Felek

Az ítélet indoklása

Rendelkező rész



Felek

A C‑124/09. sz. ügyben,

az EK 234. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Raad van State (Hollandia) a Bírósághoz 2009. április 3‑án érkezett, 2009. március 25‑i határozatával terjesztett elő az előtte

a Smit Reizen BV

és

a Minister van Verkeer en Waterstaat

között folyamatban lévő eljárásban,

A BÍRÓSÁG (harmadik tanács),

tagjai: K. Lenaerts tanácselnök, R. Silva de Lapuerta, G. Arestis, J. Malenovský és T. von Danwitz (előadó) bírák,

főtanácsnok: Y. Bot,

hivatalvezető: M.‑A. Gaudissart egységvezető,

tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2010. január 28‑i tárgyalásra,

figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:

– a Smit Reizen BV képviseletében P. Mommers advocaat,

– a holland kormány képviseletében C. Wissels, B. Koopman és Y. de Vries, meghatalmazotti minőségben,

– az olasz kormány képviseletében G. Palmieri, meghatalmazotti minőségben, segítője: M. Russo avvocato dello Stato,

– az Egyesült Királyság Kormánya képviseletében L. Seeboruth, meghatalmazotti minőségben,

– az Európai Bizottság képviseletében W. Roels és N. Yerrell, meghatalmazotti minőségben,

tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint az ügy elbírálására a főtanácsnok indítványa nélkül kerül sor,

meghozta a következő

Ítéletet

Az ítélet indoklása

1. Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a Bíróság C‑297/99. sz., Skills Motor Coaches és társai ügyben 2001. január 18‑án hozott ítéletének [EBHT 2001., I‑573. o.] 21. és azt követő pontjaiban szereplő „központi ügyintézés helye” kifejezésnek, valamint a közúti fuvarozásra vonatkozó egyes szociális jogszabályok összehangolásáról szóló, 1985. december 20‑i 3820/85/EGK tanácsi rendelet (HL L 370., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 1. kötet, 319. o.) 1. cikke 5. pontjának értelmezésére irányul.

2. E kérelmet a Smit Reizen BV (a továbbiakban: a Smit Reizen) és a Minister van Verkeer en Waterstaat (a közlekedési és hajózási miniszter, a továbbiakban: miniszter) között, a gépjárművezetők pihenőidejével kapcsolatos rendelkezések megsértése miatt az előbbivel szemben kiszabott bírság tárgyában folyó peres eljárás keretében terjesztették elő.

Jogi háttér

Az uniós jog

A 3820/85 rendelet

3. A 3820/85 rendelet első preambulumbekezdésének szövege a következő:

„mivel a közúti fuvarozás terén a Közösség szociális jogszabályainak […] célja a belföldi [helyesebben: szárazföldi] fuvarozási módok közötti verseny feltételeinek összehangolása, különös tekintettel a közúti ágazatra, illetve a munkafeltételek és a közúti közlekedés biztonságának javítására; mivel az e területen elért előrehaladást fenn kell tartani és ki kell terjeszteni; mivel azonban szükség van az említett rendelet rendelkezéseinek rugalmasabbá tételére anélkül, hogy ezzel hátráltatnánk azok célkitűzéseit”.

4. Ugyanezen rendelet tizenötödik preambulumbekezdése szerint „a hosszabb vezetési nap, valamint a kéthetes időtartamra eső rövidebb vezetési idő valószínűleg megkönnyítené a fuvarozási vállalkozások igazgatását, és hozzájárulna a szociális előrehaladáshoz”.

5. Az említett rendelet 1. cikke a következőképpen rendelkezik:

„E rendelet alkalmazásában:

[…]

3. »gépjárművezető«: az a személy, aki akár csak rövid ideig is vezeti a járművet, vagy aki azért tartózkodik a járművön, hogy szükség esetén átvehesse annak vezetését;

[…]

5. »pihenőidő«: legalább egyórás megszakítás nélküli időtartam, amely alatt a gépjárművezető szabadon rendelkezhet idejével;

[…]”

6. A 3820/85 rendelet „Megszakítások és pihenőidők” című V. szakaszának 8. cikke értelmében:

„(1) A gépjárművezetőnek minden 24 órás időszakban legalább 11 óra egybefüggő napi pihenőidőt kell tartania, ami hetente legfeljebb három alkalommal legalább kilenc egybefüggő órára csökkenthető, feltéve hogy a következő hét végéig ezzel egyenértékű pihenőidőt biztosítanak számára.

Azokon a napokon, amikor a pihenőidőt nem csökkentik le az első albekezdés szerint, a pihenőidő a 24 órás időszak alatt két vagy három különálló időszakban vehető igénybe, amelyek közül az egyiknek legalább nyolc egybefüggő órának kell lennie. Ebben az esetben a minimális pihenőidőt legalább 12 órára kell felemelni.

(2) Minden olyan 30 órás időszakban, amikor a járművön legalább két gépjárművezető tartózkodik, mindegyik gépjárművezetőnek legalább nyolc óra egybefüggő pihenőidőt kell tartania.

(3) Minden héten az (1) és (2) bekezdésben szereplő pihenőidők egyikét heti pihenőidőként összesen 45 egybefüggő órára meg kell hosszabbítani. Ez a pihenőidő legalább 36 egybefüggő órára csökkenthető, ha azt a gépjárművezető a jármű rendes telephelyén vagy a járművezető állomáshelyén tölti el, vagy legalább 24 egybefüggő órára csökkenthető, ha azt máshol tölti el. Minden csökkentést az adott hetet követő harmadik hét vége előtt egybefüggően eltöltött, azzal egyenértékű pihenőidővel kell kiegyenlíteni.

[…]

(6) A napi és/vagy heti pihenőidők csökkentésének kompenzációjaként kivett pihenőidőket egy másik, legalább nyolcórás pihenőidőhöz kell csatolni, és ezeket az érintett személy kérésére a jármű telephelyén vagy a gépjárművezető állomáshelyén kell eltölteni.

(7) A napi pihenőidő a járműben is eltölthető, feltéve hogy az hálófülkével ellátott, és parkol.”

A 3821/85 rendelet

7. A 2004. március 5‑i 432/2004/EK bizottsági rendelettel (HL L 71., 3. o.; magyar nyelvű különkiadás 7. fejezet, 8. kötet, 21. o.) módosított, a közúti közlekedésben használt menetíró készülékekről szóló, 1985. december 20‑i 3821/85/EGK tanácsi rendelet (HL L 370., 8. o.; magyar nyelvű különkiadás 7. fejezet, 1. kötet, 227. o.) (a továbbiakban: 3821/85 rendelet) előírja, hogy a 3820/85 rendelet rendelkezései alkalmazásának ellenőrzését olyan menetíró készülék használatával kell biztosítani, amely alkalmas az utóbbi rendeletben említett „időtartamok” feltüntetésére.

8. A 3821/85 rendelet 2. cikke úgy rendelkezik, hogy annak alkalmazása során a 3820/85 rendelet 1. cikkében szereplő fogalommeghatározásokat szintén alkalmazni kell.

9. A 3821/85 rendelet 15. cikke (2) és (3) bekezdése előírja, hogy:

„(2) A járművezetőknek minden nap használniuk kell az adatrögzítő lapot vagy járművezetői kártyákat, amikor járművet vezetnek, attól az időponttól kezdve, amikor a járművet átveszik. Az adatrögzítő lapot vagy járművezetői kártyákat nem szabad kivenni a napi munkaidő vége előtt, kivéve ha a kivétel egyébként engedélyezett. Egyetlen adatrögzítő lap vagy járművezetői kártya sem használható azon az időtartamon túl, amelyre azt szánták.

[…]

(3) A járművezetők:

[…]

– úgy működtetik a kapcsoló berendezéseket, hogy lehetőség legyen az alábbi időtartamok elkülönített és pontos rögzítésére:

a) […] jel alatt: a vezetési idő;

b) […] jel alatt: a munkaidő többi része;

c) […] jel alatt: minden más készenléti idő, […]:

– […]

d) […] jel alatt: a vezetés megszakítása és a napi pihenőidők.”

A nemzeti szabályozás

10. A 3820/85 rendeletet az Arbeidstijdenbesluit vervoer (a közlekedés területén dolgozók munkaidejéről szóló rendelet, a továbbiakban: Atbv) hajtja végre. Az alapügy tényállásának időpontjában hatályos változata 2.5:1 cikkének (4) bekezdése szerint a gépjárművezetőnek az említett rendelet 8. és 9. cikkével összhangban kell eljárnia.

11. Az Atbv 8:1 cikkének (1) bekezdése értelmében a 2.5:1 cikk (4) bekezdésének megsértése esetén pénzbírság szabható ki.

Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

12. A Smit Reizen egy harderwijki (Hollandia) székhelyű, autóbuszos személyszállítást végző vállalkozás. A cég menettérti járatokat biztosít Spanyolországba a Harderwijktől autóval körülbelül kétórányi távolságra fekvő marheezei (Hollandia) indulási és érkezési állomásról egy utazásszervező, nevezetesen a Solmar Tours részére. A Solmar Tours a tulajdonosa annak a telephelynek, ahol az említett indulási és érkezési pont található, illetve annak az ingatlannak, amely e telephelyen található, és amelynek egy részét a Smit Reizen bérli.

13. A menettérti autóbuszjáratok a Maarheezeben található telephelyről indulnak, és oda is érkeznek vissza heti négy alkalommal. Ezeken a napokon a helyszínen tartózkodik a Smit Reizen egyik, az autóbuszok indulásánál és érkezésénél segédkező munkatársa, akinek feladata a szervezés és a járművezetők papírjainak ellenőrzése. A Smit Reizen által bérelt helyiségekben egy kávéautomatával felszerelt étkezde, televíziókészülék, mosdó, zuhanyzó és a gépjárművezetők rendelkezésére álló fekhelyek, továbbá különféle tartalék-alkatrészek találhatók. E helyiségekben található a Smit Reizen ügyvezetésének egy része és irodafelszerelések is, ideértve a tachográfhoz használt tárcsákat, óraigazolásokat és menetleveleket.

14. A kérdést előterjesztő bíróság szerint az alapügy irataiból kiderül, hogy a jogvita tényállásának időpontjában a járművezetők a Harderwijkben, illetve Drontenben (Hollandia) lévő lakóhelyükről jártak be a maarheezei indulási helyre. Ugyanakkor az említett bíróság előtti tárgyaláson a Smit Reizen vezetője úgy nyilatkozott, hogy a járművezetőket kisbusszal szállították ezen indulási helyre. Ezt követően két járművezető az autóbuszt, amely menetíró készülékkel kötelezően felszerelendő jármű, a spanyolországi célállomásra vezette.

15. 2006. június 14‑i határozatával a miniszter 2200 EUR összegű bírságot szabott ki a Smit Reizennel szemben, azzal az indokkal, hogy néhány alkalmazottja nem tartotta az Atbv 2.5:1 cikke (4) bekezdésében előírt, a 3820/85 rendelet 8. cikke (2) bekezdésével együttesen értelmezett pihenőidőt. Az érintett járművezetők lakóhelyéről az indulási helyre történő megérkezéshez szükséges időtartamot ugyanis figyelmen kívül hagyták. Márpedig a fent hivatkozott Skills Motor Coaches és társai ügyben hozott ítéletből az következik, hogy ezt az időt munkaidőként kell rögzíteni, hiszen a maarheezei telephely nem tekinthető a Smit Reizen központi ügyintézési helyének.

16. 2006. december 5‑én a miniszter mint megalapozatlant, elutasította a Smit Reizen által a 2006. június 14‑i határozattal szemben benyújtott panaszt.

17. A Rechtbank Zutphen, 2008. április 9‑i ítéletével, megalapozottnak találta a Smit Reizen hozzá benyújtott keresetét, és hatályon kívül helyezte az utóbbi panaszát elutasító 2006. december 5‑i határozatot, és kimondta, hogy e határozat jogkövetkezményei teljes egészükben fennmaradnak. Az említett bíróság szerint a miniszter helyesen állapította meg, hogy a Smit Reizen megsértette az Atbv 2.5:1. cikkének (4) bekezdését. Ugyanakkor határozatának indokolása nem helyes. Ugyanis a 3820/85 rendelet 8. cikke (2) bekezdésében szereplő 30 órás időtartam megállapításánál minden olyan időtartamot figyelembe kell venni, amelyre a járművezetőknek szüksége van ahhoz, hogy megérkezzenek arra a helyre, ahol a menetíróval felszerelt gépjárművet a szolgálat megkezdéséhez átveszik, attól függetlenül, hogy az átvétel említett helye a központi ügyintézés helyének tekintendő‑e, vagy sem.

18. A Smit Reizen ezen ítélettel szemben fellebbezést nyújtott be a kérdést előterjesztő bírósághoz, arra való hivatkozással, hogy a Rechtbank Zutphen tévesen értelmezte a fent hivatkozott Skills Motor Coaches és társai ügyben hozott ítéletet.

19. Mivel a Raad van State úgy ítélte meg, hogy a jogvita eldöntése a „központi ügyintézés helye” fogalmának értelmezésétől függ, ezért felfüggesztette az eljárását, és a következő előzetes döntéshozatali kérdéseket terjesztette a Bíróság elé:

„1. A […] [3820/85] rendelet 1. cikkének 5. pontjára és a […] [3821/85] rendelet 15. cikkére tekintettel miként kell értelmezni a „központi ügyintézés helye” fogalmat, amely a Bíróság [Skills Motor Coaches és társai ügyben hozott] ítéletének 21. és azt követő pontjaiban szerepel?

2. Annak a kérdésnek a megítélése szempontjából, hogy a […] [3820/85] rendelet 1. cikkének 5. pontja szerinti értelemben vett pihenőidőről van‑e szó, releváns‑e az, hogy a gépjárművezető maga vezet‑e a menetíró készülékkel felszerelt gépjármű átvételének helyére, vagy valaki más szállítja oda?”

Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről

Az első kérdésről

20. Első kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra szeretne választ kapni, hogy a 3820/85 és a 3821/85 rendelet rendelkezéseire figyelemmel miként kell értelmezni a fent hivatkozott Skills Motor Coaches és társai ügyben hozott ítélet 21. és azt követő pontjaiban szereplő „központi ügyintézés helye” kifejezést a járművezető lakóhelyétől a menetíróval felszerelt gépjármű átvételének helyére való megérkezéshez szükséges, általa megtett útnak megfelelő idő minősítésekor.

21. E tekintetben először is emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróság az említett Skills Motor Coaches és társai ügyben hozott ítélet 23. pontjában kimondta, hogy az a járművezető, aki a munkáltatója által meghatározott, a cég központi ügyintézésének helyétől eltérő helyen kell megjelenjen ahhoz, hogy felvegye a munkát és a jármű vezetését megkezdje, a munk áltatójával szembeni kötelezettségének tesz eleget, és ennélfogva e távolság megtétele alatt nem rendelkezik szabadon a saját idejével.

22. A Bíróság tehát a Skills Motor Coaches és társai ügyben hozott ítéletben megállapította, hogy a menetíróval felszerelt és a járművezető lakóhelyétől vagy a munkáltató központi ügyintézési helyétől eltérő helyen található jármű átvételéhez szükséges utazásnak szentelt időt úgy kell tekinteni, mint amely részét képezi a 3821/85 rendelet 15. cikke értelmében vett egyéb munkaidőnek.

23. Következésképpen ahhoz, hogy a kérdést előterjesztő bíróság eldönthesse azt, hogy a szóban forgó utazás idejét bele kell‑e számítani a 3821/85 rendelet 15. cikke értelmében vett munkaidőbe, meg kell határozni a központi ügyintézés helyének fogalmát.

24. Először is kiemelendő, hogy figyelemmel a 3820/85 rendelet első preambulumbekezdésében említett céljaira, amelyek többek között a gépjárművezetők munkafeltételeinek és a közúti biztonságnak a javításából állnak, az említett fogalom nem határozható meg csupán a fuvarozó cég belső szervezéséhez kötődő gyakorlati szempontok alapján, hanem annak figyelemmel kell lennie az érintett járművezető személyével kapcsolatos szempontokra is.

25. Először is, miként arra az Egyesült Királyság Kormánya is hivatkozik, ki kell emelni, hogy a központi ügyintézés helye kifejezést nem lehet a székhely fogalmával azonosítani, mivel ez utóbbi olyan helyen is lehet, amely nincs semmiféle kapcsolatban a fuvarozási szolgáltatások mindennapi intézésével, és ahol a járművezetőnek csak nagyon kivételes esetekben kell megjelennie.

26. Az említett fogalom túlságosan kiterjesztő értelmezése ellentétes volna a 3820/85 rendelet jogszabályi céljával, különösen a közúti biztonság javításának céljával. Így tehát azt a definíciót is ki kell zárni, amely szerint a szállított személyek valamennyi indulási és érkezési helye, vagy az adott fuvarozó céghez tartozó járműtelep is a központi ügyintézés helyének tekinthető.

27. Épp ellenkezőleg, miként azt a holland kormány is hangsúlyozta a tárgyaláson, a központi ügyintézés helyének fogalma annak a helynek kell megfeleljen, ahol a járművezető feladatainak szokásos ellátása során rendszeresen megjelenik azért, hogy ott a vezetésre átvegye a menetíróval felszerelt gépjárművet.

28. Márpedig, a 3820/85 rendelet 8. cikke, a (3) és a (6) bekezdésében a járművezető állomáshelye kifejezést alkalmazza e hely megjelölésére.

29. Végül, azon központi ügyintézési hely pontos meghatározását illetően, amelyhez a járművezető általában köthető, figyelembe kell venni a járművezető konkrét állomáshelyét, azaz azt a kiindulási helyet, ahonnan kezdve a szolgálatot rendszeresen ellátja, és ahová annak végeztével visszatér feladatainak szokásos ellátása során anélkül, hogy erre munkáltatója külön utasítaná. Ebből a szempontból az érintett járművezető munkájára vonatkozó szerződéses rendelkezés adhat iránymutatást e hely meghatározásához.

30. Az alapügybeli jogvitát illetően a kérdést előterjesztő bíróság feladata megvizsgálni azt, hogy az előtte fekvő ügy ténybeli körülményeinek összességére való tekintettel hol található az érintett járművezetők szokásos állomáshelye.

31. Az előzőekre való tekintettel az első kérdésre azt a választ kell adni, hogy a Skills Motor Coaches és társai ügyben hozott ítélet 21. és azt követő pontjaiban szereplő központi ügyintézés helyének fogalmát úgy kell meghatározni, mint a járművezető konkrét állomáshelyét, azaz a fuvarozó cég azon létesítményét, ahonnan kiindulva a járművezető a szolgálatát rendszeresen ellátja, és ahová annak végeztével visszatér feladatainak szokásos ellátása során anélkül, hogy erre munkáltatója külön utasítaná.

A második kérdésről

32. Második kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra kíváncsi, hogy annak a ténynek, hogy a járművezető maga megy arra a helyre, ahol átveszi a menetíróval felszerelt gépjárművet, vagy pedig valaki más szállítja őt oda, jelentősége van‑e az utazás időtartamának minősítése szempontjából, tekintettel a 3820/85 rendelet 1. cikke 5. pontja értelmében vett „pihenőidő” fogalmára.

33. E tekintetben egyrészt hangsúlyozni kell, hogy a 3820/85 rendelet 8. cikkének (7) bekezdése azt a lehetőséget, hogy a járművezető a napi pihenőidejét a járműben töltse, ahhoz a feltételhez köti, hogy a jármű hálófülkével legyen felszerelve, és parkoló helyzetben legyen. E rendelkezés tehát kizárja azt, hogy a járművezető olyan járműben töltse a pihenőidejét, amelyet egy másik személy vezet.

34. Másrészről hangsúlyozni kell, hogy ellentétes volna a közúti biztonság céljával az a különbségtétel, amelyet a kérdést előterjesztő bíróság a második kérdésében tett. Ugyanis a járművezetőnek a fent hivatkozott Skills Motor Coaches és társai ügyben hozott ítélet 25. pontjában említésre került és az említett célt veszélyeztető fáradtsága attól függetlenül bekövetkezhet, hogy a menetíróval felszerelt gépjármű átvételének helyére érkező járművet az a személy vezeti‑e vagy sem, aki a megérkezést követően az előbbi járművet vezetni fogja. Ugyanis, miként azt az olasz kormány hangsúlyozta, e fáradtság nem csak magának e járműnek a vezetéséből adódhat, hanem azon körülményekből is, amelyek az odavezető út során merülnek fel – mint például annak időtartama, az indulás időpontja vagy az utak állapota –, és ennek következtében az utasra is kihatással lehet.

35. Az előzőekben kifejtettekre való tekintettel tehát a második kérdésre azt a választ kell adni, hogy annak a ténynek, hogy az érintett járművezető maga megy arra a helyre, ahol a menetíróval felszerelt gépjárművet vezetésre át kell vennie, vagy valaki mással viteti oda magát, nincs jelentősége az utazás időtartamának minősítése szempontjából, tekintettel a 3820/85 rendelet 1. cikke 5. pontja értelmében vett „pihenőidő” fogalmára.

A költségekről

36. Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.

Rendelkező rész

A fenti indokok alapján a Bíróság (harmadik tanács) a következőképpen határozott:

1) A C‑297/99. sz., Skills Motor Coaches és társai ügyben hozott ítélet 21. és azt követő pontjaiban szereplő „központi ügyintézés helyének” fogalmát úgy kell meghatározni, mint a járművezető konkrét állomáshelyét, azaz a fuvarozó cég azon létesítményét, ahonnan kiindulva a járművezető a szolgálatát rendszeresen ellátja, és ahová annak végeztével visszatér feladatainak szokásos ellátása során anélkül, hogy erre munkáltatója külön utasítaná.

2) Annak a ténynek, hogy az érintett járművezető maga megy arra a helyre, ahol a menetíróval felszerelt gépjárművet vezetésre át kell vennie, vagy valaki mással viteti oda magát, nincs jelentősége az utazás időtartamának minősítése szempontjából, tekintettel a közúti fuvarozásra vonatkozó egyes szociális jogszabályok összehangolásáról szóló, 1985. december 20‑i 3820/85/EGK tanácsi rendelet 1. cikke 5. pontja értelmében vett „pihenőidő” fogalmára.