ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2

E kérelmet MA, BT és DA – három harmadik országbeli kiskorú állampolgár –, valamint a Secretary of State for the Home Department (a továbbiakban: Secretary of State) között a Secretary of State által hozott, az Egyesült Királyságban benyújtott menedékjog iránti kérelmük megvizsgálásának elutasítására és az első menedékjog iránti kérelem benyújtásának helye szerinti tagállamba történő átadásuk javaslatára irányuló határozat tárgyában folyamatban lévő jogvitában terjesztették elő.
19

A SIAC eljárási szabályzatának 37. cikke meghatározza a „titkosított bizonyítékok” fogalmát, és e tekintetben a következőképpen rendelkezik: „(1) E cikk alkalmazásában »titkosított bizonyítékok«: a) amelyekre a Secretary of State bármely, a [SIAC] előtti eljárásban kíván hivatkozni; b) azon bizonyítékok, amelyek gyengítik az érveit, vagy a felperes mellett szólnak, vagy […] és amelyeknek a felperessel vagy annak képviselőjével való közlését a Secretary of State kifogásolta. (2) A Secretary of State nem hivatkozhat titkosított bizonyítékokra, anélkül hogy a felperes érdekeinek képviselete céljából különleges ügyvédet neveztek volna ki. (3) Ha a Secretary of State a 10. cikk (2) bekezdése vagy a 10A. cikk (8) bekezdése alapján köteles a felperessel titkosított bizonyítékokat közölni, vagy ilyen bizonyítékokra kíván hivatkozni, és ha különleges ügyvédet neveztek ki, a Secretary of State-nek be kell a [SIAC-hoz] nyújtania az alábbiakat, és tájékoztatnia kell a különleges ügyvédet az alábbiakról: a) a titkosított bizonyítékok másolata, ha ezt korábban nem tette meg; b) azon indokokat megjelölő nyilatkozat, amelyek miatt azok közlését kifogásolja, és c) – ha és amennyire lehetséges az információk közérdekkel ellentétes módon történő nyilvánosságra hozatala nélkül, akkor – a bizonyítékoknak a felperes tájékoztatására alkalmas formában történő ismertetése. (4) A Secretary of State-nek a benyújtásukkal egyidőben tájékoztatnia kell a felperest a bizonyítékoknak minden, a (3) bekezdés c) pontjának megfelelő ismertetéséről. (4A) Ha a Secretary of State olyan titkosított bizonyítékokról tájékoztatja a különleges ügyvédet, amelyeket szolgálati titoktól eltérő indokok miatt titkosított, a) ezen bizonyítékokat nem titkosított formájukban közli a [SIAC-kal], ismertetve a megváltoztatás indokait, és b) a [SIAC] utasítást ad a Secretary of State számára azon részekre vonatkozóan, amelyek megszűrhetők. (5) A Secretary of State a [SIAC] engedélyével vagy a különleges ügyvéd jóváhagyásával bármikor megváltoztathatja vagy kiegészítheti az e cikk szerint benyújtott iratokat.”
11

A végrehajtási rendelet a 91/2009 rendelettel bevezetett végleges dömpingellenes vámot kiterjeszti a Malajziában feladott és Malajziából származóként vagy nem ilyenként bejelentett bizonyos vas vagy acél kötőelemek behozatalára. Így a végrehajtási rendelet 1. cikke előírja: „(1) A Kínai Népköztársaságból származó [érintett termékek] behozatalára a 91/2009/EK rendelet 1. cikke (2) bekezdésében a »minden más vállalatra« kivetett végleges dömpingellenes vámot kiterjesztik a jelenleg az ex 7318 12 90, ex 7318 14 91 […] KN-kód alá besorolt (TARIC-kódok: […] 7318 12 90 91, […] 7318 14 91 91 […]), […] Malajziában feladott, akár Malajziából származóként akár nem ilyenként bejelentett [érintett termékek] behozatalára […] […] (3) A Malajziában feladott – függetlenül attól, hogy Malajziából származóként jelentették-e be –, a 966/2010/EU rendelet 2. cikkének, valamint az 1225/2009/EK rendelet 13. cikke (3) bekezdésének és 14. cikke (5) bekezdésének megfelelően nyilvántartásba vett behozatalok után be kell szedni az e cikk (1) bekezdésével kiterjesztett vámot, kivéve az (1) bekezdésben felsorolt vállatok által gyártott termékek behozatalát. […]”
2

E kérelmet a Kartellgerichtként (kartellbíróságként) eljáró Oberlandesgericht Wien előtt indított eljárás keretében terjesztették elő, melynek tárgya a Verband Druck & Medientechnik(a továbbiakban: VDMT), vállalkozások egy egyesülete által előterjesztett kérelem, mely kérelem célja a Bundeswettbewerbsbehörde (szövetségi versenyhivatal, a továbbiakban: BWB) által a Donau Chemie AG, a Donauchem GmbH, a DC Druck-Chemie Süd GmbH & Co KG, a Brenntag Austria Holding GmbH, a Brenntag CEE GmbH, az ASK Chemicals GmbH, korábban Ashland-Südchemie-Kernfest GmbH, és az ASK Chemicals Austria GmbH, korábban Ashland Südchemie Hantos GmbH (a továbbiakban együtt: Donau Chemie e.a.) vállalkozásokkal szemben kezdeményezett bírósági eljárásra vonatkozó dokumentumokhoz való hozzáférés, mely utóbbi eljárás az Oberlandesgericht Wien – ez utóbbi vállalkozásokat az EUMSZ 101. cikkével ellentétes kartellben való részvételük okán bírság megfizetésére kötelező – végleges határozatával fejeződött be.
23

A 2011. február 8-i határozat különösen azzal az indokkal rendelte el M. Arslan 60 napos időtartamra történő őrizetbe vételét, hogy múltbeli viselkedésére tekintettel vélelmezhető róla, hogy meg fogja kísérelni a kitoloncolásáról szóló határozat végrehajtásának meghiúsítását. Az e határozatban foglaltak szerint az érintett illegálisan, a határellenőrzések elkerülésével lépett be a schengeni övezetbe, és ezt követően úti okmány és vízum nélkül tartózkodott Ausztriában majd a Cseh Köztársaságban. A határozat ezenkívül arra is rámutatott, hogy M. Arslannál egy 2009-es görögországi igazoltatás során hamis útlevelet találtak, hazatoloncolták a származási országába, és a schengeni információs rendszerben olyan személyként vették nyilvántartásba, mint aki 2010. január 26. és 2013. január 26. között nem léphet be a schengeni övezet tagállamainak területére.
38

Noha a beilleszkedés bizonyos foka bizonyítottnak tekinthető annak megállapításával, hogy valamely diák egy bizonyos időszak folyamán abban a tagállamban rendelkezett lakóhellyel, ahol képzési támogatás iránt kérelmet nyújt be, a lakóhelyre vonatkozó olyan kizárólagos feltétel, mint amelyről az alapeljárásokban szó van, azzal a kockázattal jár, amint azt a főtanácsnok kiemelte indítványának 95. pontjában, hogy kizárhat az érintett támogatásból olyan diákokat, akiknek annak ellenére, hogy közvetlenül a külföldi tanulmányok kezdetét megelőzően nem rendelkeztek három évig folyamatosan németországi lakóhellyel, kellő mértékű kapcsolatuk áll fenn a német társadalommal. A kapcsolat fennállhat például akkor, ha a diák az adott tagállam állampolgára, és ott hosszabb ideig iskolai tanulmányokat folytatott, vagy más olyan tényezők alapján, mint a családja, munkahelye, nyelvtudása vagy más szociális vagy gazdasági kötelék fennállása. Ezen felül az alapügy tárgyát képező szabályozás egyéb rendelkezései maguk is elismerik, hogy a támogatás kérelmezőjének állandó lakóhelyétől eltérő tényezők is relevánsak lehetnek mind az érintett érdekeltségei központjának megállapítása, mind annak meghatározása szempontjából, hogy az érintett támogatás nyújtásának feltételei teljesülnek-e az adott tagállam azon saját állampolgárai esetében, akik külföldön létesítettek állandó lakóhelyet.
16

Az alapeljárás felperesei megtámadták a Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) határozatát a Supreme Court of the United Kingdom előtt, amely úgy határozott, hogy a 2001/23 irányelv értelmezésével és hatályával kapcsolatos kérdéseket terjeszt a Bíróság elé. A kérdést előterjesztő bíróság szerint ugyanis az a kérdés, amelyet a Bíróság a fent hivatkozott Werhof-ügyben hozott ítéletében vizsgált, nem azonos azzal a kérdéssel, amelyet az alapügyben meg kell válaszolni.
1

Fellebbezésében a New Yorker SHK Jeans GmbH & Co. KG, korábban New Yorker SHK Jeans GmbH (a továbbiakban: New Yorker Jeans) az Európai Unió Törvényszéke által a T-415/09. sz., New Yorker SHK Jeans kontra OHIM – Vallis K.–Vallis A. (FISHBONE) ügyben 2011. szeptember 29-én hozott azon ítélet (a továbbiakban: megtámadott ítélet) hatályon kívül helyezését kéri, amelyben a Törvényszék elutasította a New Yorker Jeans által a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) első fellebbezési tanácsának azon határozatával szemben benyújtott hatályon kívül helyezés iránti keresetet, amelyet a New Yorker Jeansnek a FISHBONE szóvédjegy lajstromozására irányuló kérelmével szemben a Vallis K.-Vallis A. & Co OE (a továbbiakban: Vallis K.-Vallis A.) által indított felszólalási eljárással kapcsolatban (R 1051/2008–1. sz. ügy) 2009. július 30-án hozott (a továbbiakban: vitatott határozat).
1

Fellebbezésükben a The Dow Chemical Company (a továbbiakban: Dow Chemical), a Dow Deutschland Inc. (a továbbiakban: Dow Deutschland), a Dow Deutschland Anlagengesellschaft mbH (a továbbiakban: Dow Deutschland Anlagengesellschaft) és a Dow Europe GmbH (a továbbiakban: Dow Europe, e társaságok együtt: Dow) az Európai Unió Törvényszéke T-42/07. sz., Dow Chemical és társai kontra Bizottság ügyben 2011. július 13-án hozott ítéletének (EBHT 2011., II-4531. o.; a továbbiakban: megtámadott ítélet) hatályon kívül helyezését kérik, amely ítéletben a Törvényszék részben elutasította az EK 81. cikk és az EGT-Megállapodás 53. cikke alkalmazására vonatkozó eljárásban (COMP/F/38.638 – „butadién gumi és emulziós polimerizációval előállított sztirol-butadién gumi”-ügy) 2006. november 29-én hozott C (2006) 5700 végleges bizottsági határozat (a továbbiakban: vitatott határozat) megsemmisítése, továbbá a vitatott határozatnak a Dow Chemical tekintetében való megsemmisítése, valamint a Dow-val szemben kiszabott bírság összegének csökkentése iránti keresetüket.
10

A megkereső bíróság által végzett közvetlen bizonyításfelvételt szabályozó 17. cikk szerint: „(1) Amennyiben egy bíróság kérelmezi, hogy más tagállamban közvetlenül bizonyítást folytathasson le […] kérelmet nyújt be a tagállam – 3. cikk (3) bekezdésében említett – központi szervének vagy hatáskörrel rendelkező hatóságának. (2) Közvetlen bizonyításfelvételnek csak akkor van helye, ha önkéntes alapon, kényszerítő intézkedések alkalmazása nélkül foganatosítható. Amennyiben a közvetlen bizonyítás szükségessé teszi valamely személy meghallgatását, a megkereső bíróság tájékoztatja az érintett személyt a meghallgatás önkéntes jellegéről. (3) A bizonyításfelvételt a megkereső bíróság tagállamának jogával összhangban kinevezett igazságügyi megbízott, illetve más személy – például szakértő – végzi. (4) A tagállam központi szerve vagy hatáskörrel rendelkező hatósága a kérelem átvételét követő 30 napon belül […] tájékoztatja a megkereső bíróságot, hogy elfogadásra került-e a kérelem, és szükség esetén arról is, hogy tagállamának joga szerint milyen feltételek mellett foganatosítható a kérdéses cselekmény. A központi szerv vagy a hatáskörrel rendelkező hatóság különösen kijelölheti tagállamának valamely bíróságát, hogy vegyen részt a bizonyításfelvételen, biztosítandó azt, hogy e cikket megfelelően alkalmazzák, és a meghatározott feltételeket betartják. A központi szerv vagy a hatáskörrel rendelkező hatóság elősegíti a kommunikációs technika – például videokonferenciák és telefonkonferenciák – alkalmazását. (5) A központi szerv vagy a hatáskörrel rendelkező hatóság megtagadhatja [helyesen: csak akkor tagadhatja meg] a közvetlen bizonyításfelvételt, ha: a) a kérelem az 1. cikk értelmében nem tartozik e rendelet hatálya alá; b) a kérelem nem tartalmazza a 4. cikkben előírt összes szükséges információt; vagy c) a kérelmezett közvetlen bizonyításfelvétel ellentmond a tagállam jogrendjét meghatározó alapelveknek. (6) A megkereső bíróság – a (4) bekezdésben előírt feltételek sérelme nélkül – tagállamának jogával összhangban teljesíti a kérelmet.”
124

Negyedszer, közelebbről az elrettentés céljából alkalmazott kiegészítő összeg meghatározása céljából alapul vett arányt illetően meg kell állapítani, hogy egyrészt a szóban forgó kartell a bírságkiszabási iránymutatás 25. pontjában említett azon jogsértések kategóriájába tartozik, amelyekről ezen iránymutatás 23. pontja is szól, másrészt pedig a 17%-os mérték az említett 25. pont szerinti, 15% és 25% közötti sávnak is az alsó határán helyezkedik el. A Törvényszék tehát a megtámadott ítélet 94. pontjában megalapozottan utalt a bírság alapösszegének meghatározásához alapul vett arány indokolásával kapcsolatos elemzésére. Ezért a jelen ítélet 121–123. pontja szerinti megfontolások arra az elemzésre is érvényesek, amelyet a Törvényszék a Bizottság által a vitatott határozatban az említett aránnyal kapcsolatban kifejtett indokolást illetően végzett.
21

2008. április 23-án egy bírósági végrehajtó megállapította, hogy amikor a „Best Laser Sorter” szavak kerülnek beírásra a „www.google.be” keresőmotorba, ez utóbbi második keresési eredményként, rögtön a BEST weboldala után a Visys weboldalára mutat, és hogy ez utóbbi a weboldalain az alábbi metatageket használja: „Helius sorter, LS9000, Genius sorter, Best + Helius, Best + Genius, [...] Best nv”.
25

A Törvényszék továbbá a megtámadott ítélet 57. pontjában megállapította, hogy nem fogadható el, hogy az a három személy, akik a Gosselin igazgatótanácsát alkotják, viszont akik a Portielje igazgatótanácsának csak a felét teszik ki, nem a Gosselin igazgatói minőségükben, hanem a Portielje által a Gosselin közgyűlésére gyakorolt befolyás révén gyakorolnak irányítást a Gosselin felett. E tekintetben a Törvényszék többek között kimondta, hogy még ha fel is tételezzük, hogy a Gosselin három igazgatója, akik a Portielje tulajdonosai között is szerepelnek, nem csupán a Gosselin igazgatóiként tevékenykedtek, akkor is valószínűbb, hogy saját érdekükben jártak el.
83

A Bíróság azt is kimondta, hogy a Bíróság alapokmányának 36. cikke alapján – amely ugyanezen alapokmány 53. cikkének első bekezdése, valamint a Törvényszék eljárási szabályzatának 81. cikke értelmében a Törvényszékre is irányadó – a Törvényszékre háruló indokolási kötelezettség nem követeli meg, hogy a Törvényszék olyan magyarázatot adjon, amely egyenként és kimerítően követi a jogvitában részes felek által előadott összes érvet. A Törvényszék indokolása tehát lehet közvetett is, amennyiben lehetővé teszi az érdekelt felek számára, hogy megismerjék a Törvényszék döntésének indokait, a Bíróság számára pedig kellő adatot szolgáltat a felülvizsgálat elvégzéséhez (lásd különösen a C-260/09. P. sz., Activision Blizzard Germany kontra Bizottság ügyben 2011. február 10-én hozott ítélet [EBHT 2011., I-419. o.] 84. pontját és a C-403/10. P. sz., Mediaset kontra Bizottság ügyben 2011. július 28-án hozott ítélet 88. pontját).
7

Ezen irányelv 17. cikke előírja: „(1) Az adó levonására vonatkozó jog azon időpontban keletkezik, amikor a levonható adó felszámíthatóvá válik. (2) Amennyiben a termékeket és szolgáltatásokat adóköteles tevékenységéhez használja fel, az adóalany jogosult az általa fizetendő adóból levonni a következő összegeket: a) az olyan, belföldön adóköteles termékek és szolgáltatások után fizetendő, illetve megfizetett [héa], amelyet részére egy másik adóalany szállított [helyesen: értékesített] vagy fog szállítani, [helyesen: értékesíteni], illetve teljesített vagy fog teljesíteni; b) a behozott termékekre fizetendő vagy megfizetett [héa]; c) az 5. cikk (7) bekezdésének a) pontja és a 6. cikk (3) bekezdése szerint fizetendő [héa]. (3) A tagállamok továbbá biztosítják valamennyi adóalany részére a (2) bekezdésben meghatározott [héa] levonását vagy visszatérítését, amennyiben az a termékeket és szolgáltatásokat a következő célokra használja fel: a) a 4. cikk (2) bekezdése szerinti gazdasági tevékenységekkel kapcsolatos, másik országban [helyesen: külföldön] folytatott ügyletek, amelyek tekintetében előzetes adólevonásra keletkezett volna joga, ha ezeket belföldön végezte volna; b) a 14. cikk (1) bekezdésének i) pontja, a 15. cikk és a 16. cikk (1) bekezdésének B., C. és D. része és (2) bekezdése szerinti adómentes ügyletek; c) a 13. cikk B. részének a) pontjában és d) pontjának 1–5. alpontjában mentesített ügyletek, ha a szolgáltatás címzettje a Közösség területén kívül telepedett le, vagy ha ezen ügylet közvetlenül a Közösségen kívüli országba történő termékexporttal kapcsolatos. […] (5) Amennyiben az adóalany termékeket és szolgáltatásokat olyan értékesítéshez használ fel, amelyre a (2) és (3) bekezdés szerint adólevonási jog áll fenn, és ezzel egyidejűleg olyan értékesítéshez is, amelyre nézve nem áll fenn az adólevonási jog, úgy a [héa] levonását csupán addig a mértékéig lehet megengedni, amely az először említett értékesítésre vonatkozik [helyesen: az adólevonás csak a [héának] az adóköteles tevékenységekkel arányos része tekintetében engedélyezhető]. E levonható hányadot a 19. cikknek megfelelően az adóalany által teljesített összes értékesítésre alkalmazni kell. A tagállamok azonban a következőket tehetik: a) engedélyezik az adóalanynak, hogy üzleti tevékenysége valamennyi részterületére külön arányt alkalmazzon, ha minden ilyen részterületről külön nyilvántartást vezet; b) kötelezik az adóalanyt, hogy üzleti tevékenysége valamennyi részterületére külön arányt alkalmazzon, és hogy valamennyi ilyen részterületről külön nyilvántartást vezessen; c) engedélyezik vagy kötelezővé teszik, hogy az adóalany az adólevonást a termékek vagy szolgáltatások összességére vagy egy részére [helyesen: összességének vagy egy részének rendeltetése szerint] alkalmazza; d) engedélyezik vagy kötelezővé teszik, hogy az adóalany az adólevonást az első albekezdésben megállapított szabállyal összhangban valamennyi termékre és szolgáltatásra alkalmazza, amelyeket az ott megnevezett ügylet céljaira használ fel; e) engedélyezik, hogy amennyiben az adóalany által le nem vonható [héa] jelentéktelen összegű, úgy azt figyelmen kívül lehessen hagyni. […]”
30

Ebben a helyzetben a Berufsgericht für Heilberufe bei dem Verwaltungsgericht Gießen az eljárást felfüggesztette, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjesztette a Bíróság elé: „[A 2005/36 irányelv 5. cikkének (3) bekezdését érintő kérdések:] 1) Azon szakmai szabályok körébe tartozik‑e a [hesseni tartományi orvosi etikai kódex] 12. §‑ának (1) bekezdése szerinti rendelkezés, amelyeknek a szolgáltatásnyújtó általi be nem tartása esetén a fogadó államban fegyelmi eljárásnak megfelelő szakmai bírósági eljárás folytatható le a fogyasztóbiztonsággal és a fogyasztóvédelemmel közvetlenül és konkrétan összefüggő súlyos szakmai mulasztás miatt? 2) Ha igen: abban az esetben is így van‑e ez, ha a szolgáltatásnyújtó (a jelen ügyben: az orvos) által elvégzett műtét tekintetében a fogadó államban hatályos orvosi díjszabás nem tartalmazza a vonatkozó díjkódot? 3) Azon szakmai szabályok körébe tartoznak‑e a szakmai szabályokkal ellentétes reklámra vonatkozó rendelkezések (a [hesseni tartományi] orvosi etikai kódex D. fejezetének 13. pontjával összefüggésben értelmezett 27. §‑ának (1)–(3) bekezdése), amelyeknek a szolgáltatásnyújtó általi be nem tartása esetén a fogadó államban fegyelmi eljárásnak megfelelő szakmai bírósági eljárás folytatható le a fogyasztóbiztonsággal és a fogyasztóvédelemmel közvetlenül és konkrétan összefüggő súlyos szakmai mulasztás miatt? [A 2005/36/EK irányelv 6. cikke első bekezdése első mondatának a) pontjára vonatkozó kérdés]: 4) Megfelelően ültetik‑e át a 2005/36/EK irányelv előzőekben említett rendelkezéseit [az egészségügyi szakmákról szóló hesseni tartományi törvény] 3. §‑a (1) és (3) bekezdésének a 2005/36 irányelv végrehajtására irányuló módosításai azáltal, hogy mind a vonatkozó etikai kódexeket, mind pedig a szakmai bíróságokra vonatkozó – [e törvény] hatodik szakaszában foglalt – rendelkezéseket teljes mértékben alkalmazhatónak nyilvánítja az EUMSZ 57. cikk szerinti szolgáltatásnyújtás szabadsága keretében a fogadó államban átmeneti jelleggel tevékenykedő szolgáltatókra [a jelen esetben az orvosokra] […]?”
17

A C‑660/11. sz. ügy alapjául szolgáló négy szóban forgó jogvitában a SNAI – Sindacato Nazionale Agenzie Ippiche SpA az alperes – a ministero dell’Interno – kérelmeinek alátámasztására beavatkozott a perbe a fogadások és nyilvános játékok tétjeinek gyűjtésével kapcsolatos állami koncesszió jogosultjaként, valamint a lóverseny‑ és sportfogadások, tippjátékok gyűjtésére és működtetésére irányuló, magas szintű technológiával rendelkező telematikai szolgáltatásokat nyújtó társaságként. A Stanley International Betting Ltd és a Stanleybet Malta ltd. a C‑8/12. sz. ügy alapjául szolgáló jogvitákban az alperes kérelmeinek alátámasztására avatkozott be a perbe.
22

Először is a 2004/18 irányelv 1. cikke (9) bekezdése második albekezdésének c) pontjában kimondott, a többségi részben az állami hatóságok általi finanszírozással kapcsolatos első szempont tekintetében a finanszírozás fogalma pénzügyi eszközöknek az érintett jogalany tevékenységei támogatása érdekében való, különös ellenszolgáltatás nélküli átruházását jelenti (lásd a 2004/18 irányelvet megelőző, megegyező tartalmú rendelkezések kapcsán a C-380/98. sz. University of Cambridge ügyben 2000. október 3-án hozott ítélet [EBHT 2000., I-8035. o.] 21. pontját).
50

E tekintetben, először is, a vitatott határozat (6) preambulumbekezdéséből az következik, hogy a Bizottság ténylegesen megvizsgálta, hogy a világbajnokság utolsó szakaszának összessége, tehát a „nem kiemelt” mérkőzéseket is beleértve, különös visszhangot kelt-e a flamand és a francia közösségben, azaz e verseny mérkőzései valóban népszerűek-e a széles közönség körében, nem csupán azon nézők körében, akik a labdarúgó-mérkőzéseket szokásosan a televízióban követik. Hasonlóképpen e határozat (16) preambulumbekezdéséből az következik, hogy a Bizottság figyelembe vette azt a tényt, hogy ezen verseny összességét, tehát a „nem kiemelt” mérkőzéseket is beleértve, mindig is szabad hozzáférésű televíziós csatornákon közvetítették, és az jelentős számú nézőt vonzott.
66

Ez utóbbi feltételt illetően meg kell jegyezni, hogy a gyógyszeripar a TRIPS Megállapodás szerződő felei szerint a 27. cikk (1) bekezdése értelmében vett technológiai területre tartozik. Ez – miként azt az olasz kormány és a Bizottság is megjegyezte – többek között a TRIPS Megállapodás 70. cikkének (8) bekezdéséből is kiderül, amely egy olyan átmeneti rendelkezés, amely azokra az esetekre vonatkozik, amikor „a [WTO-t létrehozó e]gyezmény hatálybalépése időpontjában valamelyik Tag nem biztosítja a 27. cikk szerinti kötelezettségeknek megfelelő oltalmat a gyógyszerek [...] számára”, és úgy rendelkezik, hogy ilyen esetekben az érintett WTO-tagnak legalább az említett időponttól kezdődően gondoskodnia kell „olyan eszközökről, amelyek lehetővé teszik ilyen találmányokra vonatkozó szabadalmi bejelentések benyújtását”. Így, miként az e rendelkezés szövegéből is következik, a TRIPS Megállapodás 27. cikke tartalmazza a gyógyszeripari termékek szabadalmazhatóvá tételére vonatkozó kötelezettséget.
2

E kérelmet az Ottica New Line di Accardi Vincenzo (a továbbiakban: Ottica New Line) és a Comune di Campobello di Mazara (Olaszország) között folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő, amelynek tárgya utóbbinak azon határozata, amellyel engedélyezte a Fotottica Media Visione di Luppino Natale Fabrizio e C. s.n.c. (a továbbiakban: Fotottica) számára látszerészeti tevékenység e település területén állandó jelleggel történő gyakorlását.
43

A 2000/78 irányelv 6. cikke (2) bekezdésének az Unió egyéb nyelvein létező változatait tekintve meg kell állapítani, hogy e változatok kifejezetten említik – a jelen ítélet 40. pontjában bemutatott francia nyelvű változathoz hasonlóan – a foglalkoztatási szociális biztonsági rendszerekben a rendszerbe történő belépés, továbbá a nyugdíjra vagy rokkantsági ellátásra való jogosultság korhatárhoz kötését. Példálózó jelleggel az említett rendelkezés spanyol nyelvű változata szerint „la determinación, para los regímenes profesionales de seguridad social, de edades para poder beneficiarse de prestaciones de jubilación o invalidez u optar a las mismas”, e rendelkezés német nyelvű változata a következő szavakat alkalmazza: „bei den betrieblichen Systemen der sozialen Sicherheit die Festsetzung von Altersgrenzen als Voraussetzung für die Mitgliedschaft oder den Bezug von Altersrente oder von Leistungen bei Invalidität”, a kérdéses rendelkezés angol nyelvű változata a következőt említi: „the fixing for occupational social security schemes of ages for admission or entitlement to retirement or invalidity benefits”, miközben ugyanezen rendelkezés lengyel nyelvű változata a következő szavakat használja: „ustalanie, dla systemów zabezpieczenia społecznego pracowników, wieku przyznania lub nabycia praw do świadczeń emerytalnych lub inwalidzkich”.