T‑87/05. sz. ügy

EDP – Energias de Portugal, SA

kontra

az Európai Közösségek Bizottsága

„Verseny – Összefonódások – 4064/89/EGK rendelet – Összefonódást a közös piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánító határozat – Portugál áram- és gázpiacok – A GDP-nek az EDP és az Eni által történő megszerzése – 2003/55/EK irányelv – A gázpiacok liberalizációja – Kötelezettségvállalások”

Az Elsőfokú Bíróság ítélete (második tanács), 2005. szeptember 21.

Az ítélet összefoglalása

1. Verseny – Összefonódások – A közös piaccal való összeegyeztethetőség értékelése – Szempontok – A közös piaci hatékony versenyt jelentősen akadályozó erőfölényes helyzet létrehozása vagy megerősítése – Kumulatív jelleg – Kapcsolatok

(EK 82. cikk; 4064/89 tanácsi rendelet, 2. cikk (2) bekezdés és 3. cikk)

2. Verseny – Összefonódások – A közös piaccal való összeegyeztethetőség értékelése – A közös piaci hatékony versenyt jelentősen korlátozó erőfölényes helyzet létrehozása vagy megerősítése – A Bizottságra háruló bizonyítási teher – Az érintett vállalkozások által érvényesen tett kötelezettségvállalások – Hatás hiánya

(4064/89 tanácsi rendelet, 2. cikk (2) bekezdés és 8. cikk (2) bekezdés, 4064/89/EGK tanácsi rendelet és a 447/98/EK bizottsági rendelet alapján elfogadható korrekciós intézkedésekről szóló bizottsági közlemény, 43. pont)

3. Verseny – Összefonódások – A Bizottság által végzett vizsgálat – Az érintett vállalkozások kötelezettségvállalásai, amelyek a bejelentett összefonódást összeegyeztethetővé teszik a közös piaccal – A versenyjogi problémák egymást követő vizsgálata után minden egyes, azokkal kapcsolatos releváns kötelezettségvállalás egymást követő vizsgálata – Megengedhetőség – Feltételek

(4064/89 tanácsi rendelet, 2. cikk (2) bekezdés, 3. cikk és 8. cikk (2) bekezdés)

4. Megsemmisítés iránti kereset – Jogalapok – Hatáskörrel való visszaélés – Fogalom

(EK 230. cikk)

5. Verseny – Összefonódások – A Bizottság által végzett vizsgálat – Az érintett vállalkozások kötelezettségvállalásai, amelyek a bejelentett összefonódást összeegyeztethetővé teszik a közös piaccal – A magatartási, valamint a strukturális kötelezettségvállalások megengedhetősége

(4064/89 tanácsi rendelet, 2. cikk (2) bekezdés, 3. cikk és 8. cikk (2) bekezdés)

6. Verseny – Összefonódások – A közös piaccal való összeegyeztethetőség értékelése – A közösségi jog által elismert monopóliumhelyzetű piacra beavatkozó összefonódás – A 4064/89 rendelet 2. cikkének (3) bekezdésében felsorolt, a közös piaccal való összeegyeztethetőségre vonatkozó szempontok alkalmazhatatlansága

(4064/89 tanácsi rendelet, 2. cikk (3) bekezdés; 2003/55 európai parlamenti és tanácsi rendelet 28 cikk, (2) bekezdés)

7. Verseny – Összefonódások – A közös piaccal való összeegyeztethetőség értékelése – Az ügylet azonnali hatásai értékelésének szükségessége – A jövőbeli hatások figyelembevételének lehetősége

(4064/89 tanácsi rendelet, 2. cikk, (3) bekezdés)

8. Verseny – Összefonódások – A közös piaccal való összeegyeztethetetlenségről szóló határozatot érintő hibák – A hatás hiánya a határozatot egyebekben igazoló más indokok fennállása esetén – Az összeférhetetlenségi feltételek fennállása a szóban forgó piacok legalább egyike tekintetében

(4064/89 tanácsi rendelet, 2. cikk, (3) bekezdés)

9. Verseny – Összefonódások – A Bizottság által végzett vizsgálat – Gazdasági jellegű értékelések – Bírósági felülvizsgálat – Korlátok

(4064/89 tanácsi rendelet, 2. cikk)

10. Eljárás – Keresetlevél – Alaki követelmények – A felhozott jogalapok rövid ismertetése – A keresetlevélben nem ismertetett jogalapok – A mellékletben szereplő elemekre történő utalás – Gyorsított eljárás – Elfogadhatatlanság

(Az Elsőfokú Bíróság eljárási szabályzata 44. cikke 1. §‑ának c) pontja)

11. Verseny – Összefonódások – A Bizottság által végzett vizsgálat – Az érintett vállalkozásoknak a bejelentett műveletet a közös piaccal összeegyeztethetővé tevő kötelezettségvállalásai – A határidő után benyújtott kötelezettségvállalások figyelembevétele – Feltételek

(4064/89 tanácsi rendelet, 8. cikk; 447/98 bizottsági rendelet, 18. cikk; 4064/89/EGK tanácsi rendelet és a 447/98/EK bizottsági rendelet alapján elfogadható korrekciós intézkedésekről szóló bizottsági közlemény, 43. pont)

12. Verseny – Összefonódások – A közös piaccal való összeegyeztethetőség értékelése –Elkülönült, de kapcsolódó piacok fennállása – Hatás

(4064/89 tanácsi rendelet, 2. cikk, (3) bekezdés)

1. Az összefonódás-ellenőrzésről szóló 4064/89 rendelet 2. cikkének (2) és (3) bekezdése a vállalkozások összefonódásának a közös piaccal való összeegyeztethetőségének értékeléséhez két kumulatív feltételt állapít meg, amelyekből az első az erőfölényes helyzet létrehozására vagy megerősítésére vonatkozik, a második pedig arra, hogy a közös piacon lévő hatékony verseny az ilyen helyzet létrejötte vagy megerősödése miatt jelentősen korlátozódik. Mindazonáltal egyes esetekben az erőfölényes helyzet létrehozásának vagy megerősítésének önmagában következménye lehet a verseny jelentős korlátozódása.

Ebből fakadóan az erőfölényes helyzet létrejöttének vagy megerősítésének a 4064/89 rendelet 2. cikkének (3) bekezdése szerinti bemutatása egyes esetekben bizonyítéka lehet a hatékony verseny jelentős korlátozásának. Ez a megállapítás egyáltalán nem jelenti azt, hogy a második feltétel jogilag azonos az elsővel, pusztán azt, hogy valamely adott piac egy és ugyanazon tényszerű elemzéséből következhet mindkét körülmény megvalósulása.

(vö. 45–46., 49. pont)

2. Az összefonódás-ellenőrzésről szóló 4064/89 rendelet 2. cikkének (2) bekezdése alapján a Bizottságnak kell bizonyítania, hogy az összefonódás nem nyilvánítható a közös piaccal összeegyeztethetőnek, valamint ugyanezen rendelet 8. cikkének (2) bekezdése értelmében − ami a bizonyítási terhet illeti − a kötelezettségvállalásokkal módosított összefonódásnak ugyanazon feltételeknek kell megfelelnie, mint a nem módosított összefonódásnak.

Ennek megfelelően először is a Bizottság köteles megvizsgálni az összefonódásban részt vevő felek által javasolt kötelezettségvállalásokkal érvényesen módosított összefonódást, és másodszor a Bizottság csak akkor nyilváníthatja az összefonódást a közös piaccal összeegyeztethetetlennek, ha azon kötelezettségvállalások alkalmatlanok arra, hogy megelőzzék, hogy a hatékony versenyt az erőfölényes helyzet létrejötte vagy megerősítése jelentősen korlátozza. E tekintetben mindazonáltal figyelembe kell venni, hogy összetett gazdasági jellegű értékelések esetén a Bizottságot terhelő bizonyítási teher nem befolyásolja az e területen meglévő széles körű mérlegelési jogkörét.

Az a tény, hogy a Bizottság az érvényesen, azaz az eredeti javaslattal együtt, akár a 4064/89 és a 447/98 rendelet alapján elfogadható, a korrekciós intézkedésekről szóló közlemény (43) bekezdése alapján az eredeti kötelezettségvállalások módosításaként tett kötelezettségvállalásokat elégtelennek tekinti, csak akkor jelenti a bizonyítási teher jogellenes áthárítását, ha a Bizottság az elégtelenségükre vonatkozó megállapítását nem objektív és igazolható körülmények értékelésére alapítja, hanem várakozó álláspontra helyezkedik azért, mert az összefonódás felei nem voltak képesek az érdemi elemzéshez elegendő bizonyítékot felhozni. Ez utóbbi esetben a kétség nem az ügyletben részt vevő felek javára szolgál, és arra a következtetésre kellene jutni, hogy megfordult annak bizonyítási terhe, hogy az ügylet a közös piaccal összeegyeztethető.

(vö. 61–63., 69. pont)

3. A Bizottságnak kötelessége az összefonódást a felek által érvényesen tett kötelezettségvállalásokkal módosított formájában megvizsgálni. Mindazonáltal ez az előfeltételezés nem zárja ki az ügylet által keltett versenyjogi aggályok, majd a felek által ezek eloszlatása érdekében az ügyletre nézve tett kötelezettségvállalásainak vizsgálatát, és nem zárja ki e kötelezettségvállalásoknak az aggályok tekintetében való vizsgálatát sem, feltéve, hogy a Bizottság végül eljut a módosított összefonódás átfogó értékeléséhez, azaz az ügyletnek az adott piacra vonatkozó kötelezettségvállalások mindegyikének figyelembevételével az egyes piacokra gyakorolt hatásának elemzéséhez.

Mindemellett a Bizottság feladata megvizsgálni minden releváns kötelezettségvállalást, amely bármely érintett piacon azonosított versenyjogi aggályra vonatkozik, ideértve azokat is, amelyeket az összefonódásban részt vevő felek ebből a szempontból nem határoztak meg kifejezetten. Mindazonáltal a Bizottság nem alkalmazza tévesen a jogot, ha csak a valamelyik meghatározott piacra vagy meghatározott aggályra vonatkozó kötelezettségvállalásokat elemzi, ha a többi kötelezettségvállalás e tekintetben irreleváns és nem bír valódi gazdasági jelentőséggel.

(vö. 77–78. pont)

4. A hatáskörrel való visszaélés fogalma arra a helyzetre utal, amikor valamely közigazgatási hatóság a hatásköreit olyan cél érdekében gyakorolja, amely eltér attól a céltól, amelyre tekintettel ezen hatáskörökkel felruházták. Valamely határozat csak akkor valósít meg hatáskörrel való visszaélést, ha az objektív, releváns és egyező bizonyítékok alapján olyan határozatnak tűnik, amelyet ilyen cél elérése érdekében hoztak meg. Ha egynél több célt követ a határozat, még ha egyetlen nem megfelelő is van a megfelelő célok mellett, meghozatala nem valósít meg hatáskörrel való visszaélést, feltéve, hogy ez a lényegi célt nem teszi semmissé.

(vö. 87. pont)

5. Az összefonódásban részt vevő felek által a Bizottságnak javasolt magatartási kötelezettségvállalások nem alkalmatlanok természetüknél fogva az erőfölényes helyzet létrehozásának vagy megerősítésének megakadályozására, és ugyanúgy esetről esetre vizsgálandók, mint a strukturális kötelezettségvállalások.

(vö. 100. pont)

6. Ha egy tagállam, amely részesül a 2003/55 második földgáz irányelv 28. cikkének (2) bekezdése szerinti eltérés kedvezményéből, monopóliumként működő nemzeti földgáziparágat hozott létre, és e tekintetben a gázpiac, a nemzeti és a közösségi jog szerint nem nyitott a verseny előtt, olyan körülmény áll fenn, amely közvetlenül és elkerülhetetlenül érinti az összefonódás-ellenőrzési rendelet 2. cikke (3) bekezdésének az e piacok kapcsán való alkalmazhatóságát. Ugyanakkor egyrészt ilyen monopólium fennállása esetén az erőfölényes helyzet létrejöttének vagy megerősítésének feltétele nem alkalmazható, másrészt a nem versenyző piac esetén nem teljesülhet a hatékony verseny jelentős korlátozódása sem.

A rendelet és az irányelv ugyan eltérő jogi alapra épül, és más-más személyek a címzettjeik, ám nem lehet őket elkülönülten elemezni.

(vö. 114–118., 126. pont)

7. Amikor az összefonódás-ellenőrzésről szóló 4064/89 rendelet 2. cikke (3) bekezdésének alkalmazása céljából a Bizottság megvizsgálja az összefonódást, tisztáznia kell, hogy a szóban forgó piacon vagy piacokon fennálló hatékony versenyt jelentősen és hosszan korlátozó erőfölény létrehozása vagy megerősítése az összefonódás közvetlen és azonnali hatása‑e.

A fennálló versenyhelyzet ilyen jellegű változásának hiányában az összefonódást engedélyezni kell. Igaz ugyan, hogy a Bizottság esetenként figyelembe veheti az összefonódás közeli jövőben jelentkező hatásait, vagy akár az összefonódás megtiltását is alapozhatja e jövőbeli hatásokra. Ez azonban nem mentesíti az összefonódás azonnali hatásainak vizsgálata és az összefonódás átfogó értékelésében való figyelembe vétele alól, ha ilyen hatások fennállnak.

(vö. 124. pont)

8. Ha valamely határozat egyes elemei maguk is elegendő jogi alapot nyújtanak e határozatnak, akkor a határozat alapját képező többi elemet érintő hibák semmi esetre sem érinthetik annak rendelkező részét.

Tekintettel arra, hogy valamely összefonódás esetében a Bizottságnak meg kell tiltania az összefonódást akkor is, ha az összefonódás-ellenőrzésről szóló, 4064/89 rendelet 2. cikkének (3) bekezdése szerinti feltételek csak az egyik érintett piacon állnak fenn, az összefonódást a közös piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánító határozat csak akkor semmisíthető meg, ha megállapítható, hogy jogellenesség miatt nem érvénytelen alapjai, különösen azok az alapok, amelyek az érintett piacok bármelyikére vonatkoznak, nem elegendőek a rendelkező rész alátámasztására.

Mindazonáltal ez a megállapítás nem zárja ki azt, hogy szükséges lehet az adott piac vizsgálatakor a többi piacon meglévő versenyhelyzet vizsgálata is, ha a kérdéses határozat az összefonódásnak a különböző szóban forgó piacokra gyakorolt hatásainak összefüggő elemzésén, vagy e különböző piacok egyes versenyhatásainak egymást kölcsönösen erősítő hatásain alapul.

(vö. 144–147., 198. pont)

9. A Bizottság által az összefonódás-ellenőrzésről szóló, 4064/89 rendelet által ráruházott mérlegelési jogkörben végzett összetett gazdasági jellegű értékeléseknek a közösségi bíróság által végzett felülvizsgálatának az eljárási szabályok és az indokolási kötelezettség betartásának, valamint a tények tárgyi pontosságának, a nyilvánvaló mérlegelési hibák hiányának és a hatáskörrel való visszaélés hiányának vizsgálatára kell korlátozódnia.

(vö. 151. pont)

10. A jogbiztonság és a gondos igazságszolgáltatás biztosítása érdekében a kereset elfogadhatóságához a lényegi tény- és jogkérdéseknek, amelyekre alapul, ha csak röviden is, de koherens és érthető módon ki kell tűnniük a keresetből magából. E tekintetben, jóllehet a kereset szövegének egyes elemei alátámaszthatóak és kiegészíthetőek a csatolt iratokra való utalások révén, a különböző iratokra való általános utalás nem pótolhatja a jogi érvelés lényegi elemeinek hiányát, amelyeket az Elsőfokú Bíróság eljárási szabályzata 44. cikke 1. §‑a szerint a keresetnek tartalmaznia kell.

E tekintetben az a tény, hogy a jelen ügy gyorsított eljárásban zajlik, fokozza ezen elv relevanciáját. A gyorsított eljárás − amelyben nincs második beadványváltás − feltételezi, hogy a felperes érvei tisztán és végleges jelleggel meghatározottak a kereset elején, vagy adott esetben annak rövidített változatában.

(vö. 155., 182–183. pont)

11. Az összefonódás-ellenőrzésről szóló, 4064/89 rendelet 8. cikkének a 4064/89 rendelet által előírt bejelentésekről, határidőkről és meghallgatásokról szóló 447/98. rendelet 18. cikkével való együttes olvasatából egyértelműen kitűnik, hogy az összefonódásokra vonatkozó rendeletek nem teszik kötelezővé a Bizottság számára a határidő után tett kötelezettségvállalások elfogadását. A határidőt elsődlegesen a gyorsaságnak a 4064/89 rendeletet általában jellemző követelménye indokolja.

Mindazonáltal a 4064/89 és a 447/98 rendelet alapján elfogadható korrekciós intézkedésekről szóló közlemény (43) pontjából következően, amely a Bizottság önkéntes bevonásáról szól, hogy a bejelentett összefonódásban részt vevő felek figyelembe vétethetik határidőn túl tett kötelezettségvállalásaikat, ha két kumulatív feltételnek megfelelnek, nevezetesen először, hogy a kötelezettségvállalások egyértelműen és további vizsgálat igénye nélkül eloszlatják a korábban azonosított versenyjogi aggályokat, és másodszor, hogy elegendő idő marad a kötelezettségvállalásoknak a tagállamokkal való konzultációjára.

(vö. 161–163. pont)

12. Ha az összefonódás több különálló, de kapcsolódó piacot foglal magába, és a verseny egy vagy több piacon meglévő helyzete befolyásolja egy vagy több másik piac helyzetét, akkor szükséges azon piacok figyelembe vétele is annak érdekében, hogy megfelelő és átfogó módon elemezhető legyen, hogy a kérdéses ügylet létrehoz vagy megerősít‑e erőfölényt valamely érintett piacon, amelynek eredményeként a verseny jelentősen korlátozódna. Másfelől nem szükséges annak megállapítása, hogy a kérdéses ügylet minden egyes érintett piacon ilyen hatással jár, ahhoz, hogy az ügylet megtiltásának szükségessége megállapítható legyen.

(vö. 203. pont)

AZ ELSŐFOKÚ BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (második tanács)

2005. szeptember 21.( )

„Verseny – Összefonódások – 4064/89/EGK rendelet – Összefonódást a közös piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánító határozat – Portugál áram- és gázpiacok – A GDP-nek az EDP és az Eni által történő megszerzése – 2003/55/EK irányelv – A gázpiacok liberalizációja – Kötelezettségvállalások”

A T‑87/05. sz. ügyben,

az EDP – Energias de Portugal, SA (székhelye: Lisszabon [Portugália], képviselik: C. Botelho Moniz, R. García‑Gallardo, A. Weitbrecht és J. Ruiz Calzado ügyvédek)

felperesnek

az Európai Közösségek Bizottsága (képviselik: A. Bouquet és M. Schneider, meghatalmazotti minőségben, kézbesítési cím: Luxembourg)

alperes ellen,

támogatja:

a Gas Natural SDG, SA (székhelye: Barcelona [Spanyolország], képviselik: J. Perez‑Bustamante Köster és P. Suárez Fernández ügyvédek)

beavatkozó,

a COMP/M.3440 EDP/GNI/GDP ügyben 2004. december 9‑én hozott C(2004)4715 végleges bizottsági határozat megsemmisítése iránti kérelem tárgyában, amely határozatban a Bizottság a közös piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánította azt az összefonódást, amellyel az EDP − Energias de Portugal SA és az ENI Portugal Investment SpA közös irányítást szereztek a Gás de Portugal SGPS SA felett,

AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEKELSŐFOKÚ BÍRÓSÁGA (második tanács),

tagjai: J. Pirrung elnök, N. J. Forwood és S. Papasavvas bírák,

hivatalvezető: J. Plingers tanácsos,

tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2005. július 5‑i tárgyalásra,

meghozta a következő

Ítéletet

Jogi háttér

1 A vállalkozások közötti összefonódások ellenőrzéséről szóló, az 1997. június 30‑i 1310/97/EK tanácsi rendelettel (HL L 180., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 1. kötet, 164. o.) módosított, 1989. december 21‑i 4064/89/EGK tanácsi rendelet (HL L 395., 1. o.; helyesbítve a HL 1990. L 257., 13. oldalon; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 1. kötet, 31. o.) (a továbbiakban: összefonódás-ellenőrzési rendelet) 2. cikkének (3) bekezdése szerint:

„Valamely összefonódást, amely olyan erőfölényt hoz létre vagy erősít meg, amelynek következményeként a közös piacon vagy annak jelentős részén a hatékony verseny jelentősen korlátozódna, a közös piaccal összeegyeztethetetlennek kell nyilvánítani.”

2 Az [összefonódás-ellenőrzési rendeletben] előírt bejelentésekről, határidőkről és meghallgatásokról szóló, 1998. március 1‑ji 447/98/EK bizottsági rendelet (HL L 61., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 1. kötet, 61. o.) 18. cikkének (2) bekezdése szerint:

„Az érintett vállalkozásoknak a Bizottságnak felajánlott, a 4064/89/EGK rendelet 6. cikkének (2) bekezdése szerinti kötelezettségvállalásait, amelyek a felek szándéka szerint a rendelet 6. cikke (1) bekezdésének b) pontja szerinti határozatot megalapozzák, a bejelentés kézhezvételétől számított három héten belül kell a Bizottság elé terjeszteniük.”

3 A 4064/89/EGK tanácsi rendelet és a 447/98/EK bizottsági rendelet alapján elfogadható jogorvoslati lehetőségekről [helyes fordítás: korrekciós intézkedésekről] szóló bizottsági közlemény (HL 2001. C 68., 3. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 2. kötet, 98. o.) (a továbbiakban: a korrekciós intézkedésekről szóló közlemény) 43. pontja szerint:

„[...] Amennyiben a felek ezt követően módosítják a javasolt kötelezettségvállalásokat, a Bizottság csak akkor fogadhatja el ezeket a módosított kötelezettségvállalásokat, ha egyértelműen meg tudja állapítani — a vizsgálat során már beérkezett tájékoztatás értékelése alapján, beleértve az előzetes piacvizsgálat eredményeit, és újabb piacvizsgálat szükségessége nélkül —, hogy ezek a kötelezettségvállalások végrehajtásukat követően megoldják az azonosított versennyel kapcsolatos problémákat, és elegendő időt hagynak a tagállamokkal való megfelelő konzultációra.”

4 A földgáz belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 98/30/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2003. június 26‑i 2003/55/EK tanácsi irányelv (HL L 176., 57. o.; magyar nyelvű különkiadás 12. fejezet, 2. kötet, 230. o.) (a továbbiakban: a második földgáz irányelv) 3. cikkének (1) bekezdése szerint:

„A tagállamok intézményi szervezetükre építve és a szubszidiaritás elvét figyelembe véve gondoskodnak arról, hogy a földgázipari vállalkozásokat ennek az irányelvnek az elvei szerint működtessék [...], azzal a céllal, hogy versenyző, biztonságos és környezeti szempontból fenntartható földgázpiac alakuljon ki, és nem alkalmaznak megkülönböztetést ezekkel a vállalkozásokkal szemben sem a jogok, sem a kötelezettségek tekintetében.”

5 A második földgáz irányelv 2. cikkének 31. pontja úgy határozta meg a kialakulóban lévő piacot, mint „olyan tagállam, amelyben hosszú távú gázellátási szerződés alapján az első kereskedelmi gázellátás 10 évnél nem régebben történt.”

6 A második földgáz irányelv 28. cikkének (2) és (3) bekezdése szerint:

„(2) Kialakulóban lévő piacnak minősülő tagállam, amely ezen irányelv alkalmazása folytán lényeges problémákba ütközne, eltérhet ezen irányelv 4., 7. cikkének, 8. cikke (1) és (2) bekezdésének, 9., 11. cikkének, 12. cikke (5) bekezdésének, 13., 17., 18. cikkének, 23. cikke (1) bekezdésének, és/vagy 24. cikkének alkalmazásától. Ez az eltérés automatikusan megszűnik abban a pillanatban, amikor a tagállam már nem minősül kialakulóban lévő piacnak. A Bizottságot értesíteni kell minden ilyen eltérésről.

(3) Abban az időpontban, amikor a (2) bekezdésben említett eltérés megszűnik, a feljogosított fogyasztók meghatározása piacnyitást eredményez, amelynek mértéke a nemzeti gázpiac teljes éves gázfogyasztásának legalább 33%‑a. Ezt követően két évvel a 23. cikk (1) bekezdésének b) pontját, ezt követően három évvel pedig a 23. cikk (1) bekezdésének c) pontját kell alkalmazni. A 23. cikk (1) bekezdésének b) pontja alkalmazásának kezdetéig, a (2) bekezdésben említett tagállam dönthet úgy, hogy a kiegészítő szolgáltatások és az újragázosítási eljárás, az átmeneti tárolás és azt követően a gáznak a szállító rendszerhez történő szállítása tekintetében nem alkalmazza a 18. cikk rendelkezéseit.”

A jogvita előzményei

7 A felperes EDP − Energias de Portugal (a továbbiakban: az EDP vagy a felperes) a Portugáliában inkumbens (már piacon lévő) villamosenergia-ipari vállalkozás. Főtevékenysége a portugáliai villamosenergia-termelés, -elosztás és -ellátás. Az EDP‑t a lisszaboni Euronext tőzsdén (Portugália) jegyzik. Legnagyobb részvényese a részvények 30%‑ával közvetlenül vagy közvetve rendelkező portugál állam, mivel a részvények többi részét széles kör birtokolja. Az EDP irányítja a spanyol villamosenergia- és gázpiacon működő Hydrocantábrico vállalkozást. Az EDP részesedéssel rendelkezik a portugáliai villamosenergia-termelő Turbogásban (20%) és Tejo Energiában (10%). Az EDP ugyancsak részesedik − 30%‑kal − a portugál villamosenergia-hálózatot kezelő Rede Eléctrica Nacional SA-ban.

8 Az Eni SpA a villamosenergia-ellátás és -elosztás minden szintjén jelen lévő olasz vállalkozás.

9 A Gás de Portugal SGPS SA (a továbbiakban: GDP) a Portugáliában inkumbens (már piacon lévő) gázipari vállalkozás. A GDP a portugál Galp Energia SGPS SA (a továbbiakban: a Galp) 100%‑os tulajdonában lévő leányvállalata. A Galp jelenleg a portugál állam és az Eni közös irányítása alatt áll, és az olaj- és a gázpiacon egyaránt érdekeltséggel rendelkezik. A GDP és leányvállalatai lefedik a gázszolgáltatás valamennyi szintjét. Leányvállalata, a Transgás révén földgázvezetéken és a sinèsi LNG (cseppfolyósított földgáz) terminálon keresztül a GDP földgázt importál Portugáliába, illetőleg felelős annak szállításáért, tárolásáért, valamint a nagynyomású gázvezetékeken (a továbbiakban: földgázhálózat) keresztül való elosztásáért és az ellátásért. A GDP a nagy ipari fogyasztók ellátásában is aktív, illetve részt vesz az első földalatti földgáztározó rendszer fejlesztésében és majdani üzemeltetésében. Ezen túlmenően leányvállalatán, a GDP Distribuição Energia SA‑n keresztül a GDP a hat helyi gázelosztó vállalkozás közül ötöt irányít.

10 A Rede Eléctrice Nacional SA (a továbbiakban: a REN) portugál vállalkozás, amely a villamosenergia-hálózatnak az EDP‑ből való kiválásával („spin-off“) jött létre. Az REN üzemelteti jelenleg a portugál villamosenergia-hálózatot és a közösségi irányelvek értelmében mint egyedüli vevő jár el, villamos energiát vásárolva a termelőktől és értékesítve azt a villamosenergia-elosztónak és ‑szolgáltatónak a nem feljogosított fogyasztók, azaz a szolgáltató megválasztására nem jogosult fogyasztók számára történő továbbértékesítés céljából. A portugál állam közvetlenül vagy közvetetten a REN 70%‑át irányítja.

11 A portugál kormány 2003‑ban állapította meg az energiaszektor újrastrukturálása vonatkozó politikáját tekintettel a releváns közösségi irányelvek által a szektorra előírt teljes liberalizációra. A portugál kormány eredeti elképzelései szerint az újrastrukturálás az alábbi lépésekből áll:

– a Galp gáz- és olajüzletágának szétválasztása három különálló részre: a) gázszállítás (Transgás), b) gázelosztás és gázellátás (GDP) és c) olajfinomítás és az olajipari termékek elosztása (Petrogal);

– a gáz- és villamosenergia-üzletágak egyazon gazdasági csoportba való integrálásának elősegítése;

– a gáz szállítására vonatkozó tevékenységeknek (különösen a földgázhálózat és esetlegesen más szabályozott eszközöknek) a REN általi megszerzése.

12 A 2004. március 31‑én megkötött részvényvásárlási megállapodás alapján az EDP, az Eni (a kizárólagos tulajdonában lévő leányvállalata, az Eni Portugal Investment SpA révén), valamint a REN közösen szerzett volna irányítást a GDP felett, megszerezve a Galp tulajdonában lévő részesedés egészét. Ugyanaznap egy másik megállapodást is megkötöttek a REN-nek a GDP-ben való ideiglenes részesedéséről, és a földgázhálózatnak a REN részére való jövőbeni átadásáról, cserébe ez utóbbinak a GDP-ben való részesedéséért. A tranzakció egészének teljesülése azon a feltételen múlt, hogy azt a hatáskörrel rendelkező versenyhatóságok teljes egészében engedélyezik.

13 A tranzakció egészéről a Bizottság az összefonódás-ellenőrzési rendelet 4. cikke szerinti bejelentést 2004. július 4‑én kapta meg. Azzal a megközelítéssel, hogy a tranzakció egésze két elkülönülő ügyletre vezet, egyfelől a REN-nek a földgázhálózat feletti egyedüli irányításszerzésére, másfelől a GDP felett a részvények megvásárlása révén az EDP és az Eni (a továbbiakban: felek) közös irányításszerzésére, a Bizottság azt állapította meg, hogy a második ügylet közösségi léptékű (HL 2004. C 185., 9. o.).

14 Ugyanazon a napon a REN-nek a földgázhálózat feletti kizárólagos irányításszerzését bejelentették a portugál versenyhatósághoz.

15 Előzetes vizsgálatok alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy az összefonódás komoly kételyeket ébreszt a közös piaccal való összeegyeztethetősége kapcsán. Ennek megfelelően a Bizottság 2004. augusztus 12‑én az összefonódás-ellenőrzési rendelet 6. cikke (1) bekezdésének c) pontja értelmében eljárást indított.

16 A Bizottság 2004. október 12‑én kifogásközlést küldött a feleknek, amelyben ideiglenesen amellett foglalt állást, hogy az összefonódás összeegyeztethetetlen a közös piaccal.

17 A felek 2004. október 27‑én válaszoltak a kifogásközlésre.

18 A felek 2004. október 28‑án kötelezettségvállalásokat terjesztettek elő a Bizottság által a kifogásközlésben azonosított versenyjogi aggályok kiküszöbölésére.

19 A Bizottság 2004. október 29‑én és november 4‑én az összefonódás-ellenőrzési rendelet 11. cikkével összhangban kérdőívet küldött ki az összefonódással létrejött vállalkozás lehetséges versenytársainak, a spanyol és portugál szabályozó hatóságoknak és a spanyol földgázhálózat üzemeltetőjének (a továbbiakban: piacvizsgálat).

20 A felek 2004. november 17‑én korábbi kötelezettségvállalásaik módosításait terjesztették elő.

21 A felek 2004. november 26‑án újabb módosításokat nyújtottak be a villamosenergia-szektorra vonatkozó kötelezettségvállalásaikra nézve, és a földgázpiacot érintő vállalásaikra vonatkozó további módosítások megtételét jelentették be. 2004. december 3‑án este végül közölték a Bizottsággal a földgázszektorra vonatkozó vállalásaik végső módosításait.

22 A Bizottság 2004. december 9‑i határozatával (COMP/M.3440 EDP/ENI/GDP ügy, C(2004) 4715 végleges) (a továbbiakban: a megtámadott határozat) az összefonódást a közös piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánította.

23 A jelen ügy céljaihoz mérten a megtámadott határozat az alábbiak szerint foglalható össze.

24 Elsősorban a Bizottság meghatározta az alábbi nyolc piacot, amelyeket az összefonódás érinthet:

– a villamosenergia-ágazat esetében:

– nagykereskedelmi villamosenergia-ellátás Portugáliában;

– a nagy ipari fogyasztók kiskereskedelmi ellátása Portugáliában;

– a kisméretű ipari, kereskedelmi és háztartási fogyasztók kiskereskedelemi ellátása Portugáliában;

– kiegyenlítő áramszolgáltatás és kiegészítő szolgáltatások nyújtása Portugáliában;

– a földgázágazat esetében:

– a kombinált ciklusú gázturbinás erőműveket (a továbbiakban: CCGT) üzemeltető villamosenergia-termelők portugáliai gázellátása;

– a helyi elosztótársaságok gázellátása;

– a nagy ipari fogyasztók gázellátása;

– a kisméretű ipari, kereskedelmi és háztartási fogyasztók gázellátása Portugáliában, illetve helyi szinten.

25 Másodsorban a Bizottság versenyszempontú elemzésében megállapította, hogy az összefonódás:

– a villamos energia piacán:

– megszüntetné a GDP által képviselt jelentős potenciális versenyt a villamos energia nagykereskedelmi piacán (horizontális hatás);

– megszüntetné a GDP által képviselt jelentős potenciális versenyt a villamos energia valamennyi kiskereskedelmi piacán (horizontális hatás);

– megszüntetné a GDP által képviselt jelentős potenciális versenyt a kiegyenlítő áramszolgáltatás és a kiegészítő szolgáltatások piacán (horizontális hatás);

– információkhoz juttatná az EDP‑t meglévő versenytársai ráfordítási költségeiről és nominált napi gázszükségleteiről, és még inkább visszatartaná vagy késleltetné az új CCGT üzemeltetésére vállalkozó potenciális versenytársak piacra lépését (nem horizontális hatás);

– megkülönböztetett és kedvezményes hozzáférést biztosítana az EDP részére a Portugáliában rendelkezésre álló földgázkészletekhez (nem horizontális hatás);

– lehetőséget és ösztönzést biztosítana az EDP számára, hogy jelentős módon kizárja versenytársait a gáz árának emelésével és/vagy a szolgáltatás minőségének csökkentésével (nem horizontális hatás);

– kizárná a villamosenergia-termelők gázellátás iránti keresletét (nem horizontális hatás);

– a földgázpiacon:

– megszüntetné a keresletet a helyi elosztótársaságok gázellátásának piacán (nem horizontális hatás);

– megszüntetné az EDP által képviselt jelentős potenciális versenyt a nagy ipari fogyasztók gázellátásának piacán (horizontális hatás);

– megszüntetné az EDP által képviselt jelentős potenciális versenyt a kisfogyasztók gázellátásának piacán (horizontális hatás).

26 Ahogyan azt a fentiekben jeleztük, a felek több kötelezettségvállalást tettek a Bizottságnak 2004. október 28‑án (A-P), 2004. november 17‑én (az EDP.1-től az EDP.5-ig és az ENI.II-től az ENI.XIV-ig), valamint 2004. november 26‑án és 2004. december 3‑án. E kötelezettségvállalások az alábbiakat tartalmazták:

– a sinèsi cseppfolyós földgázt gázneművé visszaalakító terminál értékesítése a REN számára (A/ENI.II);

– a Carriço földalatti tározó berendezéseinek értékesítése a REN számára (B/ENI.III);

– a földgázhálózat előzetes értékesítése a REN számára (ENI.IV);

– a földgázhálózathoz való hozzáférés biztosítása az érintett harmadik felek hozzáférése szabályozásának közzétételéig vagy a földgázhálózat REN-nek való eladásáig (C/ENI.V);

– a földgázvezeték Portugáliába való, Campo Maior-i belépési pontjának a jelenleg a Transgás által előjegyzett és nem használt kapacitásának rendelkezésére bocsátása (D/ENI.VI);

– kötelezettségvállalás, hogy további kapacitást ne jegyezzenek elő Campo Maiornál (E/ENI.VII);

– kötelezettségvállalás, hogy további kapacitást ne jegyezzenek elő az Extremadura csővezetéken (F/ENI.VIII);

– kötelezettségvállalás kapacitás rendelkezésre bocsátására az Extremadura csővezetéken és/vagy a Campo Maior belépési ponton, bizonyos feltételek mellett (ENI.IX);

– a 2004. március 31‑i vételi megállapodásnak a GDP "a legjobb ajánlat rendszerének való megfeleltetés" (...)( ) néven ismert jogára vonatkozó módosítása (G/ENI.X);

– az árinformációkhoz való lehetséges kiváltságos hozzáféréssel kapcsolatos aggályok megszüntetését célzó intézkedések (H/ENI.XI);

– intézkedések, amelyek lehetőséget biztosítanak a nagy ipari fogyasztók által képviselt kereslet hatékony liberalizációjához (I/ENI.XII);

– kötelezettségvállalás a felek egyike által irányított egy vagy több helyi elosztótársaság értékesítésére (J/ENI.XIV);

– kötelezettségvállalás együttes földgáz- és villamosenergia-szolgáltatási ajánlatok megtételétől való tartózkodásra a nagy ipari fogyasztók és a kisfogyasztók számára, amíg e piacokat meg nem nyitják (K/ENI.XIII);

– az EDP-nek a REN-ben meglévő 30%‑os részesedésének mintegy 5%‑osra való csökkentésére (L/EDP.1);

– új CCGT‑k építésére szóló moratórium (M/EDP.3);

– kötelezettségvállalás az EDP Ribatejónál lévő három gáztüzelésű erőműve közül egy (a TER) ideiglenes bérbeadására (N/EDP.4);

– kötelezettségvállalás az EDP-nek a Tejo Energiában meglévő részesedésének értékesítésére (O/EDP.2);

– kötelezettségvállalás az EDP-nek a Turbogásban fennálló egyes szavazati jogainak ideiglenes felfüggesztésére és független igazgatótanácsi tagok kinevezésére (P/EDP.5).

27 Harmadsorban a Bizottság elemezte a 2004. október 28‑i kötelezettségvállalások, majd 2004. november 17‑i módosított kötelezettségvállalások hatásait, és úgy találta, hogy egyik sem orvosolja az általa azonosított versenyjogi aggályokat. A Bizottság úgy találta, hogy a 2004. november 26‑án javasolt módosított kötelezettségvállalások a helyi gázelosztó társaságok ellátásának kivételével nem orvosolták egészben és minden kétséget kizáróan a versenyjogi aggályokat, és hogy e kötelezettségvállalások részben csak szándéknyilatkozatnak voltak tekinthetőek. Ugyancsak két okból is elutasította a 2004. december 3‑án tett módosított kötelezettségvállalásokat: egyfelől hogy azokat túl későn nyújtották be, másfelől hogy azok mindössze a 2004. november 26‑i kötelezettségvállalások alkalmazását jelentették.

28 Következésképpen a fent említettek alapján egyenként vagy összességükben értékelve is a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a felek által tett kötelezettségvállalások ellenére az összefonódás megerősítené az EDP erőfölényét a villamos energia nagykereskedelme, a kiegyenlítő áramszolgáltatás és a kiegészítő szolgáltatások, valamint a villamos energia portugáliai piacain, csakúgy, mint a GDP erőfölényét a CCGT‑k, a nagy ipari fogyasztók és a kisfogyasztók gázzal való ellátásának piacán, aminek következtében a hatékony verseny jelentősen korlátozódna a közös piac jelentős részén. Az összefonódást ezért az összefonódás-ellenőrzési rendelet 2. cikkének (3) bekezdése alapján összeegyeztethetetlennek nyilvánította a közös piaccal.

Az eljárás és a felek kérelmei

29 A felperes az Elsőfokú Bíróság Hivatalához 2005. február 25‑én benyújtott keresetlevelével megindította a jelen eljárást a megtámadott határozat ellen.

30 Az ugyanaznap benyújtott külön dokumentumban a felperes egyidejűleg kérte gyorsított eljárás lefolytatását az Elsőfokú Bíróság eljárási szabályzatának 76a. cikke alapján.

31 Az Elsőfokú Bíróság eljárási szabályzatának 64. cikke szerinti pervezető intézkedésekre vonatkozó szabályoknak megfelelően a felperes és a Bizottság 2005. április 6‑án informális találkozón vett részt az előadó bíróval, hogy megvizsgálják a gyorsított eljárás alkalmazásának lehetőségét. Az informális találkozó eredményeként a felperes vállalta, hogy keresetét rövidített formában terjeszti elő, megfelelően az Elsőfokú Bíróság gyakorlati útmutatójának és a Bizottság további időt kért ellenkérelme előkészítésére. Az előadó bíró elkészítette az eljárás ideiglenes menetrendjét. A felperes 2005. április 22‑én rövidített keresetet nyújtott be, amely abban különbözik a korábban először benyújtott keresettől, hogy az első és második jogalapot visszavonta. A Bizottság ellenkérelmét 2005. május 14‑én nyújtotta be.

32 Az Elsőfokú Bíróság második tanácsa, amelyhez az ügyet beosztották, 2005. május 25‑én úgy határozott, hogy engedélyezi a gyorsított eljárás alkalmazását a jelen ügyben.

33 Az alapeljárásban résztvevő felek meghallgatását követően az Elsőfokú Bíróság második tanácsának elnöke az eljárási szabályzat 76a. cikkének megfelelően 2005. június 13‑i végzésében engedélyezte a Gas Natural SDG SA-nak a tárgyalás során való beavatkozását a Bizottság kérelmének támogatása végett, és az alapeljárásban résztvevő felek kérésére − a beavatkozó észrevételeinek függvényében − az ügy bizalmas kezelését is megítélte. A beavatkozó megerősítette, hogy nincs kifogása a bizalmas ügykezelés iránti kérelem ellen.

34 Az előadó bíró jelentése alapján az Elsőfokú Bíróság úgy határozott, hogy megnyitja a szóbeli szakaszt, és pervezető intézkedésben felhívta a beavatkozót, hogy előzetesen adja át a tárgyaláson előadni kívánt érvelés vázlatát. Emellett a felperes kérésére az Elsőfokú Bíróság felhívta a Bizottságot és a beavatkozót, hogy adják át a kettejük között 2004. augusztus 27‑én Madridban tartott megbeszélés jegyzőkönyvét, amit meg is tettek. Végül az Elsőfokú Bíróság írásbeli kérdéseket tett fel az alapeljárásban részt vevő feleknek, és felhívta őket a kérdéseknek a tárgyaláson való megválaszolására. A felperes a kérdésekre írásbeli válaszokat adott át a tárgyalás előestéjén (a továbbiakban: a tárgyalásra készített válaszok). A válaszokat a többi félnek ugyanaznap átadták.

35 A felek a 2005. július 5‑i tárgyaláson szóbeli érveket adtak elő, és válaszoltak az Elsőfokú Bíróság kérdéseire. A felperes által a tárgyaláson átadott iratok nem váltak az akta részévé.

36 A felperes kéri, hogy az Elsőfokú Bíróság:

– semmisítse meg a megtámadott határozatot;

– kötelezze a Bizottságot a költségek viselésére.

37 A Bizottság kéri, hogy az Elsőfokú Bíróság:

– utasítsa el a keresetet;

– kötelezze a felperest a költségek viselésére.

38 A beavatkozó kéri, hogy az Elsőfokú Bíróság utasítsa el a keresetet.

Az ügy érdeméről

39 Előzetes megjegyzésként meg kell említeni, hogy tekintettel a jelen eljárásban engedélyezett gyorsított eljárásból fakadó kötöttségekre, továbbá egyetértésben lévén az alapeljárásban részt vevő felekkel, főszabály szerint csak az adott kérdésben pervesztes fél érvei szerepelnek ezen ítéletben, és azok is csak a szükséges mértékig. E tekintetben az Elsőfokú Bíróság a felek által felhozott valamennyi, a jogvita kimenetelét befolyásolni képes érvet figyelembe vette, ideértve azokat is, amelyeket a felek által jóváhagyott és csak kis mértékben módosítani kért, tárgyalásra készített jelentés nem tartalmaz. Ennek megfelelően az Elsőfokú Bíróság indokolása csak arra korlátozódik, ami szükséges a jelen döntés rendelkező részének teljes alátámasztására (lásd e tekintetben a C‑237/98. P. sz., Dorsch Consult kontra Tanács és Bizottság ügyben 2000. június 15‑én hozott ítélet [EBHT 2000., I‑4549. o.] 51. pontját).

40 Az Elsőfokú Bíróság megjegyzi, hogy a felperes azzal a feltétellel, hogy az eljárás gyorsított eljárásban folytatódik le, kifejezetten beleegyezett abba, hogy visszavonja eredeti keresetének első két jogalapját, valamint a harmadik jogalap harmadik részét, hogy megkönnyítse az Elsőfokú Bíróság gyors döntéshozatalát. Az ennek indokolására felhozott érvelése az volt, hogy a megtámadott határozatnak az iratbetekintés hiányát és az indokolási kötelezettség megsértését állító első két eljárási jellegű jogalap, vagy a harmadik jogalap gondos ügyintézés elvének megsértését állító harmadik része alapján való megsemmisítése esetén a Bizottság az új határozat meghozatalakor nem lenne köteles a priori a megtámadott határozatban alkalmazotthoz képest eltérő versenyjogi elemzést alkalmazni. Miután a gyorsított eljárást ezen ügyben engedélyezte, az Elsőfokú Bíróság formálisan tudomásul veszi e két jogalap, és a harmadik jogalap harmadik részének visszavonását.

41 Rövidített keresetében a felperes négy jogalapot terjeszt elő. Először azt állítja, hogy a Bizottság figyelmen kívül hagyta az eltérést, amelyet a Portugál Köztársaság a második földgáz irányelv 28. cikkének (2) bekezdése alapján élvez. Másodszor azt állítja, hogy a Bizottság megsértette az összefonódás-ellenőrzési rendelet 2. cikkének (3) bekezdését azáltal, hogy nem állapította meg, hogy az e cikkben lefektetett második feltétel megvalósult. Harmadszor az összefonódás-ellenőrzési rendelet 8. cikke (2) és (3) bekezdésének több alaki és/vagy eljárási megsértésére hivatkozik. Negyedszer azt állítja, hogy a Bizottság mérlegelési hibákat követett el az összefonódás-ellenőrzési rendelet 8. cikkének (2) és (3) bekezdései alapján tett kötelezettségvállalások kapcsán.

42 Az Elsőfokú Bíróság elöljáróban megállapítja, hogy egyes általános jellegű jogalapok, azaz olyan jogalapok, amelyek nem kapcsolódnak konkrétan valamely vizsgálat tárgyát képező piachoz, önmagukban is alapot adhatnak a megtámadott határozat megsemmisítésére. Következésképpen elöljáróban az általános jogalapokat, nevezetesen a másodikat és a harmadikat kell megvizsgálni, majd az első jogalapot, amely elsősorban a földgázpiacra vonatkozik, végül pedig a negyedik jogalapot.

43 A tárgyaláson a Bizottság fenntartásait fejezte ki, hogy a felperes válaszait írásban adta meg a tárgyalásra. Meg kell jegyezni e tekintetben, hogy az Elsőfokú Bíróság által az alapeljárásban részt vevő feleknek feltett 23 kérdésből csak kettő kért írásos választ. Mindazonáltal a felperes valamennyi válaszát írásban adta át a tárgyalást megelőző napon, és magán a tárgyaláson csak hivatkozott az iratra. Amennyiben a Bizottság a védelemhez való jogának megsértésére hivatkozik, hangsúlyozni kell, hogy az iratot a tárgyalás előtti nap késő délutánján eljuttatták hozzá, és hogy a Bizottság megfelelő lehetőséget kapott arra, hogy a tárgyaláson megjegyzéseket fűzzön az irathoz. Jóllehet a Bizottságnak biztosított idő kétségkívül rövid, de elfogadhatónak minősül a jelen ügyre jellemző gyorsított eljárás keretei között, amely során rendkívül szűk határidőket állapítottak meg mind a felek, mind az Elsőfokú Bíróság esetében. Emellett az a tény, hogy a Bizottságnak lehetősége nyílt, hogy a felperes válaszainak lényegével a tárgyalás előtti napon megismerkedjen, ahelyett, hogy erre csak a tárgyalás napján került volna sor, elősegítette a kontradiktórius eljárás zökkenőmentes lefolytatását.

I – A második jogalap: az összefonódás-ellenőrzési rendelet 2. cikke (3) bekezdésének megsértése

44 E jogalappal a felperes lényegében arra hivatkozik, hogy egyrészt az összefonódás-ellenőrzési rendelet 2. cikkének (3) bekezdése két elkülönülő feltételt tartalmaz, másrészt a Bizottság a megtámadott határozatban nem értékelte, hogy a második feltétel teljesült‑e.

45 Az Elsőfokú Bíróság megjegyzi, hogy az összefonódás-ellenőrzési rendelet 2. cikkének (2) és (3) bekezdése valóban két kumulatív feltételt állapít meg, amelyekből az első az erőfölényes helyzet létrehozására vagy megerősítésére vonatkozik, a második pedig arra, hogy a közös piacon lévő hatékony verseny az ilyen helyzet létrejötte vagy megerősödése miatt jelentősen korlátozódik (lásd e tekintetben az Elsőfokú Bíróság T‑2/93. sz., Air France kontra Bizottság ügyben 1994. május 19‑én hozott ítéletének [EBHT 1994., II‑323. o.] 79. pontját; a T‑290/94. sz., Kayersberg kontra Bizottság ügyben 1997. november 27‑én hozott ítéletének [EBHT 1997., II‑2137. o.] 156. pontját és a T‑5/02. sz., Tetra Laval kontra Bizottság ügyben 2002. október 25‑én hozott ítéletének [EBHT 2002., II‑4381. o.] 146. pontját).

46 Mindazonáltal egyes esetekben az erőfölényes helyzet létrehozásának vagy megerősítésének önmagában következménye lehet a verseny jelentős korlátozódása.

47 Így az a tény, hogy az erőfölényes vállalkozás a versenytársa feletti irányításszerzés révén oly mértékben erősíti meg helyzetét, hogy az erőfölény így kialakult mértéke a verseny jelentős korlátozódását eredményezi, erőfölénnyel való visszaélésnek minősülhet (a 6/72. sz., Europemballage és Continental Can kontra Bizottság ügyben 1973. február 21‑én hozott ítélet [EBHT 1973., 215. o.] 26. pontja). Ezen ítélkezési gyakorlat relevanciáját alátámasztja az a tény is, hogy abban az ítéletben az Európai Bíróság által az összefonódás-ellenőrzési rendelet elfogadása előtt elemzett helyzet nagyon hasonlított ahhoz, ami a rendelet szerinti összefonódás esetén alakulhat ki.

48 Hasonlóképpen az összefonódások vonatkozásában is az erőfölényt olyan helyzet jellemzi, amelyben egy vagy több vállalkozás olyan gazdasági erővel rendelkezik, amely képessé teszi őket a hatékony verseny fenntartásának megakadályozására az érintett piacon azáltal, hogy lehetővé teszi számukra, hogy jelentős mértékben függetlenül viselkedjenek versenytársaiktól, vevőiktől, és végső soron a fogyasztóktól (az Elsőfokú Bíróság T‑102/96. sz., Gencor kontra Bizottság ügyben 1999. március 25‑én hozott ítéletének [EBHT 1999., II‑753. o.] 200. pontja).

49 Ebből fakadóan az erőfölényes helyzet létrejöttének vagy megerősítésének az összefonódás-ellenőrzési rendelet 2. cikkének (3) bekezdése szerinti bemutatása egyes esetekben bizonyítéka lehet a hatékony verseny jelentős korlátozásának. Ez a megállapítás egyáltalán nem jelenti azt, hogy a második feltétel jogilag azonos az elsővel, pusztán azt, hogy valamely adott piac egy és ugyanazon tényszerű elemzéséből következhet mindkét körülmény megvalósulása.

50 Következésképpen amennyiben az összefonódást a közös piaccal összeegyeztethetetlennek találó határozat indokolásából − ideértve a kifejezetten az erőfölény létrehozására vagy megerősítésére vonatkozó elemzéseket is − kitűnik, hogy a tranzakció jelentős versenyellenes hatásokkal járna, nem tekinthető úgy, hogy a határozatban jogsértést történt, sem az EK 253. cikk szerinti indokolási kötelezettség nézőpontjából, sem pedig tartalmi szempontból pusztán annak alapján, hogy a Bizottság e körülmények leírását nem kapcsolta kifejezetten és külön az összefonódás-ellenőrzési rendelet 2. cikke szerinti második feltételhez. Ezzel ellentétes megközelítés elfogadása esetén a Bizottságot pusztán formális kötelezettség terhelné, hogy bizonyos hasonló megfontolásokat kétszer hivatkozzon, először az erőfölénynek az adott piacon való létrehozásának és megerősítésének elemzésekor, másodszor pedig a közös piaci verseny jelentős korlátozására való utaláskor.

51 A jelen ügyben a Bizottság azon érvelése, hogy ez a jogalap az indokolási kötelezettség megsértésén alapul, előzetesen elutasítandó. Ha a megtámadott határozatból kiderül, hogy a Bizottság valóban nem vizsgálta, hogy az összefonódás-ellenőrzési rendelet 2. cikke (3) bekezdésének második feltétele teljesült‑e, vagy nem bizonyította, hogy az teljesült, akkor lenne szükséges annak megállapítása, hogy a határozat nem áll összhangban e rendelkezéssel. E rendelet kontextusában ugyanis az erre vonatkozó indokolás hiánya csak a második feltétel teljesülésére vonatkozó mindenféle vizsgálatok hiányát vagy elégtelenségét jelezheti, és nem azt, hogy e vizsgálatokat elvégezték, de azok kimaradtak a határozatból.

52 Ami a felperes fő panaszát illeti, az Elsőfokú Bíróság megállapítja, hogy a Bizottság gondot fordított arra, hogy a megtámadott határozatban minden érintett piac kapcsán rögzítse azt a következtetést, hogy az összefonódás-ellenőrzési rendelet 2. cikke (3) bekezdésének mindkét feltétele teljesült. Így a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy az összefonódás megerősítené az EDP és a GDP már korábban is meglévő erőfölényét, amelynek eredményeképpen a hatékony verseny jelentősen korlátozódna a villamos energia nagykereskedelmi piacán ((364), (379), (410), (428)–(429) preambulumbekezdés), a kiegyenlítő áramszolgáltatás és kiegészítő szolgáltatások piacán ((432) preambulumbekezdés), a villamos energia kiskereskedelmi piacán ((473) preambulumbekezdés), a villamosenergia-előállítók gázellátásának piacán ((528) preambulumbekezdés), a helyi elosztótársaságok gázellátásának piacán ((538) preambulumbekezdés), a nagyfogyasztók gázellátásának piacán ((550) preambulumbekezdés), a kisfogyasztók gázellátásának piacán ((602) preambulumbekezdés) és általában a gázellátási piacokon ((609) preambulumbekezdés) még azután is, hogy megvizsgálta valamennyi kötelezettségvállalást ((914) preambulumbekezdés).

53 Kétségkívül meg kell jegyezni azt is, hogy a megtámadott határozatban a Bizottság megkülönböztetés nélkül együtt vizsgálta azon körülményeket, amelyek arra a következtetésre indították, hogy az EDP és a GDP fennálló erőfölényes helyzete megerősödne, valamint azokat a körülményeket, amelyek alapján arra a következtetésre jutott, hogy az összefonódás következményeként a hatékony verseny jelentősen korlátozódna.

54 Mindazonáltal mivel a megtámadott határozatban az EDP és a GDP erőfölényes helyzete jelentős megerősítésének alátámasztásakor hivatkozott körülmények és azon körülmények, amelyek bemutatják, hogy a hatékony verseny jelentősen korlátozódna, gyakran azonosak, nem igazolható az a következtetés, hogy a Bizottság nem vette figyelembe az összefonódás-ellenőrzési rendelet 2. cikkének (3) bekezdése szerinti második feltételt, csak mert nem fordított külön részeket a határozatban a verseny jelentős korlátozása kérdésének. Így a jelen ügyben a legtöbb, ha nem az összes meglátás, amely a Bizottságot arra a következtetésre vezette, hogy a már meglévő erőfölény megerősödne, a verseny olyan jelentős korlátozódására alapul, amely létezhetne az összefonódás hiányában is, így alkalmas arra, hogy bizonyítsa, miszerint az összefonódás-ellenőrzési rendelet 2. cikke (3) bekezdésének második feltétele teljesült. Különösen akkor, ha az összefonódás nem, vagy csak mellékesen vezet a felek piaci részesedésének növekedésére az érintett piacon, az összefonódás versenyellenes hatásai a Bizottság véleménye szerint elsődlegesen, sőt lényegében az összes érintett piacon megvalósuló jelentős versenykorlátozásból származnak. Így például a megtámadott határozatban annak bizonyítása, hogy az EDP és a GDP erőfölénye megerősödött volna valamely fontos vagy jelentős potenciális versenytársnak az érintett piacok nagy részéről való eltűnése révén, azon a bizonyítékon alapul, hogy a Bizottság szerint egyébként létrejövő hatékony verseny jelentősen korlátozódna az összefonódás eredményeként (lásd például a GDP mint a villamos energia nagykereskedelmi piacán a legvalószínűbb potenciális versenytárs eltűnéséről a (335)–(364) preambulumbekezdést, a villamos energia kiskereskedelme esetében a (450)–(473) preambulumbekezdést, vagy az EDP mint a földgáz kiskereskedelmi piacán a legfontosabb potenciális versenytárs eltűnéséről az (559)–(599) preambulumbekezdést).

55 Ebből következően − ellentétben a felperes állításával − a Bizottság a megtámadott határozatban az összefonódás-ellenőrzési rendelet 2. cikkének (3) bekezdése szerinti második feltétel megvalósulását nem az első feltételből származó automatikus következményként kezelte, hanem épp fordítva, arra alapította érvelését, hogy a verseny jelentős korlátozása eredményezi az EDP és a GDP erőfölényének erősödését.

56 Következésképpen a kötelezettségvállalásoknak a Bizottság által ezen érvelésre alapított vizsgálatát nem befolyásolja a felperes által állított egyik hiba sem. Így amikor a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a kötelezettségvállalások elégtelenek a korábban azonosított versenyjogi aggályok eloszlatására, valójában úgy vélte, hogy az EDP és a GDP erőfölénye tovább erősödne, miután a verseny továbbra is jelentősen korlátozott maradna (lásd például a GDP mint a villamos energia nagykereskedelmi piacán a legvalószínűbb potenciális versenytárs eltűnéséről a (650)-(675) preambulumbekezdést; a villamos energia kiskereskedelme esetében a (708)-(714) preambulumbekezdést; vagy az EDP mint a földgáz kiskereskedelmi piacán a legfontosabb potenciális versenytárs eltűnéséről a (735)-(738) preambulumbekezdést).

57 Végül megjegyzendő, hogy a felperes panasza nem több általános kritikánál. Különösen e jogalap tekintetében a felperes nem állítja, még kevésbé bizonyítja, hogy a Bizottság által felhozott versenyjogi érvek alkalmatlanok bármelyik érintett piacon a hatékony verseny jelentős korlátozásának tényszerű bizonyítására.

58 Mindebből az következik, hogy a Bizottság nem hagyta figyelmen kívül az összefonódás-ellenőrzési rendelet 2. cikkének (3) bekezdésében foglalt második feltételt. Következésképpen a jelen jogalap elutasítandó.

II – A harmadik jogalap: az összefonódás-ellenőrzési rendelet 8. cikke (2) és (3) bekezdésének megsértése

59 A kötelezettségvállalásokra vonatkozó jogalapját a felperes négy részre bontottan támasztja alá, egyfelől a bizonyítási teher figyelembe vételének elmulasztására, másfelől a kötelezettségvállalások átfogó természetének figyelmen kívül hagyására, harmadsorban hatáskörrel való visszaélésre, negyedrészt pedig a magatartási kötelezettségvállalások felügyelete nehézségeinek eltúlzására hivatkozva.

A – A harmadik jogalap első része: a bizonyítási teherről

60 A felperes fenntartja, hogy a Bizottság helytelenül hivatkozott arra, hogy annak bizonyítása, miszerint a kötelezettségvállalások megszüntetik a Bizottság által azonosított versenyjogi aggályokat, a feleket terheli. Amikor így tett, a Bizottság helytelenül alkalmazta a korrekciós intézkedésekről szóló közlemény hatodik bekezdésének vizsgálati szabályát.

61 Emlékeztetni kell arra, hogy az összefonódás-ellenőrzési rendelet 2. cikkének (2) bekezdése alapján a Bizottságnak a közös piaccal összeegyeztethetőnek „kell” nyilvánítania az összefonódást, ha az nem hoz létre vagy nem erősít meg erőfölényt, amelynek következményeként a hatékony verseny jelentősen korlátozódna a közös piacon. Ebből következően a Bizottságnak kell bizonyítania, hogy az összefonódás nem nyilvánítható a közös piaccal összeegyeztethetőnek.

62 Továbbá az összefonódás-ellenőrzési rendelet 8. cikkének (2) bekezdése értelmében a Bizottságnak határozatot kell hoznia arról, hogy az összefonódás összeegyeztethető a közös piaccal, ha „a vállalkozások által elvégzett szükséges módosítások után” az teljesíti az összefonódás-ellenőrzési rendelet 2. cikke (2) bekezdésének feltételét. Ebből következően − ami a bizonyítási terhet illeti − a kötelezettségvállalásokkal módosított összefonódásnak ugyanazon feltételeknek kell megfelelnie, mint a nem módosított összefonódásnak.

63 Ennek megfelelően először is a Bizottság köteles megvizsgálni az összefonódásban részt vevő felek által javasolt kötelezettségvállalásokkal érvényesen módosított összefonódást (lásd e tekintetben a T‑158/00. sz., ARD kontra Bizottság ügyben 2003. szeptember 30‑án hozott ítélet [EBHT 2003., II‑3825. o.] 280. pontját), és másodszor a Bizottság csak akkor nyilváníthatja az összefonódást a közös piaccal összeegyeztethetetlennek, ha azon kötelezettségvállalások alkalmatlanok arra, hogy megelőzzék, hogy a hatékony versenyt az erőfölényes helyzet létrejötte vagy megerősítése jelentősen korlátozza. E tekintetben mindazonáltal figyelembe kell venni, hogy összetett gazdasági jellegű értékelések esetén a Bizottságot terhelő bizonyítási teher nem befolyásolja az e területen meglévő széles körű mérlegelési jogkörét (lásd e tekintetben a T‑342/00. sz., Petrolessence és SG2R kontra Bizottság ügyben 2003. április 3‑án hozott ítélet [EBHT 2003., II‑1161. o.] 101. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot; valamint a C‑12/03. P. sz., Bizottság kontra Tetra Laval ügyben 2005. február 15‑én hozott ítélet [EBHT 2005., I‑987. o.] 38. pontját).

64 Továbbá az a tény, hogy a korrekciós intézkedésekről szóló közlemény hatodik bekezdése szerint „(a)nnak bizonyítása, hogy a javasolt korrekciós intézkedések (...) kiküszöbölik a Bizottság által azonosított erőfölény létrejöttét vagy megerősödését, a felekre hárul”, nem változtathatja meg ezt a jogi helyzetet. Még azon feltevés esetén, hogy a Bizottság ezzel a bejelentett összefonódásban részt vevő feleket akarta felelőssé tenni a javasolt kötelezettségvállalások hatékonyságának bemutatásában − olyan gyakorlat, amely összhangban áll érdekeikkel − sem juthat arra a következtetésre, hogy ha kétségei vannak, akkor meg kell tiltania az összefonódást. Éppen ellenkezőleg, végső soron a Bizottság köteles bizonyítani azt, hogy az összefonódást, szükség esetén kötelezettségvállalásokkal módosítva, a közös piaccal összeegyeztethetetlennek kell nyilvánítania, mivel továbbra is létrehoz vagy megerősít a hatékony verseny jelentős korlátozódását eredményező erőfölényes helyzetet.

65 Ebből fakadóan a Bizottság feladata annak bizonyítása, hogy a felek által az összefonódás kapcsán érvényesen tett kötelezettségvállalások nem teszik ezen ügyletet a módosításaik révén a közös piaccal összeegyeztethetővé.

66 A Bizottság véleménye szerint különbséget kell tenni az összefonódás-ellenőrzési rendelet 18. cikkének (2) bekezdésében a kötelezettségvállalások megtételére meghatározott határidő előtt és után megtett kötelezettségvállalások között. A jelen ügyben nem vitatható, hogy a felek kötelezettségvállalásaik első csoportjához tettek módosításokat mind a határidő előtt, 2004. november 17‑én, mind pedig utána, 2004. november 26‑án és még 2004. december 3‑án is. A korrekciós intézkedésekről szóló közleménynek a (41) és (42) bekezdések olvasata szerinti (43) bekezdése azonban nem tesz különbséget aközött, hogy a kötelezettségvállalásokat a határidő előtt vagy után módosították. Mindazonáltal a (43) bekezdés szerint a módosított kötelezettségvállalásoknak lehetővé kell tenniük a Bizottság számára, hogy egyéb tesztek nélkül és a tagállamokkal való megfelelő konzultációhoz elegendő idő birtokában egyértelműen megállapíthassa, hogy alkalmazásuk esetén e kötelezettségvállalások eloszlatják az azonosított versenyjogi aggályokat

67 E tekintetben először is a korrekciós intézkedésekről szóló közlemény (43) bekezdésének megfogalmazása szerint az összefonódásban részt vevő felek nem kötelesek annak bizonyítására, hogy módosított kötelezettségvállalásaik egyértelműen eloszlatják az azonosított versenyjogi aggályokat. Másodszor, miután a Bizottság bizonyos körülmények esetén köteles a módosított kötelezettségvállalások elfogadására, nincs felhatalmazva arra, hogy az összefonódás-ellenőrzési rendelet által meghatározott bizonyítási terhet megváltoztassa annak érdekében, hogy végső határozatot hozzon e rendelet 8. cikkének (2) vagy (3) bekezdése szerint azon az alapon, hogy az összefonódás teljesíti a rendelet 2. cikkének (2) vagy (3) bekezdése szerinti feltételeket. Ennélfogva a korrekciós intézkedésekről szóló közlemény (43) bekezdésének speciális feltételei szerint ugyancsak a Bizottság feladata annak bemutatása, hogy a módosított kötelezettségvállalások nem elegendőek annak egyértelmű, további vizsgálatot nem igénylő és a tagállamokkal való konzultációhoz kellő időt biztosító módon való megállapításához, hogy a módosított kötelezettségvállalások eloszlatják az azonosított versenyjogi aggályokat.

68 Végül hangsúlyozni kell, hogy az összefonódásokra vonatkozó közigazgatási eljárások logikája szerint először bemutatva, hogy miért véli úgy, hogy az összefonódás-ellenőrzési rendelet 6. cikkének (1) bekezdése alapján eljárás indítása szükséges, majd másodszor kifogásközlést bocsátva ki az ügyletben részt vevő felek számára a Bizottság ideiglenesen azonosítja a meglátása szerint az összefonódás miatt keletkező versenyjogi aggályokat. Ezen a ponton az ügyletben részt vevő felek vitathatják ezen aggályok felmerülését és/vagy az azokat eloszlató kötelezettségvállalásokat tehetnek, akár a kifogásközlésre adott válaszban, akár később az azt követő tárgyalások során. Világos tehát, hogy a kötelezettségvállalások felajánlásával a felek szándéka az, hogy meggyőzzék a Bizottságot arról, hogy a korábban azonosított versenyjogi aggályokat a kötelezettségvállalások teljes egészükben orvosolják. Másfelől, amikor a Bizottság elégtelennek találja e kötelezettségvállalásokat, szükségszerűen úgy ítéli meg, hogy az ügyletben részt vevő felek nem voltak képesek meggyőzni kötelezettségvállalásaiknak a kérdéses ügylet által keletkeztetett versenyjogi probléma vagy problémák megoldásában képviselt értékéről.

69 Következésképpen az a tény, hogy a Bizottság az érvényesen, azaz az eredeti javaslattal együtt, akár a korrekciós intézkedésekről szóló közlemény (43) bekezdése alapján az eredeti kötelezettségvállalások módosításaként tett kötelezettségvállalásokat elégtelennek tekinti, csak akkor jelenti a bizonyítási teher jogellenes áthárítását, ha a Bizottság az elégtelenségükre vonatkozó megállapítását nem objektív és igazolható körülmények értékelésére alapítja, hanem arra a megállapításra, hogy a felek nem voltak képesek az érdemi elemzéshez elegendő bizonyítékot felhozni. Ez utóbbi esetben a kétség nem az ügyletben részt vevő felek javára szolgál, és arra a következtetésre kellene jutni, hogy megfordult annak bizonyítási terhe, hogy az ügylet a közös piaccal összeegyeztethető.

70 A jelen ügyben a felperes egyetlen példát hoz fel a megtámadott határozatnak a 2004. november 17‑én, még a határidő előtt benyújtott kötelezettségvállalásokra vonatkozó (833) preambulumbekezdése kapcsán, amely szerint „jelentős kétségek és bizonytalanságok maradtak fenn a tekintetben, hogy vajon (a javasolt intézkedések) együttes hatása megfelelő kompenzációt nyújt‑e az EDP mint nagyobb potenciális versenytárs eltűnéséért” a földgázellátás nagykereskedelmi piacán. A megtámadott határozatban ezt az értékelést a Bizottság kifejezetten a korrekciós intézkedésekről szóló közleményre alapítja.

71 Meg kell állapítani, hogy a Bizottság a kérdéses preambulumbekezdést rendkívül határozottan fogalmazza meg, fenntartva, hogy a felek által javasolt kötelezettségvállalások nem akadályoznák meg a GDP erőfölényének az összefonódás révén való megerősödését az érintett piacon. A Bizottság tehát megállapította, hogy a kötelezettségvállalások elégtelenek voltak az összefonódás engedélyezéséhez.

72 Továbbá a kétségek és bizonytalanságok, amelyekre a Bizottság utal, abból fakadnak, hogy a kötelezettségvállalások − egyebek mellett − vajon feltétel nélküliek és biztosak voltak-e. A megtámadott határozat (832) preambulumbekezdésében öt érvet fejt ki azon nézete alátámasztására, hogy a kérdéses kötelezettségvállalások elégtelenek voltak annak biztosítására, hogy harmadik felek számára további földgázkapacitások legyenek elérhetőek (a felek spanyol leányvállalatainak kizárása a többletkapacitások fenn nem tartására irányuló kötelezettségvállalásból; a harmadik felek hozzáférésére vonatkozó szabályoknak a spanyol szabályozó hatóság általi kötelező erejű jóváhagyásának hiánya; a felek jogosultsága ún. stratégiai tartalék fenntartására; a Campo Maior-i kapacitás átengedésére vonatkozó kötelezettségvállalás korlátozott hatékonysága, tekintettel e gázvezeték kapacitások jelenlegi korlátozottságára és a sinèsi LNG terminálnál elérhető kapacitásra gyakorolt negatív hatásaira; a feleknek a terminál üzemeltetőjével szemben meglévő különleges jogai és a lehetőségük földgáztározó építésére). Ennek megfelelően a kinyilvánított kétségek nem az összefonódásból származó káros versenyhatások lehetőségére vonatkoznak, hanem arra a tényre, hogy lehetetlen volt megbizonyosodni arról, hogy a kérdéses kötelezettségvállalások teljes mértékben alkalmazhatóak lesznek-e. A Bizottságnak lehetősége van arra, hogy elutasítsa a nem kötelező erejű kötelezettségvállalásokat, vagy ami ugyanazt jelenti, az olyan kötelezettségvállalásokat, amelyek hatása a felek által csökkenthető vagy akár meg is szüntethető. Eközben a Bizottság nem hárította át a bizonyítási terhet a felekre, csak tagadta a kötelezettségvállalások megkövetelt bizonyosságát és mérhető jellegét. Végül meg kell jegyezni, hogy a jelen jogalap kapcsán a felperes az Elsőfokú Bíróság előtt nem vitatta a kérdéses kötelezettségvállalások bizonytalan természetét.

73 A fentiekből megállapítható, hogy a megtámadott határozatban a Bizottság nem fordította meg az őt terhelő bizonyítási terhet, amelyet az összefonódásnak a közös piaccal való összeegyeztethetetlensége megállapításának kötelezettsége kapcsán viselt. Ezzel szemben megkísérelte bemutatni, hogy az összefonódást − a kötelezettségvállalások ellenére − miért kell megtiltani.

74 A harmadik jogalap első része ezért elutasítandó.

B – A harmadik jogalap második része: a módosított összefonódás átfogó értékeléséről

75 A felperes állításának lényege szerint az összefonódás meg nem valósulása esetén létező piacot a Bizottság nem hasonlította össze azzal, ami az összefonódásnak a kötelezettségvállalások figyelembevételével való létrejötte esetén alakult volna ki. A tárgyalásra készített írásos válaszában érvelését úgy magyarázta, hogy azt kifogásolja, miszerint a Bizottság a kötelezettségvállalásokban található gyengeségeket elemezte az összefonódásnak − annak módosított formájában − az egyes piacokra gyakorolt hatása helyett, amely utóbbi megközelítés másmilyen kimenetelre vezetett volna. Továbbá azt állította, hogy a Bizottság minden kötelezettségvállalást a többitől elkülönítetten vizsgált meg. Írásos válaszában példaként mutatta be a villamos energia nagykereskedelmi piacán jelentkező horizontális problémák megoldását célzó kötelezettségvállalások és a nem horizontális problémák megoldására szolgáló kötelezettségvállalások elkülönült elemzését.

76 Megjegyzendő, hogy a megtámadott határozat alaki szerkezete szerint a Bizottság először a bejelentett összefonódás által az egyes piacokon keltett versenyjogi aggályok ((280)–(609) preambulumbekezdés), majd a 2004. október 28‑i kötelezettségvállalások ((650)–(738) preambulumbekezdés), ezután a 2004. november 17‑iek ((741)–(841) preambulumbekezdés), végül a 2004. november 26‑iak ((860)–(912) preambulumbekezdés) elemzését mutatta be. Ezen elemzés folytatásakor a Bizottság sorra megvizsgált minden egyes kötelezettségvállalást, minden azzal érintettnek tűnő piacon. Amelyik piacon számos versenyjogi aggály merült fel, akkor azon aggályok kapcsán a Bizottság megvizsgálta valamennyi kötelezettségvállalást. Minden esetben arra a következtetésre jutott, a helyi elosztótársaságok gázellátása piacának kivételével, hogy a kötelezettségvállalások elégtelenek voltak az azonosított versenyjogi aggályok eloszlatására és/vagy a kérdéses erőfölény megerősítésének megelőzésére (lásd a felperes által példaként hozott villamos energia nagykereskedelmi piacán a horizontális problémák kapcsán a (675), (767) és (868) preambulumbekezdést, a nem horizontális problémák kapcsán a (700), (702), (703), (801), (874) és (875) preambulumbekezdést).

77 Figyelembe kell venni, hogy a Bizottságnak kötelessége az összefonódást a felek által érvényesen tett kötelezettségvállalásokkal módosított formájában megvizsgálni (lásd a fenti 63. pontot). Mindazonáltal, ahogyan azt a felperes is elismerte a tárgyaláson, ez az előfeltételezés nem zárja ki az ügylet által keltett versenyjogi aggályok, majd a felek által ezek eloszlatása érdekében az ügyletre nézve tett kötelezettségvállalásainak vizsgálatát, és nem zárja ki e kötelezettségvállalásoknak az aggályok tekintetében való vizsgálatát sem, feltéve, hogy a Bizottság végül eljut a módosított összefonódás átfogó értékeléséhez, azaz az ügyletnek az adott piacra vonatkozó kötelezettségvállalások mindegyikének figyelembevételével az egyes piacokra gyakorolt hatásának elemzésére.

78 Mindemellett a Bizottság feladata megvizsgálni minden releváns kötelezettségvállalást, amely bármely érintett piacon azonosított versenyjogi aggályra vonatkozik, ideértve azokat is, amelyeket az összefonódásban részt vevő felek ebből a szempontból nem határoztak meg kifejezetten. Mindazonáltal a Bizottság nem alkalmazza tévesen a jogot, ha csak a valamelyik meghatározott piacra vagy meghatározott aggályra vonatkozó kötelezettségvállalásokat elemzi, ha a többi kötelezettségvállalás e tekintetben irreleváns, és nem bír valódi gazdasági jelentőséggel.

79 A jelen ügyben a felperes állítása irreális előfeltételezésből és a megtámadott határozat félreértelmezéséből indul ki.

80 Először is figyelembe kell venni, hogy az összefonódásban részt vevő felek által felajánlott kötelezettségvállalások kifejezetten arra irányulnak, hogy eloszlassák a korábban azonosított versenyjogi aggályokat. Elkerülhetetlen tehát, hogy amikor a Bizottság találkozik a kötelezettségvállalással, először meghatározza annak tárgyát, és különösen annak bármely lényeges gyengeségét, majd felmérje, hogy az adott kötelezettségvállalás alkalmas‑e az aggályok részbeni vagy egészbeni eloszlatására. A módosított összefonódás várható hatásainak elemzése feltételezi a kötelezettségvállalás tárgyának előzetes mérlegelését. E tekintetben fontos megjegyezni, hogy a felperes keresetében és az ahhoz csatolt mellékletekben is ezt a fokozatos megközelítést alkalmazta, arra vezetve az Elsőfokú Bíróságot, hogy maga is hasonlóképpen tegyen. Emellett nem reális azt gondolni, hogy a Bizottság az összefonódás-ellenőrzési rendelet által felállított időkeret szorításában képes lenne a kötelezettségvállalások megtétele tekintetében teljes egészében újrakezdeni az összefonódás elemzését, mintha az ügyletet módosított formában újonnan bejelentették volna. Az ilyen megközelítés ellentétes lenne az összefonódás-ellenőrzési rendelet általános szerkezetét jellemző gyorsasági követelménnyel (a T‑221/95 sz., Endemol kontra Bizottság ügyben 1999. április 28‑án hozott ítélet [EBHT 1999., II‑1299. o.] 68. pontja). A felperes által burkoltan sugallt megközelítés irreális voltát támasztja alá ezen ügyben az a tény is, hogy a kötelezettségvállalásokat három, sőt négy sorozatban terjesztették elő, az utolsót vagy utolsókat már határidőn túl, amikor az eljárás már végső szakaszába érkezett. E tekintetben a felperes azon érve, hogy azon egymást követő sorozatok mindössze a korábbi kötelezettségvállalások módosításait jelentik és nem minősülnek új kötelezettségvállalásnak, nem változtat ezen elemzésen. Ebben a helyzetben a Bizottság elemzésében köteles minden alkalommal foglalkozni az új elemekkel annak érdekében, hogy mérlegelhesse, vajon azon kötelezettségvállalások alkalmasak‑e korábbi megállapításainak érvénytelenné tételére.

81 Másodszor a megtámadott határozatban a Bizottság gondot fordított arra, hogy kifejtse, milyen módon vezetett az egyes kötelezettségvállalások gyengesége ahhoz, hogy önmagukban nem teszik lehetővé a Bizottság számára a kérdéses versenyjogi aggály eloszlatását. Mindazonáltal szisztematikusan követte e speciális elemzést, kifejtve azt, hogy az adott aggályra vonatkozó kötelezettségvállalások összessége szintén miért volt alkalmatlan az aggály eloszlatására. A 2004. október 18‑i és november 17‑i kötelezettségvállalások kapcsán kifejtette, hogy az érintett erőfölény még így is megerősödne (példaként lásd a felperes által hivatkozott villamos energia nagykereskedelmi piaca esetében a horizontális problémák kapcsán a (675) és (767) preambulumbekezdést, a nem horizontális problémák kapcsán a (700), (702), (703) és (801) preambulumbekezdést). Ha szükségesnek látta, szintén vizsgálta azon kötelezettségvállalásokat is, amelyeket a felek nem kifejezetten az adott versenyjogi aggály eloszlatása érdekében javasoltak ((809)–(812) preambulumbekezdés). Ezáltal a Bizottság elemzése egyenértékű volt a kötelezettségvállalásokkal módosított összefonódás elemzésével. Jóllehet a 2004. november 26‑i kötelezettségvállalások kapcsán a Bizottság egyszerűen csak azt állapította meg, hogy azok elégtelenek a kérdéses versenyjogi aggály eloszlatására, mindazonáltal ténylegesen elvégezte azon kötelezettségvállalások átfogó értékelését, utalva a kérdéses aggályokra (lásd a villamos energia nagykereskedelmét érintő horizontális aggályok kapcsán a (868) preambulumbekezdést, vagy e piac nem horizontális aggályai kapcsán a (874) és (875) preambulumbekezdést). Ráadásul miután az elkésett kötelezettségvállalások elemzésének különös feltételeknek kell megfelelnie a korrekciós intézkedésekről szóló közlemény alapján, abból a tényből, hogy a Bizottság kifejezetten nem állapította meg, hogy azok a vizsgált erőfölényt megerősítik, nem lehet arra következtetni, hogy nem végezte el a módosított összefonódás átfogó elemzését.

82 Ebből következően a Bizottság ténylegesen elvégezte az összefonódásnak a felek által javasolt kötelezettségvállalásokkal módosított összefonódás átfogó elemzését.

83 A villamos energia nagykereskedelmi piaca horizontális és nem horizontális aggályai elkülönült vizsgálatának a felperes által hivatkozott példájára vonatkozóan meg kell állapítani, hogy az érvelés teljes egészében azonos értelmű a negyedik jogalapban kifejtett érveléssel, azaz hogy a horizontális aggályokra vonatkozóan tett kötelezettségvállalások számos versenytárs piacra lépését tennék lehetővé, míg a GDP mindössze lehetséges versenytársnak minősült. Még ha feltételezzük is, hogy a Bizottság helytelenül gondolta, hogy megteheti, hogy nem vizsgálja meg egyes kötelezettségvállalások közvetett hatásait olyan versenyjogi aggály vagy piac kapcsán, amely esetében nem voltak közvetlenül relevánsak, ez akkor sem téves jogalkalmazásnak, mindössze mérlegelési hibának minősülne. Jóllehet a Bizottság köteles megvizsgálni minden releváns kötelezettségvállalást a valamely piacon azonosított versenyjogi aggályok kapcsán, ideértve azokat is, amelyeket az összefonódásban részt vevő felek nem kifejezetten azon aggály vonatkozásában tettek, az a kérdés, hogy az adott kötelezettségvállalás releváns‑e az összefonódás által keltett aggály esetében, az a kérdéses ügylet gazdasági jellegű értékelésének része, és így annak részeként vizsgálandó.

84 Miután a felperes ezt az érvet a mérlegelési hibák létére vonatkozó negyedik jogalapban is felhozza, megfelelőbb azon jogalap vizsgálatakor foglalkozni vele.

85 A fentiekre tekintettel a harmadik jogalap második része elutasítandó.

C – A harmadik jogalap harmadik része: a hatáskörrel való visszaélésről

86 A felperes lényegében azt állítja, hogy a Bizottság megsértette az összefonódás-ellenőrzési rendelet által ráruházott hatáskört, amikor azt írta elő, hogy a kötelezettségvállalásoknak a villamosenergia- és a gázpiac liberalizációjára kell irányulniuk.

87 A következetes ítélkezési gyakorlat szerint hatáskörrel való visszaélés fogalma arra a helyzetre utal, amikor valamely közigazgatási hatóság a hatásköreit olyan cél érdekében gyakorolja, amely eltér attól a céltól, amelyre tekintettel ezen hatáskörökkel felruházták. Valamely határozat csak akkor valósít meg hatáskörrel való visszaélést, ha az objektív, releváns és egyező bizonyítékok alapján olyan határozatnak tűnik, amelyet ilyen cél elérése érdekében hoztak meg (a C‑331/88. sz., Fedesa és társai ügyben 1990. november 13‑án hozott ítélet [EBHT 1990., I‑4023. o.] 24. pontja és a C‑400/99. sz., Olaszország kontra Bizottság ügyben 2005. május 10‑én hozott ítélet [EBHT 2005., I‑3657. o.] 38. pontja). Ha egynél több célt követ a határozat, még ha egyetlen nem megfelelő is van a megfelelő célok mellett, meghozatala nem valósít meg hatáskörrel való visszaélést, feltéve, hogy ez a lényegi célt nem teszi semmissé (a 2/54. sz., Olaszország kontra Főhatóság ügyben 1954. december 21‑én hozott ítélet [EBHT 1954., 73. o.] 54. pontja és e tekintetben az Elsőfokú Bíróság T‑266/97. sz., Vlaamse Televisie Maatschappij kontra Bizottság ügyben 1999. július 8‑án hozott ítélet [EBHT 1999., II‑2329. o.] 131. pontja).

88 Rögtön az elején megjegyzendő, hogy nem vitatható, miszerint az összefonódás az összefonódás-ellenőrzési rendelet hatálya alá tartozik (a megtámadott határozat (12) és (13) preambulumbekezdése). Ugyancsak meg kell jegyezni, hogy a felperes nem vitatja, hogy az összefonódás ne képezhetné az összefonódás-ellenőrzési rendelet 6. cikke alapján indított eljárás és ezáltal a 8. cikk szerinti határozat tárgyát. E tekintetben a felperes − nevezetesen a tárgyalásra készített írásos válaszában − elismeri, hogy bejelentett formájában az összefonódás megerősítette az EDP erőfölényes helyzetét a villamosenergia-piacokon. Következésképpen elkerülhetetlen volt, hogy a felek kötelezettségvállalásokat tegyenek annak érdekében, hogy az összefonódást a közös piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánító határozat szülessen.

89 Így tehát egyértelmű, hogy a Bizottság − amikor a megtámadott határozat meghozatala érdekében tett kötelezettségvállalásokat vizsgálta − teljes egészében az összefonódás-ellenőrzési rendelet keretein belül járt el. A Bizottság tehát a rendelet céljait követte, amely tiltja erőfölényes helyzet létrehozását vagy megerősítését, amelynek eredményeképpen a hatékony verseny jelentősen korlátozódna.

90 A felperes mindenesetre azt állítja, hogy a Bizottság több kötelezettségvállalást kért, mint amennyi szükséges volt ahhoz, hogy az EDP és a GDP erőfölénye ne erősödjön meg. Különösen pedig azt állítja, hogy a Bizottság a piac megnyitásának olyan fokát akarta elérni, amely túlment az összefonódás által keltett versenyjogi aggályok eloszlatásán.

91 A felperes által felhozott számos példa – e tekintetben lényegében az, hogy a Bizottság elégtelennek ítélte a kötelezettségvállalásokat az új versenytársak érintett piacra való belépésének biztosítása szempontjából (lásd különösen a megtámadott határozat (659), (665), (707), (714), (725), (749), (805), (812), (862), (879) és (888) preambulumbekezdését) – mindössze azt mutatja be, hogy a Bizottság az összefonódás-ellenőrzési rendelet célját tartotta szem előtt, nevezetesen az erőfölényes helyzet létrehozásának vagy megerősítésének megelőzését, amely a hatékony versenyt jelentősen korlátozná. Valójában az új versenytársaknak azon piacokra való belépése, amelyeken az EDP és a GDP nem vitatottan nagyon erős erőfölényes helyzetben van, a versenynek az összefonódás-ellenőrzési rendelet 2. cikkének (3) bekezdése alkalmazásának összefüggésében való egyik fontos célját jelenti. Ennek megfelelően a Bizottság által az álláspontjának a kötelezettségvállalások tekintetében való módosítása elutasításakor követett lényegi cél pontosan illeszkedik az összefonódás-ellenőrzési rendelet által szabott keretekbe.

92 E tekintetben meg kell jegyezni, hogy a módosított összefonódás versenyjogi értékelésére vonatkozó jogalapja vonatkozásában a felperes arra a tényre hivatkozik, hogy az összefonódás jelentős előrelépést jelent a földgáz és a villamos energia piacainak a verseny számára való megnyitása felé. Következésképpen ha nincs önellentmondásban, a felperes elfogadja, hogy a versenyjogi aggályok kötelezettségvállalásokkal való eloszlatása és a verseny számára való piacnyitás együttesen jelen lehet.

93 Még annak feltételezése esetén is − ezt a kérdést később még megvizsgáljuk −, hogy az a megállapítás, hogy a javasolt kötelezettségvállalások valamelyike elégtelen, vagy hogy a Bizottság elvárásai bizonyos kötelezettségvállalás kapcsán túlzóak a versenyjogi aggály szempontjából, nem hatáskörrel való visszaélésnek minősülne, hanem az összefonódás-ellenőrzési rendelet 2. cikke (3) bekezdésének megsértését jelenté.

94 A felperes emellett azt is fenntartja, hogy úgy tűnik, a Bizottságot magával ragadta a Cambridge Economic Policy Associates által a portugál versenyhatóság felkérésére készített „Jelentés a portugáliai földgáz- és villamosenergia-piacokról” című tanulmányban kifejtett érv, amely a felperes érvelése szerint kifejti, hogy a Bizottságnak tevékenyen fel kellene használnia az összefonódást arra, hogy javuljanak a versenyfeltételek. Mindazonáltal megjegyzendő, hogy a megtámadott határozatnak azon részeiben, amelyekben e jelentést idézi (lásd különösen a (137), (172), (333) és (573) preambulumbekezdést) a Bizottság semmilyen módon nem tette magáévá a jelentésben lehetőségként felvázolt célt, hanem egyszerűen csak levont abból bizonyos objektív gazdasági következtetéseket. A jelentésre való hivatkozás tehát nem minősülhet hatáskörrel való visszaélés jelének.

95 A felperes által felhozott többi bizonyíték, különösen a Bizottság versenyért akkoriban felelős tagjának kijelentései és az energia szektort érintő összefonódások esetében hozott más bizottsági határozatok (a COMP/M.1853 EDF/EnBW ügyben 2001. február 7‑én hozott határozat, a COMP/M.2684,1853 EnBW/EDP/Gastajur/Hidrocantábrico ügyben 2002. március 19‑én hozott határozat) nem szolgálhatnak a jelen ügyben érdemleges jelzésként a hatáskörrel való visszaélés megállapításának céljára, miután nem képezik alapját a megtámadott határozatnak. Emellett még akkor is, ha az említett két összefonódás kapcsán hozott határozat a felperes által megjelölt módon hibás lenne, nevezetesen hogy a piacok olyan mértékű megnyitását kívánták meg, amelyek már nem voltak szükségesek az azon ügyekben felmerült versenyjogi aggályok eloszlatására, nem jelenti azt, hogy a saját ügyének speciális versenykörülményeire alapuló megtámadott határozat ugyanilyen módon lenne hibás.

96 A felperes által állított tény, hogy a Bizottság valójában a második földgáz irányelv céljait próbálta elérni, mivel az az irányelv az EK 47. cikk (2) bekezdésén (letelepedés szabadsága), az EK 55. cikken (szolgáltatásnyújtás szabadsága), az EK 95. cikken (jogszabályok közelítése) alapul, nem jelenti azt, hogy a Bizottság helytelenül szándékozta e célokat követni. Először is annak az irányelvnek a jogi alapja inkább azt mutatja, hogy a Bizottság csak nagyon közvetett módon tudná az irányelv céljait megvalósítani, kedvezve új versenytársak, nevezetesen a nemzeti versenytársak érintett piaci megjelenésének. Másodszor meg kell állapítani, hogy a földgáz belső piacára vonatkozó közös szabályokról szóló, 1998. június 22‑i 98/30/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 1998. L 204., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 12. fejezet, 2. kötet, 28. o.; az első földgáz irányelv) és a második földgáz irányelv hatása, vagy legalábbis célja a verseny bevezetése olyan piacra, amelyen az korábban nem létezett (lásd a villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 96/92/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2003. június 26‑i 2003/54/EK európai parlamenti és a tanács irányelv [HL 2003. L 176., 37. o.; magyar nyelvű különkiadás 12. fejezet, 2. kötet, 211. o.] [második villamos energia irányelv] (2), (6), (21), (22), (26) és különösen (31) preambulumbekezdését, valamint a második földgáz irányelv (2), (7), (19), (21), (25), (27) és különösen (30) preambulumbekezdését; lásd még a villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályokról szóló, 1996. december 19‑i 96/92/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvre [HL 1996. L 27., 20. o.; magyar nyelvű különkiadás 12. fejezet, 2. kötet, 3. o.)] vonatkozóan az Európai Bíróság C‑17/03. sz., VEMW és társai ügyben 2005. június 7‑én hozott ítéletének [EBHT 2005., I‑4983. o.] 62. pontját). Ebből következően a második földgáz irányelv céljai nyilvánvalóan versenyjellegűek. Következésképpen nem meglepő, hogy a második villamos energia és földgáz irányelvek céljai között megjelenik az összefonódás-ellenőrzési rendelet versenyszempontú célja. Ebből fakadóan az a tény, hogy a Bizottság a második földgáz irányelv gyakorlati megvalósulását is célként követte, nem minősül hatáskörrel való visszaélésnek, ha az a cél egyébként olyan, amelynek megvalósítása érdekében a rendelet hatáskört ruházott a Bizottságra.

97 A felperes végül azzal érvel, hogy az energia szektor liberalizációját az EK 86. cikk alkalmazásával kellene megvalósítani. Anélkül, hogy szükséges lenne megválaszolni azon kérést, hogy vajon a második villamos energia és földgáz irányelvek léte mellett Bizottság alkalmazhatná‑e még az azon cikk által ráruházott hatáskört, a felperes érvelése irrelevánsnak minősíthető a jelen jogalap-rész vonatkozásában. Még akkor is, ha elfogadnánk, hogy a 86. cikk lehetőséget ad a liberalizáció megvalósítására, ez a feltevés csak annak megállapítására vezethetne, hogy az a versenyjogi rendelkezés és az összefonódás-ellenőrzési rendelet, amelynek céljait − mint láttuk − a Bizottság megfelelően követte, együttesen is alkalmazhatóak.

98 A fentiek alapján a harmadik jogalap harmadik része elutasítandó.

D – A harmadik jogalap negyedik része: az egyes magatartási jellegű kötelezettségvállalások ellenőrzésének nehézségeiről

99 A felperes állítása szerint a Bizottság azon az alapon utasított vissza egyes kötelezettségvállalásokat, hogy azok magatartási jellegűek, és szükség lenne azok utólagos felügyeletére. Ezzel az ítélkezési gyakorlattal és saját korábbi gyakorlatával is inkonzisztens döntést hozott, és elmulasztotta figyelembe venni, hogy az utólagos felügyeletet a hatáskörrel rendelkező portugál hatóságok is elláthatták volna.

100 Elöljáróban szükséges emlékeztetni arra, hogy a magatartási kötelezettségvállalások nem alkalmatlanok természetüknél fogva az erőfölényes helyzet létrehozásának vagy megerősítésének megakadályozására, és ugyanúgy esetről esetre vizsgálandók, mint a strukturális kötelezettségvállalások (a fenti 48. pontban hivatkozott Gencor kontra Bizottság ügyben hozott ítélet 319. pontja, a fenti 45. pontban hivatkozott Tetra Laval kontra Bizottság ügyben hozott ítélet 161. pontja, amely ítéletet e tekintetben jóváhagyta a fenti 63. pontban hivatkozott, a Bíróság által a Bizottság kontra Tetra Laval ügyben 2005. február 15‑én hozott ítéletének 85 pontja).

101 Mindazonáltal a felperes panasza a megtámadott határozat téves olvasatából ered, miután az általa felhozott három példában a Bizottság nem csak azért utasította el a tett kötelezettségvállalásokat, mert azok magatartási jellegűek, vagy nehezen felügyelhetőek, hanem mert általában alkalmatlanok voltak az azonosított versenyjogi aggályok eloszlatására.

102 Így a (663) preambulumbekezdésben a Bizottság ténylegesen arra a következtetésre jutott, hogy a TER egy CCGT-nek megfelelő termelési kapacitásának bérbe adása messze nem volt elegendő ahhoz, hogy a strukturális kötelezettségvállalással azonos előnyöket eredményezzen, és hogy az későbbi kiterjedt ellenőrzést igényelt a Bizottság részéről. Mindazonáltal a Bizottság valójában ezzel csak azt akarta hangsúlyozni, hogy a felek bizonyos összetett körülmények teljesülése esetére intézkedtek azon kötelezettségvállalás korábbi befejezéséről, és kérték, hogy a Bizottság igazolja azon feltételek egyikének teljesülését. A Bizottság elsősorban ugyanis úgy gondolta, hogy e körülmények a kötelezettségvállalást érintően komoly bizonytalanságokat ébresztenek. Először is tehát nem a kötelezettségvállalások magatartási jellege vezette a Bizottságot azok elutasítására. Másodszor a körülmények ellenőrzésének nehézsége azok összetettségéből és nem megfelelő jellegéből fakadt, nem pedig a Bizottság visszautasításából, hogy utólagos felügyeletet folytasson le. Harmadszor a (662) és (664) preambulumbekezdések számos más tényezőt is leírtak, különösen azt a tényt, hogy a bérlő nem lenne képes a CCGT önálló üzemeltetésére, és így függővé válna az EDP-től, valamint hogy a kötelezettségvállalás idő előtti befejezése nemzetközi természetű körülményektől függött, miközben a piac nemzeti maradt volna, és ez a Bizottság szerint szintén alapot adott a kötelezettségvállalás elutasítására.

103 A (678) preambulumbekezdésben a Bizottság csak kiegészítő és mellékes érvként említi meg azt a tényt, hogy a sinèsi LNG terminál értékesítésére vonatkozó kötelezettségvállalás a Bizottság részéről való kiterjedt felügyeletet igényelt volna. Semmilyen módon nem utalt ugyanakkor a kötelezettségvállalás magatartási jellegére és gyakorlatilag az egész preambulumbekezdést más érveknek szentelte, így különösen a leválasztás időpontjának, a harmadik felek földgázkapacitásokhoz való hozzáférése gyengeségeinek és annak, hogy a GDP kisebbségi tulajdont tartott volna fenn a terminált üzemeltető vállalkozásban, a következő preambulumbekezdésben azon következtetésre vezetve a Bizottságot, hogy a kötelezettségvállalás pozitív hatásai vélhetőleg súlyosan csökkennének.

104 A (719) preambulumbekezdésben a Bizottság valóban úgy gondolta, hogy az a kötelezettségvállalás, amely az EDP-nek a Turbogás igazgatótanácsában való szavazati jogainak a gázellátásra és beruházásokra, valamint az igazgatótanács független tagjainak kinevezésére vonatkozó felfüggesztése tisztán magatartási jellegű volt, amelynek felügyelete nehéz lett volna. Mindazonáltal ezt a szempontot csak mellékesen hangsúlyozta, és azt megelőzte három fő érv, amely alapján a Bizottság úgy gondolta, hogy a kötelezettségvállalás elégtelen volt, nevezetesen, hogy nem volt biztosított a kinevezett tag függetlensége, hogy az EDP szavazati jogot tartott volna fenn fontos kérdésekben, és közvetett módon befolyásolni lett volna képes a gázellátó megválasztását, valamint, hogy a szavazati jogok felfüggesztése csak három évre vonatkozott volna.

105 Végül azon kritikára vonatkozóan, amely szerint a Bizottság elmulasztotta figyelembe venni annak lehetőségét, hogy a hatáskörrel rendelkező portugál hatóságok is elvégezhették volna a kérdéses kötelezettségvállalások korai befejezése feltételeinek szükséges felügyeletet, meg kell állapítani először a TER bérbeadása kapcsán, hogy kifejezetten maguk a felek irányozták elő a Bizottság felkérését, hogy igazolja a feltételek bekövetkezését. A Bizottság tehát a kötelezettségvállalás módosítása nélkül, amelyre nincs hatásköre, nem volt olyan helyzetben, hogy a nemzeti hatóságokat kérje fel a felügyelet elvégzésére. Hasonlóképpen a felperes által hivatkozott két kötelezettségvállalás kapcsán a Bizottság nem köteles, még ha pedig arra képes is lenne a felekkel való konzultáció során, hogy létrehozzon − nevezetesen a nemzeti hatóságokra delegált − felügyeleti rendszert. Ezzel ellentétben a felek feladata, hogy olyan kötelezettségvállalásokat javasoljanak, amelyek minden szempontból teljesek és hatékonyak, különösen, ha azon magatartási kötelezettségvállalások kötőerejét érintő, utólagos felügyeletet kívánó lényeges gyengeséggel rendelkeznek.

106 A fentiek alapján a harmadik jogalap negyedik része elutasítandó.

107 Következésképpen a harmadik jogalap teljes egészében elutasítandó.

III – Az első jogalap: a második földgáz irányelvtől Portugália által élvezett eltérésről

108 A felperes lényegében azt állítja, hogy a Bizottság a verseny számára nem nyitott piacok versenyszempontú helyzetének megítélésekor figyelmen kívül hagyta egyfelől a Portugália által a második földgáz irányelv alapján a piacnyitási menetrend alól élvezett ideiglenes eltérést, másfelől pedig az összefonódás-ellenőrzési rendelet 2. cikkének (3) bekezdését, kiterjesztve a versenyjogi elemzést az összefonódás létrejöttét követő öt év utánra.

A – Előzetes észrevételek

109 Elöljáróban szükséges emlékeztetni arra, hogy miután az egyes tagállamokban nemzeti monopóliumok álltak fenn, a Közösségben a villamos energia és a földgáz piacai olyan piacok voltak, amelyek az első és a második földgáz irányelvek elfogadása előtt de facto nem voltak kötelezően nyitottak a verseny számára. Mindazonáltal az Európai Bíróságnak lehetősége volt megjegyezni, hogy az EK‑Szerződés versenyjogi szabályai alkalmazandóak voltak az e piacokon működő vállalkozások által hozott döntések esetében (a C‑393/92. sz., Almelo és társai ügyben 1994. április 27‑én hozott ítélet [EBHT 1994., I‑1477. o.] 34–51. pontja). Mindazonáltal az első, majd a második (az első által felvázolt menetrendet felgyorsító) földgáz irányelv, arra az előfeltételezésre épült, amely szerint a tagállamok nem voltak kötelesek azonnal, ezen irányelvek alkalmazásától kezdve megnyitni a földgázpiacokat a verseny számára. Így tehát el kell fogadni, hogy a különböző földgázpiacokat nem kell megnyitni a második földgáz irányelvben meghatározott időpontokig.

110 A második földgáz irányelv a tisztességes versennyel uralt belső gázpiac kiépítését célozza (a második földgáz irányelv (30) preambulumbekezdése), azaz hogy biztosítsa a fogyasztók számára, hogy szabadon válasszák meg szolgáltatóikat, és hogy biztosítsa a szolgáltatók számára, hogy akadálytalanul eljussanak vevőikhez (a második földgáz irányelv (4) preambulumbekezdése). A földgázpiac liberalizációja egyik fő elemének lényege a piac fokozatos megnyitása menetrendjének meghatározása, a feljogosított fogyasztók, azaz azon fogyasztók körének fokozatos bővítésére alapozottan, akik szabadon vásárolhatnak a választásuk szerinti szolgáltatótól. A második földgáz irányelv alapján minden nem-háztartási fogyasztónak 2004. július 1‑jével feljogosítottá kellett válnia, és valamennyi fogyasztónak feljogosítottnak kell lennie 2007. július 1‑től.

111 Mindazonáltal a második földgáz irányelv 28. cikkének (2) bekezdése értelmében azon tagállamok, amelyek kialakulóban lévő piacnak minősülnek, eltérő menetrendnek vannak alárendelve. A menetrend által megállapított időpontig az érintett tagállamok eltérhetnek az alábbi kötelezettségektől: földgázlétesítmények építésének és üzemeltetésének diszkriminációmentes engedélyezése, a szállításirendszer-üzemeltető kijelölése, ezen üzemeltető feladatainak meghatározása, a hálózat-üzemeltetők szétválasztása, az elosztórendszer-üzemeltetők kijelölése, az elosztórendszer-üzemeltetők kiegyenlítő szerepének meghatározása, az elosztórendszer-üzemeltetők szétválasztása, a számvitel szétválasztása, harmadik feleknek a földgázhálózathoz és az LNG létesítményekhez való hozzáférésének biztosítása, a liberalizáció menetrendjének meghatározása és a közvetlen csővezetékek rendszerének létrehozása (lásd a fenti 6. pontot)

112 Ebből nyilvánvalóan az következik, hogy az eltérés mentesíti az érintett tagállamot a második földgáz irányelvnek a különböző piacoknak a verseny számára való megnyitását, és a hatékony versenyt biztosító fő rendelkezéseinek alkalmazása alól. Arra a következtetésre kell tehát jutni, hogy ezen eltérés értelmében az érintett gázpiacok mindaddig nem nyitottak a verseny számára, amíg az érintett tagállam meg nem nyitotta azokat.

B – Az első jogalap első része: a Portugál Köztársaság számára adott eltérés figyelmen kívül hagyásáról

113 Jogalapjának első részével a felperes azt kifogásolja, hogy az összefonódásnak a verseny számára nem nyitott piacra gyakorolt hatásainak elemzésekor a Bizottság megsértette a Portugál Köztársaságnak a második földgáz irányelv 28. cikke által nyújtott eltérés alapján engedélyezett időszak alatt a gázszektor újrastrukturálására vonatkozó jogát. Másfelől a Bizottság először is azt állítja, hogy miután az összefonódás kizárólag vállalkozások által hozott döntésekből áll, azt elsősorban az összefonódás-ellenőrzési rendelet alapján kell vizsgálni. Másodszor fenntartja, hogy azzal tartotta fenn e rendelet és a második földgáz irányelv között szükséges összhangot, hogy nem elemezte az összefonódásnak az eltéréssel lefedett időszakban jelentkező hatásait. Harmadszor állítja, hogy az eltérés nem hatalmazza fel a tagállamot, hogy olyan összefonódást támogasson, amely az eltérés lejárta után jelentősen érinti majd a versenyt.

114 Nem vitatott, hogy a Portugál Köztársaság részesül a második földgáz irányelv 28. cikkének (2) bekezdése szerinti eltérés kedvezményéből, és hogy az eltérés 2007‑ben szűnik majd meg, ami azt jelenti, hogy a földgázpiacok fokozatos megnyitására vonatkozó menetrend azután válik alkalmazandóvá.

115 A Portugál Köztársaság arra használta ezt az eltérést, hogy létrehozzon a földgázpiac minden szintjén (szállítás, tárolás, elosztás, ellátás) monopóliumként működő nemzeti földgáziparágat. Meg kell jegyezni, hogy e monopóliumok létrehozását a Bizottság nem támadta versenyjogi alapon. Hasonlóképpen a jelen esetben a portugál kormány hivatalosan egyik érintett piacot sem nyitotta meg a verseny számára. A Bizottság megállapítása szerint a villamosenergia-termelők földgázellátása piacának megnyitását 2004‑re irányozták elő, de 2005‑re halasztották (a megtámadott határozat (211) preambulumbekezdése). Mindazonáltal e piac tényleges megnyitásáról semmilyen okirati bizonyítékot nem hoztak fel. Hasonlóképpen, amint a Bizottság maga is elismeri, a megtámadott határozat elfogadásakor a piac nem volt nyitott a verseny előtt. A Bizottság továbbá arra a tényre hivatkozik, hogy a Portugál Köztársaság nagyon komolyan fontolóra veszi a liberalizáció előmozdítását valamennyi gázpiacon. Mindazonáltal még annak feltételezése mellett is, hogy a liberalizáció menete felgyorsulhat Portugáliában, bármilyen tényleges liberalizáció előtt az érintett gázpiacok továbbra is az eltérés hatálya alatt maradnak. Továbbá nincs jele annak, hogy a Portugál Köztársaság az összefonódás megvalósulása hiányában beleegyezne a liberalizáció menetrendjének előrehozatalába.

116 Ebből fakadóan a megtámadott határozat meghozatalakor a portugáliai gázpiacok nem voltak nyitottak a verseny előtt. Ez a körülmény közvetlenül és elkerülhetetlenül érinti az összefonódás-ellenőrzési rendelet 2. cikke (3) bekezdésének az e piacok kapcsán való alkalmazhatóságát.

117 Először is az összefonódás-ellenőrzési rendelet 2. cikkének (3) bekezdése szerinti feltétel − nevezetesen az erőfölényes helyzet létrehozása vagy megerősítése − nem alkalmazható, mivel a GDP jelenleg monopóliumot élvez a villamosenergia-termelők és a helyi elosztótársaságok és ipari fogyasztók földgázellátásának piacain (a megtámadott határozat (475) preambulumbekezdése). Valójában a monopólium minden piacon az erőfölényes helyzet legvégső formáját jelenti, amely emiatt nem is erősíthető tovább az adott piacon. Az egyetlen piac, amelyen a GDP erőfölénye megerősíthető, az a kisfogyasztóknak a helyi elosztótársaságok révén való földgázellátásának piaca, mivel a GDP csak öttel rendelkezik a létező hat helyi elosztótársaságból. Mindamellett meg kell jegyezni, hogy mindegyik ilyen helyi elosztótársaság területi monopóliummal rendelkezik, amely jelenleg kizár közöttük minden versenyt.

118 Másodszor, ami az összefonódás-ellenőrzési rendelet 2. cikkének (3) bekezdése szerinti második feltételt illeti, nevezetesen a hatékony verseny jelentős korlátozódását, amely − mint fentebb láttuk − önálló feltételnek minősül, nem teljesülhet a nem versenyző piacon. Valójában a megtámadott határozat meghozatalának időpontjában nem volt verseny, amelyet az összefonódás korlátozhatott volna.

119 Ezt az elemzést az általános versenyjogi ítélkezési gyakorlat teljes mértékben alátámasztja. Ekképpen az Európai Bíróság a megállapodások és az erőfölénnyel való visszaélés kapcsán megállapította, hogy ha a nemzeti jogalkotás olyan jogi keretet hoz létre, amely a versenyző magatartás minden lehetőségét kizárja a vállalkozások részéről, akkor az EK 81. és 82. cikk nem alkalmazandó (a 40/73− 48/73., 50/73., 54/73−56/73., 111/73., 113/73. és 114/73. sz., Suiker Unie és társai kontra Bizottság egyesített ügyekben hozott ítélet [EBHT 1975., 1663. o.] 71. és 72. pontja; a C‑359/95. P. és C‑379/95. P. sz., Bizottság és Franciaország kontra Ladbroke Racing egyesített ügyekben hozott ítélet [EBHT 1997., I‑6265. o.] 33. pontja; és a T‑191/98. és T‑212/98−T‑214/98. sz., Atlantic Container Line és társai kontra Bizottság egyesített ügyekben hozott ítélet [EBHT 2003., II‑3275. o.] 1130. pont). Hasonlóképpen az Elsőfokú Bíróság megállapította, hogy „az olyan támogatási rendszert, amelyet olyan piacon hoztak létre, amely kezdetben zárva volt a verseny előtt, a piac liberalizációjakor úgy kell tekinteni, mint már létező támogatási rendszerre, miután létrehozásakor nem tartozott a Szerződés 92. cikke (1) bekezdésének hatálya alá, amely tekintettel az azon rendelkezésben a tagállamok közötti kereskedelem érintettségére és a versenyre gyakorolt következményekre megállapított feltételekre, csak olyan piacokra vonatkozik, amelyek nyitottak a verseny számára” (a T‑298/97., T‑312/97., T‑313/97., T‑315/97., T‑600/97−T‑607/97., T‑1/98, T‑3/98−T‑6/98. és T‑23/98. sz., Alzetta és társai kontra Bizottság ügyben hozott ítélet [EBHT 2000., II‑2319. o.] 143. pontja, fellebbezés során közvetve jóváhagyva az Európai Bíróság C‑298/00. P. sz., Olaszország kontra Bizottság ügyben hozott ítéletének [EBHT 2004., I‑4087. o.] 66–68. pontjában).

120 Megjegyzendő, hogy ezek a meggondolások csak arra vonatkoznak, hogy az összefonódás-ellenőrzési rendelet 2. cikke (3) bekezdésének feltételei teljesülnek