A megsemmisítés iránti eljárás keretében a megtámadott határozatot meghozó intézmény hatáskörének hiánya olyan imperatív megsemmisítési jogalap, amelyet az uniós bíróságnak hivatalból figyelembe kell vennie, még akkor is, ha ezt egyik fél sem kérte. Ami az azon határozatot meghozó intézmény hatáskörének hiányát illeti, amely alapján meghozták a megtámadott határozatot, bár az uniós bíróságnak hivatalból nem kell vizsgálnia ezt a kérdést, lehetséges, hogy annak vizsgálatára kényszerül. Ez az eset állhat fenn az ügyben becsatolt iratok alapján, vagy ha nyilvánvaló hiba áll fenn, másként fogalmazva, ha az uniós bíróság könnyen fel tudja azt tárni, és be tudja azonosítani.

Egyébiránt, jóllehet az uniós jogalkotó létrehozta a kizárási figyelmeztető jelzések jogalapját, nem tartotta lényegesnek ugyanezt megtenni a 2008/969 határozatban szereplő egyéb figyelmeztető jelzések vonatkozásában. Ráadásul a W5 figyelmeztető jelzésekkel szemben, amelyek objektív és részben bizonyított szempontokon alapulnak, a W1a vagy a W1b figyelmeztető jelzésnek a 2008/969 határozaton alapuló bejegyzése az Európai Csaláselleni Hivatal vizsgálatának következménye annak ellenére, hogy még nem került megállapításra csalás vagy adminisztratív hiba. Mindemellett az alapjogok – amelyek között szerepel az Európai Unió Alapjogi Chartája 48. cikkének (1) bekezdésében biztosított ártatlanság vélelme – figyelmen kívül hagyása nélkül nem fogadható el a qui potest maius potest et minus mondás. Márpedig a kizárási figyelmeztető jelzésektől eltérően vitathatatlan, hogy a W1a és a W1b figyelmeztető jelzés olyan helyzetre vonatkozik, amelyben még folyamatban van a vizsgálat, és ahol tehát bíróság még nem állapított meg bűnösséget. Ennélfogva, ha a Bizottság szükségesnek véli megelőző intézkedések elfogadását egy korai szakaszban, éppen ezen oknál fogva is, olyan jogalapra van szüksége, amely lehetővé teszi ilyen előrejelző rendszer létrehozását és az ahhoz kapcsolódó intézkedések meghozatalát, egy olyan rendszerét, amely tiszteletben tartja a védelemhez való jogot, az arányosság elvét, valamint a jogbiztonság elvét, amely utóbbi megköveteli, hogy a jogszabályok egyértelműek, pontosak és hatásaikat illetően előre láthatók legyenek, különösen olyankor, amikor a magánszemélyekre és vállalkozásokra nézve hátrányos következményeik lehetnek.

Sérti az indokolási kötelezettséget és a védelemhez való jogot az a bizottsági határozat, amely valamely szervezetnek a Bizottság engedélyezésre jogosult tisztviselői és a végrehajtó ügynökségek által használandó korai előrejelző rendszerről szóló 2008/969 határozattal létrehozott korai előrejelző rendszerbe való felvételéről szól, és amelyet nem közöltek az érintett személlyel, mivel e személynek emiatt nem volt lehetősége megtenni az ezzel kapcsolatos észrevételeit, és e személy nem ismerte az előrejelző rendszerbe való felvételét igazoló indokokat sem.

Ugyanis a védelemhez való jogot mindig, még az adott eljárásra vonatkozó bármely szabályozás hiányában is biztosítani kell. Ugyanez vonatkozik az indokolási kötelezettségre is. Jóllehet a 2008/969 határozattal követett cél az uniós költségvetés elővigyázatossági intézkedésekkel történő védelme, ez nem igazolja a tájékoztatás hiányát. E tekintetben, még ha feltételezzük is, hogy a korai előrejelző rendszert belső eszközként hozták létre, ez nem befolyásolja azt, hogy az említett rendszerbe való felvétel az érintett bejegyzett személy számára jogkövetkezményekkel jár, így tiszteletben kell tartani a védelemhez való jogot, ideértve az indokolási kötelezettséget is.

(vö. 79., 83., 86., 87. pont)