ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
48

Az iratokból továbbá kitűnik, hogy a felperes 2001 decemberében illegalitásba vonult attól félve, hogy az Egyesült Királyság parlamentje által éppen elfogadás alatt lévő Anti-Terrorism, Crime and Security Act 2001 (a terrorizmus és a bűnözés elleni harcról, valamint a biztonságról szóló 2001. évi törvény) újra letartóztatják és határozatlan ideig fogvatartják. A rendőrség 2002. október 23-án tartóztatta le a felperest és a Blemarsh-i (Egyesült Királyság) börtönben 2005. március 13-ig tartották fogva, amikor is a House of Lords (Lordok Háza) azon ítéletét követően szigorú felügyelet mellett szabadon engedték, amely kimondta, hogy az egyesült királyságbeli „tárgyalás nélküli fogvatartásra” vonatkozó szabályozás – amely alapján a felperest is fogvatartották – jogellenes. A felperest az Egyesült Királyság kormánya által elfogadott újabb terrorellenes intézkedések értelmében 2005. augusztus 11-én megint letartóztatták és a Long Lartinban (Egyesült Királyság) található börtönben tartották fogva. A brit kormánynak a felperes részére 2005. augusztus 11-én kézbesített azon határozatát, miszerint a felperest ki kell adni Jordániának és ennek megtörténtéig fogva kell tartani, a felperes megfellebbezte, ám azt az illetékes egyesült királyságbeli bíróság elutasította. Mindazonáltal a brit kormány beleegyezett abba, hogy a felperes által az Emberi Jogok Európai Bíróságához benyújtott keresete tekintetében történő döntés meghozataláig nem hajtja végre a fenti határozatot. Időközben a felperest 2008. június 17-én feltételes szabadságra bocsátották. A feltételes szabadságra bocsátást a Special Immigration Appeals Commission (bevándorlási ügyek különleges fellebbezési bizottsága) 2008. december 2-án visszavonta. Ezen időpont óta a felperes megint fogvatartott.
356

Márpedig az 1997. június 18-i jelentésben a Bizottság tanácsadói megvizsgálták az Alitalia által e két elem tekintetében javasolt értékeket, és megmagyarázták ezzel kapcsolatos álláspontjukat: „On the basis of our analysis, we determined the GNP multiplier in 1.4. This value is consistent with the US Dept of Transportation analysis on the US market for the period 1980-1995. The most important reasons behind our decision are the following: — higher values (UBS, Boeing) refer to the world-wide market; — Alitalia’s most relevant markets (domestic and international) can be considered, after the US one, amongst the more mature, with lower prospective growth rates; — as a consequence, in the long term, the US market multiplier (which has recently reduced) seems to be more realistic. With reference to the real yield growth rate adopted by Alitalia on the basis of the Boeing studies, some considerations can be made: — in the long term, a study from McDonell Douglas foresees an average decline of 1.47%; — both the mentioned studies (McDonell Douglas, Boeing) were prepared by aircrafts manufacturers; therefore they can be considered optimistic; — the estimate were prepared referring to the world-wide market, while Alitalia market has to be considered much more competitive than the average; — AEA historical data appear to be lower than those from Boeing and the forecasts for the period 1996-2000 are more prudent. On the basis of the above and our experience, it appears that the negative trend of the yield could be worse.”
98

A többek között az EAK alkalmazottainak jogállását szabályozó, az Európai Közösségek egyéb alkalmazottaira vonatkozó alkalmazási feltételek 2. és 39. cikkének együttes olvasatából az következik, hogy az ideiglenes alkalmazottak az Európai Közösségek tisztviselőinek személyzeti szabályzatában előírt feltételek szerint öregségi nyugdíjra vagy távozási díjra jogosultak. Márpedig a JET alapszabálya, amely [a JET közös vállalkozás] létrehozásáról szóló, 1978. május 30-i 78/471/Euratom tanácsi határozat (HL L 151., 10. o.) mellékletét képezi, a felperesek nyugdíjjogosultságainak meghatározása szempontjából jelentőséggel bíró szövegváltozata szerinti 8. cikkének (5) bekezdése az ideiglenes alkalmazottként (ezzel a jogállással kellett volna a felpereseket is felvenni) felvett személyi állomány tekintetében kifejezetten utalt az Európai Közösségek egyéb alkalmazottaira vonatkozó alkalmazási feltételekre. Ezért, még ha feltételezzük is, hogy a gyakorlatban az alkalmazandó jogszabályokban foglalt szabályozást nem tartották be a JET-nél az EAK-alkalmazottak vonatkozásában, erre a helyzetre – bármennyire sajnálatos is – nem hivatkozhat az alperes a felperesekkel szemben elkövetett jogsértések miatt nekik járó kártérítés meghatározásával kapcsolatban.
Ha természetes és jogilag különálló jogi személyek gazdasági egységet alkotnak, a közösségi fogyasztóvédelmi szabályok alkalmazása szempontjából egy vállalkozásnak kell tekintetni őket.

Az állami támogatások körében különösen akkor merül fel az a kérdés, hogy gazdasági egységről van-e szó, ha a támogatás kedvezményezettjét kell azonosítani. E tekintetben a Bizottság széles körű mérlegelési joggal rendelkezik annak eldöntése során, hogy az állami támogatásokra vonatkozó szabályrendszer alkalmazása szempontjából az egy vállalatcsoport részét képező vállalkozásokat gazdasági egységnek vagy jogilag és pénzügyileg függetleneknek kell-e tekinteni. A Bizottság e mérlegelési jogköre összetett gazdasági tények és körülmények figyelembevételét és értékelését foglalja magában. Mivel a közösségi bíróság a tényekre vonatkozó saját mérlegelésével különösen gazdasági téren nem válthatja ki a határozatot hozó szerv tényekre vonatkozó mérlegelését, e tekintetben az Elsőfokú Bíróság felülvizsgálatának az eljárási szabályok és az indokolási kötelezettség betartása, a tények tárgyi szempontból történő pontossága, valamint a nyilvánvaló értékelési hiba és a hatalommal való visszaélés ellenőrzésére kell szorítkoznia. Ráadásul még az EK 87. cikk (3) bekezdésének és az EK 88. cikknek a megszövegezéséből is az következik, hogy a Bizottság az előbbi rendelkezés szerint nyújtott támogatásokat a közös piaccal összeegyeztethetőnek „tekintheti”. Ennélfogva, jóllehet a Bizottság akkor is mindig köteles az általa felügyelt állami támogatások közös piaccal való összeegyeztethetőségéről állást foglalni, ha a támogatásokat a Bizottságnak nem jelentették be, a Bizottság nem köteles az ilyen támogatásokat a közös piaccal összeegyeztethetőnek minősíteni.

(vö. 50-53. pont)
2)

Az Elsőfokú Bíróság a Kronoply GmbH & Co. KG-t és a Kronotex GmbH & Co. KG-t kötelezi – saját költségeiken túl – az Európai Közösségek Bizottsága, valamint a Zellstoff Stendal GmbH és a Land Sachsen-Anhalt részéről felmerült költségek viselésére is.
1999. április 7-én a felszólalási osztály a következő szövegű faxlevelet küldte a beavatkozónak:

„Notification of deficiencies in the notice of opposition (Rule 15 and 18 (2) of the Implementing Regulation)

[...]

The examination of the notice of opposition has shown that the indication of the goods and services has not been provided in the language of the opposition proceedings (english).

This deficiency must be remedied within a non extendible period of two months from receipt of this notification, that is on or before 07/06/1999.

The notice of opposition will otherwise be rejected on grounds of inadmissibility.”

(„Értesítés a felszólalásban található hiányosságokról [a végrehajtási rendelet 15. szabálya és 18. szabályának (2) bekezdése]

[...]

A felszólalás vizsgálata során kiderült, hogy az árukat és szolgáltatásokat nem a felszólalási eljárás nyelvén [angol] jelölték meg.

E hiányt a jelen értesítés kézhezvételétől számított két hónapos, nem meghoszszabbítható határidőn belül, azaz legkésőbb 1999. 06. 07-én pótolni kell.

Ennek hiányában a felszólalást mint elfogadhatatlant el fogják utasítani.”)
73

Végül pedig az Európai Unió hét tagállamában és Norvégiában elvégzett piackutatások a „WERTHER'S”, a „Werthers Original” vagy a „W.O.” megjelölésekre vonatkoznak, és egy szóval sem utalnak a szóban forgó csomagolásra. Ennélfogva a felperes egyáltalán nem bizonyította azt, hogy a szóban forgó csomagolást a közönséggel sikerült volna megismertetnie. Egyebekben pedig a használatot a Közösség minden olyan tagállamában vagy régiójában be kellett volna bizonyítania, ahol a kizáró ok fennáll. Márpedig a felperes által bemutatott dokumentumok olyan jelentős piacokra nem vonatkoztak, mint Franciaország és Olaszország. Továbbá a 40/94 rendelet 7. cikke (3) bekezdésének alkalmazásához nem elég bizonyítani az áru bizonyos formájának használatát, hanem ezenfelül azt is be kell mutatni, hogy ennek a használatnak a körülményei olyanok, hogy a szóban forgó forma rendelkezik egy védjegy jellemzőivel (a Bíróság C-299/99. sz. Philips-ügyben 2002. június 18-án hozott ítéletének [EBHT 2002., I-5475. o.] 65. pontja).
19

A felperes azzal is érvel, hogy a szóban forgó végtermékek hasonlóak. Mindegyik végtermék ugyanis gyakran fogyasztott ital, amelyeket ráadásul az üzletekben és az itallapokon egyaránt egymás mellett árulnak. A róluk készült reklámok hasonlóak, amelyek általában olyan személyt ábrázolnak, aki a bemutatott italt fogyasztva boldog pillanatokat él át. A habzóborokhoz hasonlóan a védjegy-bejelentési kérelemben szereplő italokat, különösképpen a gyümölcsalapú alkoholtartalmú italokat is isszák különleges események alkalmából, és ezekhez az italokhoz hasonlóan a habzóborokat is fogyasztják étkezések során. Ráadásul a borokon kívül számos más habzó ital is létezik. Végül pedig a felperes megjegyzi, hogy a habzóborokhoz hasonlóan bizonyos alkoholmentes italokat, gyümölcsitalokat és más gyümölcsleveket is lehet többek között szőlőből gyártani. Arra következtet, hogy amennyiben a szóban forgó árukat hasonlóan megjelöléssel látják el, azokhoz ugyanazt a kereskedelmi eredetet társítanák.
4

Továbbá a legge no 549 (su) misure di razionalizzazione della finanza pubblica (a közpénzügyek racionalizálását célzó intézkedésekről szóló, 1995. december 28-i 549. törvény, a GURI 1995. december 29-i 302. számának rendes melléklete, a továbbiakban: 549/95 törvény) 3. cikke 69. és 70. bekezdésének, valamint a decreto-legge no 331 (su) armonizzazione delle disposizioni in materia di imposte sugli oli minerali, sull’alcole, sulle bevande alcoliche, sui tabacchi lavorati e in materia di IVA con quelle recate da direttive CEE e modificazioni conseguenti a detta armonizzazione, nonché disposizioni concernenti la disciplina dei centri autorizzati di assistenza fiscale, le procedure dei rimborsi di imposta, l’esclusione dall’ILOR dei redditi di impresa fino all’ammontare corrispondente al contributo diretto lavorativo, l’istituzione per il 1993 di un’imposta erariale straordinaria su taluni beni ed altre disposizioni tributarie ([különböző tárgykörökre vonatkozó] adórendelkezések harmonizálásáról szóló, 1993. augusztus 30-i 331. törvényrendelet, a GURI 1993. augusztus 30-i 203. száma, a továbbiakban: 331/93 törvényrendelet) együttesen értelmezett rendelkezései értelmében a következő intézkedéseket vezették be a 142/90 törvény szerinti társaságok javára: — a különleges vállalkozások és önkormányzati vállalkozások 142/90 törvény szerinti társaságokká történő átalakítása során megvalósított eszközátruházásokat terhelő valamennyi adó alóli mentesség (a továbbiakban: átruházásokat terhelő adók alóli mentesség); — a társasági adó – azaz a jogi személyek nyereségét terhelő adó és a helyi jövedelemadó – alóli teljes mentesség három éven keresztül, és legkésőbb az 1999-es pénzügyi évig (a továbbiakban: társasági adó alóli hároméves mentesség).
2)

Az Elsőfokú Bíróság a Kronoply GmbH & Co. KG‑t és a Kronotex GmbH & Co. KG‑t kötelezi – saját költségeiken túl – az Európai Közösségek Bizottsága, valamint a Zellstoff Stendal GmbH és a Land Sachsen‑Anhalt részéről felmerült költségek viselésére is.
26

Végül a Bizottság a megtámadott határozat (82) és (86) preambulumbekezdésében kiemeli, hogy az e veszteséges értékesítés politikája által okozott említett többletköltségek és a DPAG ÁGÉSZ-feladata között semmilyen okozati összefüggés nem áll fenn három ok miatt. Először is a Bizottság szerint a DPAG-nak semmilyen jogszabályi kötelezettsége nem volt arra, hogy a háztól házig való csomagszállítási ágazatban a szolgáltatásokat a törvényes egységes díj alatti díjakon kínálja ügyfeleinek. Másodszor úgy véli, hogy a DPAG-nak az egységes díj alatti díjak kínálásában álló díjszabási politikája kizárólag a DPAG által annak érdekében tett erőfeszítéseknek volt betudható, hogy megőrizze, illetve növelje a versenynek kitett, háztól házig való csomagszállítási ágazatban fennálló piaci részesedéseit. Harmadszor megállapítja, hogy az egységes díj alatti árak gyakorlata olyan egyértelműen azonosítható többletköltségeket okoz, amelyek az ÁGÉSZ-kötelezettségeinek nem tudhatók be.
14

Ebben a levélben és az azt kísérő összefoglalóban a Bizottság többek között azt állítja, hogy az MTU sosem volt az SKL-M jogszerű tulajdonosa, hogy a fenti 9. pontban említett első megállapodás csak egy lehetőséget biztosított számára, és annak idején a német hatóságok által szolgáltatott információk fényében nem volt biztos, hogy az MTU azzal ténylegesen élt-e. A Bizottság megjelölte azt is, hogy 2000 júniusában az MTU megszüntette az SKL-M-mel való együttműködését a WLKV keretében. A Bizottság azonban megállapította, hogy az SKL-M 1997 novembere óta az MTU operatív ellenőrzése alatt állt. Kétsége volt afelől is, hogy az MTU-t nyilvános ajánlattételi felhívásnak megfelelő eljárás alapján választották ki. A Bizottság így arra a következtetésre jutott, hogy az MTU különböző módon részesülhetett vagy a jövőben részesülhet az SKL-M-nek nyújtott állami támogatásokból: először is, közvetlenül, amennyiben úgy tűnik, hogy a támogatások egy részét az SKL-M érdekei helyett az MTU érdekei szolgálatának céljából használták fel; másodszor is a WLKV-en keresztül azon lehetőség révén, amely alapján az MTU az együttműködési megállapodást megelőzően vagy annak keretében rögzített árért megszerezheti az SKL-M által kidolgozott valamennyi know-how-t, ha úgy dönt, hogy él e lehetőséggel, és ha az ár nem tükrözi a know-how aktuális vagy várható piaci értékét.
97

A többek között az EAK alkalmazottainak jogállását szabályozó, az Európai Közösségek egyéb alkalmazottaira vonatkozó alkalmazási feltételek 2. és 39. cikkének együttes olvasatából az következik, hogy az ideiglenes alkalmazottak az Európai Közösségek tisztviselőinek személyzeti szabályzatában előírt feltételek szerint öregségi nyugdíjra vagy távozási díjra jogosultak. Márpedig a JET alapszabálya, amely [a JET közös vállalkozás] létrehozásáról szóló, 1978. május 30-i 78/471/Euratom tanácsi határozat (HL L 151., 10. o.) mellékletét képezi, a felperesek nyugdíjjogosultságainak meghatározása szempontjából jelentőséggel bíró szövegváltozata szerinti 8. cikkének (5) bekezdése az ideiglenes alkalmazottként (ezzel a jogállással kellett volna a felpereseket is felvenni) felvett személyi állomány tekintetében kifejezetten utalt az Európai Közösségek egyéb alkalmazottaira vonatkozó alkalmazási feltételekre. Ezért, még ha feltételezzük is, hogy a gyakorlatban az alkalmazandó jogszabályokban foglalt szabályozást nem tartották be az EAK-alkalmazottak vonatkozásában a JET-nél, erre a helyzetre, bármennyire sajnálatos is, nem hivatkozhat az alperes a felperesekkel szemben elkövetett jogsértések miatt nekik járó kártérítés meghatározásával kapcsolatban.
Keywords

Summary



Keywords

1. Közösségi védjegy – A közösségi védjegy meghatározása és megszerzése – Viszonylagos kizáró okok – Azonos vagy hasonló termékek, illetve szolgáltatások vonatkozásában lajstromozott azonos vagy hasonló korábbi védjegy jogosultja általi felszólalás – Nemzeti védjegyből álló korábbi védjegy – A lajstromozásnak akár csak a Közösség területe egy részére korlátozódó viszonylagos kizáró ok fennállása miatti megtagadása

(40/94 tanácsi rendelet, 7. cikk, (2) és(8) bekezdés)

2. Közösségi védjegy – A közösségi védjegy meghatározása és megszerzése – Viszonylagos kizáró okok – Azonos vagy hasonló termékek, illetve szolgáltatások vonatkozásában lajstromozott azonos vagy hasonló korábbi védjegy jogosultja általi felszólalás – A korábbi védjeggyel való összetéveszthetőség – A SELENIUM-ACE szóvédjegy és a „Selenium Spezial A-C-E” szóelemet magában foglaló ábrás védjegy

(40/94 tanácsi rendelet, 8. cikk, (1) bekezdés, b) pont)

Summary

1. Még ha a közösségi védjegyről szóló 40/94 rendelet 8. cikke – amely a viszonylagos kizáró okokról rendelkezik – nem tartalmaz is a 7. cikk (2) bekezdéséhez hasonló rendelkezést – amely a feltétlen kizáró okokról rendelkezik – miszerint valamely védjegy lajstromozásból való kizárásához elegendő, hogy valamely feltétlen kizáró ok a Közösség egy részében fennálljon, úgy kell tekinteni, hogy valamely tagállamban lajstromozott korábbi védjegyen alapuló felszólalási eljárásban ugyanazon megoldást kell alkalmazni. Ebből következik, hogy a védjegy lajstromozását akkor is meg kell tagadni, ha a viszonylagos kizáró ok csak a Közösség egy részében áll fenn.

(vö. 29. pont)

2. A közösségi védjegyről szóló 40/94 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja alapján fennáll a Németországban élő átlagfogyasztók részéről az összetévesztés veszélye a Nizzai Megállapodás szerinti 3. és 5. osztályba tartozó „kozmetikai cikkek; arckrémek; szappanok; öregedést gátló krémek és lemosószerek” és „táplálék-kiegészítők; vitaminok és ásványi anyagok” tekintetében közösségi védjegyként lajstromozni kívánt SELENIUM-ACE szómegjelölés és a korábban Németországban a fenti Megállapodás szerinti 5. és 30. osztályba tartozó „Keményítő-, kálcim-só-, magnéziumsztearát- és élesztőalapú nem gyógyászati és nem gyógyszerészeti készítmények vagy ezen alkotóelemek kombinációi táplálék-kiegészítőként” áruk tekintetében lajstromozott „Selenium Spezial A-C-E” szóelemet magában foglaló ábrás védjegy között, mivel a lajstromozási kérelemben megjelölt áruk részben azonosak a korábbi védjegy által megjelölt árukkal, részben pedig hasonlóak azokhoz; a szóban forgó megjelölések vizuális, hangzásbeli és fogalmi szinten hasonló együttes benyomást keltenek, és figyelemmel az áruk közötti azonosságra és hasonlóságra, a szóban forgó megjelölések közötti különbségek az összetéveszthetőség átfogó értékelésének keretén belül kevésbé hangsúlyosak.

(vö. 31., 44., 48. pont)
Keywords

Summary



Keywords

1. Közösségi védjegy – A közösségi védjegy meghatározása és megszerzése – Feltétlen kizáró okok – A különböző kizáró okok elkülönített vizsgálata

(40/94 tanácsi rendelet, 7. cikk, (1) bekezdés)

2. Közösségi védjegy – A közösségi védjegy meghatározása és megszerzése – Feltétlen kizáró okok – Megkülönböztetésre nem alkalmas megjelölések

(40/94 tanácsi rendelet, 7. cikk, (1) bekezdés, b) pont)

Summary

1. A közösségi védjegyről szóló 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdésében felsorolt lajstromozást kizáró okok egymástól függetlenek, és önálló vizsgálatot igényelnek. A fenti kizáró okokat továbbá az egyes okok mögött meghúzódó közérdek tükrében kell értelmezni. A valamennyi kizáró ok vizsgálata során figyelembe vett közérdek eltérő megítéléseket jeleníthet meg, sőt kell, hogy megjelenítsen a szóban forgó kizáró ok tekintetében. Ugyanakkor egyértelmű átfedés van az említett rendelkezés b), c) és d) pontjának alkalmazási köre között. Különösen az a szómegjelölés, amelyik a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja értelmében áruk vagy szolgáltatások tekintetében leíró jellegű, ezen tényből kifolyólag szükségszerűen nem alkalmas a megkülönböztetésre ezen áruk és szolgáltatások vonatkozásában, ugyanezen rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében.

(vö. 33‑34. pont)

2. A közösségi védjegyről szóló 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja alapján, az érintett áruk vonatkozásában nem rendelkezik megkülönböztető képességgel a védjegyként a Nizzai Megállapodás szerinti 9. és 42. osztályba tartozó „számítógépes szoftverek” és „számítógép-programozás” vonatkozásában lajstromoztatni kívánt map & guide megjelölés, mivel az anglofon nagyközönség köréből kikerülő átlagfogyasztók által alkotott releváns vásárlóközönség számára a megjelölés leíró jellegű a védjegybejelentéssel érintett áruk és szolgáltatások tekintetében. A Közösség anglofon területén ugyanis e megjelölés szolgálhat olyan számítógépes szoftverek jelölésére és olyan számítógép-programozási szolgáltatás tárgyának megjelölésére, amelyek (város)térképeket és (úti)kalauzokat kínálnak. Ebből következik, hogy a map & guide megjelölés szemantikai tartalma lehetővé teszi az érintett vásárlóközönség számára, hogy a megjelölést azonnal, a legcsekélyebb gondolkodás nélkül közvetlen és konkrét kapcsolatba hozza a (város)térképet és (úti)kalauzt kínáló számítógépes szoftverekkel és számítógép-programozási szolgáltatásokkal.

(vö. 47., 51. pont)
3)

Az Elsőfokú Bíróság a Tanácsot kötelezi a saját költségein kívül az ideiglenes intézkedés iránti eljárással kapcsolatos költségeket is beleértve a felperes költségeinek, valamint a Negotiating Panel of the National Democratic Front of the Philippines, Luis G. Jalandoni, Fidel V. Agcaoili és Maria Consuelo K. Ledesma költségeinek viselésére.
Ahhoz, hogy az előnyök az EK 87. cikk (1) bekezdése értelmében vett támogatásoknak minősülhessenek, egyrészt azokat közvetlenül vagy közvetve állami forrásokból kell nyújtani, másrészt pedig az államnak tulajdoníthatónak kell lenniük. Valamely intézkedés államnak tulajdoníthatósága nem vezethető le önmagában abból a körülményből, hogy a szóban forgó intézkedést állami vállalat hozta meg. Ugyanis még ha az állam irányítani is tud valamely állami vállalatot, és meghatározó befolyást is gyakorolhat annak működésére, ennek az irányítási jogkörnek adott esetben történő tényleges gyakorlását nem lehet automatikusan vélelmezni. Ezért szükség van annak vizsgálatára is, hogy a hatóságokról megállapítható-e, hogy bármely szempontból részt vettek az említett intézkedések meghozatalában.

Ezzel kapcsolatban valamely állami vállalat által meghozott támogatási intézkedés államnak tulajdoníthatósága az olyan bizonyítékok összességéből vezethető le, mint például a vállalat illeszkedése a közigazgatás szervezetrendszerébe, a tevékenységének jellege és e tevékenységnek a gazdaság magánszereplőivel folytatott verseny szokásos feltételei mellett történő gyakorlása a piacon, a vállalat közjogi vagy a gazdasági társaságokra vonatkozó általános szabályok szerinti jogállása, az állami hatóságok által a vállalat vezetése felett gyakorolt felügyelet erőssége, és minden más olyan bizonyíték, amely az adott esetben az állami hatóságok közreműködésére vagy a közreműködés hiányának valószínűtlenségére utal valamely intézkedés elfogadása kapcsán, tekintettel annak terjedelmére, tartalmára és a vele járó feltételekre.

(vö. 93–95., 98–99. pont)