E konkrét vizsgálatot egyébként a kérelemmel érintett minden dokumentum vonatkozásában el kell végezni. Ugyanis az 1049/2001 rendeletből adódóan a rendelet 4. cikkének (1)–(3) bekezdésében említett kivételek mind „a dokumentum[ra]” vonatkoznak. A konkrét és egyenkénti vizsgálat mindenképpen szükséges, mivel – még akkor is, ha egyértelmű, hogy a hozzáférés iránti kérelem kivételek körébe eső dokumentumra irányul – egyedül e vizsgálat teheti lehetővé, hogy az intézmény mérlegelje annak lehetőségét, hogy a kérelmező részére a rendelet 4. cikke (6) bekezdésének megfelelően részleges hozzáférést biztosítson.

Az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság dokumentumaihoz való nyilvános hozzáférésről szóló 1049/2001 rendelet (11) preambulumbekezdése alapján az intézményeket fel kell jogosítani belső egyeztetéseik és tárgyalásaik védelmére, ha az feladataik ellátása érdekében, közérdekből szükséges, különösen a hatósági döntéshozatali jogkörük gyakorlása során, így például az összefonódások ellenőrzése terén.

Az elemzésre, visszajelzésre és bírálatra irányuló munkával megbízott munkacsoport jelentése, amelyet a versenypolitikáért felelős biztos elé szántak terjeszteni megvitatásra, előkészítve ezzel a biztos arra vonatkozó döntését, hogy összefonódásra irányuló ügyben nyújtson-e be fellebbezést, vagy hogy tegyen-e javaslatot az összefonódások ellenőrzése terén vagy más versenyjogi téren alkalmazandó hatósági eljárások esetleges javítására, a Bizottságon belüli tárgyalások és előzetes egyeztetések részét képező, belső használatra korlátozott, állásfoglalásokat tartalmazó dokumentumnak minősül az 1049/2001 rendelet 4. cikke (3) bekezdésének második albekezdése értelmében.

A jelentés hozzáférhetővé tétele súlyosan veszélyeztetné az említett biztos lehetőségét arra, hogy saját szervezeti egységeinek az adott ügyre válaszul meghozandó lépésekről alkotott, őszinte és teljes véleményével rendelkezzék.

Ennek a dokumentumnak a hozzáférhetővé tétele ugyanis nemcsak annak a veszélyét rejtené magában, hogy a Bizottság tisztviselőinek – adott esetben bíráló – véleménye napvilágra kerül, de annak a kockázatát is, hogy a jelentés tartalmát összehasonlíthatják a versenypolitikáért felelős biztos által vagy a Bizottságon belül végül e vonatkozásban meghozott döntésekkel, és így hozzáférhetővé válna a Bizottság belső vitája. Továbbá amennyiben ez a jelentés hozzáférhetővé válna, ez azt jelentené, hogy az ilyen jelentések alkotóinak a jövőben számolniuk kellene a hozzáférhetővé válás veszélyével, és ez oda is vezethetne, hogy öncenzúrával élnének, és nem adnának elő olyan véleményt, amely veszélyt jelenthet az említett jelentés címzettjére. Ez azt eredményezné, hogy a Bizottság nem rendelkezhetne többé az alkalmazottaitól és tisztviselőitől megkövetelt őszinte és teljes véleménnyel, és nélkülöznie kellene a minden külső kényszertől és nyomástól mentes, építő jellegű belső kritikát, amely arra irányul, hogy lehetővé tegye számára a döntéshozatalt abban a kérdésben, hogy nyújtson-e be fellebbezést az Elsőfokú Bíróság ítéletével szemben, illetve hogy eszközöljön-e javító intézkedéseket az összefonódások ellenőrzése vagy szélesebb értelemben a versenyjog terén folytatott hatósági eljárásokban.

A döntéshozatali rendnek az ilyen dokumentumok hozzáférhetővé tételéből származó súlyos veszélyeztetése ésszerűen előrelátható, és nem pusztán hipotetikus jellegű veszély. Ha ugyanis azt feltételezzük, hogy az ilyen jelentések a nyilvánosság számára nem titkosak, a hozzáférhetővé tételükből eredő kockázatra tekintettel valószínűnek tűnik, hogy a versenypolitikáért felelős biztost ez arra készteti, hogy ne kérjen be többé a munkatársaitól írásos, adott esetben bíráló jellegű véleményt a saját vagy a Bizottság hatáskörébe tartozó kérdésekben. Ha pusztán szóban és informálisan folytatnák le a vitákat, és nem kellene az 10419/2001 rendelet 3. cikkének a) pontja értelmében vett „dokumentumot” megszövegezni, úgy ez jelentősen sértené a Bizottság belső döntéshozatalának hatékonyságát, főként azokon a területeken, ahol olyan összetett jogi, ténybeli és gazdasági értékelést kell végeznie, és különösen terjedelmes iratanyagot kell átvizsgálnia, mint az összefonódások ellenőrzése során.

Mivel az ilyen jelentést megilleti az 1049/2001 rendelet 4. cikke (3) bekezdésének második albekezdése szerinti védelem, ez a kivétel azokra a dokumentumokra is vonatkozik, amelyek lehetővé tették a jelentés létrejöttét, és amelyek belső használatra szánt előkészítő értékeléseket vagy ideiglenes megállapításokat tartalmaznak.

Ugyanígy súlyosan veszélyeztetné a Bizottság döntéshozatali rendjét, ha hozzáférhetővé válnának a versenypolitikáért felelős biztoshoz intézett feljegyzések, a más szervezeti egységekhez intézett feljegyzések és a Jogi Szolgálaton kívüli, más szervezeti egységek által válaszul készített feljegyzések, amelyeket a Bizottságon belül, a hatóság álláspontját formába öntő dokumentumok kidolgozása céljából küldtek meg, akár a szóban forgó összefonódási eljárásról van szó, akár olyan jövőbeni összefonódási eljárásokról, amelyek ugyanazon felek között zajlanak, illetve a vitatott eljárásban alkalmazott alapelveket érintik, minthogy ezek a dokumentumok csupán olyan állapotát rögzítik az eljárásnak, amely még nem fogalmazódik meg végső döntés formájában. Ezek az előkészítő dokumentumok ugyanis a bizottsági szervezeti egységek olyan véleményeit, bizonytalankodásait vagy álláspontváltását tartalmazhatják, amelyek a szóban forgó döntéshozatal befejezésekor esetleg nem is jelennek már meg a végső határozatokban.

Márpedig okkal feltételezhető, hogy amennyiben ezek a dokumentumok hozzáférhetővé válnak – bár nem feltétlenül tükrözik a Bizottság végleges álláspontját –, arra használhatják fel, hogy befolyásolják a Bizottság szervezeti egységeinek állásfoglalását, amelynek külső nyomástól mentesnek és függetlennek kell maradnia az ugyanazon tevékenységi ágazatot vagy hasonló gazdasági jelenségeket érintő, hasonló ügyek vizsgálata során.

(vö. 42., 48., 50–52., 54., 59., 95–96., 100. pont)