9

Ugyanezen mellékletnek a kormányzat számláira vonatkozó 20. fejezetében található a 20.05, 20.13, 20.15, 20.17, 20.18, 20.29, 20.306, 20.309 és 20.310 pont. E pontok értelmében: „20.05 Az államháztartási szektorhoz (S.13) tartozik az összes kormányzati egység és a kormányzati egységek által ellenőrzött összes nem piaci nonprofit intézmény (NPI). […] […] 20.13 Azok a nonprofit intézmények (NPI‑k), amelyek nem piaci termelők és amelyeket kormányzati egységek ellenőriznek, az államháztartási szektorba tartoznak. […] 20.15 Az NPI‑k esetében az ellenőrzés nem más, mint az NPI általános célkitűzéseinek [helyesen: politikájának] vagy programjának meghatározására vonatkozó képesség. Az azonos tevékenységi területen működő valamennyi egységre vonatkozó általános szabályozások formájában megvalósuló állami beavatkozásnak nincs jelentősége annak eldöntése szempontjából, hogy egy adott egység felett gyakorol‑e ellenőrzést a kormányzat. Az alábbi öt ellenőrzési indikátort kell megvizsgálni annak meghatározásához, hogy az érintett NPI kormányzati ellenőrzése alatt áll‑e: a) tisztségviselők kinevezése; b) a jogi alap egyéb rendelkezései, például az NPI alapszabályában rögzített kötelezettségek; c) szerződéses megállapodások; d) a finanszírozás mértéke; e) kockázatnak való kitettség. Bizonyos esetekben egyetlen indikátor is elég lehet az ellenőrzés megállapításához. Ha azonban egy NPI, amelyet főleg a kormányzat finanszíroz, az egyéb mutatóknál említett feltételek mellett is jelentős mértékben képes marad meghatározni saját célkitűzéseit [helyesen: politikáját] vagy programját, akkor nem minősül kormányzat által ellenőrzött egységnek. A legtöbb esetben több különálló indikátor együtt jelzi az ellenőrzés meglétét. Az indikátorokon alapuló döntés természeténél fogva egyfajta megítélést jelent. […] Az államháztartás egyéb egységei 20.17 Nehéz megállapítani a besorolást olyan árutermelők és szolgáltatók esetében, amelyek kormányzati egységek befolyása alatt tevékenykednek. Ilyenkor arra van lehetőség, hogy az említett egységeket az államháztartási szektorba soroljuk, vagy – ha gazdasági egységnek tekinthetők – állami vállalatnak minősítjük. Ezeknél az eseteknél az alábbi döntési fát alkalmazzuk. 20.1. ábra – Döntési fa Állami ellenőrzés 20.18 Egy egység feletti ellenőrzés nem más, mint az egység általános célkitűzéseinek [helyesen: politikájának] vagy programjának meghatározására vonatkozó képesség. […] […] A piaci/nem piaci teszt 20.29 […] A piaci tevékenység végzésének képességét a szokásos mennyiségi kritérium (az 50%‑os kritérium), vagyis (a 20.30., illetve a 20.31. pontban meghatározott) árbevétel és termelési költségek aránya alapján vizsgálják. Ahhoz, hogy az állami egység piaci termelőnek minősüljön, költségeinek legalább 50%‑át folyamatosan, több éven keresztül árbevételéből kell tudnia fedezni. […] 20.306 A közszféránál szereplő összes gazdasági egység olyan rezidens egységeket takar, amelyeket összességében a közszférához tartozó egységek által közvetve vagy közvetlenül a kormányzat ellenőriz. Egy gazdálkodó egység feletti ellenőrzés az egység általános politikájának meghatározására vonatkozó képesség. Ez az alábbiakban kerül részletezésre. […] A közszféra ellenőrzése 20.309 Egy rezidens közszférabeli egység esetében az ellenőrzés az egység általános politikájának meghatározására vonatkozó képesség. Ez történhet egyetlen közszférabeli egység közvetlen jogain vagy sok egység kollektív jogain keresztül. Az ellenőrzést illetően a következő mutatókat kell figyelembe venni: a) jogok a tisztségviselők, igazgatótanácsi tagok stb. többségének kinevezésére, kinevezésének megvétózására vagy visszahívására. Egy gazdálkodó egység vezetőségi tagjai többségének kinevezésére, visszahívására vagy kinevezésének megvétózására való jog elegendő az ellenőrzés megállapításához. Ezeket a jogokat birtokolhatja közvetlenül egy közszférabeli egység vagy közvetve több közszférabeli egység együttesen. Ha az első kinevezéseket a közszféra ellenőrzi, de a további kinevezések már nem tartoznak ezen ellenőrzés alá, akkor a gazdálkodó egység csak addig tartozik a közszférába, amíg az igazgatók többségét ellenőrzött kinevezéssel nevezték ki; b) jogok a kulcsfontosságú személyek kinevezésére, kinevezésének megvétózására vagy visszahívására. Ha az általános politikát ténylegesen a befolyásos igazgatótanácsi tagok, például a vezérigazgató, az elnök és a pénzügyi igazgató határozzák meg, akkor az ezen személyek kinevezéséhez, kinevezésének megvétózásához vagy visszahívásához szükséges hatáskör nagyobb jelentőséggel bír; c) jogok a gazdálkodó egység kulcsfontosságú bizottsági tagjai többségének kinevezésére, kinevezésének megvétózására vagy visszahívására. Ha az általános politika kulcstényezői – például a vezetői fizetések és üzleti stratégia – albizottságok hatáskörébe tartoznak, akkor az ellenőrzést meghatározó tényezőnek tekinthető az ilyen albizottságokban részt vevő igazgatók kinevezéséhez, kinevezésének megvétózásához vagy visszahívásához szükséges hatáskör; d) a szavazati jogot biztosító érdekeltségek többségi tulajdona. Rendszerint az ellenőrzést meghatározó tényezőnek tekinthető, ha a döntéseket egy részvény‑egy szavazat alapon hozzák meg. A részvények birtokolhatók közvetve vagy közvetlenül úgy, hogy a részvényeket együttesen birtokolja az összes közszférabeli egység. Ha a döntéseket nem egy részvény‑egy szavazat alapon hozzák meg, akkor meg kell vizsgálni, hogy a közszférának többségi szavazata van‑e; e) speciális részvények és opciók által biztosított jogok. Az ilyen speciális vagy aranyrészvények korábban megszokottak voltak a privatizált cégeknél, és egyes különleges célú gazdasági egységeknél még ma is megtalálhatók. Bizonyos esetekben – határozott vagy határozatlan időre – maradványjogot biztosítanak a közszférabeli egységeknek az érdekek védelméhez. Az ilyen részvények megléte önmagában még nem jelent ellenőrzést, hiszen körültekintően meg kell vizsgálni, hogy az ilyen jogosultságok milyen körülmények között vehetők igénybe. Ha a jogosultságok befolyásolják a gazdálkodó egység aktuális általános politikáját, akkor fontosak a besorolásra vonatkozó döntésnél. Más esetekben olyan tartalékhatáskört jelentenek, amellyel vészhelyzetben stb. ellenőrizhető az általános politika, és akkor minősülnek nem jelentősnek, ha nem befolyásolják az aktuális politikát, bár alkalmazásuk esetén rendszerint azonnali átsorolást indítanak el. A közszférabeli egységeknek bizonyos körülmények esetén biztosított részvényvásárlási opció megléte hasonló helyzetet jelent, és el kell dönteni, hogy az opció érvényesítésére való jogosultság befolyásolja‑e az egység általános politikáját; f) szerződésben foglalt ellenőrzési jogok. Ha egy gazdálkodó egység összes értékesítése egyetlen közszférabeli egység – vagy közszférabeli egységek egy csoportja – felé irányul, akkor fennáll az ellenőrzésnek minősíthető meghatározó befolyás lehetősége. Egyéb vevők vagy potenciális vevők megléte azt jelzi, hogy a gazdálkodó egység nem áll ellenőrzés alatt. Ha közszférabeli befolyás korlátozza az egységet a nem közszférabeli ügyfelekkel való üzletkötésben, akkor ez a közszférabeli ellenőrzés jele; g) hitelfelvételi megállapodások/engedélyek által keletkeztetett ellenőrzési jogok. A hitelnyújtás feltételeként a hitelnyújtók gyakran írnak elő ellenőrzéseket. Ha a közszféra olyan ellenőrzéseket ír elő hitelnyújtáson keresztül vagy egy garancia miatti kockázatának a mérséklése érdekében, amelyek szigorúbbak, mint amelyeket egy magánszektorbeli gazdálkodó egység jellemzően egy bank részéről tapasztalna, akkor ez az ellenőrzés jele. Ha egy gazdálkodó egységnek a közszférától kell engedélyt kérnie hitelfelvételhez, akkor ez az ellenőrzés jele; h) ellenőrzés túlszabályozás útján. Ha olyan szigorú a szabályozás, hogy lényegében meghatározza az általános üzleti politikát, akkor ez az ellenőrzés egy formája. Egyes esetekben az állami hatóságok erős szabályozási környezetet teremthetnek, különösen a közösségi szolgáltatásokat érintő monopóliumok és privatizált közüzemi szolgáltatások terén. Fontos területeken – például az árképzésnél – úgy is ki lehet alakítani a szabályozási környezetet, hogy az adott gazdálkodó egységnek ne kelljen feladnia az általános politika feletti ellenőrzést. Egy erősen szabályozott környezetben való működés vállalása szintén annak a jele, hogy a gazdálkodó egység nem képezi ellenőrzés tárgyát; i) egyéb Az ellenőrzés abból is származhat, hogy a gazdálkodó egység alapító okirata hatáskört vagy jogosultságot biztosít például a tevékenységek, célkitűzések és működési szempontok korlátozására, a költségvetés jóváhagyására, illetve annak megakadályozására, hogy az egység módosítsa alapító okiratát, feloszlassa magát, osztalékot hagyjon jóvá vagy megszüntesse kapcsolatát a közszférával. Egy teljesen vagy majdnem teljesen a közszféra által finanszírozott gazdálkodó egység akkor tekinthető ellenőrzöttnek, ha a finanszírozás ellenőrzése annyira korlátozó jellegű, hogy meghatározza az adott terület általános politikáját. 20.310 Minden egyes besorolási esetet külön kell megvizsgálni, mert nem biztos, hogy a fenti szempontok mind alkalmazhatók az adott esetre. Egyes fenti mutatók – például a 20.309. pont a), c) és d) alpontjában foglaltak – önmagukban is elegendők az ellenőrzés megállapításához. Egyéb esetekben több különálló mutató együtt jelezheti az ellenőrzés meglétét. […]”