25

E körülmények között határozott úgy a Bundesfinanzgericht (szövetségi pénzügyi bíróság), hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé: „1) Úgy kell‑e értelmezni a [883/2004 rendelet] 67. cikkének második mondatában szereplő »a [nyugdíj] tekintetében illetékes tagállam« kifejezést, hogy ez azt a tagállamot jelenti, amely korábban a foglalkoztatás helye szerinti államként volt illetékes a családi ellátások tekintetében, és jelenleg az öregségi nyugdíj folyósítására köteles, amely nyugdíjra való jogosultság a munkavállalók szabad mozgásának ezen állam területén korábban történő gyakorlásán alapul? 2) Úgy kell‑e értelmezni a [883/2004 rendelet] 68. cikke (1) bekezdése b) pontjának ii. alpontjában szereplő »nyugdíjfolyósítás alapján megnyílt jogosultságok« kifejezést, hogy a családi ellátásra való jogosultság akkor tekinthető nyugdíjfolyósítás alapján megnyílt jogosultságnak, ha először is az uniós jogi vagy a tagállami jogszabályok a családi ellátásra való jogosultság tekintetében előírják a nyugdíjfolyósítást mint tényállási elemet, másodszor pedig ezenkívül a nyugdíjfolyósítás tényállási eleme a tényállásban ténylegesen megvalósul, így az »egyszerű nyugdíjfolyósítás« nem tartozik a [883/2004 rendelet] 68. cikke (1) bekezdése b) pontja ii. alpontjának hatálya alá, és az érintett tagállam uniós jogi szempontból nem minősül »nyugdíjat folyósító államnak«? 3) Amennyiben a nyugdíjat folyósító állam fogalmának értelmezéséhez elegendő az egyszerű nyugdíjfolyósítás: Olyan öregségi nyugdíjban való részesülés esetén, amely nyugdíjra való jogosultság a migráns munkavállalókról szóló rendeletek hatálya alatt, valamint korábban munkavállalói tevékenység valamely tagállamban olyan időszakban történő folytatásán alapul, amikor vagy a lakóhely szerinti állam, vagy egyik állam sem volt még az [Európai] Unió vagy az Európai Gazdasági Térség tagja, az 1980. június 12‑iLaterza ítéletre (733/79, EU:C:1980:156) figyelemmel úgy kell‑e értelmezni a [883/2004 rendelet] 68. cikke (2) bekezdése második mondatának második tagmondatában szereplő »szükség esetén különbözeti kiegészítést nyújtanak az ezt meghaladó összegre« kifejezést, hogy az uniós jog nyugdíjfolyósítás esetén is biztosítja a lehető legmagasabb összegű családi ellátást? 4) Úgy kell‑e értelmezni a [987/2009 rendelet] 60. cikke (1) bekezdésének harmadik mondatát, hogy azzal ellentétes a [FLAG] 2. §‑ának (5) bekezdése, amely szerint házasság felbontása esetén a családi támogatásra és a gyermekek után járó adójóváírásra való jogosultság mindaddig a háztartást fenntartó szülőt illeti meg, amíg a nagykorú és tanulmányokat folytató gyermek vele egy háztartásban él, amely szülő azonban sem a lakóhely szerinti államban, sem a nyugdíjat folyósító államban nem nyújtott be kérelmet, így a nyugdíjasként Ausztriában élő másik szülő, aki ténylegesen viseli a gyermek tartásának költségeit, a családi támogatásra és a gyermekek után járó adójóváírásra való jogosultságot azon tagállam illetékes intézményénél, amelynek a jogszabályait az elsőbbség alapján alkalmazni kell, közvetlenül a [987/2009 rendelet] 60. cikke (1) bekezdésének harmadik mondatára alapozhatja? 5) Úgy kell‑e értelmezni a [987/2009 rendelet] 60. cikke (1) bekezdésének harmadik mondatát, hogy ahhoz, hogy az uniós munkavállaló a tagállami családi ellátásokra vonatkozó eljárásban félnek minősüljön, az is szükséges, hogy a 883/2004 rendelet 1. cikke i) pontjának 3. alpontja értelmében [az érintett családtag tartását, illetve az érintett háztartás fenn]tartását nagyrészt e munkavállaló [biztosítsa]? 6) Úgy kell‑e értelmezni a [987/2009 rendelet] 60. cikke szerinti, párbeszéden alapuló eljárásra vonatkozó rendelkezéseket, hogy az érintett tagállamok intézményeinek nem csak a családi ellátások folyósítása esetén, hanem a családi ellátások visszatérítése esetén is le kell folytatniuk ilyen eljárást?”