ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
A Court of Session, Edinburgh (Egyesült Királyság) által 2018. október 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Andy Wightman és társai kontra Secretary of State for Exiting the European Union

(C-621/18. sz. ügy)

(2018/C 445/12)

Az eljárás nyelve: angol

A kérdést előterjesztő bíróság

Court of Session, Edinburgh

Az alapeljárás felei

Felperesek: Andy Wightman, Ross Greer, Alyn Smith, David Martin, Catherine Stihler, Jolyon Maugham, Joanna Cherry

Alperes: Secretary of State for Exiting the European Union

Az eljárás további felei: Chris Leslie, Tom Brake

Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

Amennyiben valamely tagállam az Európai Unióról szóló szerződés 50. cikkével összhangban értesítette az Európai Tanácsot azon szándékáról, hogy ki kíván lépni az Európai Unióból, lehetővé teszi-e az uniós jog ezen értesítésnek az értesítő tagállam általi egyoldalú visszavonását, és ha igen, milyen feltételek mellett, és ez milyen hatással van a tagállam Európai Unióban való maradására?
3)

Amennyiben az 1. kérdésre adott válasz nem, tehát a tagállam nemcsak a 10. cikk (2) bekezdésében foglalt feltételt („menekült eltartottja”) alkalmazhatja, az azt jelenti, hogy jogosult belátása szerint bármilyen, ideértve a 4. cikk (2) és (3) bekezdésében más családtagi kör vonatkozásában előírt feltételeket is meghatározni, avagy kizárólag az irányelv 4. cikk (3) bekezdésben foglalt feltételt alkalmazhatja? Ez esetben az irányelv 4. cikkének (3) bekezdésben foglalt „objectively unable to provide for their own needs on account of their state of health” milyen ténybeli helyzetet jelent? Úgy értelmezendő-e, hogy a családtag „a saját szükségleteiről” nem tud, vagy akként, hogy „önmagáról nem képes” gondoskodni, esetleg egyéb módon értelmezendő?
—

állapítsa meg, hogy mivel Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága továbbra is túllépi az NO2-ra vonatkozó éves határértékeket a következő zónákban: UK0001 (Greater London Urban Area); UK0002 (West Midlands Urban Area); UK0003 (Greater Manchester Urban Area); UK 0004 (West Yorkshire Urban Area); UK 0013 (Teesside Urban Area); UK0014 (The Potteries); UK0018 (Kingston upon Hull); UK0019 (Southampton Urban Area); UK0024 (Glasgow Urban Area); UK0029 (Eastern); UK0031 (South East); UK0032 (East Midlands); UK0033 (North West & Merseyside); UK0034 (Yorkshire & Humberside); UK0035 (West Midlands) és UK0036 (North East), valamint az NO2-ra vonatkozó óránkénti határértéket a UK0001 (Greater London Urban Area) zónában azóta, hogy e határértékek 2010. január 1-jén hatályba léptek, nem felel meg a 2008/50/EK irányelv (1) – ezen irányelv XI. mellékletével összefüggésben értelmezett – 13. cikke (1) bekezdésének;
C 16/31

A High Court (Írország) által 2018. november 7-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Minister for Justice and Equality kontra ND

(C-685/18. sz. ügy)

(2019/C 16/39)

Az eljárás nyelve: angol

A kérdést előterjesztő bíróság

High Court (Írország)

Az alapeljárás felei

Felperes: Minister for Justice and Equality

Alperes: ND

Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

1) Azon kritériumok alapján kell-e eldönteni, hogy az európai elfogatóparancsról és a tagállamok közötti átadási eljárásokról szóló 2002. évi kerethatározat (1) 6. cikkének (1) bekezdése értelmében a kibocsátó igazságügyi hatóságként kijelölt ügyész az e rendelkezésben szereplő önálló értelmezése szerint igazságügyi hatóságnak minősül-e, hogy 1) az ügyész független a végrehajtó hatalomtól és 2) saját jogrendszerében úgy tekintik, hogy igazságszolgáltatást végez vagy részt vesz az igazságszolgáltatásban?

2) Amennyiben nem, melyek azok a kritériumok, amelyek alapján valamely nemzeti bíróságnak el kell döntenie, hogy az az ügyész, akit a kerethatározat 6. cikkének (1) bekezdése alapján kibocsátó igazságügyi hatóságként kijelöltek, igazságügyi hatóságnak minősül-e a 6. cikk (1) bekezdése szerint?

3) Amennyiben a kritériumok magukban foglalnak egy olyan követelményt, miszerint az ügyésznek igazságszolgáltatást kell végeznie vagy részt kell vennie az igazságszolgáltatásban, e követelményt a saját jogrendszerében betöltött szerepe alapján kell-e meghatározni, vagy bizonyos objektív kritériumok alapján? Amennyiben objektív kritériumok alapján, akkor melyek ezek a kritériumok?

4) A Litván Köztársaság ügyésze igazságügyi hatóság-e az európai elfogatóparancsról és a tagállamok közötti átadási eljárásokról szóló 2002. évi kerethatározat 6. cikkének (1) bekezdésében szereplő fogalom önálló értelmezése szerint?

(1) Az európai elfogatóparancsról és a tagállamok közötti átadási eljárásokról szóló, 2002. június 13-i 2002/584/IB tanácsi kerethatározat (HL 2002. L 190., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 6. kötet, 34. o.).
1)

arra alapított jogalap, hogy az Unión belüli szolgáltatásnyújtás szabadságára vonatkozó, az EUMSZ 56. cikk alapján tiltott korlátozást vezettek be a tagállamok olyan állampolgárai tekintetében, akik nem abban a tagállamban vannak letelepedve mint a szolgáltatást igénybe vevő személy: a) a tagállamok arra való kötelezése által, hogy a kiküldetésben lévő munkavállalók számára garantálják a díjazást, ideértve a túlmunka díjazását is, amely díjazást azon tagállam nemzeti joga és/vagy gyakorlata alapján kell meghatározni, amelynek a területén a munkavállaló kiküldetésben tartózkodik (1. cikk 2. pontjának a) alpontja), b) a tagállamok arra való kötelezése által, hogy a kiküldetésben lévő munkavállalók számára főszabály szerint minden alkalmazandó, foglalkoztatásra vonatkozó feltételt garantáljanak – amely feltételeket azon tagállam nemzeti joga és/vagy gyakorlata alapján kell meghatározni, amelynek a területén a munkavállaló kiküldetésben tartózkodik – abban az esetben, ha valamely munkavállaló kiküldetésének tényleges időtartama, vagy az ugyanazt a feladatot ellátó egymást követő munkavállalók kiküldetésének összesített időtartama meghaladja a 12 hónapot, illetve – amennyiben a szolgáltató indokolással ellátott értesítést nyújt be – a 18 hónapot (az 1. cikk 2. pontjának b) alpontja),
C 25/27

A Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Egyesült Királyság) által 2018. november 7-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – SY kontra Associated Newspapers Ltd

(C-687/18. sz. ügy)

(2019/C 25/34)

Az eljárás nyelve: angol

A kérdést előterjesztő bíróság

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Az alapeljárás felei

Felperes: SY

Alperes: Associated Newspapers Ltd

Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

Összeegyeztethetők-e a 95/46/EK irányelv (1) 9. 22. és 23. cikkével és az Alapjogi Charta 7., 8. és 47. cikkével azok a nemzeti jogi rendelkezések, mint a Data Protection Act 1998 (1998. évi adatvédelmi törvény, DPA) 32. cikkének (4) és (5) bekezdése, amelyek előírják, hogy ha valamely adatkezelő azt állítja, hogy bármely személyes adatot, amellyel kapcsolatban az adatkezelővel szemben eljárás van folyamatban: i. kizárólag újságírás céljából, vagy irodalmi, illetve művészi célból; és ii. olyan újságírói, irodalmi vagy művészi anyag bármely személy által történő közzététele végett kezel, amelyet az adatkezelő korábban nem tett közzé, az ilyen eljárást, amennyiben még közzé nem tett személyes adatra vonatkozik, mindaddig fel kell függeszteni, amíg a) az Information Commissioner (információügyi biztos, Egyesült Királyság) meg nem állapítja, hogy az i. vagy a ii. pontban szereplő feltételek nem teljesülnek, b) az adatkezelő a kérelmét vissza nem vonja, vagy c) a személyes adatokat közzé nem teszik?

(1) A személyes adatok feldolgozása [helyesen: kezelése] vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 1995. Október 24-i 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 1995. L 281., 31. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 15. kötet, 355. o.).
1)

A békebíró – mint kérdést előterjesztő bíróság – az EUMSZ 267. cikk értelmében vett előzetes döntéshozatal iránti kérelem előterjesztésére hatáskörrel rendelkező rendes európai bíróság fogalmába tartozik-e akkor is, ha a belső jogrend a békebíró számára annak határozott idejű munkaviszonya miatt – a rendes európai bíróság függetlenségének és pártatlanságának a Bíróság által a Wilson ítéletben (EU:C:2006:587, 47–53. pont), az Associaçâo Sindical dos Juizes Portugueses ítéletben (EU:C:2018:117, 32. és 41–45. pont), a Minister for Justice and Equality ítéletben (EU:C:2018:586, 50–54. pont) megjelölt garanciáit sértő módon – annak ellenére nem biztosít a hivatásos bírókéval egyenértékű munkavégzési feltételeket, hogy a nemzeti bírósági rendszerbe történő beillesztése révén a hivatásos bírákéval megegyező igazságszolgáltatási feladatokat lát el?
A First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Egyesült Királyság) által 2018. november 5-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Amoena Ltd kontra Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

(C-677/18. sz. ügy)

(2019/C 25/31)

Az eljárás nyelve: angol

A kérdést előterjesztő bíróság

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Az alapeljárás felei

Felperes: Amoena Ltd

Alperes: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

1. A CCC (1) és/vagy az Európai Bizottság nyilvánvalóan hibát vétett-e akkor, amikor a protézistartó melltartókat: a) az Európai Unió Kombinált Nómenklatúrájának (2) 62. árucsoportjába, a – konkrétan a „Melltartókat” tartalmazó – 6212 vámtarifaszám és a 6212 10 90 KN-kód alá sorolta be ahelyett, hogy b) a KN 90. árucsoportjához tartozó 2. megjegyzés b) pontjának értelmében vett műtestrész-tartozékokként a 90. árucsoportba, a 9021 vámtarifaszám és a 9021 10 10 KN-kód szám alá sorolta volna be?

2. A bizottsági végrehajtási rendelet (3) jogellenesen leszűkíti-e a műtestrész-tartozékok 9021 vámtarifaszám alá és a KN 90. árucsoportjához tartozó 2. megjegyzésének b) pontja alapján történő besorolásának alkalmazási körét, ezáltal az Európai Bizottság túlterjeszkedik-e a hatáskörén?

3. A bizottsági végrehajtási rendelet sérti-e az Európai Unióról Szerződés 4. cikke (3) bekezdésében rögzített lojális együttműködés elvét, amennyiben: a) az Európai Bizottságnak figyelembe kell vennie a nemzeti bíróságok határozatait, azonban a Vámkódex és a KN egységes (és helyes) alkalmazását is elő kell segítenie; b) a United Kingdom Supreme Court (az Egyesült Királyság legfelsőbb bírósága) egyhangúlag azt a határozatot hozta, hogy a protézistartó melltartók KN 90. árucsoportjába, a 9021 vámtarifaszám alá történő besorolása helyes; valamint c) a Supreme Court (legfelsőbb bíróság) határozatát – a Supreme Court (legfelsőbb bíróság) indoklásának összefoglalásával együtt – az Európai Bizottság rendelkezésére bocsátották, és azt a Bizottság az EU összes tagállamának továbbította?

(1) Vámkódexbizottság (CCC).

(2) KN.

(3) Egyes áruk Kombinált Nómenklatúra szerinti besorolásáról szóló, 2017. június 26-i (EU) 2017/1167 bizottsági végrehajtási rendelet (HL 2017. L 170., 50. o.).
1)

A megtámadott ítéletben a Törvényszék tévesen alkalmazta a 207/2009 rendelet (1) 76. cikkének (1) bekezdését (jelenleg a 2017/1001 (2) rendelet 95. cikkének (1) bekezdése) és a 207/2009 rendelet 65. cikkét (jelenleg a 2017/1001 rendelet 72. cikke) azzal, hogy a fellebbezőnek a korábbi védjegy gyenge megkülönböztető képességére vonatkozóan a felszólalási eljárásban előadott érveit elfogadhatatlanként elutasította azzal az indokkal, hogy azokat első alkalommal a Bíróság előtt terjesztették elő (a megtámadott ítélet 87–90. pontja). a. A Törvényszék köteles értékelni a tényállást és a jogi érveket, még akkor is, ha azokat első alkalommal előtte terjesztették elő, ha az EUIPO fellebbezési tanácsának azokat hivatalból figyelembe kellett volna vennie. b. Valamely védjegy részének valamely uniós nyelven fennálló jelentése közismert tény, és azt ilyenként az EUIPO-nak hivatlból kell vizsgálnia. Ennek eredményeképpen, az azzal kapcsolatos érveket a Törvényszéknek alaposan meg kell vizsgálnia, az előtte első alkalommal előterjesztett érvek értékelését is beleértve. c. A Törvényszék előtti eljárás felperese jogosult a közismert tényeknek az EUIPO fellebbezési tanácsa által végzett értékelését új érveknek és az ezen érveket alátámasztó bizonyítékoknak a Törvényszék elé terjesztésével vitatni. d. Azon tények és jogi érvek értékelésének elmulasztásával, amelyeket az EUIPO-nak hivatalból figyelembe kellett vennie (a felszólalási eljárás tárgyát képező védjegyek jelentésével kapcsolatos közismert tényeket is beleértve), a Törvényszék megsértette az általános eljárási szabályokat, és tévesen értékelte fellebbezési tanács előtti ügy tárgyát.
A Törvényszék (második tanács) T-328/17. sz., Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi kontra EUIPO ügyben 2018. szeptember 25-én hozott ítélete ellen a Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi által 2018. december 5-én benyújtott fellebbezés

(C-766/18. P. sz. ügy)

(2019/C 82/11)

Az eljárás nyelve: angol

Felek

Fellebbező: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (képviselők: S. Malynicz QC, S. Baran barrister és V. Marsland solicitor)

A többi fél az eljárásban: Az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO), M. J. Dairies EOOD

A fellebbező kérelmei

A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

— nyilvánítsa elfogadhatónak a Törvényszék T-328/17. sz. Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi kontra EUIPO ítélete (EU:T:2018:594) elleni fellebbezést, és adjon helyt az ítélet hatályon kívül helyezése iránti kérelemnek;

— az EUIPO-t és a beavatkozót kötelezze a saját költségeik és a fellebbező költségeinek viselésére.

Jogalapok és fontosabb érvek

1. A Törvényszék hibát vétett azzal, hogy nem adta meg a megfelelő jogi státuszt a HALLOUMI együttes védjegynek, és az ilyen együttes védjegyeket az EUVR alapján megillető védelmet, megsértve ezzel az EUVR 74. cikkét.

2. Közelebbről, a Törvényszék tévesen alkalmazott egy teljes mértékben változatlan megközelítést a HALLOUMI együttes védjegy megkülönböztető képességének értékelésénél, az EUVR 8. cikke (1) bekezdésének b) pontjába és 74. cikkébe ütköző módon.

3. A Törvényszék tévesen méltatta és alkalmazta ugyanezen bíróságnak a C-672/15. P. és C-676/15. P. sz., The Tea Board kontra EUIPO egyesített ügyekben hozott határozatának („Tea Board” határozat), és a C-392/12. P. sz., Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi kontra OHIM ügyben hozott indokolt végzésének („HELLIM” végzés) joghatásait, valamint tévesen értékelte a C-196/11. P. sz. Formula One Licensing kontra OHIM (F1) ügyben hozott ítéletének (EU:C:2012:314) joghatásait.
C 72/8

Conseil d’État (Franciaország) által 2018. december 14-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – GAEC Jeanningros kontra Institut national de l’origine et de la qualité (INAO), Ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation, Ministre de l’Économie et des Finances

(C-785/18. sz. ügy)

(2019/C 72/11)

Az eljárás nyelve: francia

A kérdést előterjesztő bíróság

Conseil d’État

Az alapeljárás felei

Felperes: GAEC Jeanningros

Alperesek: Institut national de l’origine et de la qualité (INAO), Ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation, Ministre de l’Économie et des Finances

Másik fél: Comité interprofessionnel de gestion du Comté

Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikkével összefüggésben úgy kell-e értelmezni a mezőgazdasági termékek és az élelmiszerek minőségrendszereiről szóló, 2012. november 21-i 1151/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (1) 53. cikkét, az 1151/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek az oltalom alatt álló eredetmegjelölések, az oltalom alatt álló földrajzi jelzések és a hagyományos különleges termékek uniós szimbólumainak létrehozása tekintetében, valamint a származásra vonatkozó bizonyos szabályok, bizonyos eljárási szabályok és bizonyos kiegészítő átmeneti szabályok tekintetében történő kiegészítéséről szóló, 2013. december 18-i 664/2014/EU felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet (2) 6. cikkét, valamint az 1151/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet alkalmazására vonatkozó szabályok megállapításáról szóló, 2014. június 13-i 668/2014/EU bizottsági végrehajtási rendelet (3) 10. cikkét, hogy abban a különleges esetben, ha az Európai Bizottság helyt ad valamely tagállam nemzeti hatóságainak a valamely elnevezés termékleírásának módosítására és az oltalom alatt álló eredetmegjelölés bejegyzésére irányuló kérelmének, miközben e kérelemmel szemben még eljárás van folyamatban e tagállam nemzeti bíróságai előtt, utóbbiak határozhatnak úgy, hogy már nem szükséges az előttük folyamatban lévő jogvitáról határozni, vagy – azon hatásokra figyelemmel, amelyeket a megtámadott aktus esetleges hatályon kívül helyezése gyakorol az Európai Bizottság általi bejegyzés érvényességére – kötelesek a nemzeti hatóságok ezen aktusának jogszerűségéről határozni?

(1) HL 2012. L 343., 1. o.; helyesbítés: HL 2013. L 55., 27. o.

(2) HL 2014. L 179., 17. o.

(3) A mezőgazdasági termékek és az élelmiszerek minőségrendszereiről szóló 1151/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet alkalmazására vonatkozó szabályok megállapításáról szóló, 2014. június 13-i 668/2014/EU bizottsági végrehajtási rendelet (HL 2014. L 179., 36. o.; helyesbítés: HL 2015. L 39., 23. o.).
—

A Bíróság helyezze hatályon kívül és/vagy változtassa meg az Európai Unió Törvényszékének (ötödik tanács) a T-387/16. sz. ügyben 2018. október 18-án hozott ítéletét, és ennek következtében – elsődlegesen – semmisítse meg az Európai Bizottság – Mobilitáspolitikai és Közlekedési Főigazgatóságának (Energiaügyi főigazgatóság – SRD.3 – Financial management) a 2015. július 6-i Move.srd.3.dir(2015)2669621 számú korábbi intézkedés puszta megerősítését képező, 2016. május 23-i ENER/SRD.3/JCM/cID(2016)2952913 referenciaszámú határozatát, valamint az Európai Bizottság – Mobilitáspolitikai és Közlekedési Főigazgatóságának (Energiaügyi főigazgatóság – SRD.3 – Financial management) 2016. június 14-i SRD.3/JCM/cl/D(2016)4477388 referenciaszámú intézkedését, amellyel közölte a 494.871,39 euró 2016. július 28-ig való megfizetését elrendelő 3241608548. sz. Debit Note-ot, ekként pedig megsemmisítette az Európai Bizottság – Mobilitáspolitikai és Közlekedési Főigazgatóságának (Energiaügyi főigazgatóság – SRD.3 – Financial management) 2015. július 6-i Move.srd3.dir(2015)2669621 határozatát abban a részében, amelyben kizárja a 2009-E255/09-ENER/09-TEN-E-564583. sz. és a 2007-E221/07/2007-TREN/07/TEN-E-S07.91403. sz. projektekkel összefüggésben a Terna részéről felmerült költségek megtérítését, és előírja az említett projektekkel kapcsolatban elismert összegek visszafizetésére irányuló kötelezettséget a megtámadott intézkedés mellékletét képező táblázatban meghatározott mértékben;
3)

A második kérdésre adott, ugyancsak igenlő válasz estén az EUMSZ 49. és EUMSZ 54. cikket az uniós jog hatékony érvényesülésének elvével együttesen úgy kell-e értelmezni, hogy azokkal ellentétes valamely tagállam adóintegrációs rendszerre vonatkozó ugyanezen szabályozása, illetve közelebbről egy olyan határidő alkalmazása, amelynek értelmében az adóintegrációs rendszerben való részvétel engedélyezésére irányuló minden kérelmet az első olyan pénzügyi év vége előtt be kell nyújtani az illetékes hatósághoz, amelynek vonatkozásában e rendszer alkalmazását kérik, feltéve, hogy — az első két kérdésre adott igenlő válasz esetén e jogszabály a letelepedés szabadságával összeegyeztethetetlen módon kizárja a horizontális adóintegrációt kizárólag ugyanazon anyavállalat leányvállalatai között, valamint egy fennálló vertikálisan adóintegrált csoportnak az integráló társaság testvértársaságai felvétele révén történő módosítását, — az érintett tagállamnak az [Európai Unió Bírósága] 2014. június 12-i ítéletének (C-39/13, C-40/13 és C-41/13 egyesített ügyek) közzétételét megelőző közigazgatási gyakorlata és nemzeti ítélkezési gyakorlata az említett jogszabályt érvényesnek fogadta el, — több társaság a 2014. június 12-i ítélet közzétételét követően, még a 2014. év vége előtt egy fennálló adóintegrált csoporthoz való csatlakozásra irányuló kérelmet nyújtott be, a 2014. június 12-i ítéletre hivatkozva, a csoport integráló társaságával létrehozott fennálló horizontális adóintegráció engedélyezése révén, és — e kérelem nem pusztán a kérelem benyújtásakor még folyamatban lévő 2014-es pénzügyi évre vonatkozik, hanem a korábbi 2013-as pénzügyi évre is, amelytől kezdődően az érintett társaságok megfeleltek minden, az adóintegráció engedélyezéséhez szükséges és az uniós joggal összeegyeztethető feltételnek?
C 148/11

A Törvényszék (második tanács) T-672/11. sz., Mamas and Papas kontra EUIPO ügyben 2018. október 23-án hozott ítélete ellen a Mamas and Papas Ltd által 2018. december 28-án benyújtott fellebbezés

(C-825/18. P. sz. ügy)

(2019/C 148/11)

Az eljárás nyelve: angol

Felek

Fellebbező: Mamas and Papas Ltd (képviselők: S. Malynicz QC, B. Whitehead, J. Dainty Solicitors)

A másik fél az eljárásban: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

A fellebbező kérelmei

A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság

— helyezze hatályon kívül a Törvényszék T-672/11. sz., Mamas and Papas Ltd kontra EUIPO ügyben hozott ítéletét;

— határozzon a korábbi nyilvánosságra jutás kérdésében;

— utalja vissza az ügyet az Európai Unió Törvényszéke elé azon fennmaradó jogalapok vonatkozásában, amelyeket a Törvényszék előtt hoztak fel, de amelyek tárgyában az nem határozott;

— az EUIPO-t és a beavatkozó felet kötelezze a saját költségeik és a felperes költségeinek viselésére.

Jogalapok és fontosabb érvek

Elsőként a Törvényszék tévesen értelmezte a jogot az EUIPO-t a közösségi formatervezési mintáról szóló rendelet (1) 63. cikkének (1) bekezdése alapján megillető, a korábbi formatervezési minta nyilvánosságra jutásával kapcsolatos tényekre vonatkozó értékelési hatáskör kapcsán. Amennyiben a korábbi nyilvánosságra jutást a közösségi formatervezési minta jogosultja kifejezetten megerősíti, az EUIPO nem juthat eltérő következtetésre e kérdésben.

Másodszor, a korábbi nyilvánosságra jutás bizonyítékának értékelése kapcsán a Törvényszék mindenképpen elferdítette a bizonyítékokat, és tévesen értékelte a tényeket, mivel ítélete jelentős pontatlanságot tartalmaz az elé terjesztett dokumentumok alapján tett megállapítások tekintetében, ami az ügyiratokból egyértelműen kitűnik.

(1) A közösségi formatervezési mintáról szóló, 2001. december 12-i 6/2002/EK tanácsi rendelet (HL 2002. L 3., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 27. kötet, 142. o.).
—

abban az esetben, ha az ilyen eljárás kiterjed a Sąd Najwyższy (legfelsőbb bíróság) azon bírói állásaira is, amelyeket addig olyan bírák töltöttek be, akik esetében az új, alacsonyabb nyugdíjkorhatárt alkalmazták, anélkül hogy az érintett bírók az új alacsonyabb nyugdíjkorhatár igénybevételéről dönthettek volna, tekintettel a bírák elmozdíthatatlanságának elvére — feltételezve, hogy ezt az elvet ily módon megsértették — az említett kiválasztási eljárás bírói kontrolljának terjedelmét és eredményét is befolyásolja?