ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
4

Ezen irányelv 3. cikkének (1) és (2) bekezdése a következőképpen rendelkezik: „(1) A tagállamok, intézményi szervezetükre építve és a szubszidiaritás elvét figyelembe véve, gondoskodnak arról, hogy a földgázipari vállalkozásokat ennek az irányelvnek az elvei szerint működtessék a (2) bekezdés sérelme nélkül, azzal a céllal, hogy versengő, biztonságos és környezeti szempontból fenntartható földgázpiac alakuljon ki, és nem alkalmaznak megkülönböztetést ezekkel a vállalkozásokkal szemben sem a jogok, sem a kötelezettségek tekintetében. (2) A Szerződés vonatkozó rendelkezéseinek teljes tiszteletben tartásával – különös tekintettel [106.] cikkére – a tagállamok a földgázágazatban működő vállalkozások számára általános gazdasági érdekből előírhatnak olyan közszolgáltatási kötelezettségeket, amelyek a biztonságra, az ellátás biztonságát is beleértve, az ellátás folyamatosságára, minőségére és árára, valamint a környezetvédelemre – beleértve az energiahatékonyságot, a megújuló energiaforrásokból származó energiákat és az éghajlat védelmét – vonatkoznak. Ezeket a kötelezettségeket világosan meg kell határozni, azoknak átláthatóaknak, megkülönböztetéstől mentesnek és ellenőrizhetőnek kell lenniük, és garantálniuk kell a nemzeti fogyasztókhoz való hozzáférés egyenlőségét a Közösség földgázipari vállalkozásai számára. Az ellátás biztonsága, az energiahatékonysági/keresletoldali szabályozás [helyesen: az energiahatékonyság és a keresletoldali szabályozás] és a környezetvédelmi, valamint a megújuló energiaforrásokból származó energiára irányuló célok teljesítése vonatkozásában – ahogy arra ez a bekezdés is hivatkozik – a tagállamok hosszú távú tervezést vezethetnek be, figyelembe véve annak lehetőségét, hogy harmadik fél is kérhet a hálózathoz való hozzáférést.”
3

A 2005/29 irányelv (13), (14), (17) és (18) preambulumbekezdése értelmében, „(13) [...] Az ezen irányelv által bevezetett egységes, közösségi szintű általános tilalmat [...] a fogyasztók gazdasági magatartását torzító tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokra kell alkalmazni. […] Az általános tilalom megállapítása a legszélesebb körben elterjedt kétféle kereskedelmi gyakorlatra – nevezetesen a megtévesztő kereskedelmi gyakorlatokra és az agresszív kereskedelmi gyakorlatokra – vonatkozó szabályok útján történik. […] (14) Kívánatos, hogy a megtévesztő kereskedelmi gyakorlatok fogalma magában foglalja azokat a gyakorlatokat, beleértve a megtévesztő reklámot is, amelyek a megtévesztésen keresztül megakadályozzák a fogyasztót a tájékozott, és ezáltal eredményes választásban. A megtévesztő reklámra vonatkozó tagállami jogszabályokkal és gyakorlattal összhangban ezen irányelv a megtévesztő gyakorlatokat megtévesztő tevékenységekre és megtévesztő mulasztásokra osztja. A mulasztások tekintetében ez az irányelv meghatározott számú, kulcsfontosságú információt határoz meg, amelyre a fogyasztónak szüksége van a tájékozott ügyleti döntés meghozatalához. […] […] (17) A fokozottabb jogbiztonság érdekében kívánatos meghatározni azokat a kereskedelmi gyakorlatokat, amelyek minden körülmény között [helyesen: minden esetben] tisztességtelenek. Ezért az I. melléklet minden ilyen gyakorlatot tartalmaz. Kizárólag ezek azok a kereskedelmi gyakorlatok, amelyeket az 5–9. cikk rendelkezései szerint történő eseti vizsgálat nélkül is tisztességtelennek kell tekinteni. [Helyesen: Kizárólag ezeket a kereskedelmi gyakorlatokat lehet az 5–9. cikk rendelkezései szerint történő eseti vizsgálat nélkül is tisztességtelennek tekinteni.] […] (18) […] Az arányosság elvével összhangban és az abban foglalt védelem hatékony alkalmazása érdekében ez az irányelv azt az átlagfogyasztót veszi viszonyítási alapul, aki a Bíróság értelmezése szerint megfelelően tájékozott, figyelmes és körültekintő, figyelembe véve a társadalmi, kulturális és nyelvi tényezőket is […]”
9

A 2001/42 irányelvet a francia jogba több jogi aktus ültette át, nevezetesen többek között az ordonnance no 2004-489, du 3 juin 2004, portant transposition de la directive 2001/42/CE du Parlement européen et du Conseil du 27 juin 2001 relative à l’évaluation des incidences de certains plans et programmes sur l’environnement (a bizonyos tervek és programok környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálatáról szóló, 2001. június 27‑i 2001/42/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv átültetéséről szóló, 2004. június 3‑i 2004–489. sz. határozat, JORF, 2004. június 5., 9979. o.), két, 2005. május 27‑i rendelet, amelyek közül az egyik (2005–613. sz. rendelet) módosította a code de l’environnement‑t (környezetvédelmi törvénykönyv), a másik (2005–608. sz. rendelet) módosította a code de l’urbanisme‑t (településfejlesztési törvénykönyv), valamint a loi no 2010-788, du 12 juillet 2010, portant engagement national pour l’environnement (nemzeti környezetvédelmi kötelezettségvállalásokról szóló, 2010. július 12‑i 2010–788. sz. törvény, JORF, 2010. július 13., 12905. o.). Ez utóbbi törvény 232. és 233. cikkei módosították a környezetvédelmi törvénykönyv L. 122‑4‑L. 122‑11. cikkeit.
4

Az Isztambuli Egyezmény C. mellékletének 1. cikke az alábbiak szerint fogalmaz: „E melléklet alkalmazásában: a) szállítóeszköz; a vízi jármű (ideértve az uszályt, a szárnyashajót és a légpárnás vízi járművet is), a légi jármű, a közúti jármű (ideértve a vontatót, a pótkocsikat, félpótkocsikat és járműegyüttest), valamint a vasúti gördülőanyagokat; a szokásos pótalkatrészekkel, tartozékokkal és a szállítóeszközökön szállított berendezéssel (például a rakomány berakására, kirakására, kezelésére és megóvására szolgáló speciális felszereléssel) együtt; b) kereskedelmi célú használat: személyek ellenérték fejében történő szállítása, vagy áruk ellenérték fejében vagy anélkül történő ipari vagy kereskedelmi szállítása; c) a magánhasználat: kizárólag az érintett személy személyes használatára szolgáló szállítás, kizárva a kereskedelmi célú felhasználást; […]”.
13

A módosítást követően a 2006. augusztus 4‑i i 248. sz. törvénnyé (a GURI 2006. augusztus 11‑i, 186. száma) alakított, 2006. július 4‑i decreto‑legge n. 223 – Disposizioni urgenti per il rilancio economico e sociale, per il contenimento e la razionalizzazione della spesa pubblica, nonché interventi in materia di entrate e di contrasto all’evasione fiscale (a gazdasági és társadalmi fellendülést elősegítő, a közkiadások korlátozását és racionalizálását, az állami bevételek terén szükséges beavatkozásokat és az adócsalás elleni küzdelmet szolgáló sürgős intézkedésekről szóló 223. sz. rendelettörvény; a GURI 2006. július 4‑i, 153. száma, 4. o.; a továbbiakban: 223. sz. rendelettörvény) a nem területi közigazgatási hatóságok és állami hatóságok működési kiadásainak csökkentésére irányuló rendelkezéseket tartalmaz. 22. cikkének (1) bekezdése ekként rendelkezik: „A [311. sz. törvény] 1. cikkének (5) és (6) bekezdése alapján meghatározott, nem területi közigazgatási hatóságok és állami hatóságok […] költségvetésében a 2006. évi folyó kiadásokra vonatkozó előirányzatokat [néhány kivétellel] 10%‑os mértékben csökkenteni kell.”
16

Egy 2013. július 4‑én indított adóellenőrzés során a Guardia di Finanza (pénzügyőrség, Olaszország) megállapította, hogy a 2010., 2011., 2012. és 2013. adóévek vonatkozásában a Del Ferro törvényes képviselője, G. Astone nem tudott könyvelést bemutatni, ideértve a héanyilvántartást is. Ugyanezen ellenőrzés során arra is fény derült, hogy a 2010. adóévre e társaság 320205 euró összegű héaalapot képező értékesítésről szóló számlákat állított ki, ugyanakkor – mivel nem nyújtott be ezekre vonatkozó héabevallást – elmulasztotta 64041 euró összegű héa megfizetését, továbbá az ezt követő adóévekre sem nyújtott be héabevallást. Az említett ellenőrzés megállapítása szerint emellett a Del Ferro a kiállított számlák vonatkozásában nem tett eleget a nyilvántartási kötelezettségnek.
17

N.‑J. Kratzer a jogi szakterület gyakornoki álláshelyeinek egyikére nyújtotta be pályázatát, hangsúlyozva, hogy nemcsak hogy megfelel a pályázati felhívásban szereplő összes feltételnek, hanem egy biztosítótársaság ügyvédjeként, illetve korábbi vezető munkatársaként vezetői tapasztalattal is rendelkezik, és megszokta a felelősségvállalást, valamint az önálló munkavégzést. Azt is közölte, hogy munkajogi szakjogászi tanulmányokat folytat, valamint hogy apja halála miatt egy jelentős terjedelmű egészségügyi jogi ügyben jár el, és ezért nagy mértékű tapasztalattal rendelkezik ezen a területen.
14

E felperesek kereseteket indítottak a Tribunale amministrativo regionale del Lazio (regionális közigazgatási bíróság, Lazio, Olaszország) előtt, amelyekben a 2009. december 30‑i rendelet megsemmisítését kérték. E keresetek alátámasztásaként arra hivatkoztak, hogy a szóban forgó nemzeti szabályozás ellentétes az uniós joggal, különösen amiatt, hogy olyan személyeket is a magáncélú másolat után járó díj megfizetésre kötelez, akik nyilvánvalóan nem magáncélú többszörözést végeznek, többek között olyan jogi és természetes személyeket is, akik szakmai célból végzik e többszörözést. A felperesek ezenfelül hangsúlyozták a MIBAC által jóváhagyott, SIAE‑re – Olaszországban a szerzői jogok közös jogkezelésére felhatalmazott szervezetre – történő hatáskör‑átruházás hátrányosan megkülönböztető jellegét is, mivel a nemzeti szabályozás hatáskört biztosít ez utóbbi részére azon személyek körének meghatározására, akiket a magáncélú másolás után járó díj megfizetése alól mentesíteni lehet, valamint azon személyek körének meghatározására, akik e díj visszatérítésére jogosultak, ha azt korábban megfizették.
19

E rendelet 3. cikkének (3) és (4) bekezdése előírja: „(3) Az (1) bekezdésben előírt elemeket német nyelven kell feltüntetni az előcsomagoláson vagy az arra rögzített címkézésen, könnyen érthetően, jól olvashatóan és letörölhetetlenül. Az (1) bekezdésben előírt elemeket más, könnyen érthető nyelven is fel lehet tüntetni, amennyiben korlátozza a fogyasztó tájékoztatását. Ezen elemeket nem takarhatják el és nem választhatják szét más elemek vagy grafikus ábrák; a mérőeszközök piaci forgalomba hozataláról és üzembe helyezéséről, alkalmazásukról és hitelesítésükről, valamint az előcsomagolásokról szóló törvény (1) bekezdésének 1., 4. és 5. pontjában előírt elemeket és a 43. cikkének (1) bekezdésében előírt mennyiségeket azonos látótérben kell elhelyezni. (4) A (3) bekezdéstől eltérően: 1. az (1) bekezdésben előírt elemek, amelyek a következőkre vonatkoznak: a) az egyénileg csomagolt, fogyasztásra kész ételek, amelyeket arra szánnak, hogy azokat valamely közétkeztetési helyre szállítva, helyben kerüljenek elfogyasztásra, b) valamely, az Európai Unió egyik tagállamában vagy az Európai Gazdasági Térség egyik részes államában letelepedett értékesítő neve vagy cégjelzése alatt értékesítésre szánt, előrecsomagolt termékek az értékesítő számára történő szállítás során, c) az 1. cikk (1) bekezdésének második mondata szerinti, a fogyasztók ellátására annak érdekében szánt készen csomagolt élelmiszerek esetében, hogy azok elkészítsék, feldolgozzák, szétdarabolják vagy felvágják, [...] [...] csak az élelmiszerekre vonatkozó dokumentációban kell megjelenniük, amennyiben garantálható, hogy az ilyen, minden címkézési információt tartalmazó dokumentumokat vagy a tárgyukat képező élelmiszerekhez csatolják, vagy legkésőbb az utóbbiak szállításának időpontjáig elküldik. Az 1. pont b) és c) pontja esetében az (1) bekezdés 1., 2. és 4. pontjában előírt elemeket is fel kell tüntetni az élelmiszerek külső csomagolásán. A (2) bekezdés 3. pontja esetében az (1) bekezdés 1. és 4. pontjában előírt elemeknek nem kell ugyanabban az ablakban szerepelniük.”
50

Egyébiránt először is el kell utasítani az Egyesült Királyságnak a jelen ítélet 28. pontjában ismertetett érvelését, mivel még ha bizonyítást is nyerne, hogy a 3. lábjegyzetben foglalt eltérésről azért folytattak tárgyalást, hogy belevegyék például az aberthaw‑i erőművet, az utóbbinak akkor is meg kellene felelnie az e rendelkezésben meghatározott kritériumoknak ahhoz, hogy akkor és a későbbiekben is részesüljön az említett eltérésben.
21

2001. március 16‑i C (2001) 531, 2002. december 4‑i C (2002) 4269, 2003. május 6‑i C (2003) 1545 és 2002. december 27‑i C (2002) 4692 határozatával a Bizottság pénzügyi támogatást juttatott a Kohéziós Alapból négy, Spanyolország által megvalósított projektre.
21

2000. december 29‑i C (2000) 4331, 2001. december 18‑i C (2001) 3609 és C (2001) 4047, valamint 2002. április 19‑i C (2002) 759 határozatával a Bizottság pénzügyi támogatást juttatott a Kohéziós Alapból négy, Spanyolország által megvalósított projektre.
11

A to peri diasosis me idia mesa tis Trapezas Kyprou Dimosias Etaireias Ltd Diatagma tou 2013, Kanonistiki Dioikitiki Praxi No. 103 (a Trapeza Kyprou Dimosia Etaireia Ltd saját eszközeivel történő átszervezéséről szóló 2013. évi rendelet, 103. sz. rendeleti közigazgatási aktus [EE, III(I) melléklet, 4645. szám, 2013.3.29., 769. o.], a továbbiakban: 103. sz. rendelet) többek között a nem biztosított betétesei, részvény‑, illetve kötvénytulajdonosai költségére előírja a Trapeza Kyprou Dimosia Etaireia Ltd (a továbbiakban: Bank of Cyprus) feltőkésítését, hogy az folytathassa a banki szolgáltatások nyújtását. Így a nem biztosított betétek átalakultak a Bank of Cyprus részvényeivé (azaz minden egyes nem biztosított betét 37,5%‑a), a Bank of Cyprus által részvénnyé vagy betétté alakítható értékpapírokká (azaz minden egyes nem biztosított betét 22,5%‑a) és a CKB által betétekké alakítható értékpapírokká (azaz minden egyes nem biztosított betét 40%‑a). Ez a rendelet – a 10. pontja értelmében – 2013. március 29‑én 6 órakor lépett hatályba.
49

Következésképpen, mivel – amint az a jelen ítélet 32. pontjából is következik – az alapeljárás keretében, még ha J. Plöckl nem is közölte a rendeltetési hely szerinti tagállam által kiadott héa‑azonosítószámot, a kérdést előterjesztő bíróság megállapította, hogy a szóban forgó ügylet a hatodik irányelv 28a. cikke (5) bekezdésének b) pontja értelmében vett Közösségen belüli szállításnak minősül, meg kell állapítani, hogy az adóhatóság rendelkezett azokkal az adatokkal, amelyek annak megállapítását is lehetővé tették, hogy teljesültek‑e ezen szállítás adómentességének feltételei.
39

Ebben a tekintetben hangsúlyozni kell először is, hogy az uniós jogalkotó azt a megoldást választotta, hogy a 93/98 irányelv 10. cikkének (2) bekezdésében előírt első feltétel azokra művekre vagy teljesítményekre vonatkozzon, amelyek „a szerzői jogra vagy a szomszédos jogokra vonatkozó nemzeti rendelkezéseknek megfelelően” védelmet élveznek. Ebből következik, hogy ennek a rendelkezésnek nem tárgya és nem is célja azon feltételek meghatározása, amelyek esetén ez a védelem 1995. július 1‑je előtt megszűnhet, mivel ezt a kérdést továbbra is az alkalmazandó nemzeti jogszabályok szabályozzák.
4

Ezen irányelv 8. cikke (1) bekezdésének szövege a következő: „A 10. cikkre is figyelemmel a tagállamok azonnal közölnek a Bizottsággal minden műszakiszabály‑tervezetet, kivéve, ha az csak egy nemzetközi vagy európai szabvány teljes szövegét ülteti át, ebben az esetben a megfelelő szabványra történő hivatkozás is elegendő; a Bizottságot egy közleményben a szabály elfogadása szükségességének indokairól is tájékoztatni kell, amennyiben ezek nem derülnek ki már a tervezetből is. [...]”
9

Az UKE elnöke és a Petrotel fellebbezést nyújtott be a Sąd Okręgowy w Warszawie – Sąd Ochrony Konkurencji i Konsumentów (varsói regionális bíróság – verseny‑ és fogyasztóvédelmi bíróság) 2012. október 26‑i ítélete ellen a Sąd Apelacyjny w Warszawie (varsói fellebbviteli bíróság) előtt, amely a 2013. szeptember 19‑én hozott ítéletével elutasította fellebbezésüket, mivel többek között úgy ítélte meg, hogy e tárgyban nem kell alkalmazni a lengyel közigazgatási bíróságok ítélkezési gyakorlata által kialakított azon közigazgatási eljárási elveket, amelyek szerint a közigazgatási határozat hatályon kívül helyezése csupán ex nunc hatályú. Az UKE elnöke és a Petrotel felülvizsgálati kérelmet nyújtott be ezen ítélettel szemben a Sąd Najwyższy‑hoz (legfelsőbb bíróság).
3

A 98/79 irányelv (3), (5) és (6) preambulumbekezdésének szövege a következő: „(3) mivel a nemzeti jogszabályok közelítése jelenti az egyedüli eszközt a szabad kereskedelem ilyen akadályainak az eltávolítására, valamint az új akadályok kialakulásának megakadályozására; mivel ezt a célkitűzést az egyes tagállamok kielégítő módon más eszközökkel nem tudják elérni; mivel ezen irányelv csak olyan követelményeket ír elő, amelyek szükségesek és elégségesek, hogy biztosítsák a hatálya alá tartozó in vitro diagnosztikai orvostechnikai eszközök szabad mozgását a legjobb biztonsági feltételek mellett; [...] (5) mivel az in vitro diagnosztikai orvostechnikai eszközöknek magas szintű egészségvédelmet kell biztosítaniuk a betegek, felhasználók és más személyek részére, továbbá meg kell valósítaniuk az eszközökön a gyártó által feltüntetett teljesítőképességi szintet; mivel ezért a tagállamokban az egészségvédelem színvonalának megőrzése, illetve javítása ezen irányelv egyik fő célkitűzése; (6) mivel a műszaki harmonizáció és szabványosítás új megközelítési módjáról szóló, 1985. május 7‑i tanácsi állásfoglalásban (HL 1985. C 136., 1. o.) megállapított elveknek megfelelően, a szóban forgó termékek tervezésére, gyártására és csomagolására vonatkozó szabályoknak az alapvető követelmények kielégítéséhez szükséges rendelkezésekre kell korlátozódniuk; mivel alapvető jellegüknél fogva az ilyen követelményeknek fel kell váltaniuk a vonatkozó nemzeti rendelkezéseket; mivel az alapvető követelményeket, ideértve a kockázatok minimalizálására és csökkentésére vonatkozó követelményeket is, körültekintően kell alkalmazni, figyelembe véve a tervezés időpontjában érvényes technológiát és gyakorlatot, valamint a magas szintű egészségvédelemnek és biztonságnak megfelelő műszaki és gazdasági szempontokat”.
5

A számítógépi programok jogi védelméről szóló, 1991. május 14‑i 91/250/EGK tanácsi irányelv (HL 1991. L 122., 42. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 4. kötet, 114. o.) 4. cikke a következőképpen rendelkezett: „Az 5. és 6. cikk rendelkezéseire is figyelemmel, a jogosult 2. cikk szerinti kizárólagos jogai magukban foglalják az alábbi cselekmények elvégzését vagy engedélyezését: a) a számítógépi program bármely eszközzel és bármely formában, részben vagy egészben történő tartós vagy időleges többszörözése. Amennyiben a számítógépi program betáplálása, megjelenítése, futtatása, továbbítása vagy tárolása szükségessé teszi az ilyen többszörözést, az ilyen cselekményhez szükséges a jogosult engedélye; [...] c) a számítógépi program vagy másolatai bármilyen formában történő nyilvános terjesztése, beleértve a bérbeadást is. A program valamely példányának a jogosult által vagy az ő hozzájárulásával a Közösségen belül történő első eladása kimeríti az adott példány Közösségen belüli terjesztésére vonatkozó jogot, a számítógépi program vagy valamely másolata további bérbeadásának ellenőrzéséhez való jog kivételével.”
4

E rendelet (11)–(13) és (15) preambulumbekezdése a következőket állapítja meg: „(11) A joghatósági szabályoknak nagymértékben kiszámíthatóknak kell lenniük, és azt az elvet kell követniük, hogy a joghatóságot általában az alperes lakóhelye alapozza meg, és a joghatóságnak ezen az alapon mindenkor megállapíthatónak kell lennie, kivéve egyes pontosan meghatározott eseteket, amelyekben a per tárgya vagy a felek szerződéses szabadsága eltérő joghatósági okot kíván meg. A jogi személyek székhelyét a közös szabályok átláthatóságának fokozása és a joghatósági okok összeütközése elkerülése végett önállóan kell meghatározni. (12) Az alperes lakóhelyén kívül a bíróság és a per közötti szoros kapcsolaton alapuló vagylagos joghatósági okokat is meg kell állapítani az igazságszolgáltatás megbízható működésének előmozdítása érdekében. (13) A biztosítási, fogyasztói és munkaszerződésekkel kapcsolatban a gyengébb felet az érdekeinek megfelelő, az általános szabályoknál kedvezőbb joghatósági szabályokkal kell védelemben részesíteni. [...] (15) A harmonikus jogalkalmazás érdekében a párhuzamos eljárások lehetőségét el kell kerülni [helyesen: a minimumra kell csökkenteni], és biztosítani kell, hogy ne hozzanak egymással összeegyeztethetetlen határozatot két tagállamban. [...]”
3

A hatodik irányelv „Adóalanyok” című 4. cikke e következőképpen rendelkezik: „(1) »Adóalany«: az a személy, aki a (2) bekezdésben meghatározott bármely gazdasági tevékenységet bárhol önállóan végez, tekintet nélkül annak céljára és eredményére. (2) Az (1) bekezdésben említett gazdasági tevékenység a termelők, a kereskedők, illetve a szolgáltatók valamennyi tevékenységét magában foglalja, beleértve a kitermelőipari és mezőgazdasági tevékenységeket, valamint az egyéb szakmai tevékenységeket is. Gazdasági tevékenységnek minősül azon tevékenység is, amely bevétel elérése érdekében materiális vagy immateriális javak tartós hasznosítását foglalja magában. [...] (4) Az (1) bekezdésben használt »önállóan« fogalom kizárja az adózás alól a munkavállalókat és egyéb személyeket, amennyiben őket munkaadójukhoz munkaszerződés vagy alkalmazójukhoz egyéb olyan jogviszony köti, amely, tekintettel a munkakörülményekre, a díjazásra és a munkavállaló felelősségére, alárendeltségi viszonyt teremt. A 29. cikk szerinti konzultációra is figyelemmel minden államnak jogában áll együtt, egyetlen adóalanyként kezelni azon belföldön letelepedett alanyokat, amelyek ugyan jogilag függetlenek, de amelyeket kölcsönös pénzügyi, gazdasági és szervezeti kapcsolatok egymással szorosan összefűznek. [...]”
22

Először is emlékeztetni kell arra, hogy bár a tagállamok továbbra is megtartják szociális biztonsági rendszereik kialakítására vonatkozó hatáskörüket, ennek gyakorlása során kötelesek tiszteletben tartani az uniós jogot, különös tekintettel az EUM‑Szerződésnek a munkavállalók szabad mozgására vonatkozó rendelkezéseire (2008. április 1‑jei Gouvernement de la Communauté française et gouvernement wallon ítélet, C‑212/06, EU:C:2008:178, 43. pont; 2016. január 21‑iBizottság kontra Ciprus ítélet, C‑515/14, EU:C:2016:30, 38. pont).
16

E körülmények között a Hessisches Finanzgericht (hesseni adóügyi bíróság, Németország) felfüggesztette az eljárást, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjesztette a Bíróság elé: „1) Úgy kell‑e értelmezni a 2006/112 irányelv 132. cikke (1) bekezdésének d) pontját, hogy az emberi vér értékesítése az emberi vérből nyert vérplazma értékesítését is magában foglalja? 2) Az első kérdésre adandó igenlő válasz esetén, arra a vérplazmára is ez vonatkozik‑e, amelyet nem közvetlenül gyógyászati célokra, hanem kizárólag gyógyszerek gyártására használnak fel? 3) A második kérdésre adandó nemleges válasz esetén, kizárólag a rendeltetés, vagy a vérplazma felhasználásának absztrakt lehetősége is jelentőséggel bír‑e a vérként történő kezelés szempontjából?”
34

A kérdést előterjesztő bíróság által felhozott, arra vonatkozó kérdéssel kapcsolatban, hogy a 2002/47 irányelv tárgyi hatályának ezen irányelv elfogadásának hátterére tekintettel csak a 98/26 irányelv 1. és 2. cikke szerinti fizetési és értékpapír‑elszámolási rendszerekben történő elszámoláshoz használt számlákon elhelyezett pénzeszközökre kell‑e korlátozódnia, hangsúlyozni kell, hogy az ilyen korlátozást a 2002/47 irányelv szövegében semmi sem támasztja alá. Ezzel ellentétben, noha igaz, hogy ezen irányelvet – amint az annak (1) és (4) preambulumbekezdéséből kitűnik – többek között a 98/26 irányelv összefüggésében fogadták el, és az uniós jogalkotó előnyösnek vélte a fizetési rendszerek és az ezen utóbbi irányelvben meghatározott rendelet keretében nyújtott biztosítékokat közös szabályozás hatálya alá vonni, ahogy arra a (4) preambulumbekezdése is emlékeztet, a 2002/47 irányelv sem marad el attól e meglévő jogszabályok kiegészítésében, mivel további kérdésekkel foglalkozik és további lépéseket is tesz. Egyebekben – amint azt a főtanácsnok indítványának 31. pontjában hangsúlyozta – a pénzügyi biztosítékokról szóló megállapodásokról szóló európai parlamenti és tanácsi irányelvjavaslathoz fűzött indokolás (HL 2001. C 180. E, 312. o.) szintén megerősíti, hogy a 2002/47 irányelvet azzal a céllal fogadták el, hogy az túllépjen a 98/26 irányelv hatályán.