ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
8

A közúti közlekedésről szóló, 2000. december 14‑i törvénynek (RT I 2001., 3., 6. o.) az alapügyre alkalmazandó változata (a továbbiakban: LS) a 203. §‑ában a következőket írja elő: „A járművezető vezetési idejére és pihenőidejére vonatkozó különös rendelkezések (1) A (vezetőülést is beleszámítva) több mint kilenc ülőhellyel rendelkező, személyszállításra szolgáló járművek, vagy a 3500 kilogrammot meghaladó megengedett össztömegű, teherszállításra szolgáló járművek vagy megfelelő járműszerelvények vezetőinek vezetési és pihenőidejét, a gépjárművel végzett szállításra vonatkozó rendelkezések alól mentesített szállítások listáját, valamint a járművezető és munkáltatója kötelezettségeit az [561/2006] rendelet szabályozza. (11) Az [561/2006 rendelet] 10. cikkének (4) bekezdése szerinti személyeknek be kell tartaniuk a járművezető vezetési és pihenőideje tekintetében a jogi aktus által előírt követelményeket. Valamely szerződésnek az említett rendelet szerinti követelményektől eltérő kikötése semmis. […] (7) A munkaszerződés alapján dolgozó járművezetők mellett az egyéb szerződések alapján dolgozó járművezetők is kötelesek az e paragrafusban foglalt követelményeket teljesíteni. […] (8) Az e paragrafus (1) bekezdésében hivatkozott rendelet szerinti követelmények a gépjárművel történő belföldi szállítást végző járművezetőkre kivételesen nem alkalmazandók, ha: […] 8. a járművet csatornázással, árvízvédelemmel, víz‑, gáz‑, valamint villamosáram‑szolgáltatással, útkarbantartással és ‑ellenőrzéssel, háztól házig végzett háztartási hulladékgyűjtéssel és ‑szállítással, távirati és telefonos szolgáltatásokkal, rádiós és televíziós műsorszolgáltatással, vagy rádió és televízió adó‑ és vevőállomások bemérésével kapcsolatban használják; […]”
21

A fizetésekre és az átutalási forgalomra vonatkozó ügyletek kapcsán ebből következik, hogy „[a] fizetésekre és az átutalási forgalomra vonatkozó ügyletek kiterjednek a készpénzátutalásokra, az elektronikus úton – például központi számítógépes rendszer használatával – vagy SWIFT [Society for Worldwide Interbank Financial Telecommunication, Nemzetközi Bankközi Pénzügyi Telekommunikációs Társaság] révén, vagy a külön formanyomtatványok alapján kezdeményezett átutalásokra. A fizetések, utalások bonyolításával és feldolgozásával alvállalkozó, például PBS [Payment Business Services, fizetéssel kapcsolatos üzleti szolgáltatások] is megbízható”.
2

Ezt a kérelmet az Octapharma France SAS (a továbbiakban: Octapharma) és az Agence nationale de sécurité du médicament et des produits de santé (országos gyógyszer‑ és gyógyászatitermék‑biztonsági hivatal, ANSM), korábban Agence française de sécurité sanitaire des produits de santé (Afssaps) (a továbbiakban: Hivatal) és a ministère des Affaires sociales et de la Santé (szociális és egészségügyi minisztérium) között, a Hivatalnak a labilis vérkészítmények felsorolásának és jellemzőinek megállapításáról szóló 2010. október 20‑i határozata (a továbbiakban: 2010. október 20‑i határozat) tárgyában azért terjesztették elő, mert a Hivatal a felsorolásba belevette az ipari folyamattal előállított plazmát is, így például a szolvens‑detergens módszerrel fehérvérsejt‑mentesített és vírusinaktivált, friss fagyasztott plazmát (a továbbiakban: SD plazma) is.
19

Kérdéseivel, amelyeket célszerű együtt vizsgálni, a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra keresi a választ, hogy úgy kell‑e értelmezni a Vámkódex 70. cikkének (1) bekezdését, hogy az alapján a vámhatóság a vámáru‑nyilatkozatban szereplő áruk mintavétel útján végzett részleges vizsgálatának eredményeit kiterjesztheti az ugyanazon nyilatkozattevő által benyújtott korábbi nyilatkozatokban szereplő olyan árukra is, amelyek nem képezték és már nem is képezhetik ilyen vizsgálat tárgyát, mivel azokat már kiadták, amennyiben a nyilatkozattevő által írásban benyújtott információkból kitűnik, hogy valamennyi áru a Kombinált Nómenklatúra ugyanazon kódja alá tartozik, ugyanattól a gyártótól származik, és elnevezésük, valamint összetételük is azonos.
8

A 633. sz. rendelet „Kiviteli értékesítések” című 8. cikke előírja: „Nem adóköteles kiviteli értékesítésnek minősülnek: a) olyan termékek értékesítése, ideértve az ügynök közvetítésével történő értékesítést is, amelyket a szállító vagy az ügynök vagy a megbízásukból – ideértve a saját átruházóik vagy ügynökeik utasítására – eljáró más személy az Európai Gazdasági Közösség területén kívülre elfuvarozott vagy feladott. A termékek az átruházó megbízásából és maga a szállító vagy harmadik személy által teljesített vállalkozói, megmunkálási, összeállítási, összeszerelési szolgáltatás vagy más termékekhez történő kiigazítás tárgyát képezhetik […] b) az Európai Gazdasági Közösség területén kívülre történő fuvarozással vagy feladással járó értékesítés a termékek átadását követő kilencven napos határidőn belül a külföldi átruházó által vagy megbízásából, kivéve a hajók, a kirándulóhajók és turista‑repülőgépek, valamint az egyéb, magánhasználatra szánt közlekedési eszközök felszerelésére és ellátására szolgáló termékeket, valamint az Európai Gazdasági Közösség területén kívülre a személyi poggyászban szállítható termékeket; a kivitelt a vámhatóság vagy a posta által a számla egy példányára elhelyezett bélyegző igazolja; c) az épületektől vagy az építési telkektől eltérő termékek értékesítése, ideértve az ügynök közvetítésével történő értékesítést is, és kiviteli értékesítést vagy Közösségen belüli ügyleteket teljesítő személyek számára történő szolgáltatásnyújtás, amely személyek, e jogcímen élnek a termékek és szolgáltatások adófizetés nélküli – ideértve az ügynök közvetítésével történő – megszerzésének vagy importjának lehetőségével. A c) pont szerinti értékesítéseket és szolgáltatásokat az a) pontban említett személyek részére, amennyiben belföldi személyekről van szó, és az előző bekezdés b) pontja szerinti értékesítéseket teljesítő személyek részére, adó megfizetése nélkül teljesítik, írásbeli nyilatkozataik alapján és felelősségük mellett, az említett pontok szerinti, az említett személyek által a megelőző naptári évben teljesített értékesítések teljes összegének erejéig. Az átruházók és az ügynökök teljes egészében felhasználhatják ezen összeget az értékesítésüket követő hat hónapon belül eredeti állapotukban kivitt termékek beszerzéséhez vagy egyéb termékbeszerzéshez, vagy szolgáltatásnyújtáshoz az ezen összeg és az ugyanezen évben az a) pont szerint javukra teljesített termékbeszerzés összege közötti különbség erejéig […]”
23

E körülmények között a Tribunale amministrativo regionale per il Lazio úgy határozott, hogy felfüggeszti az eljárást, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé: „1) [A] [2006/54] irányelv 15. cikkét […] alkalmazni kell‑e a munkaviszonyhoz kapcsolódó szakmai képzésen való részvételre is, és úgy kell‑e értelmezni, hogy a szülési szabadság leteltét követően a női munkavállaló jogosult a már folyamatban lévő képzésen újra részt venni, avagy lehet úgy értelmezni, hogy e munkavállaló részt vehet a következő képzésen, még ha bizonytalan is mikor? 2) [A] [2006/54] irányelv 2. cikke (2) bekezdésének c) pontját, amely hátrányos megkülönböztetésnek tekinti egy nő kevésbé kedvező bánásmódban részesítését a szülési szabadsággal kapcsolatban, úgy kell‑e értelmezni, hogy a női munkavállaló részére teljes körű és a különböző érdekek miatt nem csökkenthető védelmet kell biztosítani valamennyi döntő jellegű különbségtétellel szemben (a Bíróság 136/95. sz. Thibault-ügyben 1998. április 30-án hozott ítélete [EBHT 1998., I-2011. o.]), amellyel ellentétes az a nemzeti szabályozás, amely a szakmai képzésről történő elbocsátással és a következő képzésre való beiratkozás egyidejű lehetővé tételével azt a célt kívánja elérni, hogy biztosított legyen a megfelelő képzettség, de megfosztja a női munkavállalót annak az esélyétől, hogy a vonatkozó juttatás felvételével a felvételi versenyvizsgán és a képzésen részt vevő többi férfi munkatársával együtt egy korábbi időpontban kerülhessen az új pozícióba? 3) [A] [2006/54] irányelv 14. cikkének (2) bekezdését, amely szerint a szakmai tevékenység döntő szakmai követelményét jelentő jellemzőkön alapuló, bánásmódban megnyilvánuló különbség nem jelent hátrányos megkülönböztetést, úgy kell‑e értelmezni, hogy a tagállam késleltetheti [azon női munkavállaló munkavállalását], aki a szülési szabadság miatt nem tudta elvégezni a teljes szakmai képzést? 4) [Ebben az] esetben, még ha elméletileg a [2006/54 irányelv] 14. cikk[ének] (2) bekezdése alkalmazható is az [előző kérdésben] leírt esetre, az arányosság általános elvével együtt úgy kell‑e értelmezni [az említett] rendelkezést, hogy azzal ellentétes az a nemzeti szabályozás, amely ahelyett, hogy biztosítaná olyan párhuzamos kiegészítő képzés felállítását, amely lehetővé tenné a képzési hiányosság pótlását, és ezáltal a munkavállaló anya jogait és a közérdeket összeegyeztetné még az e megoldásból eredő szervezési és pénzügyi terhek mellett is, a szülési szabadság miatt távollévő női munkavállaló képzésről való elbocsátását írja elő? 5) [A] [2006/54] irányelv, amennyiben azt úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes a már hivatkozott nemzeti szabályozás, e tekintetben a nemzeti bíróság által közvetlenül alkalmazandó »self executing« normának minősül‑e?”
15

Az IT Operations csoport létrehozását követően az „Engineering” csoportba és a „Software and test factory” szolgálatba beosztott munkavállalók továbbra is folytatták az együttműködést egymással.
27

A Sintax Trading keresetet nyújtott be a Tallinna Halduskohushoz (tallinni közigazgatási bíróság) a vámhivatal határozatával szemben, amelyet egy második, 2011. február 17‑én hozott határozat is helyben hagyott. E bíróság eljárási szabálytalanságok megállapítását követően elrendelte az áru kiadását. Ezen ítéletet más indokkal fellebbezési eljárásban a Tallinna Ringkonnakohus (tallinni fellebbviteli bíróság) is helyben hagyta, amely úgy határozott, hogy az 1383/2003 rendelet 10. cikke nem teszi lehetővé a vámhatóságok számára, hogy maguk határozzanak a szellemi tulajdonjog megsértésének fennállásáról. Ugyanezen bíróság szerint az Acerra szellemi tulajdonjogai megsértésének megállapítására irányuló eljárás hiányában a vámhatóságok nem tarthatták volna lefoglalás alatt le az árukat az 1383/2003 rendelet 13. cikkének (1) bekezdésében erre vonatkozóan előírt határidő leteltét követően.
2

A High Court (C‑293/12. sz. ügy) által előterjesztett kérelem az egyrészről a Digital Rights Ireland Ltd. (a továbbiakban: Digital Rights), másrészről a Minister for Communications, a Marine and Natural Resources, a Minister for Justice, Equality and Law Reform, a Commissioner of the Garda Síochána, Írország, valamint az Attorney General között folyamatban lévő azon eljárásra vonatkozik, amelynek tárgya a hírközlési szolgáltatásokkal kapcsolatos adatok megőrzésére vonatkozó nemzeti jogszabályi és közigazgatási intézkedések érvényessége.
9

Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból kitűnik, hogy U. Spoering fényképész, aki 2003 februárjában 25 diát készített a Hi Hotel megbízásából az utóbbi által Nizzában üzemeltetett szálloda különböző helyiségeiről. U. Spoering átengedte a Hi Hotelnek a fényképek reklámkatalógusokban és az alperes weblapján történő felhasználásához kapcsolódó jogokat. A felhasználási jogok átengedéséről nem készült írásbeli megállapodás. A Hi Hotel kifizette az e fényképekkel kapcsolatos, 2500 euróról szóló számlát, amely az „include the rights – only for the hotel hi” megjegyzést tartalmazta.
9

A Bizottság a 2009. március 31‑én kelt levélben közölte a Holland Királysággal azon határozatát, hogy megindítja az EK 88. cikk (2) bekezdése szerinti eljárást (HL C 158., 13. o.) az azzal kapcsolatos kétségek miatt, hogy az értékvesztett eszközökkel kapcsolatos intézkedés bizonyos vonatkozásai összeegyeztethetők‑e az értékvesztett eszközök közösségi bankszektorban történő kezeléséről szóló bizottsági közleménnyel (HL 2009. C 72., 1. o.). Ezen intézkedést ugyanakkor a Bizottság hat hónapra engedélyezte. Az eljárás megindításáról szóló határozat említést tartalmaz arról is, hogy a holland állam kötelezettséget vállalt arra, hogy olyan szerkezetátalakítási tervet nyújt be, amely mind a tőkejuttatási intézkedést, mind pedig az értékvesztett eszközökkel kapcsolatos intézkedést lefedi.
13

A CTP e közigazgatási határozatok megsemmisítését kérte a Tribunale amministrativo regionale per la Campaniától. Utóbbi úgy ítélte meg, hogy az 1191/69 rendelet 4. cikke alapján az ilyen gazdasági hátrány ellentételezéséhez való jog csak akkor keletkezhet, ha a fuvarozási vállalkozás előzőleg közszolgáltatási kötelezettség – amelynek ellátására köteles – eltörlése iránti kérelmet nyújtott be, és kizárólag akkor, ha az illetékes hatóságok elutasítják e kérelmet. Mivel a Tribunale amministrativo regionale per la Campania azt állapította meg, hogy a CTP nem nyújtott be ilyen törlés iránti kérelmet, három ítéletet hozott, amelyekben elutasította a CTP által előterjesztett kereseteket.
3

A 2005/29 irányelv (8), (9), (11) és (17) preambulumbekezdése kimondja: „(8) Ez az irányelv közvetlenül védi a fogyasztó gazdasági érdekeit az üzleti vállalkozásoknak a fogyasztókkal szemben folytatott tisztességtelen kereskedelmi gyakorlataitól. […] (9) Ez az irányelv nem érinti a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlat károsultjai által indított egyéni kereseteket. […] A pénzügyi szolgáltatások és az ingatlantulajdon – összetettségüknél fogva és a bennük rejlő komoly kockázatok miatt – részletes előírásokat tesznek szükségessé, beleértve a kereskedőkre vonatkozó pozitív kötelezettségeket. Ezért a pénzügyi szolgáltatások és az ingatlantulajdon területén ez az irányelv nem érinti a tagállamok azon jogát, hogy a fogyasztóik gazdasági érdekeinek védelmében meghaladják ezen irányelv rendelkezéseit. […] [...] (11) Az ezen irányelv révén a nemzeti rendelkezések közelítésében elért nagymértékű konvergencia megteremti a fogyasztóvédelem egységesen magas szintjét. Ez az irányelv létrehozza a fogyasztók gazdasági magatartását torzító tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok egységes, általános tilalmát. Egyúttal szabályokat határoz meg a közösségi szinten jelenleg nem szabályozott agresszív kereskedelmi gyakorlatokra vonatkozóan is. [...] (17) A fokozottabb jogbiztonság érdekében kívánatos meghatározni azokat a kereskedelmi gyakorlatokat, amelyek minden körülmény között tisztességtelenek. Ezért az I. melléklet minden ilyen gyakorlatot tartalmaz. Kizárólag ezek azok a kereskedelmi gyakorlatok, amelyeket az 5–9. cikk rendelkezései szerint történő eseti vizsgálat nélkül is tisztességtelennek kell tekinteni [helyesen: Kizárólag ezeket a kereskedelmi gyakorlatokat lehet az 5–9. cikk rendelkezései szerint történő eseti vizsgálat nélkül is tisztességtelennek tekinteni]. A felsorolás csak ezen irányelv felülvizsgálata révén módosítható.”
6

Az említett irányelvnek a KTT‑kre alkalmazandó 6. cikke a (2)–(4) bekezdésében az alábbiak szerint rendelkezik: „(2) A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket a különleges természetvédelmi területeken található olyan természetes élőhelytípusok és olyan fajok élőhelyei károsodásának és megzavarásának megakadályozására, amelyek céljára az egyes területeket kijelölték, amennyiben a zavarás mértéke ezen irányelv céljaira tekintettel jelentős hatással lehet. [Helyesen: A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy megakadályozzák a KTT‑ken található fajok természetes élőhelytípusainak és élőhelyeinek károsodását, valamint azon fajok zavarását, amelyek számára e területeket kijelölték, amennyiben a zavaró tényezők jelentős kihatással lehetnek az irányelv céljaira.] (3) Figyelembe véve az adott természeti terület védelmével kapcsolatos célkitűzéseket, megfelelő vizsgálatot kell folytatni minden olyan terv vagy program [helyesen: projekt] hatásait illetően, amely nem kapcsolódik közvetlenül, illetve nem nélkülözhetetlen a természeti terület kezeléséhez, de akár önmagában, akár pedig más terv vagy program részeként valószínűleg jelentős hatással lesz [helyesen: tervvel vagy projekttel együttesen jelentős hatással lehet] arra. A természeti területre gyakorolt hatások vizsgálatának eredményét figyelembe véve, továbbá a (4) bekezdés rendelkezéseinek értelmében [helyesen: rendelkezéseire is figyelemmel] az illetékes nemzeti hatóságok csak azután hagyják jóvá az érintett tervet vagy programot [helyesen: projektet], ha megbizonyosodtak arról, hogy az nem fogja hátrányosan befolyásolni az érintett természeti terület épségét, és miután – adott esetben – kikérték a lakosság véleményét is. (4) Amennyiben a természeti területre gyakorolt hatások vizsgálatának kedvezőtlen eredménye ellenére valamely elsődlegesen fontos, társadalmi vagy gazdasági jellegű közösségi érdekre figyelemmel [helyesen: valamely fontos közérdeken alapuló kényszerítő ok miatt, ideértve a társadalmi vagy gazdasági jellegű okokat is] – alternatív megoldás hiányában – mégis végre kell hajtani egy tervet vagy programot [helyesen: projektet], a tagállam minden szükséges kiegyenlítő intézkedést megtesz a Natura 2000 általános egységességének megóvása érdekében. A tagállam az elfogadott kiegyenlítő intézkedésekről értesíti a Bizottságot. [...]”
2

E kérelmet a Felixstowe Dock and Railway Company Ltd, a Savers Health and Beauty Ltd, a Walton Container Terminal Ltd, a WPCS (UK) Finance Ltd, a AS Watson Card Services (UK) Ltd, a Hutchison Whampoa (Europe) Ltd, a Kruidvat UK Ltd és a Superdrug Stores plc, valamint a The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs között a konzorciumok keretében biztosított cégcsoportkedvezményre vonatkozó szabályozás alkalmazása tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő.
17

A Törvényszék Hivatalához 2010. szeptember 8‑án érkezett keresetlevelével az NLC keresetet nyújtott be a megtámadott határozat hatályon kívül helyezés iránt. A kereset alátámasztására az NLC három jogalapra hivatkozott: először is a 207/2009 rendelet 53. cikke (2) bekezdése c) pontjának megsértésére, amennyiben a fellebbezési tanács azt állapította meg, hogy a törlést kérelmezők bizonyították a korábbi szerzői jog fennállását; másodszor arra, hogy a fellebbezési tanács jogellenesen járt el azzal, hogy nem nyitotta meg a szóbeli szakaszt, és nem rendelte el az 1986‑os szerződés eredeti példányának benyújtását, valamint harmadszor arra, hogy a fellebbezési tanács tévesen ítélte meg az 1986‑os szerződés hitelességének vizsgálatára vonatkozó hatáskörét.
5

A British Petroleum plc‑nek a hollandiai útépítési bitumen piacára vonatkozó állítólagos kartellel kapcsolatos, a kartellügyek esetében a bírságok alóli mentességről és a bírságok csökkentéséről szóló, 2002. február 19‑i bizottsági közlemény (HL 2002. C 45., 3. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 2. kötet, 155. o.) értelmében bírságmentesség iránti kérelme nyomán a Bizottság 2002. október 1‑jén és 2‑án be nem jelentett vizsgálatokat tartott egyes társaságok helyiségeiben, majd 2003. július 4‑én több társasághoz, köztük a BN Infrához is, információkérést intézett. Az utóbbi erre 2003. szeptember 12‑én válaszolt. 2004. február 10‑én a Bizottság információkérést intézett a Ballast Nedamhez, amelyre ez utóbbi 2004. március 9‑én válaszolt.
3

A 2008/48 irányelv (7), (9), (26), (28) és (47) preambulumbekezdésének szövege az alábbi: „(7) Annak érdekében, hogy a fogyasztói hitelek jól működő belső piacának kialakulását megkönnyítsék, számos kulcsfontosságú területen harmonizált közösségi keretről szükséges rendelkezni. […] […] (9) Teljes harmonizációra van szükség annak biztosítására, hogy a Közösségben valamennyi fogyasztó érdekeit magas szinten és egyenlő módon védelmezzék, illetve, hogy valódi belső piacot lehessen létrehozni. Ezért a tagállamok nem tarthatnak fenn vagy vezethetnek be olyan nemzeti rendelkezéseket, amelyek eltérnek az ezen irányelvben meghatározottaktól. […] [...] (26) A tagállamoknak megfelelő intézkedéseket kell tenniük annak érdekében, hogy – hitelpiacuk sajátos jellemzőit is figyelembe véve – a hitelviszony valamennyi szakasza folyamán felelősségteljes gyakorlatot mozdítsanak elő. […] A bővülő hitelpiacon különösen fontos az, hogy a hitelezők ne vegyenek részt felelőtlen hitelügyletekben, vagy ne adjanak hitelt előzetes hitelképességi vizsgálat nélkül, és a tagállamoknak megfelelő ellenőrzést kell végezniük, hogy elkerülhető legyen az ilyen magatartás; továbbá, amennyiben ezt teszik, a tagállamok a hitelezőkre alkalmazandó szankciók meghatározására legyenek jogosultak […]. […] (28) A fogyasztó hitelképességének elbírálásához a hitelezőnek a megfelelő adatbázisokat is meg kell tekintenie; a jogi és a tényleges [helyesen: ténybeli] körülmények megkövetelhetik, hogy ez a betekintés esetenként eltérő mértékű legyen. […] […] (47) A tagállamoknak meg kell állapítaniuk az ezen irányelv alapján elfogadott nemzeti rendelkezések megsértése esetén alkalmazandó szankciókra vonatkozó szabályokat, és biztosítaniuk kell végrehajtásukat. Bár e szankciók megválasztása a tagállamok hatáskörében marad, azoknak hatékonyaknak, arányosaknak és visszatartó erejűeknek kell lenniük”.
28

Továbbá az esetlegesen héaköteles ingatlanértékesítések állítólagos hátrányosan megkülönböztető adójogi bánásmódját illetően emlékeztetni kell arra, hogy a hatodik irányelv nem zárja ki, hogy a tagállamok olyan adókat, illetékeket vagy terheket vezessenek be vagy tartsanak fenn, amelyek nem forgalmiadó‑jellegűek, amint az az említett irányelv 33. cikkének (1) bekezdéséből kitűnik. Az uniós jog így megengedi tehát a versengő adószabályozást is, ilyen adók akkor is kivethetők, ha beszedésük egyetlen és ugyanazon ügylet vonatkozásában a héával történő halmozódáshoz vezethet (lásd ebben az értelemben a 73/85. sz. Kerrutt-ügyben 1986. július 8-án hozott ítélet [EBHT 1986., 2219. o.] 22. pontját és a C-283/06. és C-312/06. sz., KÖGÁZ és társai egyesített ügyekben 2007. október 11-én hozott ítélet [EBHT 2007., I-8463. o.] 33. pontját).
16

A 2006/126 irányelv III. melléklete felsorolja azokat a minimumkövetelményeket, amelyek a gépjárművek vezetéséhez szükséges fizikai és szellemi alkalmasságra vonatkoznak, ideértve a látásra vonatkozó követelményeket is. A melléklet e célból két csoportba osztja a vezetőket: az 1. csoportba az A, A1, A2, AM, B, B1, valamint BE kategóriák járművezetői tartoznak, a 2. csoportot pedig a C, CE, C1, C1E, D, DE, D1, valamint D1E kategóriákba tartozó gépjárművezetők alkotják.
11

Az említett irányelv 14. cikkének (2), (5), (7) és (8) bekezdése így rendelkezik: „(2) A tájékoztatót akkor kell a nyilvánosság rendelkezésére bocsátottnak tekinteni, ha annak közzététele az alábbi módok valamelyikén megtörtént: [...] b) azt nyomtatott formában ingyenesen a nyilvánosság rendelkezésére bocsátják azon piac irodáiban, amelyre az értékpapírok bevezetése történik, vagy a kibocsátó székhelyén vagy az értékpapírokat kihelyező vagy értékesítő pénzügyi közvetítők irodáiban, ideértve a kifizető ügynököket is; vagy c) azt elektronikus formában közzétették a kibocsátó weblapján, illetve adott esetben az értékpapírokat kihelyező vagy értékesítő pénzügyi közvetítők weblapján, ideértve a kifizető ügynököket is; vagy d) elektronikus formában azon szabályozott piac weblapján, amelyre a bevezetést kérik; vagy e) elektronikus formában a székhely szerinti tagállam illetékes hatóságának weblapján, ha az említett hatóság elhatározta e szolgáltatás nyújtását. [...] (5) A több dokumentumból álló és/vagy információkat hivatkozással beépítő tájékoztató esetén a tájékoztatót alkotó dokumentumokat és információkat külön közzé lehet tenni és terjeszteni, feltéve hogy az említett dokumentumokat a (2) bekezdésben megállapított módon ingyenesen a nyilvánosság rendelkezésére bocsátják. [...] [...] (7) Ha a tájékoztató rendelkezésre bocsátása elektronikus formában történő közzététel útján történt, a befektetők kérésére a kibocsátó, az ajánlattevő, a tőzsdei bevezetést kérő személy, vagy az értékpapírokat kihelyező vagy értékesítő pénzügyi közvetítők kötelesek a tájékoztatót nyomtatott formában a befektetőnek térítésmentesen megküldeni. (8) A pénzpiacok technikai fejlődésének figyelembevétele és ezen irányelv egységes alkalmazásának biztosítása érdekében a Bizottság a 24. cikk (2) bekezdésében említett eljárásnak megfelelően végrehajtási intézkedéseket fogad el az (1), (2), (3) és (4) bekezdésre vonatkozóan. A végrehajtási intézkedések első sorozatát 2004. július 1‑jéig el kell fogadni.”