzetes döntéshozatali eljárásokban is, amelyek az Európai Közösség intézményei által elfogadott jogi aktusok érvényességének vizsgálatára irányulnak – mérlegelési jogkörrel rendelkezik arra, hogy minden egyedi esetben megjelölje az érintett jogi aktusnak azokat a joghatásait, amelyek továbbra is fennmaradnak (lásd ebben az értelemben többek között a C-228/99. sz. Silos-ügyben 2001. november 8-án hozott ítélet [EBHT 2001., I-8401. o.] 35. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot).