Amennyiben valamely vállalkozás nem tesz eleget az 1/2003 rendelet 9. cikkének (1) bekezdése értelmében vett kötelezettségvállalási határozatnak, a Bizottság nem köteles az említett rendelet 9. cikkének (2) bekezdése értelmében újraindítani az eljárást az említett vállalkozással szemben, hanem e tekintetben mérlegelési jogkörrel rendelkezik. A Bizottság mérlegelési jogköre kiterjed az 1/2003 rendelet 23. cikke (2) bekezdése c) pontjának és 24. cikke (1) bekezdése c) pontjának alkalmazására is, amelyek értelmében bírságot vagy kényszerítő bírságot szabhat ki a vállalkozásokra, ha ezek nem tartják be az ugyanezen rendelet 9. cikkének (1) bekezdése alapján hozott határozatban kötelezővé nyilvánított kötelezettségvállalást.

Tekintettel arra, hogy a Bizottságot az 1/2003 rendelet 9. cikke értelmében megillető, a kötelezettségvállalások kötelezővé nyilvánítására kiterjedő hatáskörének is az a célja, hogy biztosítsa az EUMSZ 101. és az EUMSZ 102. cikk betartását, illetve arra, hogy az említett rendelet 9. cikkének (2) bekezdésében, 24. cikke (1) bekezdésének c) pontjában és 23. cikke (2) bekezdésének c) pontjában meghatározott hatáskörök az említett kötelezettségvállalások betartásának biztosítására irányulnak, az EUMSZ 101. és az EUMSZ 102. cikk megsértése miatti panaszt elutasító határozatokra vonatkozó elvek arra az esetre is érvényesek, amikor valamely kötelezettségvállalás esetleges be nem tartása a Bizottság tudomására jut, és a Bizottságnak el kell döntenie, hogy az eljárást újraindítja‑e.

Márpedig, mivel a Bizottságnak azt a kérdést, hogy az Unió érdekében áll‑e a panasz kivizsgálása, az ügy releváns jogi és ténybeli elemeire tekintettel kell mérlegelnie, figyelembe kell vennie azt a körülményt, hogy a helyzet aszerint változhat, hogy ez a panasz a kötelezettségvállalási határozat esetleges megszegésére, illetve az EUMSZ 101. vagy az EUMSZ 102. cikk esetleges megsértésére vonatkozik. Mivel ugyanis a kötelezettségvállalások be nem tartását általában egyszerűbb bizonyítani, mint az EUMSZ 101. vagy az EUMSZ 102. cikk megsértését, a kötelezettségvállalások be nem tartásának megállapításához szükséges vizsgálati intézkedések terjedelme főszabály szerint korlátozottabb.

Mindazonáltal ebből nem lehet arra következtetni, hogy ilyen esetben a Bizottságnak szisztematikusan újra kellene indítania az eljárást, és bírságot vagy kényszerítő bírságot kellene kiszabnia. Ez a megközelítés ugyanis azt eredményezné, hogy az őt az 1/2003 rendelet 9. cikkének (2) bekezdése, 23. cikke (2) bekezdésének c) pontja és 24. cikke (1) bekezdésének c) pontja értelmében megillető hatáskörök kötött hatáskörré alakulnának át, ami nem felelne meg e rendelkezések szövegének.

Ezzel összefüggésben semmi nem tiltja azt, hogy a Bizottság figyelembe vegyen valamely nemzeti versenyhatóság által egy vállalkozással szemben elfogadott intézkedéseket, amikor azt mérlegeli, hogy az Unió érdekében áll‑e az ezen vállalkozással szembeni eljárásnak a kötelezettségvállalásai be nem tartása miatt, bírság vagy kényszerítő bírság kiszabása érdekében történő újraindítása. Sőt, mivel a Bizottságnak az 1/2003 rendelet 9. cikkének (2) bekezdése, 23. cikke (2) bekezdésének c) pontja és 24. cikke (1) bekezdésének c) pontja értelmében vett hatásköreit az EUMSZ 101. és az EUMSZ 102. cikk betartásának ellenőrzésére vonatkozó feladatkörére tekintettel ruházták rá, köteles is azt figyelembe venni.

(vö. 62–64., 68. pont)