T‑461/08. sz. ügy

Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE

kontra

Európai Beruházási Bank (EBB)

„Szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések – Közbeszerzési eljárás – Informatikai rendszer karbantartásához, támogatásához és fejlesztéséhez biztosítandó segítségnyújtásra vonatkozó szolgáltatásnyújtás – Valamely ajánlattevő ajánlatának elutasítása – A szerződés más ajánlattevő részére történő odaítélése – Megsemmisítés iránti kereset – Elfogadhatóság – Hatáskör – Indokolási kötelezettség – Hatékony jogorvoslathoz való jog – Átláthatóság – Arányosság – Egyenlő bánásmód és a hátrányos megkülönböztetés tilalma – Kiválasztási és odaítélési szempontok – Kártérítési kereset – Elfogadhatóság – Elmaradt haszon”

Az ítélet összefoglalása

1. Megsemmisítés iránti kereset – Keresettel megtámadható aktusok – Kötelező joghatásokat kiváltó aktusok – Az Európai Beruházási Bank aktusai

(EK 225. cikk, (1) bekezdés, EK 230. cikk és EK 237. cikk, b) és c) pont)

2. Kártérítési kereset – A megsemmisítés iránti keresethez képesti önállóság – Korlátok – Az ajánlatkérőként eljáró Európai Beruházási Bank által okozott károk megtérítése iránti kérelem

(EK 225. cikk, (1) bekezdés, EK 235. cikk és EK 288. cikk, második bekezdés)

3. Megsemmisítés iránti kereset – Elfogadhatósági feltételek – Az eljáráshoz fűződő érdek – A bíróság által hivatalból történő vizsgálat – A járulékosan kártérítési kérelmet is tartalmazó keresetekre analógia útján való alkalmazás

(EK 230. cikk; a Törvényszék eljárási szabályzata, 113. cikk)

4. Megsemmisítés iránti kereset – Az eljáráshoz fűződő érdek – Végrehajtott határozat ellen benyújtott kereset

(EK 230. cikk és EK 233. cikk)

5. Az Európai Közösségek közbeszerzési szerződései – Közbeszerzési eljárás – Az ajánlattételhez szükséges dokumentáció jogszerűségének vitatása

(EK 230. cikk, negyedik bekezdés)

6. Európai Beruházási Bank – A Bank saját forrásaiból finanszírozott közbeszerzési eljárások – Alkalmazandó rendelkezések

(EK 28. cikk, EK 43. cikk és EK 49. cikk; az Európai Unió Alapjogi Chartája, 1605/2002 tanácsi rendelet, 88. cikk, (1) bekezdés; 2004/18 európai parlamenti és tanácsi irányelv)

7. Intézmények jogi aktusai – Indokolás – Kötelezettség – Terjedelem

(EK 230. cikk, ötödik bekezdés és EK 253. cikk)

8. Az Európai Közösségek közbeszerzési szerződései – Közbeszerzési eljárás – Az ajánlattevők hatékony bírói jogvédelemhez való joga – Terjedelem

(EK 225. cikk, (1) bekezdés, EK 242. cikk, EK 243. cikk és EK 253. cikk)

9. Az Európai Közösségek közbeszerzési szerződései – Közbeszerzési eljárás – Az ajánlattevők hatékony bírói jogvédelemhez való joga – A szerződést más ajánlattevő részére odaítélő határozattal szembeni jogorvoslati jog

10. Európai Beruházási Bank – A Bank saját forrásaiból finanszírozott közbeszerzési eljárások – Szerződések odaítélése – A gazdaságilag legelőnyösebb ajánlat alapján való odaítélés – Szempontok – Az ajánlatkérő általi kiválasztás – Korlátok

11. Megsemmisítés iránti kereset – Jogalapok – Az egyenlő bánásmód és az átláthatóság elvének megsértése – Közbeszerzési eljárás

12. Szerződésen kívüli felelősség – Feltételek – Okozati összefüggés – Az ajánlattevőnek a közbeszerzési eljárás keretében odaítélt szerződés elvesztéséből eredő kára – E kár és az említett szerződést egy másik ajánlattevő részére odaítélő jogellenes határozat közötti összefüggésre vonatkozó bizonyíték hiánya

(EUMSZ 266. cikk és EUMSZ 340. cikk, második bekezdés)

1. A közösségi jogi aktusok jogszerűsége teljes körű felülvizsgálatának szükségessége az EK 225. cikk (1) bekezdésének és az EK 230. cikknek olyan értelmezését követeli meg, hogy azok nem zárják ki a Törvényszék hatáskörét az Európai Beruházási Bank folyó ügyeinek intézése keretében az igazgatási bizottság által elfogadott olyan aktus megsemmisítése iránti kereset elbírálása tekintetében, amely harmadik személyek vonatkozásában végleges joghatásokat vált ki.

A Bank, jóllehet nem minősül a Közösség intézményének, annak a Szerződéssel létrehozott, jogi személyiséggel felruházott szerve, és ezen az alapon kiterjed rá a Bíróság felülvizsgálati jogköre, különösen az EK 237. cikk b) pontjában előírtak szerint. A Bank szervezetén belül, az EK 237. cikk b) és c) pontjában említett szervektől – azaz a kormányzótanácstól és az igazgatótanácstól – eltérő szervek által formálisan elfogadott aktusoknak tehát bírósági felülvizsgálat tárgyát kell képezniük, amennyiben véglegesek, és harmadik személyek vonatkozásában joghatásokat váltanak ki.

(vö. 46., 50., 52. pont)

2. Noha a Szerződésben létrehozott jogorvoslati rendszerben a kártérítési kereset önálló jogorvoslat a megsemmisítés iránti keresethez képest, a kereset elfogadhatóságának vizsgálata során figyelembe kell venni a megsemmisítés iránti kereset és a kártérítési kereset között fennálló „közvetlen kapcsolatot” vagy „komplementaritást”, amennyiben ezek fennállnak, valamint az utóbbinak az előbbihez képest járulékos jellegét annak érdekében, hogy a kártérítési kereset jogi sorsa ne kerüljön mesterségesen elválasztásra a megsemmisítés iránti keresetétől, amelyhez képest azonban csak járulékos vagy kiegészítő jellegű.

Amennyiben az Európai Beruházási Bank által a felperesnek okozott károk a Bank olyan tevékenységének gyakorlásából származnának, amelyek a közösségi igazgatási feladatok végrehajtásának körébe tartoznak, és amely tevékenységek e szerv ajánlatkérőként történő eljárásához kapcsolódnak, továbbá az említett károk ezért nem a Bank pénzügyi téren vagy a pénzügyi piacokon kifejtett tevékenységei gyakorlásából származnak, a Törvényszék az EK 225. cikk (1) bekezdése, az EK 235. cikk és az EK 288. cikk második bekezdése alapján a Bankkal szemben előterjesztett kártérítési kérelem elbírálására is hatáskörrel rendelkezik, amennyiben az ilyen kérelem járulékos jelleggel kapcsolódik a Bank harmadik személyek vonatkozásában végleges joghatást kiváltó aktusával szemben előterjesztett, elfogadható megsemmisítés iránti kérelemhez.

(vö. 55–58. pont)

3. Mivel a kereset elfogadhatóságának feltételei, különösen az eljáráshoz fűződő érdek, az eljárás folytatásának nélkülözhetetlen feltételei, a Törvényszék feladata annak hivatalból történő vizsgálata, hogy a felpereseknek érdekük fűződik‑e a megtámadott határozat megsemmisítéséhez. E megoldás analógia útján az olyan megsemmisítés iránti kérelmek esetében is alkalmazandó, amelyeket járulékos jelleggel kártérítési kérelmet is tartalmazó keresetben terjesztenek elő.

(vö. 62. pont)

4. Még abban az esetben is, ha a közbeszerzési eljárás keretében az odaítélő határozatot teljesen végrehajtották más versenytársak javára, az ajánlattevő megőrzi az e határozat megsemmisítéséhez fűződő érdekét, vagy annak érdekében, hogy az ajánlatkérőt ezen ajánlattevő helyzetének megfelelő helyreállítására kötelezzék, vagy annak érdekében, hogy a jövőre nézve az ajánlatkérőt arra ösztönözzék, hogy a közbeszerzési eljárásait megfelelően módosítsa, amennyiben azok elismerten ellentétesek bizonyos jogi követelményekkel.

Az a körülmény, hogy valamely közbeszerzési szerződést megkötöttek, sőt azt teljesítették is az alapeljárásban az említett szerződést odaítélő határozat ellen valamely elutasított ajánlattevő által benyújtott keresetet elbíráló határozat kihirdetése előtt, és hogy az ajánlatkérő szerződéses jogviszonyban áll a nyertes ajánlattevővel, nem zárja ki az ajánlatkérő azon kötelezettségét, hogy amennyiben a Bíróság a keresetnek helyt ad, az EK 233. cikk értelmében megtegye az elutasított ajánlattevő érdekei megfelelő védelmének biztosításához szükséges intézkedéseket.

Amennyiben a közbeszerzési eljárásban elutasított ajánlattevő által benyújtott kereset folytán a szerződést odaítélő határozatot megsemmisítik, az ajánlatkérőnek azonban már nem áll módjában újból megnyitni a szóban forgó közbeszerzési eljárást, ezen ajánlattevő érdekei megvédhetők például egy olyan mértékű anyagi kompenzáció útján, amely megfelel a szerződés odaítélésére vonatkozó esély elvesztésének, vagy ha biztosan megállapítható, hogy az ajánlattevőnek kellett volna odaítélni a szerződést, amely megfelel az okozott bevételkiesésének. Meghatározható ugyanis a közbeszerzési szerződés odaítélésére vonatkozó esélynek az említett közbeszerzési eljárásban elutasított ajánlattevő által a jogellenes határozat következtében történő elvesztéséhez rendelhető gazdasági érték.

(vö. 64–66. pont)

5. A közbeszerzési eljárás olyan dokumentuma, mint amilyen az ajánlattételhez szükséges dokumentáció, nem tekinthető olyannak, mint amely minden ajánlattevőt személyében érint. Az ajánlattételhez szükséges dokumentáció ugyanis az ajánlatkérő által közzétett ajánlati felhívás valamennyi dokumentumához hasonlóan objektív módon meghatározott helyzetekre alkalmazandó, valamint általános és absztrakt módon kijelölt csoportokra nézve jár joghatással. Ennélfogva a dokumentáció általános jellegű, és annak az ajánlatkérő által az ajánlattevők számára egyénileg történő megküldése nem értelmezhető úgy, hogy ezáltal az EK 230. cikk negyedik bekezdése értelmében az egyes ajánlattevőket mindenki máshoz képest egyéníti. Ennélfogva az ajánlattételhez szükséges dokumentáció e rendelkezés alapján nem minősül közvetlen keresettel megtámadható aktusnak. Következésképpen a valamely ajánlattevő ajánlatát elutasító határozat az első megtámadható határozat, és így az első, amely lehetővé teszi ezen ajánlattevő számára, hogy mellékesen vitassa az ajánlatok összehasonlító értékelése során alkalmazott, az ajánlatkérő által az ajánlattételhez szükséges dokumentációban előírt módszer jogszerűségét.

(vö. 73., 74. pont)

6. Az Európai Beruházási Bank saját forrásaiból finanszírozott közbeszerzési eljárása nem tartozik a módosított, az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletről szóló 1605/2002 rendelet második része IV. címe rendelkezéseinek, és a fortoiri a módosított, a költségvetési rendelet végrehajtására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló 2342/2002 rendelet második része III. címe rendelkezéseinek hatálya alá sem. E rendelkezések csak az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandók, és amint a költségvetési rendelet 88. cikkének (1) bekezdéséből következik, e rendelet hatálya csak azon közbeszerzési szerződésekre terjed ki, amelyeket egészben vagy részben az említett általános költségvetésből finanszíroznak.

A Bank közbeszerzési eljárásainak azonban meg kell felelniük a Szerződés alapvető szabályainak, az általános jogelveknek, valamint az Európai Unió Alapjogi Chartája célkitűzéseinek, különösen az áruk szabad mozgásával (EK 28. cikk), a letelepedés szabadságával (EK 43. cikk), a szolgáltatásnyújtás szabadságával (EK 49. cikk), a hátrányos megkülönböztetés tilalmával, az egyenlő bánásmóddal, az átláthatósággal és az arányossággal kapcsolatban.

Emellett, jóllehet az építési beruházásra, az árubeszerzésre és a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló irányelvek csak a tagállamok ajánlatkérői által lefolytatott közbeszerzési eljárásokra vonatkoznak, és nem alkalmazandók közvetlenül a közösségi igazgatási szervek által odaítélt szerződésekre, az ezen irányelvekben megfogalmazott szabályok és elvek az említett igazgatási szervekkel szemben is felhozhatók, amennyiben pusztán e sajátos területen való kifejeződését jelentik a Szerződés alapvető szabályainak és az általános jogelveknek, amelyek a közösségi igazgatási szervekre is közvetlenül alkalmazandók. Egy jogközösségben ugyanis a jog egységes alkalmazása alapvető követelmény, és minden jogalanyra vonatkozik a jogszerűség tiszteletben tartásának elve. Továbbá az ezen irányelvekben megfogalmazott szabályok és elvek felhozhatók a közösségi igazgatási szervekkel szemben, amennyiben funkcionális és intézményi autonómiájuk és a Szerződésben rájuk ruházott hatáskörök keretében olyan aktust fogadnak el, amely a saját nevükben lefolytatott közbeszerzési eljárások szabályozása érdekében kifejezetten visszautal az irányelvekben kimondott bizonyos szabályokra vagy bizonyos elvekre, és amely alapján az említett szabályok és elvek a patere legem quam ipse fecisti elve alapján alkalmazandók rájuk.

Egyébiránt az Európai Beruházási Bank által saját nevében lefolytatandó szolgáltatásnyújtásra, árubeszerzésre és építési beruházásra irányuló közbeszerzési eljárásokhoz készült Útmutatóból kitűnik, hogy noha az építési beruházásra, az árubeszerzésre és a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló 2004/18 irányelv mint olyan a Bankra nem alkalmazandó, az megfelelő hivatkozási alap a Bank eljárásainak szabályozásához. Az Útmutató általános szabályokat határoz meg, amelyek harmadik személyek, nevezetesen az egészben vagy részben a Bank saját forrásaiból finanszírozott közbeszerzési eljárásban részt venni kívánó ajánlattevők vonatkozásában joghatások kiváltására irányulnak, és jogilag kötik a Bankot a saját nevében lefolytatott közbeszerzési eljárásai során. Következésképpen a Bankot, amennyiben a tőkepiac igénybevételével és a saját forrásai felhasználásával jár el, különösen pedig amennyiben a saját nevében eljárva közbeszerzési eljárást folytat le, kötik mind a Szerződés alapvető szabályai, az általános jogelvek, valamint az Európai Unió Alapjogi Chartájának célkitűzései, mind az Útmutató rendelkezései, amelyeket az említett rendelkezések által végrehajtani kívánt elvek, és adott esetben a 2004/18 irányelv azon rendelkezéseinek fényében kell értelmezni, amelyekre e rendelkezések visszautalnak.

(vö. 87–90., 92., 93. pont)

7. Amennyiben valamely közösségi szerv széles mérlegelési jogkörrel rendelkezik, a közösségi jog által a közigazgatási eljárásokban biztosított jogok tiszteletben tartása még nagyobb jelentőséggel bír. E garanciák közé tartozik különösen az említett szerv azon kötelezettsége, hogy határozatait megfelelően indokolja.

Márpedig az Európai Beruházási Bank által saját nevében lefolytatandó szolgáltatásnyújtásra, árubeszerzésre és építési beruházásra irányuló közbeszerzési eljárásokhoz készült Útmutatóból kitűnik, hogy az érintett fél kérelmére a Bank az írásbeli kérelem kézhezvételét követő tizenöt napon belül tájékoztat minden elfogadható ajánlatot benyújtó ajánlattevőt a nyertes ajánlat jellemzőiről és relatív előnyeiről, valamint a nyertes ajánlattevő vagy a keretmegállapodás szerződő feleinek nevéről.

Ez az eljárás megfelel az EK 253. cikk szerinti indokolási kötelezettség céljának. A közbeszerzési eljárások kontextusában az, hogy az érdekelt ajánlattevők csak a saját kifejezett kérelmükre válaszul kapnak indokolt határozatot, egyáltalán nem korlátozza azon lehetőségüket, hogy a Törvényszék előtt érvényesítsék jogaikat. Az EK 230. cikk ötödik bekezdésében előírt keresetindítási határidő ugyanis csak az indokolt határozat közlésétől számítva folyik, feltéve, hogy az ajánlattevő az ajánlata elutasításáról történő tudomásszerzését követően ésszerű határidőben benyújtotta az erre irányuló kérelmét.

Azonban az ajánlatkérő, tekintettel a közbeszerzési eljárásokban rendelkezésére álló széles mérlegelési jogkörre, megfelelő indokolást köteles adni azon elutasított ajánlattevőknek, akik ezt kérik, ami feltételezi azt, hogy az ajánlatkérő gondoskodik arról, hogy a közölt indokolásban megfelelően ismertessen minden olyan körülményt, amely határozatának alapjául szolgált.

E tekintetben a Bank által az elutasított ajánlattevőnek küldött, a nyertes ajánlattevő nevét, az odaítélési szempontok relatív súlyozását és az ajánlatokra adott pontszámok megoszlását közlő levél, noha a magyarázat kezdetének minősülhet, nem tekinthető elégségesnek azon követelmény tekintetében, amely szerint az indokolásnak világosan és egyértelműen tartalmaznia kell a jogi aktust kibocsátó szerv érvelését. E körülmények között az ajánlattevő ajánlatát elutasító ilyen határozat indokolása elégtelen, és ennélfogva az sérti az említett Útmutatót és általánosabban az EK 253. cikk szerinti indokolási kötelezettséget.

(vö. 100., 106–108., 112, 114, 116. pont)

8. A közbeszerzési eljárásokban védelemben kell részesíteni az ajánlattevőket az ajánlatkérő önkényességével szemben annak biztosításával, hogy az ez utóbbi által hozott jogellenes határozatok ellen hatékonyan és a lehető leggyorsabban jogorvoslattal lehessen élni.

Az ajánlattevőknek az ajánlatkérő önkényességével szembeni teljes jogvédelme mindenekelőtt feltételezi az ajánlatkérő arra vonatkozó kötelezettségét, hogy valamennyi ajánlattevőt értesítsen a szerződés odaítéléséről szóló határozatról a szerződés megkötése előtt annak érdekében, hogy ez utóbbiaknak tényleges lehetőségük legyen e határozat megsemmisítése iránti kereset előterjesztésére, amennyiben ennek feltételei teljesülnek. E teljes jogvédelem megköveteli továbbá, hogy az elutasított ajánlattevőnek lehetősége legyen arra, hogy megfelelő időben megvizsgálja a megtámadott határozat érvényességét, ami azt feltételezi, hogy a megtámadott határozatnak az elutasított ajánlattevőkkel történő közlésének időpontja és a szerződés aláírása között ésszerű határidő teljen el, különösen annak érdekében, hogy ez utóbbiaknak lehetőségük legyen ideiglenes intézkedés iránti kérelmet előterjeszteni az EK 242. cikk és az EK 243. cikk együttesen értelmezett rendelkezései, valamint az EK 225. cikk (1) bekezdése alapján, amelyben az ideiglenes intézkedésről határozó bírótól a megtámadott határozat végrehajtásának felfüggesztését kérik addig, amíg a kereset érdeméről határozó bíró elbírálja az e határozat megsemmisítése iránti keresetet. A teljes és hatékony bírói jogvédelemhez való jog ugyanis magában foglalja, hogy a jogalanynak átmeneti jogvédelem biztosítható, ha az a későbbi érdemi határozat teljes érvényesüléséhez szükséges, hogy elkerülhető legyen a hézag a hatáskörrel rendelkező bíróságok által biztosított jogvédelemben. Végül a hatékony bírói jogvédelem követelményének teljesüléséhez az ajánlatkérőnek be kell tartania az őt terhelő indokolási kötelezettséget azáltal, hogy megfelelő indokolást nyújt valamennyi ezt kérelmező elutasított ajánlattevőnek annak érdekében, hogy ez utóbbi e jogával a lehető legkedvezőbb feltételek mellett élhessen, és az ügy teljes ismeretében dönthessen arról, hogy célszerű‑e bírósághoz fordulnia.

(vö. 119–122. pont)

9. A közbeszerzési eljárásokban az elutasított ajánlattevőknek a közbeszerzési szerződést egy másik ajánlattevőnek odaítélő határozattal szembeni hatékony jogorvoslathoz való joga, valamint az ajánlatkérőt ezzel összefüggésben terhelő azon kötelezettség, hogy kérelemre közölje a határozat indokolását, lényeges eljárási szabálynak tekintendők, mivel az odaítélési határozat kidolgozását olyan garanciákkal veszik körül, amelyek lehetővé teszik az e határozatot eredményező közbeszerzési eljárás pártatlanságának hatékony felülvizsgálatát. E lényeges eljárási szabályok ajánlatkérő általi be nem tartása az érintett határozat megsemmisítését kell, hogy maga után vonja.

(vö. 130., 131. pont)

10. Az Európai Beruházási Bank számára nyitva álló azon lehetőség, hogy szabadon válassza meg azon odaítélési szempontokat, amelyek alapján a saját nevében megkötendő közbeszerzési szerződéseket oda kívánja ítélni, lehetővé teszi számára az egyes szerződések jellegének, tárgyának és sajátosságainak figyelembevételét.

Ugyanakkor figyelembe kell venni az Európai Beruházási Bank által saját nevében lefolytatandó szolgáltatásnyújtásra, árubeszerzésre és építési beruházásra irányuló közbeszerzési eljárásokhoz készült Útmutatónak az eljárás lefolytatására vonatkozó rendelkezéseit, amelyek annak biztosítását célozzák, hogy a Bank a számára az odaítélési szempontok megválasztásában hagyott szabadságot az egyenlő bánásmód és az átláthatóság elvének az ajánlatoknak a szerződés odaítélése érdekében végzett értékelése során történő tiszteletben tartásával gyakorolja. E rendelkezések célja ugyanis egyfelől az, hogy minden ésszerűen tájékozott és elvárható gondossággal eljáró ajánlattevő számára lehetővé tegyék az odaítélési szempontok azonos módon történő értelmezését és azt, hogy ebből következően az ajánlatukban szereplő feltételek kidolgozása során azonos esélyekkel rendelkezzenek, másfelől pedig az, hogy biztosítsák az arányosság elvének tiszteletben tartását.

Jóllehet az ajánlatkérő által abban az esetben választható szempontokat, ha a szerződés odaítélése a gazdaságilag legelőnyösebb ajánlat alapján történik, az említett Útmutató nem kimerítően sorolja fel, és az meghagyja az ajánlatkérő azon szabadságát, hogy az általa legmegfelelőbbnek tartott odaítélési szempontokat válassza ki a szerződés odaítélése érdekében, e választás csak a gazdaságilag legelőnyösebb ajánlat azonosítását célzó szempontokra terjedhet ki. Ennélfogva az odaítélési szempontok köréből ki vannak zárva azok a szempontok, amelyek nem a gazdaságilag legelőnyösebb ajánlat azonosítását szolgálják, hanem alapvetően az ajánlattevőknek a szóban forgó közbeszerzési szerződés teljesítésére való alkalmasságának értékeléséhez kapcsolódnak, amelyek az ajánlattevők kiválasztásának eljárási szakaszába tartoznak, és amelyek az ajánlatok összehasonlító értékelése céljából már nem vehetők figyelembe.

Amennyiben valamely olyan ajánlattevő ajánlata, akit nem zártak ki a közbeszerzési eljárásból, és aki megfelel az eljárást megindító hirdetményben vagy az ajánlattételhez szükséges dokumentációban meghatározott kiválasztási szempontoknak, az ajánlatkérő szempontjából nem tűnik a gazdaságilag legelőnyösebb ajánlatnak az eljárást megindító hirdetményben vagy az ajánlattételhez szükséges dokumentációban meghatározott odaítélési szempontok alapján, azt az ajánlatkérőnek el kell utasítania, ez utóbbi azonban nem módosíthatja a szerződés általános rendszerét valamely alapvető odaítélési feltétel módosításával. Amennyiben ugyanis az ajánlatkérő a közbeszerzési eljárás során egyoldalúan módosíthatná az odaítélés feltételeit, így például az odaítélési szempontok súlyozását, anélkül, hogy erre kifejezett felhatalmazása lenne az alkalmazandó rendelkezések alapján, a közbeszerzési szerződés odaítélése eredetileg meghatározott feltételeinek jelentősége elenyészne. Az ilyen gyakorlat továbbá elkerülhetetlenül az átláthatóság és az ajánlattevőkkel szembeni egyenlő bánásmód elvének megsértésével járna, mivel az odaítélés feltételeinek egységes alkalmazása és az eljárás objektivitása nem lenne a továbbiakban biztosítva.

(vö. 137., 138., 141., 142., 160. pont)

11. Amennyiben az Európai Beruházási Bank valamely közbeszerzési eljárásában hozott szerződést odaítélő határozat megsemmisítése iránti kereset tárgyában folyamatban lévő eljárásban a Törvényszék nem rendelkezik olyan információval, amely alapján bizonyossággal megállapíthatná vagy kizárhatná azt, hogy a nyertes ajánlattevő ajánlatának és a műszaki és pénzügyi szempontoknak a megtámadott határozat elfogadását megelőzően történt módosítása torzította‑e az elutasított ajánlattevők hátrányára az ajánlatok összehasonlító értékelését oly módon, hogy az a közbeszerzési eljárás eredményét is érinthette, e bizonytalanságot az ajánlatkérőként eljáró Bank terhére kell róni.

(vö. 181. pont)

12. Amennyiben a kártérítési kereset keretében nem állapítható meg okozati összefüggés az ajánlatkérő által a közbeszerzési eljárás keretében hozott, az ajánlattevőt a szerződés odaítéléséből kizáró, jogellenes határozat elfogadása és a felperes által hivatkozott, a szerződés elvesztéséből eredő kár között, ez utóbbi nem kérheti megalapozottan az abból eredő kárának a megtérítését, hogy nem köthette meg a szerződést az ajánlatkérővel, és így nem teljesíthette a szerződést.

Ez nem érinti a felperest az EUMSZ 266. cikk alkalmazása alapján a korábbi helyzetének a megtámadott határozat megsemmisítése következtében történő helyreállítása címén esetlegesen megillető kompenzációt.

(vö. 212., 214. pont)

A TÖRVÉNYSZÉK ÍTÉLETE (negyedik tanács)

2011. szeptember 20.( )

„Szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések – Közbeszerzési eljárás – Informatikai rendszer karbantartásához, támogatásához és fejlesztéséhez biztosítandó segítségnyújtásra vonatkozó szolgáltatásnyújtás – Valamely ajánlattevő ajánlatának elutasítása – A szerződés más ajánlattevő részére történő odaítélése – Megsemmisítés iránti kereset – Elfogadhatóság – Hatáskör – Indokolási kötelezettség – Hatékony jogorvoslathoz való jog – Átláthatóság – Arányosság – Egyenlő bánásmód és a hátrányos megkülönböztetés tilalma – Kiválasztási és odaítélési szempontok – Kártérítési kereset – Elfogadhatóság – Elmaradt haszon”

A T‑461/08. sz. ügyben,

az Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (székhelye: Athén [Görögország], képviselik: N. Korogiannakis és P. Katsimani ügyvédek)

felperesnek

az Európai Beruházási Bank (EBB) (képviselik: C. Gómez de la Cruz és T. Pietilä, meghatalmazotti minőségben, segítőjük: J. Stuyck ügyvéd)

alperes ellen

egyfelől az EK 225. cikk és az EK 230. cikk alapján előterjesztett, az EBB 2008. január 31‑i, a felperesnek egy informatikai rendszer karbantartásához, támogatásához és fejlesztéséhez biztosítandó segítségnyújtásra vonatkozó szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési eljárás keretében benyújtott ajánlatát elutasító és a szerződést más ajánlattevőnek odaítélő határozatának megsemmisítése iránti kérelme, másfelől az EK 225. cikk, az EK 235. cikk és az EK 288. cikk alapján előterjesztett kártérítés iránti kérelme tárgyában,

A TÖRVÉNYSZÉK

(negyedik tanács),

tagjai: I. Pelikánová elnök (előadó), K. Jürimäe és M. van der Woude bírák,

hivatalvezető: N. Rosner tanácsos,

tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2010. november 17‑i tárgyalásra,

meghozta a következő

Ítéletet

A jogvita előzményei

1 A felperes Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE a görög jog szerint alapított, az információ‑ és kommunikációtechnológia területén működő társaság.

2 Az Európai Beruházási Bank (EBB) az Európai Unió Hivatalos Lapjának Kiegészítésében (HL S 176) 2007. szeptember 13‑án 2007/S 176‑215155 nyilvántartási számon közzétett hirdetménnyel közbeszerzési eljárást indított a „hitelügyekkel foglalkozó személyes ügyfélszolgálati rendszere (Serapis) karbantartásához, támogatásához és fejlesztéséhez biztosítandó segítségnyújtásra” irányuló szolgáltatásnyújtás tárgyában. A hirdetményben és az említett közbeszerzésre vonatkozó ajánlattételhez szükséges dokumentációban szereplő leírás szerint a „Système efficace et rapide d’accès aux prêts et aux informations de support” (Serapis) az EBB számítástechnikai alkalmazásának (Front Office) hiperszövege a hitelügyletek terén. A Serapis az EBB „hitelezési” területtel foglalkozó illetékes szervezeti egységei – így az „Európán belüli finanszírozás Igazgatósága”, az „Európán kívüli finanszírozás Igazgatósága”, a „Kockázatkezelési Igazgatóság”, a „Projektek Igazgatósága”, illetve a jogi osztály – számára az összes információt egy helyen kezelő portálként került kialakításra. A Serapis a hitelezési üzletág munkafolyamatát támogatja a művelet létrehozásától annak értékelésén (érvényesítés) át egészen a „Note Conjointe” (aláírás) megtörténtéig, ami aztán elindítja a megfelelő háttértevékenységgel kapcsolatos munkafolyamatot az EBB számítástechnikai alkalmazásának „Force Prêts” elnevezésű részében, amely lehetővé teszi az említett rendszerért felelős személyeknek annak adminisztrációját és kezelését (Back Office).

3 A közbeszerzési hirdetmény a nyertes ajánlattevővel négy évre szóló keretmegállapodás kötését írta elő, valamint a keretmegállapodás alapján a konkrét projektekre vonatkozó egyedi megrendelésekkel kapcsolatos szerződések ez utóbbi részére való odaítélését. A közbeszerzési hirdetmény és az ajánlattételhez szükséges dokumentáció előírta, hogy a szerződést a gazdaságilag legelőnyösebb ajánlatot benyújtó ajánlattevő részére kell odaítélni, amely az ajánlattételhez szükséges dokumentációban rögzített odaítélési szempontok alapján kerül értékelésre. Ez utóbbi tartalmazta az odaítélési szempontok súlyozását is, nevezetesen a műszaki szempontok 75%‑os súllyal rendelkeztek, amiből 15%‑ot a „minőségirányítási eljárás” megnevezésű, 45%‑ot „az ajánlott személyzet képességeinek és képesítéseinek megfelelőségi szintje” megnevezésű, és szintén 15%‑ot a „saját forrásból származó csapat biztosítására vonatkozó képesség” megnevezésű szempont ért, továbbá 25%‑os súllyal esett számításba a pénzügyi szempont.

4 Az EBB 2007. október 31‑i levelében valamennyi, az ajánlati felhívással kapcsolatban kiegészítő tájékoztatást kérő személy számára egy, a szóban fogó közbeszerzési eljárásra vonatkozó „Kérdések és válaszok” című listát küldött meg.

5 2007. november 9‑én, az ajánlattételi határidő utolsó napján (az eljárást megindító hirdetmény IV.3.5 pontja) a felperes benyújtotta ajánlatát.

6 Az EBB‑hez összesen hét ajánlatot nyújtottak be, amelyeket a bírálóbizottság vizsgált meg. Az eljárás első két szakaszán, azaz a kizárási szakaszon (az ajánlattételhez szükséges dokumentáció 6.1 pontja) és a kiválasztási szakaszon (az ajánlattételhez szükséges dokumentáció 6.2 pontja) valamennyi ajánlattevő túljutott. Az utolsó szakaszban, azaz az ajánlatok összehasonlító értékelésének és a szerződés odaítélésének szakaszában (az ajánlattételhez szükséges dokumentáció 7. pontja) – amely szakasz vonatkozásában az volt előírva, hogy a továbbjutott ajánlattevők ajánlatát az ajánlatkérő először kizárólag a műszaki szempontok alapján vizsgálja meg, és elutasítja azokat az ajánlatokat, amelyek nem érik el az ajánlattételhez szükséges dokumentációban meghatározott minimális pontszámot, majd ezt követően vizsgálja meg a műszaki értékelésen továbbjutó ajánlatokat a pénzügyi szempont alapján is – az ajánlatkérő csak öt ajánlatot vizsgált meg az említett pénzügyi szempont alapján – köztük a felperesét is –, mivel a másik két ajánlat a műszaki értékelés alapján nem érte el az ajánlattételhez szükséges dokumentációban meghatározott minimális pontszámot. Az ajánlatok összehasonlító értékelését követően a bírálóbizottság a legjobb összpontszámot a Sybase BVBA (a továbbiakban: nyertes ajánlattevő) ajánlatának ítélte, a felperes ajánlatát pedig második helyre rangsorolta. A bírálóbizottság által végzett értékelésre tekintettel az EBB 2008. január 31‑én a felperes által benyújtott ajánlat elutasításáról, és a szerződésnek a nyertes ajánlattevő részére történő odaítéléséről határozott (a továbbiakban: megtámadott határozat), miután a 2008. január 29‑én tartott megbeszélésen ez utóbbival megvitatta ajánlatának egyes elemeit.

7 2008. február 18‑án az EBB a felperes kivételével valamennyi ajánlattevőnek levelet küldött, amelyben arról tájékoztatta őket, hogy a szerződést a nyertes ajánlattevőnek ítélte oda.

8 2008. június 12‑én, illetve 17‑én a keretmegállapodást az EBB, majd a nyertes ajánlattevő is aláírta, és az 2008. június 16‑án lépett hatályba.

9 A felperes, miután a Hivatalos Lap Kiegészítésében (HL S 144) közétett, 2008/S 144‑192307 nyilvántartási számú hirdetményből tudomást szerzett a szerződés odaítéléséről, 2008. július 31‑i levelében panaszt tett az EBB‑nél az ajánlattételhez szükséges dokumentáció, és a közbeszerzési eljárásra vonatkozó jogszabályok megsértése miatt, mivel nem tájékoztatták megfelelő időben a megtámadott határozatról. A felperes felszólította az EBB‑t az odaítélési eljárás és a keretmegállapodás aláírásának felfüggesztésére, illetve adott esetben ez utóbbi semmissé nyilvánítására. Információkat kért továbbá a közbeszerzési eljárással kapcsolatban, így többek között a nyertes ajánlattevőnek, az utóbbi által a közbeszerzési eljárás céljából létrehozott társulás tagjainak, valamint az alvállalkozóinak a nevét, az egyes odaítélési szempontok vonatkozásában a saját ajánlatára és a nyertes ajánlattevő ajánlatára odaítélt pontszámokat, a saját ajánlata és a nyertes ajánlattevő ajánlata összehasonlítására vonatkozó, különösen pénzügyi jellegű információkat, valamint a saját ajánlatára és a nyertes ajánlattevő ajánlatára vonatkozó bírálóbizottsági jelentés részletes másolatát kívánta megismerni.

10 2008. augusztus 1‑jei levelében az EBB a felperes számára magyarázattal szolgált az odaítélési szempontok relatív súlyozásával kapcsolatban. Azt is megjegyezte, hogy a szerződést a nyertes ajánlattevőnek ítélte oda, és valamennyi odaítélési szempont vonatkozásában megjelölte a felperes, illetve a nyertes ajánlattevő ajánlatára adott pontszámok megoszlását. Megjelölte továbbá, hogy a felperes ajánlata 22,03 pontot kapott (a maximális 35‑ből), míg a nyertes ajánlattevő ajánlata 29,36 pontot (a maximális 35‑ből).

11 Ugyanezen a napon a felperes, mivel úgy ítélte meg, hogy a kért információknak csak a töredékét kapta meg, újabb levelet küldött az EBB‑nek, amelyben megkérte, hogy válaszoljon valamennyi, a július 31‑i levelében feltett kérdésére, küldje meg számára a megtámadott határozat indokolását, és tájékoztassa arról, hogy a keretmegállapodást aláírta‑e a nyertes ajánlattevővel, vagy sem. Arra az esetre, ha erre még nem került sor, a felperes kérte az EBB‑től az említett szerződés aláírásának felfüggesztését keresete részletes vizsgálatának befejezéséig.

12 2008. augusztus 6‑án az EBB elismerte a felperes levelének átvételét. 2008. augusztus 14‑én elismerte, hogy „adminisztrációs hibát” vétett azzal, hogy elmulasztotta hivatalos levélben tájékoztatni a felperest az ajánlatok összehasonlító értékelésének eredményéről, amiért elnézést kért. Hozzátette, hogy a közbeszerzési eljárás összességében érvényes volt, és az elkövetett adminisztrációs hiba nem minősül olyan lényeges szabálytalanságnak, amely indokolná a nyertes ajánlattevővel megkötött keretmegállapodás felfüggesztését vagy semmissé nyilvánítását.

13 2008. szeptember 1‑jén a felperes újabb levelet küldött az EBB‑nek, amelyben több, a közbeszerzési eljárás során vétett hibát is megjelölt. Álláspontja szerint az EBB összekeverte az ajánlattevők kiválasztásának és a szerződés odaítélésének szempontjait. Emellett álláspontja szerint hátrányosan megkülönböztető, illetve pontatlan odaítélési szempontokat alkalmazott; megsértette az ajánlattevőknek a szerződés odaítéléséről szóló határozatról megfelelő időben történő tájékoztatására, és arra vonatkozó kötelezettségeit, hogy jogorvoslathoz való joguk garanciájaként standstill időszakot biztosítson számukra; eljárása nem volt kellően átlátható; megsértette az egyenlő bánásmód elvét; elmulasztotta megindokolni a megtámadott határozatot; és az ajánlatok összehasonlító értékelése során olyan formulát alkalmazott, amelynek a hatása a „gazdaságilag legelőnyösebb ajánlat” szempontjának a semlegesítése volt, és ezzel előnyben részesítette a magasabb árat tartalmazó ajánlatokat.

14 2008. szeptember 10‑én az EBB elismerte a felperes 2008. szeptember 1‑jei levelének átvételét, és tájékoztatta őt arról, hogy azt vizsgálat céljából továbbította a panaszokat kezelő irodájának, valamint hogy arra legkésőbb 2008. október 27‑ig válaszolni fog.

15 2008. október 27‑én az EBB levelet küldött a felperesnek, amelyben tájékoztatta arról, hogy mivel ez utóbbi 2008. október 6‑án eljárást indított a Törvényszék előtt, panaszát a továbbiakban nem áll módjában intézni.

Az eljárás és a felek kérelmei

16 A Törvényszék Hivatalához 2008. október 6‑án benyújtott keresetlevelével a felperes előterjesztette a jelen keresetet.

17 Az EBB 2009. január 30‑án nyújtotta be ellenkérelmét.

18 A választ és a viszonválaszt 2009. április 15‑én, illetve június 15‑én terjesztették elő.

19 Az előadó bíró javaslatára a Törvényszék (második tanács) az eljárási szabályzata 64. cikkében előírt pervezető intézkedések keretében felszólította az EBB‑t, hogy válaszoljon arra a kérdésre, hogy a szervezetén belül mely hatóság fogadta el pontosan a megtámadott határozatot, és ez utóbbit, vagy az azt tartalmazó iratot bocsássa a Törvényszék rendelkezésére.

20 Az EBB e felszólításnak az előírt határidőn belül eleget tett. 2009. december 15‑én benyújtott levelében jelezte, hogy belső szabályainak, és a tényállás idején érvényesülő gyakorlatnak megfelelően a megtámadott határozatot az azóta az általános stratégiai igazgatóságba beolvadt információtechnológiai igazgatóság igazgatója fogadta el, majd azt az EBB elnöke hagyta jóvá a keretmegállapodásnak a nyertes ajánlattevővel való megkötését megelőzően. Benyújtott továbbá egy 2008. január 31‑én kelt, SCC/IT/FLA/2008‑015/kr nyilvántartási számú, „feljegyzés aktához” elnevezésű dokumentumot (a továbbiakban: 2008. január 31‑i feljegyzés), amely tartalmazta az említett igazgatónak a szerződés nyertes ajánlattevő részére történő odaítélésére vonatkozó határozatát, valamint a bírálóbizottság végleges értékelési lapját, amely e feljegyzés mellékletét képezte.

21 A 2010. január 8‑án benyújtott levelében a felperes előadta a 2008. január 31‑i feljegyzéssel kapcsolatos észrevételeit. Az említett feljegyzésben szereplő információkra tekintettel új jogalapot hozott fel.

22 Az EBB a 2010. január 26‑án benyújtott levelében előadta a felperes által 2010. január 8‑án benyújtott levélben felhozott új jogalappal kapcsolatos észrevételeit.

23 Mivel módosult a Törvényszék tanácsainak összetétele, az előadó bírót a negyedik tanácsba osztották be, következésképpen a jelen ügyet e tanács elé utalták.

24 Az előadó bíró jelentése alapján a Törvényszék (negyedik tanács) a szóbeli szakasz megnyitásáról határozott.

25 A Törvényszék a 2010. november 17‑i tárgyaláson meghallgatta a felek szóbeli előterjesztéseit és a kérdéseire adott válaszait.

26 A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

– semmisítse meg a megtámadott határozatot;

– kötelezze az EBB‑t arra, hogy térítse meg a felperesnek a szóban forgó közbeszerzési eljárás során a megtámadott határozat jogellenessége miatt elszenvedett kárát, amelynek becsült mértéke 1 940 000 euró;

– az EBB‑t kötelezze a költségek viselésére, a kereset elutasítása esetén is.

27 Az EBB azt kéri, hogy a Törvényszék:

– nyilvánítsa a megsemmisítés iránti keresetet megalapozatlannak;

– a kártérítés iránti kérelmet nyilvánítsa elfogadhatatlannak, illetve másodlagosan megalapozatlannak;

– a felperest kötelezze a költségek viselésére.

A jogkérdésről

1. A kereset elfogadhatóságáról

28 Mindenekelőtt kifejezetten a kereset elfogadhatóságának feltételeit meghatározó szabályok időbeli alkalmazandóságának kérdését illetően hangsúlyozni kell, hogy az állandó ítélkezési gyakorlatból az következik egyfelől, hogy a tempus regit actum elvének megfelelően a kereset elfogadhatóságának kérdését az előterjesztésekor hatályos szabályok alapján kell eldönteni (a Bíróság 60/72. sz., Campogrande kontra Bizottság ügyben 1973. május 8‑án hozott ítéletének [EBHT 1973., 489. o.] 4. pontja; lásd továbbá ebben az értelemben analógia útján a Bíróság elnöke C‑66/08. sz. Kozlowski‑ügyben 2008. február 22‑én hozott végzésének [az EBHT‑ban nem tették közzé] 7. pontját), és másfelől, hogy a kereset elfogadhatóságának feltételeit a kereset előterjesztésének időpontjában kell megítélni, azaz a keresetlevél benyújtásakor (a Bíróság C‑61/96., C‑132/97., C‑45/98., C‑27/99., C‑81/00. és C‑22/01. sz., Spanyolország kontra Tanács egyesített ügyekben 2002. április 18‑án hozott ítéletének [EBHT 2002., I‑3439. o.] 23. pontja, a Törvényszék T‑131/99. sz., Shaw és Falla kontra Bizottság ügyben 2002. március 21‑én hozott ítéletének [EBHT 2002., II‑2023. o.] 29. pontja, és a T‑301/01. sz., Alitalia kontra Bizottság ügyben 2008. július 9‑én hozott ítéletének [EBHT 2008., II‑1753. o.] 37. pontja).

29 Mivel a jelen keresetet 2008. október 6‑án nyújtották be, az elfogadhatóságára vonatkozó kérdéseket az ebben az időpontban hatályos rendelkezések, nevezetesen az EK‑Szerződés, és nem az EUSZ‑Szerződés 2009. december 1‑jén hatályba lépett, megfelelő új rendelkezései alapján kell megítélni.

A Törvényszék hatásköréről

A felek érvei

30 A felperes arra hivatkozik, hogy az EK 230. cikk alapján előterjesztett, a megtámadott határozat megsemmisítése iránti kérelem elfogadható. Az EK‑Szerződéshez csatolt, az EBB alapokmányáról szóló jegyzőkönyv (a továbbiakban: alapokmány) nem ír elő az EBB jogi aktusai jogszerűségének felülvizsgálatára vonatkozó teljes mechanizmust. Ez azonban nem jelenti azt, hogy az ilyen felülvizsgálat nem lehetséges. A 294/83. sz., Les Verts kontra Európai Parlament ügyben 1986. április 23‑án hozott ítéletének [EBHT 1986., 1339. o.] 23–25. pontjában a Bíróság kimondta, hogy mivel az Európai Közösség jogközösség, valamennyi szerve által kibocsátott jogi aktussal szemben lehetővé kell tenni a bírósági felülvizsgálatot, amennyiben azok harmadik személyekre nézve joghatások kiváltására irányulnak. Az EK‑Szerződés és az alapokmánya alapján az EBB a Közösség egyik szerve, sőt intézménye, és aktusai, amennyiben harmadik személyekre nézve joghatások kiváltására irányulnak, a Bíróság által gyakorolt jogszerűségi felülvizsgálat tárgyát kell, hogy képezzék. Álláspontja szerint az, hogy az EBB aktusait az EK 230. cikk kifejezetten nem említi, e tekintetben nem akadály. A Bíróság kettős feltételt határozott meg az EK 230. cikknek a közösségi hatóságok és ügynökségek által kibocsátott aktusokra történő alkalmazhatóságának megállapításával kapcsolatban, amely azon a kérdésen alapul, hogy a szóban forgó hatóság szerepel‑e az EK 230. cikkben, illetve, hogy annak aktusai megfelelő bírósági felülvizsgálat tárgyát képezik‑e, vagy sem.

31 Az EBB szintén úgy véli, hogy a felperes megsemmisítés iránti kérelme elfogadható. Azt kéri a Törvényszéktől, hogy egyértelműen állapítsa meg hatáskörét a valamely személy által benyújtott ajánlatot elutasító és a szóban forgó közbeszerzési szerződést egy másik személy részére odaítélő határozatának megsemmisítésére irányuló kérelem, valamint az e határozat következtében állítólagosan elszenvedett kár megtérítése iránti kérelem elbírálása tárgyában, mivel a luxemburgi közigazgatási bíróság 2007. szeptember 26‑i ítéletében (22447. nyilvántartási szám) tévesen megállapította a saját hatáskörét e tárgyban, amit a másodfokon eljáró közigazgatási bíróság is megerősített 2008. február 21‑i ítéletében (23620C. nyilvántartási szám). A C‑370/89. sz., SGEEM és Etroy kontra EBB ügyben 1992. december 2‑án hozott ítéletében (EBHT 1992., I‑6211. o.) a Bíróság is megállapította a hatáskörét a valamely társaság által benyújtott, az építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződést nem neki odaítélő EBB‑határozat állítólagos jogellenességén alapuló kártérítési kereset elbírálása tárgyában. Emellett a Törvényszék a T‑411/06. sz., Sogelma kontra AER ügyben 2008. október 8‑án hozott ítéletének (EBHT 2008., II‑2771. o.) 42. és 43. pontjában a Les Verts kontra Európai Parlament ügyben kialakított ítélkezési gyakorlat (lásd a fenti 30. pontot) alkalmazásával kimondta, hogy a közösségi szervek – ebben az esetben az Európai Újjáépítési Ügynökség (EAR) – által közbeszerzési eljárás keretében hozott határozatok, amennyiben azok harmadik személyekre nézve joghatások kiváltására irányulnak, a Törvényszék előtt megtámadható aktusoknak minősülnek. Az EBB álláspontja szerint ezért őt közösségi közigazgatási szerv minőségében ugyanígy kell kezelni, amikor közbeszerzési eljárásai keretében vagy a dokumentumaihoz való hozzáférés iránti kérelmek tárgyában olyan határozatokat fogad el, amelyek harmadik személyekre nézve joghatások kiváltására irányulnak. Ezzel szemben az EBB álláspontja szerint hitelezési tevékenységének gyakorlása tekintetében, azaz amikor a pénzügyi piacokon jár el, mint bármely más pénzintézet, nem tartozik a Törvényszék hatáskörébe (a Törvényszék T‑460/93. sz., Tête és társai kontra EBB ügyben 1993. november 26‑án hozott ítéletének [EBHT 1993., II‑1257. o.] 20. pontja).

A Törvényszék álláspontja

32 A jelen jogvita felei ez esetben egyetértenek abban, hogy a Törvényszék hatáskörrel rendelkezik a jelen megsemmisítés iránti kereset elbírálása tekintetében. Mindazonáltal, mivel a Törvényszék hatásköre nélkülözhetetlen feltétel, azt a Törvényszék hivatalból vizsgálhatja (lásd a Törvényszék T‑29/02. sz., GEF kontra Bizottság ügyben 2005. március 15‑én hozott ítéletének [EBHT 2005., II‑835. o.] 72–74. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot; lásd továbbá ebben az értelemben a Bíróság 92/78. sz., Simmenthal kontra Bizottság ügyben 1979. március 6‑án hozott ítéletének [EBHT 1979., 777. o.] 21. és 22. pontját). A Törvényszéket tehát nem köti a feleknek a jelen kereset elbírálására vonatkozó hatáskörével kapcsolatos álláspontja, és meg kell vizsgálnia, hogy a felek meghallgatását követően nem kell‑e hivatalból elfogadhatatlansági kifogást emelnie azon az alapon, hogy az említett kereset elbírálására vonatkozó hatásköre – részben vagy egészben – hiányzik. Ez a jelen eset körülményei között annál is inkább indokolt, mivel egy nemzeti bíróság is megállapította a saját hatáskörét az EBB által saját nevében lefolytatott közbeszerzési eljárás keretében valamely személy által benyújtott ajánlatot elutasító és a szóban forgó közbeszerzési szerződést egy másik személy részére odaítélő EBB‑határozat jogszerűségének elbírálására.

33 Az EK 5. cikk, az EK 10. cikk, az EK 297. cikk és az EK 307. cikk első bekezdése, valamint az EU‑Szerződés és különösen az EUSZ 5. cikk értelmében a Bíróság a hatásköreit az EK, illetve az EU‑Szerződés rendelkezéseiben meghatározott feltételek szerint és célokból gyakorolja. A Törvényszék hatáskörei – amint azt a Bíróság alapokmányának 51. cikke rögzíti – az EK 225. cikkben és az EAK‑Szerződés 140a. cikkben kerültek felsorolásra.

34 A Törvényszék olyan kereset elbírálására vonatkozó hatáskörének kérdését, amely egyszerre tartalmaz az EBB harmadik személynek sérelmet okozó aktusának megsemmisítése iránti kérelmet, és az EBB jogellenes magatartásával az említett harmadik személynek okozott kár megtérítése iránti kérelmet, az EBB alapokmányának a tényállás idején alkalmazandó változata alapján kell elbírálni, különösen annak 29. cikke első bekezdése, valamint az EK 225. cikk (1) bekezdése, az EK 235. cikk, az EK 237. cikk és az EK 288. cikk második bekezdése, illetve adott esetben az EK 230. cikk alapján.

35 Az alapokmány 29. cikkének első bekezdése kimondja, hogy „[a]z egyrészről [az EBB], másrészről annak hitelezői, adósai vagy bármely más személy közötti jogvitákban a hatáskörrel rendelkező nemzeti bíróság jár el, kivéve azokat az eseteket, amelyekben a Bíróság rendelkezik hatáskörrel”. Emellett a Bíróság megállapította, hogy sem az EK‑Szerződés, sem e cikk nem zárja ki a Bíróságnak az EBB‑vel kapcsolatos jogviták elbírálására vonatkozó hatáskörét, sőt ez utóbbi rendelkezés kifejezetten fenntartja az EK‑Szerződésben ráruházott hatásköröket (lásd ebben az értelemben a fenti 31. pontban hivatkozott SGEEM és Etroy kontra EBB ügyben hozott ítélet 17. és 18. pontját).

36 A jelen jogvitában az EBB egy görög jog szerinti társasággal áll szemben, amely nem tartozik az ellenőrzése alá, és amelyet ezért az alapokmány 29. cikkének első bekezdése értelmében vett más személynek kell tekinteni. Ez utóbbi rendelkezés megfogalmazásának megfelelően azon kérdés eldöntéséhez, hogy az ilyen jogvita a Bíróság vagy a nemzeti bíróságok hatáskörébe, illetve, hogy adott esetben a Bíróság vagy a Törvényszék hatáskörébe tartozik‑e, az EK‑Szerződés rendelkezéseire kell támaszkodni.

37 Egyfelől a megtámadott határozat megsemmisítése iránti kérelmet illetően a Törvényszék hatáskörének a kérdése mindenekelőtt, mivel különös rendelkezésről van szó, az EK 237. cikknek az EK 225. cikk (1) bekezdésével összefüggésben történő értelmezésétől függ.

38 Az EK 237. cikk a következőképpen szól:

„A Bíróság az itt megállapított kereteken belül hatáskörrel rendelkezik a következő vitás ügyekben:

a) az [alapokmányból] eredő kötelezettségek teljesítése a tagállamok által. Ebben a vonatkozásban [az EBB] Igazgatótanácsa rendelkezik [az EK‑Szerződésből eredő kötelezettségeinek valamely tagállam általi megszegésére vonatkozó EK] 226. cikk által a Bizottságra ruházott hatáskörrel;

b) az [EBB] Kormányzótanácsa által elfogadott intézkedések. Ebben a vonatkozásban bármely tagállam, a Bizottság vagy [az EBB] Igazgatótanácsa indíthat keresetet [az EK] 230. cikkben megállapított feltételek mellett;

c) az [EBB] Igazgatótanácsa által elfogadott intézkedések. Az ilyen intézkedések ellen csak a tagállamok vagy a Bizottság indíthatnak keresetet [az EK] 230. cikkben meghatározott feltételek mellett, és kizárólag [az alapokmány] 21. cikkének (2), (5)–(7) bekezdésében foglalt eljárási szabályok megsértésére történő hivatkozással;

[…]”

39 Emellett az EK 225. cikk (1) bekezdéséből következik, hogy a Bíróság kizárólagos hatáskörrel rendelkezik az EK 237. cikk szerinti keresetek elbírálására.

40 Annak eldöntése érdekében, hogy a megtámadott határozat az EK 237. cikk hatálya alá tartozik‑e, fel kell idézni az EBB különböző szerveinek hatáskörét.

41 Az alapokmány 8. cikke értelmében az EBB‑t a kormányzótanács, az igazgatótanács és az igazgatási bizottság irányítja és igazgatja.

42 Az alapokmány 9. cikke értelmében a kormányzótanács megállapítja az EBB hitelpolitikájára vonatkozó általános irányelveket, és különösen határoz a jegyzett tőke felemeléséről, jóváhagyja az igazgatótanács éves jelentését, az éves mérleget és az eredménykimutatást, valamint az EBB eljárási szabályzatát, így a kormányzótanács kizárólagos hatáskörrel rendelkezik a szervezeti egységei belső működésének megszervezésére a gondos ügyintézés érdekében (a Bíróság C‑15/00. sz., Bizottság kontra EBB ügyben 2003. július 10‑én hozott ítéletének [EBHT 2003., I‑7281. o.] 67. és azt követő pontjai). Az alapokmány 11. cikke értelmében az igazgatótanács hatáskörrel rendelkezik kölcsönök és garanciák nyújtásával, valamint kölcsönök felvételével kapcsolatos határozatok meghozatalára; megállapítja a kölcsönök kamatait és a garanciavállalás díját; gondoskodik az EBB megfelelő igazgatásáról; biztosítja a bank ügyvezetésének az EK‑Szerződéssel és ezen alapokmánnyal, valamint a kormányzótanács által megállapított általános irányelvekkel való összhangját. Az alapokmány 11. cikke (2) bekezdésének hetedik albekezdése értelmében az igazgatótanács ülésein az igazgatási bizottság elnöke, illetve akadályoztatása esetén egyik alelnöke elnököl; az elnök nem szavaz. Az alapokmány 13. cikke szerint az igazgatási bizottság az EBB állandó testületi végrehajtó szerve. Az igazgatási bizottság az elnök felügyelete alatt és az igazgatótanács ellenőrzése mellett felel az EBB folyó ügyeinek intézéséért, és előkészíti az igazgatótanács határozatait, továbbá gondoskodik ezeknek a határozatoknak a végrehajtásáról. Az igazgatási bizottság ülésein az EBB elnöke elnököl. Az igazgatási bizottság tagjai kizárólag az EBB‑nek tartoznak felelősséggel. Az igazgatási bizottság tagjait a kormányzótanács az igazgatótanács javaslata alapján megújítható, hatéves időtartamra nevezi ki.

43 Az EBB‑nek a Törvényszék által feltett kérdésre adott válaszából, valamint a 2008. január 31‑i feljegyzésből kitűnik, hogy a megtámadott határozatot az azóta az EBB általános stratégiai igazgatóságba beolvadt információtechnológiai igazgatóság igazgatója fogadta el. Az EBB előadta, hogy e határozatot ezt követően az EBB elnöke jóváhagyta a keretmegállapodásnak a nyertes ajánlattevővel való, a 2008. június 12‑i és 17‑i aláírással történő megkötését megelőzően (lásd a fenti 20. pontot). Noha az iratok között nem szerepel a megtámadott határozatnak az EBB elnöke által történt jóváhagyására vonatkozó bizonyíték, vélelmezni kell annak a jelen eljárás céljából való bizonyítottságát, mivel azt a felperes nem vitatja. Amennyiben tehát a megtámadott határozatot az EBB elnökének „felügyelete alatt” fogadták el, ebből arra lehet következtetni, hogy az az EBB‑nek az alapokmány 13. cikke (3) bekezdése szerinti „folyó ügyek intézésének” a körébe, és ennélfogva az igazgatási bizottság feladatkörébe tartozott (lásd ebben az értelemben a fenti 42. pontban hivatkozott Bizottság kontra EBB ügyben hozott ítélet 66. pontját), amelynek a feladata éppen az EBB folyó ügyeinek az intézése az elnök felügyelete alatt. A jelen esetben ugyanis semmilyen körülmény nem teszi kétségessé azt, hogy az EBB által saját nevében odaítélt szerződésre vonatkozó közbeszerzési eljárás lefolytatása az EBB „folyó ügyeinek intézése” körébe tartozik.

44 Meg kell tehát állapítani, hogy a megtámadott határozat nem tartozott sem a kormányzótanács, sem az igazgatótanács hatáskörébe, és ennélfogva azt az EBB e két szerve egyikének sem lehet betudni, következésképpen nem terjednek ki rá az EK 237. cikk különös rendelkezései.

45 Ezt követően azt kell még megvizsgálni, hogy a Törvényszék az EK 225. cikk és az EK 230. cikk alapján elbírálhatja‑e az EBB olyan végleges aktusával szemben előterjesztett megsemmisítés iránti keresetet, amely harmadik személy számára joghatással jár.

46 Emlékeztetni kell mindenekelőtt arra, hogy a Közösség jogközösség, amennyiben mind tagállamai, mind intézményei jogi aktusait vizsgálni kell a Közösség alkotmányos alapjának, azaz az EK‑Szerződésnek való megfelelés szempontjából, és hogy az EK‑Szerződés a keresetek és eljárások olyan teljes rendszerét hozta létre, melynek célja, hogy a Bíróság számára biztosítsa az intézmények jogi aktusainak jogszerűségére vonatkozó felülvizsgálat lehetőségét (lásd a fenti 42. pontban hivatkozott Bizottság kontra EBB ügyben hozott ítélet 75. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot). Ez szintén megfelel az Európai Unió Nizzában, 2000. december 7‑én kihirdetetett Alapjogi Chartája (HL 2000. C 364., 1. o.; a továbbiakban Charta) 47. cikke által követett célkitűzésnek, amely Charta, noha a Lisszaboni Szerződés 2009. december 1‑jei hatálybalépése előtt nem rendelkezett jogilag kötelező erővel, bizonyítja a benne foglalt jogoknak a közösségi jogrendben tulajdonított fontosságot (a Törvényszék T‑377/00., T‑379/00., T‑380/00, T‑260/01. és T‑272/01. sz., Philip Morris International és társai kontra Bizottság egyesített ügyekben 2003. január 15‑én hozott ítéletének [EBHT 2003., II‑1. o.] 122. pontja). Ez utóbbi cikk értelmében mindenkinek, akinek a közösségi jog által biztosított jogait és szabadságait megsértették, joga van a bíróság előtti hatékony jogorvoslathoz és a pártatlan bíróság előtti tárgyaláshoz. Az EBB, jóllehet nem minősül a Közösség intézményének, annak az EK‑Szerződéssel létrehozott, jogi személyiséggel felruházott szerve, és ezen az alapon kiterjed rá a Bíróság felülvizsgálati jogköre, különösen az EK 237. cikk b) pontjában előírtak szerint (lásd a fenti 42. pontban hivatkozott Bizottság kontra EBB ügyben hozott ítélet 75. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot).

47 Másodszor figyelembe kell venni, hogy az EK 237. cikk olyan különös rendelkezést tartalmaz, amely csak az EBB egyes jogvitáira vonatkozik, és amely ennél fogva csak korlátozott és kiegészítő hatállyal rendelkezik az EK‑Szerződés más cikkeihez képest, mint amilyen az EK 236. cikk (a Bíróság 110/75. sz., Mills kontra EBB ügyben 1976. június 15‑én hozott ítéletének [EBHT 1976., 955. o.] 16. és 17. pontja és a fenti 31. pontban hivatkozott SGEEM és Etroy kontra EBB ügyben hozott ítéletének 17. pontja). Emellett emlékeztetni kell arra, hogy az EK 237. cikket és az alapokmány 29. cikkének első bekezdését az EK 267. cikk – amely előírja, hogy az EBB „feladata, hogy a tőkepiac igénybevételével és saját forrásai felhasználásával a Közösség érdekében hozzájáruljon a közös piac kiegyensúlyozott és egyenletes fejlődéséhez”, és „a Bank, amely nyereségszerzési cél nélkül működik, olyan kölcsönöket és garanciákat nyújt, amelyek elősegítik a […] projektek finanszírozását a gazdaság valamennyi ágazatában” –, valamint az alapokmánynak a fenti 37. pontban hivatkozott rendelkezései fényében kell értelmezni, amelyekből kitűnik, hogy az igazgatási bizottság fő feladata a kölcsönök és garanciák nyújtása, valamint a kölcsönök felvétele terén az igazgatótanács által a kormányzótanács általános iránymutatásainak megfelelően elfogadott határozatok előkészítése és végrehajtása (lásd ebben az értelemben és analógia útján Jacobs főtanácsnoknak a fenti 42. pontban hivatkozott Bizottság kontra EBB ügyre vonatkozó indítványának [EBHT 2003., I‑7281. o.] 75–78. pontját). Noha az alapokmány rendelkezései nem zárják ki teljesen annak lehetőségét, hogy az igazgatási bizottság az EBB folyó ügyeinek intézése keretében harmadik személyek vonatkozásában joghatások kiváltására irányuló határozatokat fogadjon el, azokból azonban egyértelműen kitűnik, hogy az ilyen határozatokat a kormányzótanács vagy az igazgatótanács fogadja el, vagy általában ezeknek kell elfogadniuk.

48 Az EK 237. cikk szövegében az igazgatási bizottságra történő utalás hiánya is ezt az EBB‑n belüli hatáskörmegosztást tükrözi. Mivel az igazgatási bizottság főszabály szerint az alapokmány 29. cikkének első bekezdése értelmében vett harmadik személyek vonatkozásában joghatások kiváltására irányuló határozatoknak csak az előkészítéséért és nem az elfogadásáért felelős, az EK‑Szerződés megfogalmazói nem tekintették úgy, hogy szükséges lenne az e szerv által elfogadott aktusok bírósági felülvizsgálata. Ez párhuzamba állítható az EK 230. cikkel, amely előírja, hogy az intézmények és az EBB által elfogadott végleges, és harmadik személyek vonatkozásában joghatást kiváltó aktusok megtámadhatók, az olyan intézkedések azonban, amelyek csak ezen aktusok elfogadásának előkészítésére irányulnak, nem megtámadhatók. Ebben az értelemben a fenti 31. pontban hivatkozott Tête és társai kontra EBB ügyben hozott végzésének 18. pontjában a Törvényszék megállapította, hogy „az EBB megtartotta eredeti, kölcsönök és garanciák nyújtására irányuló feladatát (lásd az [EGK] 129. és [EGK] 130. cikket, valamint az [EK] 198d. és [EK] 198e. cikket)”, és hogy „[o]lyan harmadik személyek vonatkozásában, akik nem részesülnek az EBB által nyújtott kölcsönben vagy garanciában, az nem fogad el joghatások kiváltására irányuló határozatokat”. Ez az érvelés azonban nem érvényesül az olyan esetben, mint amely a jelen ügyben is fennáll, amikor is bebizonyosodott, hogy az igazgatási bizottság harmadik személy vonatkozásában joghatások kiváltására irányuló határozatot fogadott el. Az olyan jogközösségben, mint amilyen a Közösség, az érdekeltnek meg kell tudnia támadni az ilyen határozatot.

49 Ezért úgy kell tekinteni, hogy az EK 230. cikk szerinti általános rendelkezést kiegészíti az EK 237. cikk szerinti különös rendelkezés, amely csak korlátozott hatállyal rendelkezik, és amely nem vonatkozik az Igazgatási Bizottság által az alapokmány 13. cikkének (3) bekezdése alapján az EBB folyó ügyeinek intézése keretében elfogadott, harmadik személyek vonatkozásában végleges joghatásokat kiváltó aktusokra, amilyen a megtámadott határozat vagy az EBB adminisztratív irataihoz való hozzáférés megtagadására vonatkozó határozat.

50 Harmadszor elfogadhatatlan lenne, hogy miközben az EBB részletesen szabályozza belső határozathozatali rendjét, kivonja magát az EK‑Szerződésben az intézmények, illetve az EK‑Szerződéssel létrehozott, és jogi személyiséggel felruházott közösségi szervek aktusai vonatkozásában előírt bírósági felülvizsgálat alól (lásd ebben az értelemben és analógia útján Jacobs főtanácsnoknak a Bizottság kontra EBB ügyre vonatkozó, a fenti 47. pontban hivatkozott indítványának 71. pontját). Az EBB szervezetén belül, az EK 237. cikk b) és c) pontjában említett szervektől – azaz a kormányzótanácstól és az igazgatótanácstól – eltérő szervek által formálisan elfogadott aktusoknak tehát bírósági felülvizsgálat tárgyát kell képezniük, amennyiben véglegesek, és harmadik személyek vonatkozásában joghatásokat váltanak ki. Márpedig az EK 225. cikk, az EK 230. cikk és az EK 237. cikk értelmében a Bíróság és a jelen esetben a Törvényszék hatáskörrel rendelkezik az EBB valamennyi igazgatási jellegű határozata – azaz a harmadik személyek vonatkozásában joghatások kiváltására irányuló, az EBB által egyoldalúan elfogadott valamennyi aktus – jogszerűségének felülvizsgálatára.

51 Negyedszer ügyelni kell arra, hogy ne sérüljön az EBB‑nek az EK‑Szerződésben biztosított funkcionális és intézményi autonómiája, valamint a számára a pénzügyi piacokon eljáró független szervi minőségében szükséges jóhírneve (a Bíróság 85/86. sz., Bizottság kontra EBB ügyben 1988. március 3‑án hozott ítéletének [EBHT 1988., 1281. o.] 27–30. pontja és a fenti 42. pontban hivatkozott Bizottság kontra EBB ügyben 2003. július 10‑én hozott ítéletének 101. és azt követő pontjai). Márpedig a megtámadott határozat elfogadása a közösségi igazgatás körébe tartozó tevékenységeknek az EBB általi gyakorlásához kapcsolódik, amely tevékenységek közelebbről e szerv mint ajánlatkérő eljárásához kapcsolódnak nem pedig a pénzügyi téren vagy a pénzügyi piacokon kifejtett tevékenységei gyakorlásához. Ennélfogva a Törvényszék által az EK 225. cikk (1) bekezdése és az EK 230. cikk alapján végzett jogszerűségi felülvizsgálat, még ha a priori szélesebb körű is, mint amelyet a Bíróság gyakorol az EK 237. cikk c) pontja alapján az EBB igazgatótanácsának tanácskozásaival kapcsolatban, nem tekinthető olyannak, mint amely sérti az EBB – részére kölcsönöknek és garanciáknak a tőkepiac igénybevételével történő nyújtása és finanszírozása érdekében biztosított – funkcionális és intézményi autonómiáját, és jóhírnevét, illetve hitelességét, amelyre a pénzügyi piacokon eljáró független szervi minőségében szüksége van. Végül emlékeztetni kell arra, hogy maga az EBB is arra hivatkozik, hogy az EK 225. cikk (1) bekezdése és az EK 230. cikk alapján a Törvényszék rendelkezik hatáskörrel a jelen megsemmisítés iránti kérelem elbírálására. Az EBB nem véli tehát úgy, hogy a Törvényszék által ilyen keretek között gyakorolt jogszerűségi felülvizsgálat sértené az EK‑Szerződésben és az alapokmányban részére biztosított funkcionális és intézményi autonómiáját.

52 Így a közösségi jogi aktusok jogszerűsége teljes körű felülvizsgálatának szükségessége az EK 225. cikk (1) bekezdésének és az EK 230. cikknek olyan értelmezését követeli meg, hogy azok nem zárják ki a Törvényszék hatáskörét az EBB folyó ügyeinek intézése keretében az igazgatási bizottság által elfogadott olyan aktus megsemmisítése iránti kereset elbírálása tekintetében, amely harmadik személyek vonatkozásában végleges joghatásokat vált ki.

53 Másfelől a jelen kártérítési kérelmet illetően meg kell jegyezni, hogy az uniós bíróságnak, és jelen esetben a Törvényszéknek az EBB‑vel szemben előterjesztett, szerződésen kívüli felelősség megállapítása iránti kereset elbírálására vonatkozó hatáskörének kérdésére a szövegek kifejezetten nem adnak választ. Különös rendelkezések hiányában az EK 225. cikk (1) bekezdésének, az EK 235. cikknek és az EK 288. cikk második bekezdésének az értelmezésétől függ az, hogy a Bíróság, illetve a jelen esetben a Törvényszék hatáskörrel rendelkezik‑e a jelen, EBB‑vel szemben előterjesztett kártérítési kérelem elbírálására.

54 Először is meg kell jegyezni, hogy a Bíróság korábban már megállapította a hatáskörét az EBB‑vel szemben előterjesztett kártérítési kereset elbírálására az EGK 178. cikk és az EGK 215. cikk második bekezdése alapján (jelenleg EK 235. cikk és EK 288. cikk második bekezdés). Hatáskörét azzal támasztotta alá, hogy az állítólagosan jogellenes aktus az EBB mint a Közösség megbízottja és az annak érdekében eljáró szerv által, az egyes rendelkezésekben a közösségi költségvetésből finanszírozott kockázati tőke nyújtása és kezelése tárgyában ráruházott hatáskörök gyakorlása keretében kötött finanszírozási szerződés végrehajtására irányult, hogy az EBB az EK‑Szerződés értelmében maga is közösségi szerv, és hogy az EBB‑nek az ilyen finanszírozási szerződés végrehajtásával kapcsolatos aktusai és mulasztásai a Közösségnek tudhatók be (lásd ebben az értelemben a fenti 31. pontban hivatkozott SGEEM és Etroy kontra EBB ügyben 1992. december 2‑án hozott ítélet 4. és 12–15. pontját, továbbá a C‑370/89. sz., SGEEM és Etroy kontra EBB ügyben 1993. május 25‑én hozott ítéletének [EBHT 1993., I‑2583. o.] 24. pontját). Ebben az összefüggésben a Bíróság kimondta, hogy „az [EGK]‑Szerződés 215. cikkének második bekezdésében használt »intézmény« kifejezést nem úgy kell érteni, hogy az kizárólag a Közösségnek az [EGK]‑Szerződés 4. cikkének (1) bekezdésében felsorolt intézményeit jelenti, hanem mint amely az [EGK]‑Szerződéssel létrehozott szerződésen kívüli felelősség tekintetében kiterjed az olyan közösségi szervekre is, mint az [EBB]” (a fenti 31. pontban hivatkozott SGEEM és Etroy kontra EBB ügyben 1992. december 2‑án hozott ítélet 16. pontja).

55 Másodszor figyelembe kell venni, hogy noha az EK‑Szerződésben létrehozott jogorvoslati rendszerben a kártérítési kereset önálló jogorvoslat a megsemmisítés iránti keresethez képest, a jelen esetben közvetlen kapcsolat van a kártérítési kérelem és a megtámadott határozat megsemmisítése iránti kérelem között, mivel a keresetlevélben kifejtésre került, hogy „az EK 235. és 288. cikk alapján benyújtott […] kártérítési kérelem a megtámadott határozat jogellenességén alapszik”, így a kártérítési kérelem a megsemmisítés iránti kérelemhez képest járulékos jelleggel tűnik föl. Ezen túlmenően a keresetlevélből az is kitűnik, hogy a kártérítési kérelem olyan összeg megfizetésére irányul, amely pontosan megfelel „azon bruttó bevétel becsült összegének, amelyet a felperes akkor kapott volna meg […], ha a szerződést neki ítélik oda”, azaz azon összegnek, amelytől a felperest álláspontja szerint a megtámadott határozat következtében megfosztották. A kártérítési kérelem tehát valójában a megtámadott határozat felperesre gyakorolt joghatásainak megszüntetésére irányul, és így elfogadása esetén az említett joghatások megsemmisítését eredményezné.

56 Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint (a Bíróság 175/84. sz., Krohn Import‑Export kontra Bizottság ügyben 1986. február 26‑án hozott ítéletének [EBHT 1986., 753. o.] 32. és 33. pontja; a Törvényszék T‑514/93. sz., Cobrecaf és társai kontra Bizottság ügyben 1995. március 15‑én hozott ítéletének [EBHT 1995., II‑621. o.] 59. pontja, és a T‑180/00. sz., Astipesca kontra Bizottság ügyben 2002. október 17‑én hozott ítéletének [EBHT 2002., II‑3985. o.] 139. pontja) a kereset elfogadhatóságának vizsgálata során figyelembe kell venni a jelen esetben a megsemmisítés iránti kereset és a kártérítési kereset között fennálló „közvetlen kapcsolatot” vagy „komplementartitást”, valamint az utóbbinak az előbbihez képest járulékos jellegét annak érdekében, hogy a kártérítési kereset jogi sorsa ne kerüljön mesterségesen elválasztásra a megsemmisítés iránti keresetétől, amelyhez képest azonban csak járulékos vagy kiegészítő jellegű.

57 Harmadszor hangsúlyozni kell, hogy amennyiben az EBB által a felperesnek okozott károk az EBB olyan tevékenységének gyakorlásából származnának, amelyek a közösségi igazgatási feladatok végrehajtásának körébe tartoznak, és amely tevékenységek közelebbről e szerv ajánlatkérőként történő eljárásához kapcsolódnak, továbbá az említett károk ezért nem az EBB pénzügyi téren vagy a pénzügyi piacokon kifejtett tevékenységei gyakorlásából származnak, a Törvényszék által az EK 225. cikk (1) bekezdése, az EK 235. cikk és az EK 288. cikk második bekezdése alapján elvégzendő felülvizsgálat nem tekinthető olyannak, mint amely sérti az EBB funkcionális és intézményi autonómiáját vagy veszélyezteti a jóhírnevét, amelyre a pénzügyi piacokon eljáró független szerv minőségében szüksége van. Végül az EBB maga is arra hivatkozik, hogy az EK 225. cikk (1) bekezdése, az EK 235. cikk és az EK 288. cikk alapján a Törvényszék rendelkezik hatáskörrel a vele szemben előterjesztett jelen kártérítési kérelem elbírálására, és egyáltalán nem érvel azzal, hogy az ilyen felülvizsgálat sértené funkcionális és intézményi autonómiáját.

58 A Törvényszék tehát az EK 225. cikk (1) bekezdése, az EK 235. cikk és az EK 288. cikk második bekezdése alapján az EBB‑vel szemben előterjesztett kártérítési kérelem elbírálására is hatáskörrel rendelkezik, amennyiben az ilyen kérelem járulékos jelleggel kapcsolódik az EBB harmadik személyek vonatkozásában végleges joghatást kiváltó aktusával szemben előterjesztett, elfogadható megsemmisítés iránti kérelemhez.

59 Következésképpen a Törvényszék hatáskörrel rendelkezik a jelen kereset teljes körű elbírálására.

A felperesnek a megtámadott határozat megsemmisítéséhez fűződő érdekéről

A felek érvei

60 Az EBB a tárgyaláson ezzel kapcsolatban feltett kérdésekre válaszul megerősítette, hogy a megtámadott határozatot végrehajtották, hiszen a keretmegállapodást megkötötték a nyertes ajánlattevővel, és azt részben teljesítették is. Következésképpen véleménye szerint a megtámadott határozat esetleges megsemmisítése esetén nem állna módjában annak következményt adó intézkedéseket elfogadni, mint amilyen például a közbeszerzési eljárás újbóli megnyitása. Mindazonáltal azt is előadta, hogy nem kívánja vitatni a jelen kereset elfogadhatóságát a felperesnek a megtámadott határozat megsemmisítése iránti eljáráshoz fűződő érdekének hiánya miatt. Azt is jelezte továbbá, hogy amennyiben a keresetet előterjesztő elutasított ajánlattevő helyzetének megfelelő helyreállítása kártérítés fizetésének formájában elviekben elképzelhető is lenne, az ilyen kártérítés fizetésének feltételei a jelen esetben nem teljesülnek, mivel a felperes nem szenvedett valós kárt a megtámadott határozat következtében.

61 A tárgyaláson a felperes előadta, hogy már több odaítélő határozat teljes vagy részleges megsemmisítését is elérte anélkül, hogy az említett határozatokat elfogadó intézmények kielégítő módon reagáltak volna e megsemmisítésekre. Emellett előadta, hogy a megtámadott határozat megsemmisítéséhez kettős érdeke fűződik. Egyfelől, mivel közbeszerzési eljárásokban vesz részt, álláspontja szerint érdeke fűződik ahhoz, hogy a megtámadott határozattal kapcsolatos jogellenességek megállapításra kerüljenek azért, hogy e jogellenességek megismétlődése megakadályozható legyen. Másfelől álláspontja szerint azért fűződik érdeke az említett jogellenességek megállapításához, hogy kártérítést kaphasson.

A Törvényszék álláspontja

62 Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint valamely természetes vagy jogi személy által megsemmisítés iránt indított kereset csupán abban az esetben elfogadható, amennyiben a felperesnek érdeke fűződik a megtámadott jogi aktus megsemmisítéséhez, ami azt feltételezi, hogy a megtámadott aktus megsemmisítése önmagában jogi következményekkel járhat, és a kereset ezért – eredményét tekintve – az azt indító fél javára szolgálhat (a Törvényszék T‑195/08. sz., Antwerpse Bouwwerken kontra Bizottság ügyben 2009. december 10‑én hozott ítéletének [EBHT 2009., II‑4439. o.] 33. pontja). Mivel a kereset elfogadhatóságának feltételei, különösen az eljáráshoz fűződő érdek, az eljárás folytatásának nélkülözhetetlen feltételei, a Törvényszék feladata annak hivatalból történő vizsgálata, hogy a felpereseknek érdekük fűződik‑e a megtámadott határozat megsemmisítéséhez (a Törvényszék T‑228/00. sz., Gruppo ormeggiatori del porto di Venezia kontra Bizottság ügyben 2005. március 10‑én hozott ítéletének [EBHT 2005., II‑787. o.] 22. pontja és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). Ez az ítélkezési gyakorlat analógia útján az olyan megsemmisítés iránti kérelmek esetében is alkalmazandó, amelyeket járulékos jelleggel kártérítési kérelmet is tartalmazó keresetben terjesztenek elő.

63 A jelen esetben hivatalból kell vizsgálni, hogy a megtámadott határozat esetleges megsemmisítése a felperes javára szolgálhat‑e akkor is, ha a közbeszerzési eljárás már nem nyitható meg újra, és ha a jelen eset körülményei között a felek között nem vitatott, hogy a szerződés aláírása és részleges teljesítése miatt minden esélye megszűnt annak, hogy a felperes a szóban forgó közbeszerzési szerződést megköthesse az EBB‑vel.

64 Az ítélkezési gyakorlatból következik, hogy még abban az esetben is, ha az odaítélő határozatot teljesen végrehajtották más versenytársak javára, az ajánlattevő megőrzi az e határozat megsemmisítéséhez fűződő érdekét, vagy annak érdekében, hogy az ajánlatkérőt ezen ajánlattevő helyzetének megfelelő helyreállítására kötelezzék, vagy annak érdekében hogy a jövőre nézve az ajánlatkérőt arra ösztönözzék, hogy a közbeszerzési eljárásait megfelelően módosítsa, amennyiben azok elismerten ellentétesek bizonyos jogi követelményekkel (lásd ebben az értelemben a fenti 32. pontban hivatkozott Simmenthal kontra Bizottság ügyben hozott ítélet 32. pontját és a Törvényszék T‑191/96. és T‑106/97. sz., CAS Succhi di Frutta kontra Bizottság ügyben 1999. október 14‑én hozott ítéletének [EBHT 1999., II‑3181. o.] 63. pontját).

65 Az a körülmény ugyanis, hogy valamely közbeszerzési szerződést megkötöttek, sőt azt teljesítették is az alapeljárásban az említett szerződést odaítélő határozat ellen valamely elutasított ajánlattevő által benyújtott keresetet elbíráló határozat kihirdetése előtt, és hogy az ajánlatkérő szerződéses jogviszonyban áll a nyertes ajánlattevővel, nem zárja ki az ajánlatkérő azon kötelezettségét, hogy amennyiben a Bíróság a keresetnek helyt ad, az EK 233. cikk értelmében megtegye az elutasított ajánlattevő érdekei megfelelő védelmének biztosításához szükséges intézkedéseket (lásd ebben az értelemben a Törvényszék elnökének a T‑303/04. R. sz., European Dynamics kontra Bizottság ügyben 2004. november 10‑én hozott végzésének [EBHT 2004., II‑3889. o.] 83. pontját).

66 Amennyiben a közbeszerzési eljárásban elutasított ajánlattevő által benyújtott kereset folytán a szerződést odaítélő határozatot megsemmisítik, az ajánlatkérőnek azonban már nem áll módjában újból megnyitni a szóban forgó közbeszerzési eljárást, ezen ajánlattevő érdekei megvédhetők például egy olyan mértékű anyagi kompenzáció útján, amely megfelel a szerződés odaítélésére vonatkozó esély elvesztésének, vagy ha biztosan megállapítható, hogy az ajánlattevőnek kellett volna odaítélni a szerződést, amely megfelel az okozott bevételkiesésének (lásd ebben az értelemben a Törvényszék elnökének a T‑108/94. R. sz., Candiotte kontra Tanács ügyben 1994. május 2‑án hozott végzésének [EBHT 1994., II‑249. o.] 27. pontját; a T‑169/00. R. sz., Esedra kontra Bizottság ügyben 2000. július 20‑án hozott végzésének [EBHT 2000, II‑2951. o.] 51. pontját és a fenti 65. pontban hivatkozott European Dynamics kontra Bizottság ügyben hozott végzésének 83. pontját). A legújabb ítélkezési gyakorlatból következik, hogy meghatározható a közbeszerzési szerződés odaítélésére vonatkozó esélynek az említett közbeszerzési eljárásban elutasított ajánlattevő által a jogellenes határozat következtében történő elvesztéséhez rendelhető gazdasági érték (lásd ebben az értelemben a Törvényszék elnökének a T‑41/08. R. sz., Vakakis kontra Bizottság ügyben 2008. április 25‑én hozott végzésének [az EBHT‑ban nem tették közzé] 66. és 67. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot, és a T‑443/09. R. sz., Agriconsulting Europe kontra Bizottság ügyben 2010. január 20‑án hozott végzésének [az EBHT‑ban nem tették közzé] 32–34. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot).

67 A jelen esetben a felperesnek érdeke fűződik a megtámadott határozat megsemmisítéséhez, hogy ezáltal az EK 233. cikk első bekezdéséből eredő kötelezettség alapján elérje, hogy az EBB megfelelően helyreállítsa a helyzetét, ami adott esetben megnyilvánulhat a szerződés odaítélésére vonatkozó esélye elvesztésének megfelelő anyagi kompenzációban. Noha a felperes kártérítési kérelmet terjesztett elő, amely alapján elérheti egy bizonyos összeg kártérítés formájában történő megfizetését, hangsúlyozni kell, hogy e kérelem nem a szerződés odaítélésére vonatkozó esély elvesztését célozza, hanem azon bevétel kiesését, amelyre a szerződés általa történő teljesítése esetén nyereségként szert tehetett volna (lásd a lenti 210. pontot). Ennélfogva e kártérítési kérelem elutasítható anélkül, hogy ez érintené a felperes azon lehetőségét, hogy adott esetben elérje azt, hogy az EBB a szerződés odaítélésére vonatkozó esélye elvesztésének megfelelő anyagi kompenzáció formájában a korábbi helyzetét helyreállítsa az EUMSZ 266. cikk második bekezdésének megfelelően.

68 A fentiekből következik, hogy a megsemmisítés iránti kérelem az eredménye révén a felperes javára szolgálhat, így ez utóbbinak érdeke fűződik a megtámadott határozat megsemmisítéséhez.

A közbeszerzési eljárásban az ajánlatok összehasonlító értékelése során alkalmazott módszer vitatásának hiányáról

A felek érvei

69 Az EBB álláspontja szerint az ajánlatok összehasonlító értékelése során alkalmazott módszer felperes általi vitatása nem elfogadható, mivel azt nem megfelelő időben, azaz nem az ajánlatok benyújtására nyitva álló határidő lejárta előtt tette.

70 A felperes az e tekintetben az EBB által előterjesztett elfogadhatatlansági kifogás elutasítását kéri.

A Törvényszék álláspontja

71 A jelen elfogadhatatlansági kifogás gyakorlatilag a harmadik és a negyedik megsemmisítési jogalapra irányul, amelyekkel a felperes a „saját forrásból származó csapat biztosítására vonatkozó képesség” megnevezésű odaítélési szempont jogszerűségét vitatja, valamint a megsemmisítés iránti kérelem ötödik jogalapjára, amellyel a felperes az odaítélési szempontok relatív súlyozásának jogszerűségét vitatja, nevezetesen azt, hogy a műszaki szempontok 75%‑ot kaptak, a pénzügyi szempont pedig csak 25%‑ot.

72 Helyes az a megállapítás, hogy az ajánlatok összehasonlító értékelése során alkalmazott módszer jogszerűségének vitatásával a felperes mellékesen az ajánlattételhez szükséges dokumentáció jogszerűségét is vitatja. Így a jelen esetben az a kérdés merül fel, hogy a közbeszerzési eljárás olyan dokumentuma, mint amilyen a szóban forgó dokumentáció, az EK 230. cikk negyedik bekezdése alapján közvetlen keresettel megtámadható aktus‑e, és ennélfogva a felperesnek e rendelkezés alapján és annak az ötödik bekezdésében meghatározott két hónapos határidőn belül kellett volna‑e fellépnie a dokumentáció ellen.

73 Az ajánlattételhez szükséges dokumentáció nem tekinthető olyannak, mint amely minden ajánlattevőt személyében érint. Az ajánlattételhez szükséges dokumentáció ugyanis az ajánlatkérő által közzétett ajánlati felhívás valamennyi dokumentumához hasonlóan objektív módon meghatározott helyzetekre alkalmazandó, valamint általános és absztrakt módon kijelölt csoportokra nézve jár joghatással. Ennélfogva a dokumentáció általános jellegű, és annak az ajánlatkérő által az ajánlattevők számára egyénileg történő megküldése nem értelmezhető úgy, hogy ezáltal az EK 230. cikk negyedik bekezdése értelmében az egyes ajánlattevőket mindenki máshoz képest egyéníti (a Törvényszék T‑495/04. sz., Belfass kontra Tanács ügyben 2008. május 21‑én hozott ítéletének [EBHT 2008., II‑781. o.] 36–42. pontja).

74 A jelen esetben a megtámadott határozat volt tehát az első, a felperes által megtámadható határozat, és következésképpen az első, amely lehetővé tette számára, hogy mellékesen vitassa az ajánlatok összehasonlító értékelése során alkalmazott, az EBB által az ajánlattételhez szükséges dokumentációban előírt módszer jogszerűségét.

75 Az EBB tehát tévesen hivatkozik a felperes által a jelen kereset keretében előterjesztett vitatás állítólagos elkésettségére és mellékesen az ajánlatok összehasonlító értékelése során alkalmazott, az EBB által az ajánlattételhez szükséges dokumentációban előírt módszer jogszerűségére.

76 Következésképpen meg kell állapítani, hogy a harmadik, a negyedik és az ötödik megsemmisítési jogalap elfogadható, és az EBB által e tekintetben felhozott elfogadhatatlansági kifogást el kell utasítani.

A kártérítési kérelem egyértelműségének hiányáról

A felek érvei

77 Az EBB arra hivatkozik, hogy az eljárási szabályzat 44. cikke 1. §‑ának c) pontja szerinti követelmények alapján a kártérítési kérelem elfogadhatatlan, mivel az EK 288. cikk második bekezdésében a Közösség szerződésen kívüli felelősségének megállapításához előírt három feltétel a jelen esetben a keresetlevélben nem került megemlítésre, és a felperes nem állítja azt, hogy az említett feltételek teljesülnek. Álláspontja szerint a keresetlevélben nem kerültek pontosan megjelölésre a közbeszerzési eljárással kapcsolatos jogellenességek, az említett jogellenességek és a felperes állítólagos kára közötti okozati összefüggés, valamint a kért kártérítés jellege és pontos összege. Ennélfogva az alkalmazandó ítélkezési gyakorlatra (a Bíróság 5/71. sz., Zuckerfabrik Schöppenstedt kontra Tanács ügyben 1971. december 2‑án hozott ítélete [EBHT 1971., 975. o.] és a Törvényszék T‑461/93. sz., An Taisce és WWF UK kontra Bizottság ügyben 1994. szeptember 23‑án hozott ítéletének [EBHT 1994., II‑733. o.] 42. és 43. pontja) tekintettel az ilyen kérelmet, mint elfogadhatatlant, el kell utasítani.

78 A felperes álláspontja lényegében az, hogy nem sértette meg az eljárási szabályzat 44. cikke 1. §‑ának c) pontját, és az EK 288. cikk második bekezdésében a Közösség szerződésen kívüli felelősségének megállapításához előírt három feltétel fennállásának vizsgálatához szükséges körülményeket ismertette a keresetlevélben.

A Törvényszék álláspontja

79 Emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróság alapokmánya 21. cikkének és az eljárási szabályzat 44. cikke 1. §‑a c) pontjának értelmében minden keresetlevélnek tartalmaznia kell a jogvita tárgyát és a felhozott jogalapok rövid ismertetését. A keresetlevélnek kellően világosnak és pontosnak kell lennie ahhoz, hogy az alperes előkészíthesse a védekezést, és a Törvényszék dönthessen a keresetről, adott esetben minden további információ nélkül. Az igazságszolgáltatás tekintetében a jogbiztonság és a gondos igazságszolgáltatás biztosítása érdekében a kereset elfogadhatóságához szükséges, hogy maga a keresetlevél tartalmazza az alapjául szolgáló alapvető jogi és ténybeli elemeket, legalább összefoglaló jelleggel, de összefüggő és érthető módon (lásd a Törvényszék T‑19/01. sz., Chiquita Brands és társai kontra Bizottság ügyben 2005. február 3‑án hozott ítéletének [EBHT 2005., II‑315. o.] 64. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot).

80 E követelmények teljesítése érdekében a valamely intézmény vagy a Közösség bármely más szerve vagy szervezete által okozott károk megtérítésére irányuló keresetnek tartalmaznia kell azokat a körülményeket, amelyek lehetővé teszik a felperes által ezen intézménnyel, szervvel vagy szervezettel szemben kifogásolt magatartás beazonosítását, azon okokat, amelyek miatt úgy véli, hogy okozati összefüggés áll fenn e magatartás és az általa állítólagosan elszenvedett kár között, valamint e kár jellegét és mértékét (lásd a Törvényszék T‑387/94. sz., Asia Motor France és társai kontra Bizottság ügyben 1996. szeptember 18‑án hozott ítéletének [EBHT 1996., II‑961. o.] 107. pontját; a T‑38/96. sz., Guérin automobiles kontra Bizottság ügyben 1997. július 10‑én hozott ítéletének [EBHT 1997., II‑1223. o.] 42. pontját, és a fenti 79. pontban hivatkozott Chiquita Brands és társai kontra Bizottság ügyben hozott ítéletének 65. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot).

81 A keresetlevélből kitűnik, hogy „[a]z EK 235. cikk és az EK 288. cikk alapján benyújtott […] kártérítési kérelem a megtámadott határozat jogellenességén alapszik, […] ami a jelen kereset tárgyát képezi”. Ebből következik, hogy e kérelem egyértelműen a megsemmisítés iránti kérelem keretében hivatkozott jogellenességeken alapszik. Emellett a keresetlevélből kitűnik az is, hogy „a felperes kártérítés fizetését követeli az EBB részéről 3,88 millió euró 50%‑ának megfelelő mértékben, azaz 1,94 millió euró összegben, amely megfelel azon összeg becsült értékének, amelyet a felperes a szerződés részére történő odaítélése esetén a közbeszerzés keretében bruttó bevételként kapott volna”. Ennélfogva a keresetlevél tartalmazza a hivatkozott kár jellegének és mértékének beazonosításához szükséges információkat. Egyébiránt keresetlevelében a felperes magyarázatokkal is szolgál a tekintetben, hogy ezen összeget miként számította ki. Így, még ha a felperes nem is szentel külön fejezetet a keresetlevélben a jogellenesség és az általa hivatkozott károk közötti okozati összefüggésnek, a keresetlevél tartalmazza azokat az információkat, amelyek alapján megismerhetők azon okok, amelyek miatt a felperes úgy véli, hogy e magatartás és az állítása szerint általa elszenvedett kár között okozati összefüggés áll fenn, nevezetesen azt, hogy álláspontja szerint ezen okozati összefüggés abban áll, hogy a megtámadott határozat miatt nem neki ítélték oda a szerződést, és ezért nem köthette meg az EBB‑vel az e szerződés végrehajtására irányuló keretmegállapodást.

82 E körülmények között meg kell állapítani, hogy a kártérítési kérelem elfogadható, és az EBB által e tekintetben felhozott elfogadhatatlansági kifogást el kell utasítani.

2. Az ügy érdeméről

Az alkalmazandó jogról

A felek érvei

83 A felperes álláspontja szerint az EBB ajánlatkérőként a „Közbeszerzési útmutató – Útmutató az [EBB] által saját nevében lefolytatandó szolgáltatásnyújtásra, árubeszerzésre és építési beruházásra irányuló közbeszerzési eljárásokhoz” tényállás idején hatályos rendelkezéseinek (a továbbiakban: Útmutató) megfelelően köteles eljárni, és köteles betartani a közbeszerzési eljárásokban alkalmazandó általános elveket és jogszabályokat. Emellett, ha az építési beruházásra, az árubeszerzésre és a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló, 2004. március 31‑i 2004/18/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 134., 114. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 7. kötet, 132. o.) mint olyan nem is alkalmazandó az EBB közbeszerzési eljárásaira, az Útmutató bevezetése értelmében az említett irányelv megfelelő hivatkozási alapként szolgál az Útmutató ezen irányelvből merítkező rendelkezéseinek értelmezéséhez. A Törvényszék egyébiránt korábban már elfogadta az olyan, közbeszerzési szerződést odaítélő bizottsági határozatnak az egyúttal az árubeszerzésre irányuló, illetőleg az építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló 93/36/EGK és 93/37/EGK irányelveket is módosító, 1997. október 13‑i 97/52/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (HL L 328., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 3. kötet, 3. o.) módosított, a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló, 1992. június 18‑i 92/50/EGK tanácsi irányelv (HL L 209., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 1. kötet, 322. o.) szempontjából való jogszerűségének felülvizsgálatát (a Törvényszék T‑345/03. sz., Evropaїki Dynamiki kontra Bizottság ügyben 2008. március 12‑én hozott ítéletének [EBHT 2008., II‑341. o.] 206. pontja).

84 Az EBB azzal érvel, hogy a 2004/18 irányelv nem alkalmazandó a közbeszerzési eljárásaira, és hozzáteszi, hogy a közbeszerzési eljárásokkal kapcsolatos ítélkezési gyakorlat csak annyiban érinti, amennyiben az az egyes rá is alkalmazandó rendelkezések értelmezésére vonatkozik. Az ítélkezési gyakorlatból (a Törvényszék fenti 31. pontban hivatkozott Sogelma kontra AER ügyben hozott ítéletének 115. pontja és a T‑59/05. sz., Evropaїki Dynamiki kontra Bizottság ügyben 2008. szeptember 10‑én hozott ítéletének [az EBHT‑ban nem tették közzé] 46. és 47. pontja) álláspontja szerint az következik, hogy a 2004/18 irányelv, csakúgy, mint a 92/50 irányelv, amelyet az előbbi annak helyébe lépve hatályon kívül helyezett, nem alkalmazandó a valamely közösségi intézmény, szerv vagy szervezet által a saját nevében lefolytatott közbeszerzési eljárásokra, kivéve, ha az ez utóbbiakra alkalmazandó rendelkezések kifejezetten visszautalnak azokra.

A Törvényszék álláspontja

85 A felek érvei azt a kérdést vetik fel, hogy mely szabályok vonatkoznak az EBB által saját nevében és saját forrásai terhére lefolytatott, építési beruházásra, árubeszerzésre vagy szolgáltatásnyújtásra irányuló visszterhes szerződések odaítélésére vonatkozó közbeszerzési eljárásokra.

86 Az EBB pénzügyi autonómiával rendelkezik, mivel az EK 267. cikk értelmében „a tőkepiac igénybevételével és saját forrásai felhasználásával” működik (lásd ebben az értelemben a fenti 42. pontban hivatkozott Bizottság kontra EBB ügyben 2003. július 10‑én hozott ítélet 101. és 128. cikkét), nem pedig a közösségi költségvetés terhére, még akkor is, ha az említett költségvetésből származó pénzeszközöket is kezel a Közösség megbízottjaként annak érdekében eljárva, és ennélfogva tevékenységének egy részét közösségi pénzeszközökből valósítja meg. A jelen ügyben a kereset azonban az EBB saját forrásaiból finanszírozott közbeszerzési eljárással kapcsolatos.

87 Az ilyen eljárás nem tartozik a módosított, az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletről szóló, 2002. június 25‑i 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelet (HL L 248., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet, 4. kötet, 74. o.; a továbbiakban: költségvetési rendelet) második része IV. címe rendelkezéseinek, és a fortoiri a módosított, az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletről szóló 1605/2002 rendelet végrehajtására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2002. december 23‑i 2342/2002/EK, Euratom bizottsági rendelet (HL L 357., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet, 4. kötet, 145. o.; a továbbiakban: végrehajtási rendelet) második része III. címe rendelkezéseinek hatálya alá sem. E rendelkezések ugyanis csak az „Európai Közösségek általános költségvetésére” alkalmazandók, és amint a költségvetési rendelet 88. cikkének (1) bekezdéséből következik, e rendelet hatálya csak azon közbeszerzési szerződésekre terjed ki, amelyeket egészben vagy részben az említett általános költségvetésből finanszíroznak (a Törvényszék T‑271/04. sz., Citymo kontra Bizottság ügyben 2007. május 8‑án hozott ítéletének [EBHT 2007., II‑1375. o.] 121. pontja).

88 Az EBB közbeszerzési eljárásainak azonban meg kell felelniük az EK‑Szerződés alapvető szabályainak és az általános jogelveknek, különösen az áruk szabad mozgásával (EK 28. cikk), a letelepedés szabadságával (EK 43. cikk), a szolgáltatásnyújtás szabadságával (EK 49. cikk), a hátrányos megkülönböztetés tilalmával, az egyenlő bánásmóddal, az átláthatósággal és az arányossággal kapcsolatban. Az állandó ítélkezési gyakorlatból a közösségi közbeszerzési eljárásokat illetően ugyanis az következik, hogy az ajánlatkérők kötelesek betartani az EK‑Szerződés alapvető szabályait, az általános jogelveket, valamint a Charta célkitűzéseit.

89 Emellett, jóllehet az építési beruházásra, az árubeszerzésre és a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló irányelvek csak a tagállamok ajánlatkérői által lefolytatott közbeszerzési eljárásokra vonatkoznak, és nem alkalmazandók közvetlenül a közösségi igazgatási szervek által odaítélt szerződésekre, az ezen irányelvekben megfogalmazott szabályok és elvek az említett igazgatási szervekkel szemben is felhozhatók, amennyiben pusztán e sajátos területen való kifejeződését jelentik az EK‑Szerződés alapvető szabályainak és az általános jogelveknek, amelyek a közösségi igazgatási szervekre is közvetlenül alkalmazandók (lásd ebben az értelemben a Bíróság C‑25/02. sz. Rinke‑ügyben 2003. szeptember 9‑én hozott ítéletének [EBHT 2003., I‑8349. o.] 25–28. pontját). Egy jogközösségben ugyanis a jog egységes alkalmazása alapvető követelmény (a Bíróság C‑453/03., C‑11/04., C‑12/04. és C‑194/04. sz., ABNA és társai egyesített ügyekben 2005. december 6‑án hozott ítéletének [EBHT 2005., I‑10423. o.] 104. pontja), és minden jogalanyra vonatkozik a jogszerűség tiszteletben tartásának elve. Így az intézmények kötelesek tiszteletben tartani az EK‑Szerződés szabályait és az általános jogelveket, amelyek ugyanúgy vonatkoznak rájuk is, mint bármely más jogalanyra (lásd ebben az értelemben a Bíróság C‑185/95. P. sz., Baustahlgewebe kontra Bizottság ügyben 1998. december 17‑én hozott ítéletének [EBHT 1998., I‑8417. o.] 18–21. pontját és a fenti 62. pontban hivatkozott Antwerpse Bouwwerken kontra Bizottság ügyben hozott ítéletének 55. pontját). Továbbá az ezen irányelvekben megfogalmazott szabályok és elvek felhozhatók a közösségi igazgatási szervekkel szemben, amennyiben funkcionális és intézményi autonómiájuk és az EK‑Szerződésben rájuk ruházott hatáskörök keretében olyan aktust fogadnak el, amely a saját nevükben lefolytatott közbeszerzési eljárások szabályozása érdekében kifejezetten visszautal az irányelvekben kimondott bizonyos szabályokra vagy bizonyos elvekre, és amely alapján az említett szabályok és elvek a patere legem quam ipse fecisti elve alapján alkalmazandók rájuk (lásd ebben az értelemben a Bíróság 87/77., 130/77., 22/83., 9/84. és 10/84. sz., Salerno és társai kontra Bizottság és Tanács egyesített ügyekben 1985. július 11‑én hozott ítéletének [EBHT 1985., 2523. o.] 52., 56. és 57. pontját, és a C‑496/99. P. sz., Bizottság kontra CAS Succhi di Frutta ügyben 2004. április 29‑én hozott ítéletének [EBHT 2004., I‑3801. o.] 113–115. pontját). Amennyiben a szóban forgó aktus értelmezése szükséges, azt – amennyire lehetséges – a közösségi jog egységes alkalmazása elvének, az adott aktus EK‑Szerződés rendelkezéseivel való összeegyeztethetőségének, és az általános jogelveknek a fényében kell értelmezni (lásd a Bíróság C‑314/89. sz. Rauh‑ügyben 1991. március 21‑én hozott ítéletének [EBHT 1991., I‑1647. o.] 17. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot, valamint a C‑135/93. sz., Spanyolország kontra Bizottság ügyben 1995. június 29‑én hozott ítéletének [EBHT 1995., I‑1651. o.] 37. pontját).

90 Az Útmutatóból kitűnik, hogy az EBB „az EU közbeszerzésekre vonatkozó alapelveinek, különösen az egyenlő bánásmód, a hátrányos megkülönböztetés tilalma és az átláthatóság elvének a tiszteletben tartása érdekében” határozott úgy, hogy szabályozza a közbeszerzési eljárásait, amelyek segítségével „felkészült ajánlattevőket versenyeztethet olyan kiválasztási eljárásban, amelyben mind az árat, mind a minőségi szempontokat figyelembe veheti”. E célból az EBB úgy vélte, hogy „[n]oha a [2004/18] [i]rányelv mint olyan az EBB‑re nem alkalmazandó, az megfelelő hivatkozási alap az [EBB] eljárásainak szabályozásához”. Az Útmutató 2.1 pontja kimondja különösen, hogy „[a]z [EBB] alkalmazza a [2004/18] [i]rányelvben szabályozott eljárásokat, amennyiben olyan szerződéseket ítél oda, amelyek annak rendelkezései szerint nincsenek kizárva a [2004/18] [i]rányelv hatálya alól, és amelyek teljes, hozzáadottérték‑adó (HÉA) nélküli becsült értéke eléri vagy meghaladja a következő értékhatárokat: a) 206 000 euró szolgáltatásnyújtásra irányuló szerződések esetén […]”. Az Útmutatóban egyébiránt több utalás is található a 2004/18 irányelv rendelkezéseire.

91 Az Útmutató 2.4 és 2.5 pontja részletesen szabályozza az említett Útmutató 2.2.1 pontja szerinti közbeszerzési eljárás különböző szakaszait.

92 E tekintetben az Útmutató általános szabályokat határoz meg, amelyek harmadik személyek, nevezetesen az egészben vagy részben az EBB saját forrásaiból finanszírozott közbeszerzési eljárásban részt venni kívánó ajánlattevők vonatkozásában joghatások kiváltására irányulnak, és jogilag kötik az EBB‑t a saját nevében lefolytatott közbeszerzési eljárásai során (lásd ebben az értelemben és analógia útján a fenti 87. pontban hivatkozott Citymo kontra Bizottság ügyben hozott ítélet 122. pontját).

93 A fenti megfontolásokból következik, hogy az EBB‑t, amennyiben a tőkepiac igénybevételével és a saját forrásai felhasználásával jár el, különösen pedig amennyiben a saját nevében eljárva közbeszerzési eljárást folytat le, kötik mind a fenti 88. pontban hivatkozott elvek, mind az Útmutató rendelkezései, különösen pedig annak a fenti 91. pontban említett rendelkezései, amelyeket az említett rendelkezések által végrehajtani kívánt elvek, és adott esetben a 2004/18 irányelv azon rendelkezéseinek fényében kell értelmezni, amelyekre e rendelkezések visszautalnak.

A megsemmisítés iránti kérelemről

94 Megsemmisítés iránti kérelme alátámasztására a felperes öt jogalapra hivatkozik a keresetlevélben. Az első jogalap lényegében az Útmutató 2.5.2 pontjának, az átláthatóság és az egyenlő bánásmód elvének, valamint a hatékony jogorvoslathoz való jognak a megsértésén alapul. A második jogalap lényegében az átláthatóság és a gondos ügyintézés elvének, a sérelmet okozó határozatok indokolására vonatkozó kötelezettségnek, valamint a hatékony jogorvoslathoz való jognak a megsértésén alapul. A harmadik jogalap lényegében az arányosság elvének és az ajánlatok objektív összehasonlító értékelését lehetővé tevő odaítélési szempontok kiválasztására vonatkozó kötelezettségnek a megsértésén alapul. A negyedik jogalap az egyenlő bánásmód elvének és azon kötelezettségnek a megsértésén alapul, amely szerint az ajánlatkérő az ajánlatok összehasonlító értékelése céljából olyan odaítélési szempontokat köteles alkalmazni, amelyek nem keverednek össze az ajánlattevők kiválasztásának szempontjaival. Az ötödik jogalap a közbeszerzési jogszabályok abból eredő megsértésén alapszik, hogy az odaítélési szempontok relatív súlyozása a megtámadott határozatban az „árhatás” semlegesítéséhez, illetve minimalizálásához vezetett.

95 A 2010. január 8‑án benyújtott levelében (lásd a fenti 21. pontot) a felperes egy hatodik megsemmisítési jogalapot is felhozott a megtámadott határozattal kapcsolatban, amelyet a költségvetési rendelet 99. cikkének és a végrehajtási rendelet 148. cikke (1) és (2) bekezdésének megsértésére alapított, amelyek megtiltanak minden olyan kommunikációt az ajánlatkérő és a részvételre jelentkezők vagy az ajánlattevők között, amely a szerződés feltételeinek vagy a közbeszerzési eljárásban alkalmazott kikötéseknek a módosításához vezet, valamint a költségvetési rendeletnek a (18) preambulumbekezdésével összefüggésben értelmezett 89. cikkében előírt egyenlő bánásmód, átláthatóság és hátrányos megkülönböztetés tilalma elvének megsértéséhez.

96 Mindenekelőtt együttesen meg kell vizsgálni az első és a második kereseti jogalapot, mivel azok részben fedik egymást. Ezt követően a harmadik és a negyedik jogalapot kell együttesen vizsgálni, amelyek egymás kiegészítéseként értelmezhetők. Végül a célszerűség kedvéért a hatodik jogalapot kell megvizsgálni az ötödik jogalap előtt.

Az első és a második jogalapról

– A felek érvei

97 Az első és a második jogalappal a felperes arra hivatkozik, hogy az EBB megsértette az Útmutató 2.5.2 pontját, az átláthatóság, az egyenlő bánásmód és a gondos ügyintézés elvét, a hatékony jogorvoslathoz való jogát, valamint a sérelmet okozó határozatok indokolására vonatkozó kötelezettséget. Az EBB mindenekelőtt köteles lett volna vele haladéktalanul írásban közölni a megtámadott határozatot, és saját kezdeményezésből megküldeni ugyanezen információkat kivétel nélkül valamennyi ajánlattevőnek, biztosítva számukra a törvényes jogaik gyakorlásához szükséges időt. Ezt követően az EBB‑nek a kérelme kézhezvételétől számított tizenöt napon belül tájékoztatnia kellett volna őt a nyertes ajánlattevő nevéről, valamint ajánlata elutasításának indokairól, és meg kellett volna indokolnia a megtámadott határozatot a rá vonatkozó részében, megadva a bírálati jegyzőkönyvben szereplő, a felperes ajánlatának és a nyertes ajánlattevő ajánlatának jellemzői és előnyei közötti összehasonlítás eredményét. Végül az EBB‑nek a jelen kereset benyújtása előtt tájékoztatnia kellett volna őt legalább a megtámadott határozat indokairól a hatékony jogorvoslathoz való jogának biztosítása érdekében.

98 Az EBB az első jogalap elutasítását kéri. Álláspontja szerint a szerződés odaítéléséről szóló hirdetménynek a Hivatalos Lapban történő közzététele a közösségi jogrendben a megtámadott határozat felperessel való közlésének hivatalosan elfogadott eszköze. Az, hogy egyénileg nem közölte a felperessel a megtámadott határozatot, a szervezeti egységei által elkövetett adminisztrációs hiba. Ez utóbbiak azonban 2008. augusztus 1‑jén haladéktalanul válaszoltak a felperes 2008. július 31‑én előterjesztett felvilágosítás