ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 423/62

2019. szeptember 30-án benyújtott kereset – Irish Wind Farmers’ Association és társai kontra Bizottság

(T-680/19. sz. ügy)

(2019/C 423/77)

Az eljárás nyelve: angol

Felek

Felperesek: Irish Wind Farmers’ Association Clg (Kilkenny, Írország), Carrons Windfarm Ltd (Shanagolden, Írország), Foyle Windfarm Ltd (Dublin, Írország), Greenoge Windfarm Ltd (Bunclody, Írország) (képviselők: M. Segura Catalán és M. Clayton ügyvédek)

Alperes: Európai Bizottság

Kérelmek

A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

— semmisítse meg az SA.44671 (2019/NN) – az Írország által a fosszilis tüzelőanyagok ágazatában csökkentett iparűzésiadó-mérték formájában nyújtott állítólagos jogellenes állami támogatás ügyben 2019. július 9-én hozott C(2019) 5257 final bizottsági határozatot;

— kötelezze a Bizottságot a költségek viselésére.

Jogalapok és fontosabb érvek

Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek egyetlen jogalapra hivatkoznak, azaz arra, hogy a Bizottság nem indította meg az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdése és az eljárási rendelet (1) 4. cikke (4) bekezdése szerinti hivatalos vizsgálati eljárást annak ellenére, hogy az állami támogatás fennállásával kapcsolatban kétségek álltak fenn, ezáltal pedig megfosztotta a felpereseket eljárási jogaiktól.

(1) Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 108. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2015. július 13-i (EU) 2015/1589 tanácsi rendelet (HL 2015. L 248., 9. o.).
C 10/47

2019. november 4-én benyújtott kereset – Clouds Sky kontra EUIPO – The Cloud Networks (Wi-Fi Powered by The Cloud)

(T-738/19. sz. ügy)

(2020/C 10/57)

A keresetlevél nyelve: angol

Felek

Felperes: Clouds Sky GmbH (Köln, Németország) (képviselő: C. Weil jogász)

Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: The Cloud Networks Ltd (London, Egyesült Királyság)

Az EUIPO előtti eljárás adatai

A vitatott védjegy jogosultja: a fellebbezési tanács előtti eljárásban részt vevő másik fél

A vitatott védjegy: Wi-Fi Powered by The Cloud európai uniós ábrás védjegy – 9 436 817. sz. európai uniós védjegy

Az EUIPO előtti eljárás: törlési eljárás

A megtámadott határozat: az EUIPO ötödik fellebbezési tanácsának 2019. szeptember 2-án hozott határozata (R 696/2019-5. sz. ügy)

Kereseti kérelmek

A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

— helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot;

— az EUIPO-t kötelezze a költségek viselésére.

Jogalapok

— az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 7. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése;

— az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 7. cikke (1) bekezdése c) pontjának megsértése;
C 10/34

2019. október 11-én benyújtott kereset – Compass Overseas Holdings és társai kontra Bizottság

(T-702/19. sz. ügy)

(2020/C 10/46)

Az eljárás nyelve: angol

Felek

Felperesek: Compass Overseas Holdings Ltd (Chertsey, Egyesült Királyság), Compass Overseas Holdings No.2 Ltd (Chertsey) és Hospitality Holdings Ltd (Chertsey) (képviselők: A. von Bonin, O. Brouwer és A. Pliego Selie ügyvédek)

Alperes: Európai Bizottság

Kérelmek

A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

— semmisítse meg az EKT csoportfinanszírozási mentességgel kapcsolatban az Egyesült Királyság által végrehajtott SA.44896 állami támogatásról szóló, 2019. április 2-i C(2019) 2526 final alperesi határozatot;

— az alperest kötelezze a felperesek költségeinek viselésére.

Jogalapok és fontosabb érvek

Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek négy jogalapra hivatkoznak.

1. Az első jogalap azon alapul, hogy a Bizottság a referenciarendszernek a megtámadott határozatban való azonosítása során tévesen alkalmazta a jogot, és/vagy nyilvánvaló mérlegelési hibákat követett el, továbbá nem adott megfelelő indokolást.

2. A második jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot, és/vagy nyilvánvaló mérlegelési hibákat követett el, továbbá nem adott megfelelő indokolást akkor, amikor a megtámadott határozatban tévesen minősítette a csoportfinanszírozási mentességet a referenciarendszer rendes működésétől való eltérésnek.

3. A harmadik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot, és/vagy nyilvánvaló mérlegelési hibákat követett el, amikor a megtámadott határozatban megállapította, hogy a csoportfinanszírozási mentesség a gazdasági szereplők közötti hátrányos megkülönböztetést eredményez.
2.

A második, arra alapított jogalap, hogy az alperes mindenesetre megsértette az az Európai Unióban tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 2016. június 8-i (EU) 2016/1036 európai parlamenti és tanácsi rendelet 8. cikkének (1), (9) és (10) bekezdését és 10. cikkének (5) bekezdését, valamint az Európai Unióban tagsággal nem rendelkező országokból érkező támogatott behozatallal szembeni védelemről szóló, 2016. június 8-i (EU) 2016/1037 európai parlamenti és tanácsi rendelet 13. cikkének (1), (9) és (10) bekezdését és 16. cikkének (5) bekezdését, amennyiben érvénytelenítette a szóban forgó számlákat, és kötelezettségvállalási számlákat érvénytelenített, majd felszólította a hatóságokat, hogy úgy szedjék be a vámokat, mintha nem állítottak volna ki érvényes kötelezettségvállalási számlákat, és azokat nem nyújtották volna be az áruknak a szabad forgalomba bocsátás céljából való bejelentésekor. A felperes ennélfogva jogellenességi kifogást hoz fel a Kínai Népköztársaságból származó vagy ott feladott kristályos szilícium fotovillamos modulok és alapvető részeik (azaz elemek) behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről és a kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről szóló, 2013. december 2-i 1238/2013/EU tanácsi végrehajtási rendelet 3. cikkének (2) bekezdésével, a Kínai Népköztársaságból származó vagy ott feladott kristályos szilícium fotovillamos modulok és alapvető részeik (azaz elemek) behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vámnak az (EU) 2016/1036 európai parlamenti és tanácsi rendelet 11. cikkének (2) bekezdése szerinti hatályvesztési felülvizsgálatot követő kivetéséről és az (EU) 2016/1036 európai parlamenti és tanácsi rendelet 11. cikkének (3) bekezdése szerinti részleges időközi felülvizsgálat megszüntetéséről szóló, 2017. március 1-jei (EU) 2017/367 végrehajtási rendelet 2. cikkének (2) bekezdésével és a Kínai Népköztársaságból származó vagy ott feladott kristályos szilícium fotovillamos modulok és alapvető részeik (azaz elemek) behozatalára vonatkozó végleges kiegyenlítő vámoknak a kivetéséről szóló, 2017. március 1-jei (EU) 2017/366 bizottsági rendelet 2. cikkének (2) bekezdésével szemben, amelyek hatáskörrel ruházzák fel az alperest arra, hogy kötelezettségvállalási számlákat nyilvánítson érvénytelenné, és arra utasítsa a vámhatóságokat, hogy korábbi szabad forgalomba bocsátott behozatalok után szedjenek be vámokat.
5.

Az ötödik jogalap azon alapul, hogy még ha feltételezzük is, hogy a szóban forgó EKT-intézkedések első látásra az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett állami támogatásnak minősülnek, a megtámadott határozat tévesen állapította meg, hogy a szóban forgó intézkedéseknek az uniós állami támogatási szabályokkal való összeegyeztethetősége semmilyen indokkal nem védhető. Ezenkívül a megtámadott határozat észszerűtlen és következetlen, mivel a Bizottság helyesen elismerte, hogy a Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény) 9A. részének 9. fejezete igazolható azokban az esetekben, amikor az 5. fejezet szerinti EKT-adóteher kizárólag az „Egyesült Királysághoz kötődő tőke” kritériuma miatt alkalmazandó, mivel e kritérium gyakorlati alkalmazása túlságosan nehéz lehet, ugyanakkor a Bizottság megfelelő indokolás nélkül azt állítja, hogy az említett 9. fejezet nem igazolható azokban az esetekben, amikor a jelentős személyi funkciók kritériuma eredményezi az említett 5. fejezet szerinti EKT-adóteher alkalmazását. Valójában a jelentős személyi funkciók kritériuma a gyakorlatban túlságosan nehezen alkalmazható, így a Bizottságnak meg kellett volna állapítania, hogy az említett 9. fejezet e kritérium alapján is igazolható, ezért arra kellett volna következtetnie, hogy nem áll fenn állami támogatás.
5.

Az ötödik jogalap azon alapul, hogy még ha feltételezzük is, hogy a szóban forgó EKT-intézkedések első látásra az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett állami támogatásnak minősülnek, a megtámadott határozat tévesen állapította meg, hogy a szóban forgó intézkedéseknek az uniós állami támogatási szabályokkal való összeegyeztethetősége semmilyen indokkal nem védhető. Ezenkívül a megtámadott határozat észszerűtlen és következetlen, mivel a Bizottság helyesen elismerte, hogy a Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény) 9A. részének 9. fejezete igazolható azokban az esetekben, amikor a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény 9A. részének 5. fejezete szerinti EKT-adóteher kizárólag az „Egyesült Királysághoz kötődő tőke” kritériuma miatt alkalmazandó, mivel e kritérium gyakorlati alkalmazása túlságosan nehéz lehet, ugyanakkor a Bizottság megfelelő indokolás nélkül azt állítja, hogy a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény 9A. részének 9. fejezete nem igazolható azokban az esetekben, amikor a jelentős személyi funkciók kritériuma eredményezi a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény 9A. részének 5. fejezete szerinti EKT-adóteher alkalmazását. Valójában a jelentős személyi funkciók kritériuma a gyakorlatban túlságosan nehezen alkalmazható, így a Bizottságnak meg kellett volna állapítania, hogy a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény 9A. részének 9. fejezete e kritérium alapján is igazolható, ezért arra kellett volna következtetnie, hogy nem áll fenn állami támogatás.
8.

A nyolcadik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság nyilvánvaló mérlegelési hibákat követett el, amikor megállapította, hogy az állítólagos eltérés nem igazolt azzal kapcsolatosan, hogy a minősített hitelviszonyokból származó nem kereskedési pénzügyi nyereség adóztatása prima facie a Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény) 371EB. szakaszának (egyesült királyságbeli tevékenységek) hatálya alá tartozik. Ami a „minősített forrásokra” és a „kamatmegfelelési nyereségre” vonatkozó mentességet illeti, a Bizottság határozata továbbá azért is hibás, mert e mentességek igazolását, illetve azok igazolásának hiányát illetően nem ad semmilyen indokolást.
3.

A harmadik jogalap azon alapul, hogy a csoportfinanszírozási mentesség nem részesít előnyben bizonyos vállalkozásokat vagy bizonyos áruk termelését. A felperes azzal érvel, hogy az alperes hibát követett el, mivel i. a referenciarendszert túlságosan szűken úgy határozta meg, hogy azt a Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény) 9A. részében foglalt szabályok alkotják, nem pedig az Egyesült Királyság tágabb társaságiadó-rendszere; ii. nem értelmezte úgy, hogy a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény 9A. részének 9. fejezete nem tér el ugyanezen rész 5. fejezetétől; és iii. nem ismerte el, hogy még ha az említett 9. fejezet az 5. fejezettől való eltérést is jelent, azt igazolja az említett 9A. rész jellege, illetve általános szerkezete.
5.

Az ötödik jogalap azon alapul, hogy még ha feltételezzük is, hogy a szóban forgó EKT-intézkedések első látásra az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett állami támogatásnak minősülnek, a megtámadott határozat tévesen állapította meg, hogy a szóban forgó intézkedéseknek az uniós állami támogatási szabályokkal való összeegyeztethetősége semmilyen indokkal nem védhető. Ezenkívül a megtámadott határozat észszerűtlen és következetlen, mivel a Bizottság helyesen elismerte, hogy a Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény) 9A. részének 9. fejezete igazolható azokban az esetekben, amikor az említett 9A. rész 5. fejezete szerinti EKT-adóteher kizárólag az „Egyesült Királysághoz kötődő tőke” kritériuma miatt alkalmazandó, mivel e kritérium gyakorlati alkalmazása túlságosan nehéz lehet, ugyanakkor a Bizottság megfelelő indokolás nélkül azt állítja, hogy az említett 9. fejezet nem igazolható azokban az esetekben, amikor a jelentős személyi funkciók kritériuma eredményezi az említett 5. fejezet szerinti EKT-adóteher alkalmazását. Valójában a jelentős személyi funkciók kritériuma a gyakorlatban túlságosan nehezen alkalmazható, így a Bizottságnak meg kellett volna állapítania, hogy az említett 9. fejezet e kritérium alapján is igazolható, ezért arra kellett volna következtetnie, hogy nem áll fenn állami támogatás.
3.

A harmadik jogalap azon alapul, hogy még ha feltételezzük is, hogy a szóban forgó EKT-intézkedések az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett támogatásnak minősülnek, a megtámadott határozat tévesen állapította meg, hogy a szóban forgó intézkedéseknek az uniós állami támogatási szabályokkal való összeegyeztethetősége semmilyen indokkal nem védhető. Ezenkívül a megtámadott határozat észszerűtlen és következetlen, mivel a Bizottság helyesen elismerte, hogy a Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény) 9A. részének 9. fejezete igazolható azokban az esetekben, amikor az 5. fejezet szerinti EKT-adóteher kizárólag az „Egyesült Királysághoz kötődő tőke” kritériuma miatt alkalmazandó, mivel e kritérium gyakorlati alkalmazása túlságosan nehéz lehet, ugyanakkor a Bizottság megfelelő indokolás nélkül azt állítja, hogy az említett 9. fejezet nem igazolható azokban az esetekben, amikor a jelentős személyi funkciók kritériuma eredményezi az EKT-adóteher alkalmazását. Valójában, noha a felperesekkel kapcsolatos tényállás alapján egyértelmű a helyzet, a jelentős személyi funkciók kritériuma a gyakorlatban általában túlságosan nehezen alkalmazható, így a Bizottságnak meg kellett volna állapítania, hogy az említett 9. fejezet e kritérium alapján is igazolható, ezért arra kellett volna következtetnie, hogy nem áll fenn állami támogatás.
3.

A harmadik, az európai jogrendnek a tulajdonra és a gazdasági kezdeményezéshez való jogra vonatkozó alapelvei megsértésére alapított jogalap az Európai Unió Alapjogi Chartájának 6., 16. és 17. cikke, Az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló egyezményhez csatolt 1. sz. jegyzőkönyv, valamint az EUSZ 11. cikk viszonylatában. A felperes e tekintetben hatáskörrel való visszaélésre is hivatkozik. — A felperes e tekintetben azt állítja, hogy a Bizottság határozatai, mivel észszerűtlen módon megfosztják a felperes által ellenőrzött társaságot azon fluorozott szénhidrogén kvótáktól, amelyekre az ellenőrzött társaságnak joga lett volna a saját referenciaértékei alapján, sértik a felperes alapvető jogait. Mivel a végrehajtási rendelet szabályozása arra irányul, hogy korlátozza/kizárja a kvótáknak a piacon korábban jelen nem lévő New Entrants számára történő odaítélését, e szabályozásnak a Bizottság általi alkalmazása a felperes által ellenőrzött társasággal (tehát magával a felperessel) szemben, hatásköri visszaélésnek minősül. A hivatkozott hibák és jogalapok abban az esetben is érvényesek, amelyben a felperes által ellenőrzött társaságnak járó kvótákat a felperesnek mint egyetlen bejelentőnek kívánják odaítélni.
8.

A nyolcadik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság nyilvánvaló mérlegelési hibákat követett el, amikor megállapította, hogy az állítólagos eltérés nem igazolt azzal kapcsolatosan, hogy a minősített hitelviszonyokból származó nem kereskedési pénzügyi nyereség adóztatása prima facie a Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény) 371EB. szakaszának („egyesült királyságbeli tevékenységek”) hatálya alá tartozik. Ami a „minősített forrásokra” és a „kamatmegfelelési nyereségre” vonatkozó mentességet illeti, a Bizottság határozata továbbá azért is hibás, mert e mentességek igazolását, illetve azok igazolásának hiányát illetően nem ad semmilyen indokolást.
3.

A harmadik jogalap azon alapul, hogy a csoportfinanszírozási mentesség nem részesít előnyben bizonyos vállalkozásokat vagy bizonyos áruk termelését. A Bizottság hibát követett el, mivel i. a referenciarendszert túlságosan szűken úgy határozta meg, hogy azt a Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény) 9A. részében foglalt szabályok alkotják, nem pedig az Egyesült Királyság tágabb társaságiadó-rendszere; ii. nem értelmezte úgy, hogy az említett 9A. rész 9. fejezete nem tér el ugyanezen rész 5. fejezetétől; és iii. nem ismerte el, hogy még ha az említett 9. fejezet az 5. fejezettől való eltérést is jelent, azt igazolja az említett 9A. rész jellege, illetve általános szerkezete.
5.

Az ötödik jogalap azon alapul, hogy még ha feltételezzük is, hogy a szóban forgó EKT-intézkedések első látásra az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett állami támogatásnak minősülnek, a megtámadott határozat tévesen állapította meg, hogy a szóban forgó intézkedéseknek az uniós állami támogatási szabályokkal való összeegyeztethetősége semmilyen indokkal nem védhető. Ezenkívül a megtámadott határozat észszerűtlen és következetlen, mivel a Bizottság helyesen elismerte, hogy a Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény) 9A. részének 9. fejezete igazolható azokban az esetekben, amikor az említett 5. fejezet szerinti EKT-adóteher kizárólag az „Egyesült Királysághoz kötődő tőke” kritériuma miatt alkalmazandó, mivel e kritérium gyakorlati alkalmazása túlságosan nehéz lehet, ugyanakkor a Bizottság megfelelő indokolás nélkül azt állítja, hogy az említett 9. fejezet nem igazolható azokban az esetekben, amikor a jelentős személyi funkciók kritériuma eredményezi az említett 5. fejezet szerinti EKT-adóteher alkalmazását. Valójában a jelentős személyi funkciók kritériuma a gyakorlatban túlságosan nehezen alkalmazható, így a Bizottságnak meg kellett volna állapítania, hogy az említett 9. fejezet e kritérium alapján is igazolható, ezért arra kellett volna következtetnie, hogy nem áll fenn állami támogatás.
C 45/76

2019. november 14-én benyújtott kereset – Moerenhout és társai kontra Bizottság

(T-789/19. sz. ügy)

(2020/C 45/61)

Az eljárás nyelve: francia

Felek

Felperesek: Tom Moerenhout (Humbeek, Belgium) és további hat felperes (képviselő: G. Devers ügyvéd)

Alperes: Európai Bizottság

Kérelmek

A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

— semmisítse meg a megtámadott határozatot;

— kötelezze a Bizottságot valamennyi költség viselésére.

Jogalapok és fontosabb érvek

A felperesek „A közös kereskedelempolitika összhangja az uniós szerződésekkel és a nemzetközi joggal” (Ensuring Common Commercial Policy conformity with EU Treaties and compliance with international law) elnevezésű javasolt európai polgári kezdeményezés nyilvántartásba vételének elutasításáról szóló C(2019) 6390 final bizottsági határozat (HL 2019. L 241., 12. o.) elleni keresetük alátámasztása érdekében négy jogalapra hivatkoznak.

1. Az első, az Alapjogi Charta 41. cikke (1) bekezdésének, valamint a polgári kezdeményezésről szóló, 2011. február 16-i 211/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2011. L 65., 1. o.; helyesbítés: HL 2012. L 94., 49. o.) 4. cikke (1) és (2) bekezdésének megsértésére alapított jogalap, amennyiben a Bizottság elferdítette a javasolt polgári kezdeményezést.

2. A második, a 211/2011 rendelet 4. cikke (3) bekezdése második albekezdésének megsértésére alapított jogalap, amennyiben a Bizottság nem tett eleget a megtámadott határozat indokolására vonatkozó kötelezettségének.

3. A harmadik, a 211/2011 rendelet 4. cikke (2) bekezdése b) pontjának megsértésére alapított jogalap, amennyiben a Bizottság azt állapította meg, hogy a javasolt polgári kezdeményezés tárgyát képező intézkedést csakis az EUMSZ 215. cikk alapján lehetne elfogadni, holott az említett aktus nyilvánvalóan a közös kereskedelempolitika területére tartozik.
C 87/24

2020. január 20-án benyújtott kereset – West End Drinks kontra EUIPO – Pernod Ricard (The King of SOHO)

(T-31/20. sz. ügy)

(2020/C 87/29)

A keresetlevél nyelve: angol

Felek

Felperes: West End Drinks Ltd (London, Egyesült Királyság) (képviselők: C. Hawkes solicitor és C. Hall barrister)

Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Pernod Ricard SA (Párizs, Franciaország)

Az EUIPO előtti eljárás adatai

A vitatott védjegy bejelentője: a felperes

A vitatott védjegy: az arany, sötétsárga, világossárga és krémszínben igényelt The King of SOHO európai uniós ábrás védjegy bejelentése – 11 539 103. sz. védjegybejelentés

Az EUIPO előtti eljárás: felszólalási eljárás

A megtámadott határozat: az EUIPO első fellebbezési tanácsának 2019. október 16-án hozott határozata (R 1543/2018-1. sz. ügy)

Kereseti kérelmek

A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

— helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot;

— helyezze hatályon kívül a felszólalási osztály határozatát;

— az EUIPO-t kötelezze a költségek viselésére.

Jogalapok

— az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 42. cikke (3) bekezdésének megsértése;