ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

A Bizottság szerint a Törvényszék a fellebbezéssel megtámadott ítéletében azzal is tévesen alkalmazta a jogot, hogy egyáltalán nem vette figyelembe azt, hogy a Bizottság a megtámadott határozatban megállapította, hogy a DEI lignitpiacon fennálló privilegizált helyzete — amelyet a jogvita tárgyát képező állami intézkedések jóvoltából tudott fenntartani még a görögországi villamosenergia-piac liberalizálását, valamint a nagykereskedelmi villamosenergia-piac 2005. májusi létrehozását követően is — az esélyek egyenlőtlensége miatt hatást gyakorolt a piac szerkezetére, és ez olyan helyzethez vezetett, hogy a DEI — mivel kvázi monopoljellegű jogokkal rendelkezett a lignitbányászatra vonatkozóan — az elsődleges piacon fennálló erőfölényét ki tudta terjeszteni a másodlagos piacra is. Ezáltal a DEI az új versenytársak belépésének korlátozásával vagy kizárásával (lásd különösen a Bíróság Raso-ügyben, GB-Inno-BM-ügyben, Connect Austria-ügyben, Dusseldorp-ügyben, CBEM-ügyben és MOTOE-ügyben hozott ítéleteit) visszaélésszerű magatartást tanúsított a másodlagos piacon. A DEI az elsődleges piacon fennálló erőfölényének a másodlagos piacra való kiterjesztése, illetve fenntartása, valamint a DEI-nek a lignit alacsony ára révén a villamosenergia-termelés terén felmerülő vitathatatlan versenyelőnye lehetővé tette számára, hogy alacsony áron a legnagyobb mennyiségben és a leghosszabb ideig fecskendezzen villamos-áramot a az összekapcsolt görögországi hálózatban, amely elemek ugyancsak a visszaélésszerű magatartást bizonyítják (még ha a Bíróság ítélkezési gyakorlat a szóban forgó ügy sajátos tényállására figyelemmel nem is követeli meg az ilyen típusú magatartás bizonyítását).
HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 71/7

Az Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Egyesült Királyság) által 2012. december 14-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs kontra GMAC UK PLC

(C-589/12. sz. ügy)

2013/C 71/12

Az eljárás nyelve: angol

A kérdést előterjesztő bíróság

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Az alapeljárás felei

Felperes: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Alperes: GMAC UK PLC

Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

1. Az adóalany két, ugyanazon termékekre vonatkozó ügylet kapcsán milyen mértékben jogosult egyszerre (i) hivatkozni a 77/388/E[G]K tanácsi irányelv (a továbbiakban: hatodik héairányelv) (1) valamely rendelkezésének közvetlen hatályára az egyik ügylet vonatkozásában, és (ii) hivatkozni a nemzeti jog vonatkozó rendelkezéseire a másik ügylet tekintetében, amennyiben ez a két ügylet vonatkozásában adójogi szempontból olyan összesített eredménnyel jár, amelyet e két ügylet vonatkozásában sem a nemzeti jog, sem a hatodik héairányelv külön külön történő alkalmazása nem eredményez, és amely eredmény elérése azoknak nem is célja?

2. Amennyiben az első kérdésre adandó válasz az, hogy vannak olyan körülmények, amelyek között az adóalany erre nem jogosult (vagy meghatározott mértékben nem jogosult), melyek azok a körülmények, amelyek között ez a helyzet, és különösen a két ügylet közötti milyen viszony eredményez ilyen körülményeket?

3. Az első és a második kérdésre adandó válasz eltérő–e attól függően, hogy az egyik ügyletre vonatkozó nemzeti bánásmód összeegyeztethető-e a hatodik irányelvvel vagy sem?

(1) A tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról — közös hozzáadottértékadó-rendszer: egységes adóalap-megállapításról szóló, 1977. május 17-i 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelv (HL L 145., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás: 9. fejezet, 1. kötet, 23. o.).
HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 71/8

2012. december 20-án benyújtott kereset — Európai Bizottság kontra Olasz Köztársaság

(C-596/12. sz. ügy)

2013/C 71/13

Az eljárás nyelve: olasz

Felek

Felperes: az Európai Bizottság (képviselők: J. Enegren és C. Cattabriga meghatalmazottak)

Alperes: az Olasz Köztársaság

Kereseti kérelmek

A Bizottság azt kéri, hogy a Bíróság:

— állapítsa meg, hogy az Olasz Köztársaság — mivel a „dirigenti” (vezetők) kategóriáját kizárta a 223/1991. sz. törvény 24. cikkével együttesen értelmezendő 4. cikkében szabályozott mobilitási eljárás alkalmazási köréből — nem teljesítette a csoportos létszámcsökkentésre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1998. július 20-i 98/59/EK tanácsi irányelv (1) 1. cikkének (1) bekezdéséből, valamint 2. cikkéből eredő kötelezettségeit;

— kötelezze az Olasz Köztársaságot a költségek viselésére.

Jogalapok és fontosabb érvek

A Bizottság szerint az Olasz Köztársaság — mivel a „dirigenti” (vezetők) kategóriáját kizárta a 223/1991. sz. törvény 24. cikkével együttesen értelmezendő 4. cikkében szabályozott mobilitási eljárás alkalmazási köréből — nem teljesítette a csoportos létszámcsökkentésre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1998. július 20-i 98/59/EK tanácsi irányelv 1. cikkének (1) bekezdéséből, valamint 2. cikkéből eredő kötelezettségeit.

Ez az irányelv a munkavállalók képviselőinek azon tájékoztatási és konzultációs eljárását szabályozza, amelyet a munkáltató köteles tiszteletben tartani, amennyiben csoportos létszámcsökkentéseket tervez, illetve szabályozza magát a csoportos létszámcsökkentésekre vonatkozó eljárást is.

Az irányelv 1. cikke (1) bekezdésének, valamint 2. cikkének értelmében ezen eljárások az olyan elbocsátásokra alkalmazandók, amelyeket valamely munkáltató egy vagy több, nem a munkavállalók személyében rejlő ok miatt foganatosít, és amelyeknél az elbocsátottak száma magasabb a vállalkozás munkavállalóinak számához képest meghatározott bizonyos küszöbnél. A vállalkozás alkalmazotti létszámának, valamint az elbocsátások számának kiszámításához az összes alkalmazottat figyelembe kell venni, függetlenül azok végzettségétől és pozíciójától; ez alól kizárólag a korlátozott időtartamra felvett munkavállalók, az állami alkalmazottak és a tengerjáró hajók legénysége képez kivételt.

Az olasz jogalkotó a 98/59/EK irányelv átültetése során a vezetők kategóriáját kizárta az irányelv által a csoportos létszámcsökkentések esetén alkalmazandó tájékoztatási és konzultációs eljárás alkalmazási köre alól, miközben az olasz polgári törvénykönyv értelmében ők is munkavállalóknak minősülnek. Ez a kizárás nem csak hogy ellentétes az irányelv általános hatályával, hanem teljesen igazolatlan is. A vezetők kategóriája ugyanis az olasz jogban nagyon széles és magában foglalja a vállalkozásokon belül sajátos igazgatási jogkörrel nem rendelkező munkavállalókat is, akik csupán azért minősülnek „vezetőknek”, mert magasan képzettek.

(1) HL L 255., 16. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 3. kötet, 327. oldal.
1.

A jövedékiadó-köteles termékekre vonatkozó általános rendelkezésekről és e termékek tartásáról, szállításáról és ellenőrzéséről szóló, 1992. február 25-i 92/12/EGK tanácsi irányelv (1) 3. cikkének (2) bekezdését és különösen egy adott adó „különleges célját” a) úgy kell-e értelmezni, hogy az előírja, hogy a meghatározott célt más harmonizált adóval ne lehessen elérni? b) úgy kell-e értelmezni, hogy tisztán költségvetési cél jelenik meg, amikor a hatásköröknek az autonóm közösségekre történő átruházásával egyidejűleg — az adóbevételek átengedése mellett, részben az átengedett hatáskörökből fakadó költségekre figyelemmel — adót is megállapítanak, és ezáltal az adómértékek eltérők lehetnek az egyes autonóm közösségekben? c) Az előző kérdésre adandó nemleges válasz esetén, úgy kell-e értelmezni a „különleges cél” fogalmát, hogy a célnak kizárólagosnak kell lennie, vagy éppen ellenkezőleg, az több különböző cél elérését is lehetővé teszi, amelyek között az adott hatáskörök finanszírozását biztosító, tisztán költségvetési cél is szerepel? d) Amennyiben különböző célok elérését fogadjuk el a fenti kérdésre adandó válaszként, a 92/12 irányelv 3. cikkének (2) bekezdése alapján milyen jelentőséggel bír egy adott cél azon követelmény teljesítése tekintetében, hogy az adó megfeleljen a Bíróság ítélkezési gyakorlata értelmében vett „különleges célnak”, és milyen szempontok alapján határolhatók el a fő és kiegészítő célok?
3.

Figyelemmel a 2000/78/EK irányelv (2) 3. cikke (1) bekezdésének c) pontjában, valamint a 2006/54/EK irányelv (3) 14. cikke (1) bekezdésének c) pontjában kifejtettekre, beletartoznak-e a foglalkoztatási feltételek 1999/70/EK irányelv 4. szakasza szerinti fogalmába a munkaviszony jogellenes megszüntetésének jogkövetkezményei is; az előző kérdésre adott igenlő válasz esetén igazolhatóak-e a 4. szakasz alapján a belső jogrendben a határozatlan és a határozott idejű munkaviszony jogellenes megszüntetésére általában előírt jogkövetkezmények közötti eltérések?
2.

Figyelemmel a 2000/78/EK irányelv (2) 3. cikke (1) bekezdésének c) pontjában, valamint a 2006/54/EK irányelv (3) 14. cikke (1) bekezdésének c) pontjában kifejtettekre, beletartoznak-e a foglalkoztatási feltételek 1999/70/EK irányelv 4. szakasza szerinti fogalmába a munkaviszony jogellenes megszüntetésének jogkövetkezményei is; az előző kérdésre adott igenlő válasz esetén igazolhatóak-e a 4. szakasz alapján a belső jogrendben a határozatlan és a határozott idejű munkaviszony jogellenes megszüntetésére általában előírt jogkövetkezmények közötti eltérések?
HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 141/16

A First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Egyesült Királyság) által 2013. március 18-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Raytek GmbH, Fluke Europe BV kontra Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

(C-134/13. sz. ügy)

2013/C 141/29

Az eljárás nyelve: angol

A kérdést előterjesztő bíróság

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Az alapeljárás felei

Felperesek: Raytek GmbH, Fluke Europe BV

Alperes: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

Érvényes-e az egyes áruk Kombinált Nómenklatúra szerinti besorolásáról szóló, 2011. március 30-i 314/2011/EU bizottsági rendelet (1) annyiban, amennyiben a 9025 19 20 KN-kód alá sorolja be az infravörös hőkamerákat?

(1) HL L 86., 57. o.
HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 164/10

A Törvényszék (negyedik tanács) T-625/11. sz., BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) ügyben 2013. január 15-én hozott ítélete ellen a BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH által 2013. március 15-én benyújtott fellebbezés

(C-126/13. P. sz. ügy)

2013/C 164/17

Az eljárás nyelve: német

Felek

Fellebbező: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (képviselő: S. Biagosch ügyvéd)

A másik fél az eljárásban: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM).

A fellebbező kérelmei

A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság

— helyezze hatályon kívül a Törvényszék (negyedik tanács) által a T-625/11. sz. ügyben 2013. január 15-én hozott ítéletet abban a részében, amelyben a Törvényszék azt állapította meg, hogy a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) első fellebbezési tanácsa 2011. szeptember 22-én hozott határozatával (R 340/2011-1. sz. ügy) nem sértette meg a 207/2009/EK rendelet (1) 7. cikke (1) bekezdésének c) pontját;

— helyezze hatályon kívül a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) első fellebbezési tanácsának 2011. szeptember 22-én hozott határozatát abban a részében, amelyben a 207/2009/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) és c) pontja alapján részben elutasította az ecoDoor védjegy bejelentését; másodlagosan

— utalja vissza az ügyet a Törvényszék elé;

— az OHIM-ot kötelezze mindkét eljárás költségeinek viselésére.

Jogalapok és fontosabb érvek

A jelen fellebbezés a Törvényszék (negyedik tanács) által a T-625/11. sz. ügyben 2013. január 15-én hozott azon ítélet ellen irányul, amellyel a Törvényszék elutasította a BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH által a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) első fellebbezési tanácsának 2011. szeptember 22-én hozott azon határozatával (R 340/2011-1. sz. ügy) szemben benyújtott keresetet, amely a 207/2009/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) és c) pontja alapján részben elutasította az ecoDoor védjegy bejelentését.

A fellebbező fellebbezését a következő jogalapra alapítja:

A 207/2009 rendelet 7. cikke (1) bekezdése c) pontjának megsértésére hivatkozik, mert az ecoDoor védjegy — amennyiben az voltaképpen nem az OHIM elutasító határozatában foglalt árukat, hanem csak az ezen áruk lehetséges részét képező ajtót írja le — csak akkor tekinthető maguknak az érintett áruknak a tekintetében leíró jellegűnek, ha az érintett rész az áru szempontjából annyira lényeges, hogy a forgalomban ezt az alkotórészt minden további nélkül az áruval azonosítják. Ez a helyzet csak akkor áll fenn, ha az érintett alkotórész a fogyasztók szemében az áru abszolút lényeges funkcióját tölti be. Az ajtóra, mint a védjegybejelentésben szereplő áruk alkotórészére ez nem igaz, és ezért nem áll fenn a 207/2009 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontjában szereplő kizáró ok.

(1) A közösségi védjegyről szóló, 2009. február 26-i 207/2009/EK tanácsi rendelet (egységes szerkezetbe foglalt változat); HL L 78., 1. o.
5.

A negyedik kérdésre adandó nemleges válasz esetén: a személy nevének az Alapjogi Charta 7. cikke és az EJEE 8. cikke szerinti védelme alapján köteles-e az a tagállam, amelynek a személyek nevére vonatkozó szabályozása szerint valamely személy neve keresztnevéből és családnevéből áll, és amelynek az útlevelekre vonatkozó nemzeti szabályozása szerint az útlevél géppel olvasható, személyazonosító adatokat tartalmazó adatoldala adatmezőinek elnevezése angol és francia nyelven is fel van tüntetve, és az útlevél géppel olvasható, személyazonosító adatokat tartalmazó adatoldalának 6. rovatában egy önálló sorba a születési nevet és e születési név előtt a „született” szó „szül.” rövidítését is be kell jegyezni, a „született” szó „szül.” rövidítését angol és francia nyelven is feltüntetni?
a)

A Bíróság helyezze hatályon kívül a Törvényszék (ötödik tanács) T-474/09. sz., Fercal kontra OHIM — Jacson of Scandinavia (Jackson Shoes) ügyben 2013. január 24-én hozott ítéletét, és ennek következtében a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) második fellebbezési tanácsának a 2004 C. sz. törlési eljárásban (az 1 077 858. sz. közösségi védjegybejelentés, JACKSON SHOES) 2009. augusztus 18-án hozott, R 1253/2008-2. sz. határozatát is, amelyet a fellebbező részére, a közösségi jog alkalmazandó rendelkezéseinek megfelelően, 2009. szeptember 30-án kézbesítettek.
HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 189/6

A High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) (Egyesült Királyság) által 2013. április 17-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Sean Ambrose McCarthy, Helena Patricia McCarthy Rodriguez, Natasha Caley McCarthy Rodriguez kontra Secretary of State for the Home Department

(C-202/13. sz. ügy)

2013/C 189/12

Az eljárás nyelve: angol

A kérdést előterjesztő bíróság

High Cour of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)

Az alapeljárás felei

Felperesek: Sean Ambrose McCarthy, Helena Patricia McCarthy Rodriguez, Natasha Caley McCarthy Rodriguez

Alperes: Secretary of State for the Home Department

Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

1. Feljogosítja-e az Unió polgárainak és családtagjaiknak a tagállamok területén történő szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való jogáról szóló 2004/38/EK irányelv (a továbbiakban: irányelv) (1) 35. cikke valamely tagállamot arra, hogy az irányelv 5. cikke (2) bekezdésében biztosított jog megtagadására, megszüntetésére vagy visszavonására irányuló, általánosan alkalmazandó intézkedést fogadjon el, amely rendelkezés mentesíti a vízumkötelezettségek alól az irányelv 10. cikkének megfelelően kiadott tartózkodási kártyával rendelkező azon családtagokat, akik nem valamely tagállam állampolgárai (a továbbiakban: tartózkodási kártya birtokosai)?

2. Feljogosíthatja-e az Európai Unió működéséről szóló szerződés 26. cikke egyes vonatkozásainak az Egyesült Királyságra és Írországra történő alkalmazásáról szóló (20). jegyzőkönyv 1. cikke az Egyesült Királyságot arra, hogy a tartózkodási kártya birtokosoktól olyan beutazási vízum meglétét követelje meg, amelyet a határhoz való megérkezést megelőzően kell beszerezni?

3. Ha az 1. vagy a 2. kérdésre igenlő válasz adandó, igazolható-e az Egyesült Királyság megközelítése a tartózkodási kártya birtokosaival szemben a jelen ügyben, tekintettel a kérdést előterjesztő bíróság ítéletében összefoglalt bizonyítékokra?

(1) Az Unió polgárainak és családtagjaiknak a tagállamok területén történő szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való jogáról, valamint az 1612/68/EGK rendelet módosításáról, továbbá a 64/221/EGK, a 68/360/EGK, a 72/194/EGK, a 73/148/EGK, a 75/34/EGK, a 75/35/EGK, a 90/364/EGK, a 90/365/EGK és a 93/96/EGK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2004. április 29-i 2004/38/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 158., 77. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 5. kötet, 46. o.)
HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 189/8

A High Court of Justice (Chancery Division) (Egyesült Királyság) által 2013. április 18-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Glaxosmithline Biologicals SA, Glaxosmithkline Biologicals, Niederlassung der Smithkline Beecham Pharma GmbH & Co. KG kontra Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

(C-210/13. sz. ügy)

2013/C 189/15

Az eljárás nyelve: angol

A kérdést előterjesztő bíróság

High Court of Justice (Chancery Division)

Az alapeljárás felei

Felperesek: Glaxosmithline Biologicals SA, Glaxosmithkline Biologicals, Niederlassung der Smithkline Beecham Pharma GmbH & Co. KG

Alperes: Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

1. A 469/2009/EK rendelet (1) 1. cikkének b) pontja szerinti „hatóanyag-e” az önmagában terápiás hatással nem rendelkező, de valamely antigénnel vakcinában kombinálva ezen antigén terápiás hatását növelő adjuváns?

2. Az első kérdésre adandó nemleges válasz esetén, a 469/2009/EK rendelet 1. cikkének b) pontja szerinti „hatóanyagok kombinációjának” tekinthető-e mindenesetre az ilyen adjuváns antigénnel való kombinációja?

(1) A gyógyszerek kiegészítő oltalmi tanúsítványáról szóló, 2009. május 6-i 469/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (kodifikált változat) (HL 2009. L 152., 1.)
2.

a) A 89/104/EGK irányelvnek a 2008/95/EK irányelv által egységes szerkezetbe foglalt változata 3. cikke (1) bekezdése e) pontjának iii. alpontja szerinti kizáró, illetve törlési ok esetében, amely szerint a (térbeli) védjegyek nem állhatnak kizárólag olyan formából, amely az árunak jelentős értéket kölcsönöz, az érintett fogyasztók vásárlási döntésének alapjául szolgáló okról (illetve okokról) van-e szó? b) Az előzőekben említett rendelkezés értelmében vett, „az árunak jelentős értéket kölcsön[ző] [formáról]” akkor van csak szó, ha e forma egyéb értékekhez (mint például gyerekszékek esetében a biztonsághoz, a kényelemhez és a használhatósághoz) viszonyítva a legjelentősebb, illetve az uralkodó értéknek tekintendő, vagy ilyen formáról lehet szó akkor is, ha az áru ezen érték mellett további, szintén jelentősnek tekintendő értékekkel is bír? c) A 2. a) és 2. b) kérdésre adandó válasz szempontjából az érintett fogyasztók többségének véleménye releváns-e, vagy a nemzeti bíróságok megállapíthatják, hogy már a fogyasztók egy részének véleménye is elegendő ahhoz, hogy az érintett értéket az előzőekben említett rendelkezés értelmében „jelentősnek” tekinthessük? d) Amennyiben a 2. c) kérdésre az utóbbi választ kell adni: milyen követelményt kell támasztani a fogyasztók érintett részének körével szemben?
1.

Arra kell-e következtetni az „egyenértékűség elvéből” az Európai Unió jogának végrehajtása során valamely olyan eljárási rendszer tekintetében, amelyben az érdemi döntésre hivatott rendes bíróságoknak a jogszabályok alkotmányellenességét is vizsgálniuk kell ugyan, a jogszabályok általános jellegű megsemmisítése azonban tilos számukra, mert arra sajátos módon szervezett Verfassungsgerichtshof (alkotmánybíróság) rendelkezik hatáskörrel, hogy a rendes bíróságoknak valamely jogszabálynak az Európai Unió Alapjogi Chartájának (a továbbiakban: Alapjogi Charta) 47. cikkével fennálló ellentéte esetén az eljárás során az alkotmánybíróságot is meg kell keresniük a jogszabály általános jellegű megsemmisítése céljából, és nem érhetik be kizárólag a jogszabály konkrét ügyben történő alkalmazásának mellőzésével?
HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 252/22

Az Augstākās tiesas Senāts (Lettország) által 2013. június 25-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Antonio Gramsci Shipping Corp. és társai kontra Aivars Lembergs

(C-350/13. sz. ügy)

2013/C 252/36

Az eljárás nyelve: lett

A kérdést előterjesztő bíróság

Augstākās tiesas Senāts

Az alapeljárás felei

Felperesek: Antonio Gramsci Shipping Corp., Apollo Holdings Corp., Arctic Seal Shipping Co. Ltd, Atlantic Leader Shipping Co. Ltd, Cape Wind Trading Co.Ltd, Clipstone Navigation SA, Dawnlight Shipping Co. Ltd, Dzons Rids Shipping Co., Faroship Navigation Co. Ltd, Gaida Shipping Co., Gevostar Shipping Co. Ltd, Hose Marti Shipping Co., Imanta Shipping Co. Ltd, Kemeri Navigation Co., Klements Gotvalds Shipping Co., Latgale Shipping Co. Ltd, Limetree Shipping Co. Ltd, Majori Shipping Co. Ltd, Noella Marītime Co. Ltd, Razna Shipping Co., Sagewood Trading Inc., Samburga Shipping Co. Ltd, Saturn Trading Co., Taganroga Shipping Co., Talava Shipping Co. Ltd, Tangent Shipping Co. Ltd, Viktorio Shipping Co., Wilcox Holding Ltd, Zemgale Shipping Co. Ltd, Zoja Shipping Co. Ltd

Alperes: Aivars Lembergs

Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

1. Úgy kell-e értelmezni a Brüsszel I. rendelet (1) 34. cikkének 1. pontját, hogy a külföldi határozat elismerésére irányuló eljárás keretében azon személyek jogainak megsértése, akik peres félként nem vesznek részt az alapeljárásban, indokolhatja az említett Brüsszel I. rendelet 34. cikkének 1. pontjában foglalt közrendi záradék alkalmazását, és a külföldi határozat elismerésének megtagadását annyiban, amennyiben az olyan személyeket érint, akik peres félként nem vesznek részt az alapeljárásban?

2. Az első kérdésre adandó igenlő válasz esetén úgy kell-e értelmezni a Charta 47. cikkét, hogy az abban foglalt tisztességes eljáráshoz való jog lehetővé teszi, hogy az ideiglenes intézkedés elrendelésére irányuló eljárásban olyan személy vagyoni jogait korlátozzák, aki nem vett részt az eljárásban, amennyiben biztosítják, hogy bármely személy, akit az ideiglenes intézkedést elrendelő határozat érint, bármikor kérheti a bíróságtól a bírósági határozat módosítását vagy hatályon kívül helyezését, miközben a felperesek feladata marad, hogy az érdekelteket a határozatról tájékoztassák?

(1) A polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2000. december 22-i 44/2001/EK tanácsi rendelet (HL L 12., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 4. kötet, 42. o.)