2

A jogvita alapjául szolgáló tényállást a megtámadott ítélet 23–66. pontja a következőképpen foglalja össze: „23 A felperest próbaidős tisztviselőként vették fel 2005. szeptember 1‑jei hatállyal, és ettől az időponttól 2008. december 31‑ig jogász‑nyelvészként foglalkoztatták a Bíróság Fordítási Főigazgatóságának egyik fordítási egységénél. 2006. június 1‑jén véglegesen beiktatták. 24 2005 decemberében X‑et kisegítő szerződéses alkalmazottként vették fel jogász‑nyelvésznek ugyanazon fordítási egység ugyanazon csoportjába, mint ahol a felperes dolgozott. X házastársa W, akit ezt követően a Bíróság hivatalvezetőjének attaséjává neveztek ki. 25 A felperes feladata volt, hogy az X által készített fordítások egy részét lektorálja. Azt állítja, hogy e minőségében csakhamar észlelte, hogy X fordításai silány minőségűek, illetve nem tartja be az utasításokat és a határidőket. 26 A felperes azt állítja, hogy ő és egyes kollégái, ideértve csoportvezetőjét is, több alkalommal felhívták az egységvezető, Y figyelmét X állítólagos hozzá nem értésére. A felperes szerint az egység vezetője következetesen figyelmen kívül hagyta az X munkáját érintő bírálatokat, amelynek a felperes álláspontja szerint az volt az oka, hogy az egységvezető hosszú ideje baráti kapcsolatban állt X‑szel. Ráadásul a felperes egységen belüli szakmai helyzete romlott, miután megosztotta az egység vezetőjével az X által végzett munka elégtelenségére vonatkozó véleményét. A Bíróság vitatja a tényállás e változatát, különösen az X javára érvényesülő bármifajta kedvező megkülönböztetést, valamint a felperes feletteseinek tétlenségét. 27 Egy 2006. áprilisi esemény megerősítette a felperest abbéli meggyőződésében, hogy az egységen belül X kedvező megkülönböztetett bánásmódban részesül. Azt követően ugyanis, hogy a felperes észlelte, hogy az X által készített fordítás nem volt befejezve, és megkérte, hogy fejezze azt be, X a felperes állítása szerint az új dokumentumot »befejezett munka« megjelöléssel átadta a titkárságnak, jóllehet a szervezeti belső szabályok szerint azt újbóli ellenőrzésre vissza kellett volna adnia a felperesnek. Ezt követően a felperes jelentette az esetet Y‑nak, és X‑szel szemben szigorú intézkedések alkalmazását kérte, amit Y visszautasított. 28 A felperes az egységvezető viselkedése miatt panaszt tett az egysége tevékenységét irányító igazgatónál, mivel az szerinte »nem megfelelő és ellenséges« volt. 29 A Bíróság szerint az igazgató egy 2006. december 10‑én tartott találkozó alkalmával kifejtette a felperesnek X alkalmazásának okait. A felperes azt állítja, hogy e találkozón az igazgató elismerte, hogy X‑nek az egység más tagjaival való kapcsolatában is nehézségei vannak, és hogy korábban már kétszer volt sikertelen az Európai Személyzeti Felvételi Hivatal (EPSO) által a Bíróságon jogász‑nyelvészi állás betöltése céljával szervezett nyílt versenyvizsgán. A Bíróság vitatja a felperes által a korábbi igazgatónak tulajdonított közlések valóságtartalmát. 30 A felperes 2007. május 14‑én fordítási hibákat észlelt egy X által fordított bírósági ítéletben. Erről tájékoztatta az egységvezetőt, Y‑t. 31 2007. május 25‑én a 2006‑ra vonatkozó értékelési eljárás során a felperes találkozott a Fordítási Főigazgatóság fellebbviteli értékelői minőségében eljáró főigazgatójával. A felperes az álláspontja szerint megosztotta a főigazgatóval azokat a nehézségeket, amelyekkel a csoportjába tartozó egyik személlyel szemben az egység vezetője, Y által tanúsított kedvező megkülönböztetett bánásmód miatt szembesült, ugyanakkor a felperes X‑et nem nevezte meg. A felperes állítása szerint a főigazgató azonnal felháborodott, és belső vizsgálat szervezését javasolta annak megállapítása érdekében, hogy a felperes által megnevezett személy kedvező megkülönböztetett bánásmódban részesült‑e a jogász‑nyelvészi állásra való jelentkezésekor. A felperes szerint, miután a főigazgató megtudta, hogy X‑ről, vagyis a Bíróság hivatalvezetője attaséjának feleségéről van szó, azt javasolta a számára, hogy menjen át egy másik főigazgatóságra. A Bíróság vitatja a felperes által a főigazgatónak tulajdonított közlések valóságtartalmát. 32 A felperes azt állítja, hogy egy 2007. november 23‑i elektronikus levélben, a 2007‑re vonatkozó értékelési eljárás alkalmával írt feljegyzésben és végül egy 2008. november 11‑i, többek között a Bíróság hivatalvezetőjének címzett elektronikus levélben is felhívta felettesei figyelmét arra, hogy az egységvezető X‑et kedvező megkülönböztetett bánásmódban részesíti. 33 Időközben 2008. július 10‑én az egységvezető, Y, úgy döntött, hogy a felperest az egységen belül működő másik csoportba osztja be, mivel a felperes és csoportvezetője között a kapcsolat konfliktusos volt. A felperes szerint ezen indok valóssága megkérdőjelezhető, egyrészt mivel az említett csoportvezető éppen az Európai Unió Tanácsához történő áthelyezés előtt állt, másrészt mivel a csoportvezető nem tudta, hogy milyen indokok alapján minősíthették a felperessel való kapcsolatát konfliktusosnak mindaddig, amíg ő maga nem beszélt az egységvezetővel. A felperes ugyanakkor nem nyújtott be kifogást a csoport megváltoztatására vonatkozó határozattal szemben. 34 A felperes 2008. szeptember elején a [Bíróság hivatalvezetőjének a személyes méltóság tiszteletben tartásáról szóló, 2006. november 20‑i közleményével] létrehozott lelki zaklatási ügyekben eljáró egyik tanácsoshoz fordult. 35 A felperesnek 2008 novemberében azt javasolták, hogy a munkával kapcsolatos dokumentumokat a továbbiakban fizikailag ne, hanem csak elektronikusan továbbítsa. 36 Mivel a felperes úgy érezte, hogy az egységvezetőjétől elszenvedett állítólagos lelki zaklatás miatt már elért a végső határra, 2008. december 9‑én egysége valamennyi tagjának címezve küldött egy elektronikus levelet, amely a felperes által benyújtott francia változat szerint a következőképpen szólt: »Kedves kollégák, holnap már én sem dolgozom veletek, és egy alaposan átgondolt döntésről van szó, amely ugyanakkor némi magyarázatot igényel azok kedvéért, akik nem ismerik a helyzetet, hogy nehogy bárki megsértve érezhesse magát. Amint ugyanis azt a legtöbben észrevehettétek, az egységvezető velem szemben tanúsított viselkedése különösen ellenségessé, néha egészen udvariatlanná vált – és (viselkedésének) ez a minősítése még igen tapintatos –, azért, mert felhívtam a figyelmet arra, hogy nem képes különválasztani szociális és szakmai kapcsolatait, ami nagyon káros hatással volt az egység működésére és a lektorok munkakörülményeire, akik munkájuk során szembekerültek az egységvezető régi ismerősével, aki közel két évig kapott ideiglenes alkalmazotti szerződéseket a szervezetünknél. Ez a helyzet nem csak engem zavart, de úgy tűnik, én mertem egyedül kifejezni egyértelműen, hogy mit gondolok erről, nevezetesen hogy ebben az egységünknél dolgozó többi személlyel szembeni tisztelet hiánya nyilvánult meg, mivel az ismerősök kivételezett kezelése sajnos a többiek kárára valósult meg, akik vagy EPSO versenyvizsgát követően, annak eredményeként, vagy saját tudásuk és képességeik alapján kerültek ide, a Bíróságon belüli baráti, családi vagy egyéb kapcsolatok nélkül. Mondanom sem kell, hogy a bosszú durva volt, és az is maradt, és ez kihat a munkakörülményeimre. Úgy vélem ugyanakkor, hogy az olyan értékek, mint a becsület, a tisztesség és a méltóság sokkal fontosabbak, mint például egy fél előmeneteli pont. Egyetlen tisztség sem hatalmazza fel annak viselőjét arra, hogy a többieket inkorrekten vagy arrogánsan kezelje, főleg nem olyan tisztán személyes okok miatt, amelyeket közületek mindenki, aki ismeri az egységünknél 2005 decembere és 2007 júniusa között előállt helyzetet, önmaga értékelhet. Azoknak, akik azt ismételgették nekem, hogy semmit nem tehetünk azokkal szemben, akiket ilyen kapcsolat fűz egymáshoz, és hogy itt semmi nem változik, az a jó hírem van, hogy ellenkezőleg, már most sok minden változott, és hamarosan még több dolog fog változni. Ennek legjobb bizonyítéka, hogy jelenleg az EPSO versenyvizsga sikeres pályázóit vették fel az egységünkhöz, illetve olyanokat, akikkel szemben a legkisebb kétség sincs a tekintetben, hogy őket saját értékeik alapján alkalmazták, és nem például az alapján, hogy kiket ismernek és milyen régóta. Azoknak, akiknek semmi nem veheti el az étvágyát, jó étvágyat kívánok! […] U. i.: nagyon köszönöm mindazoknak, akik a [személyzeti bizottság tagjainak] választásán rám szavaztak (közel 350 szavazat, ami nagyon jó eredmény), köszönöm továbbá a leveleket és az egyéb módon kifejezett támogatást. Ez azért építő tapasztalat, hogy egy ilyen sok emberből álló csoport is úgy látja, hogy sok mindennek kellene változnia nemcsak a mi egységünkön, hanem az intézménynél is. Jelenleg ennek esélyei jóval nagyobbak, mint korábban.« 37 Ugyanezen a napon az egysége tevékenységét irányító új igazgatónak és másolatban a Fordítási Főigazgatóság főigazgatójának megküldött elektronikus levélben a felperes meghallgatást kért az általa véleménye szerint elszenvedett lelki zaklatás tárgyában. 38 A felperes 2008. december 10‑én egy másik elektronikus levelet küldött […] egységvezetőjének, Y‑nak, valamint az egység minden munkatársának, amelynek szövege a felperes által benyújtott francia fordítás alapján a következő: »Üdvözlöm, Felettesei régóta tökéletesen tisztában vannak az üggyel, és [a főigazgató] véleménye az volt, hogy az Ön egyik ismerősével kötött szerződéseket a Bíróságon belső vizsgálatnak kellene alávetni. Jelenleg annak tisztázása zajlik, hogy miért nem került sor időben a vizsgálatra, és ki a felelős ezért a hanyagságért. A nekem címzett fenyegetések nem változtatnak a tényeken és [az egység tevékenységét irányító új igazgató] korábban már úgy döntött, hogy szükséges időt fog szentelni az Ön által tisztségének ellátása körében tanúsított, nem megfelelő viselkedéssel kapcsolatos meghallgatásra, mivel a korábbi igazgató […] hosszú időn keresztül nem vett tudomást erről a problémáról, és úgy tűnik, hogy ez mostantól megváltozik.« 1. A 2008. december 18‑i, áthelyezésről szóló határozat 39 Annak, hogy a felperes az egysége valamennyi tagjának elküldte a 2008. december 9‑i és 10‑i elektronikus levelet, első következménye az volt, hogy a Bíróság hivatalvezetője kinevezésre jogosult hatósági minőségében meghozta a 2008. december 18‑i határozatot, amelyben intézkedett a felperes áthelyezése iránt, akit [az Európai Unió tisztviselőinek] személyzeti szabályzata 7. cikkének (1) bekezdése alapján 2009. január 1‑jei hatállyal áthelyeztek a Könyvtár Főigazgatósághoz […]. A határozatot közlő feljegyzésben a Bíróság személyzeti és pénzügyi főigazgatója jelzi, hogy »a határozat indoka, hogy biztosítani kell [az Ön] egység[ének] megfelelő működését […], amelyet megzavartak az Ön által 2008. december 9‑én és 10‑én az egység valamennyi munkatársa számára megküldött, feletteseivel szembeni súlyos vádakat tartalmazó elektronikus levelek«. 40 A felperes 2009. április 2‑án panaszt nyújtott be [az Európai Unió tisztviselőinek] személyzeti szabályzata 90. cikkének (2) bekezdése alapján, amelyben a 2008. december 18‑i határozat hatályon kívül helyezését, valamit az őt ért nem vagyoni kár megtérítését kérte, amelynek összegét 30000 euróra értékelte. […] 42 A panaszok elbírálásával megbízott bizottság 2009. július 13‑án közölt, 2009. június 30‑i határozatában elutasította a 2009. április 2‑i panaszt. 2. A 2009. július 10‑i fegyelmi büntetést kiszabó határozat 43 A 2008. december 9‑i és 10‑i elektronikus levelek elküldésének második következménye az volt, hogy a Fordítási Főigazgatóság 2008. december 19‑én feljegyzést küldött a Bíróság hivatalvezetőjének mint kinevezésre jogosult hatóságnak, amelyben a felperessel szemben fegyelmi eljárás megindítását kérte (a továbbiakban: aktafeljegyzés) [...]. 44 A Bíróság hivatalvezetője 2009. január 12‑i feljegyzésében közölte a felperessel az aktafeljegyzést, amelyhez csatolta a 2008. december 9‑i és 10‑i elektronikus levelek francia nyelvű fordítását, és [az Európai Unió tisztviselőinek] személyzeti szabályzata IX. mellékletének 3. cikke alapján idézte a fegyelmi tanács ülésére. Ezt az ülést 2009. január 28‑án tartották meg, a Bíróság Személyzeti és Pénzügyi Főigazgatóságának Humánerőforrási Szervezési és Személyzeti Igazgatósága igazgatójának jelenlétében, aki a jegyzőkönyvet vezette. Ezen az ülésen a felperes kérte, hogy a jegyzőkönyv elkészítése nyomán tett első észrevételeihez írásban kiegészítő észrevételeket nyújthasson be, amire lehetőséget kapott. 45 2009. február 3‑án a felperes kézhez vette a 2009. január 28‑i ülésről készült jegyzőkönyv tervezetét, és február 9‑én a kinevezésre jogosult hatósággal közölte az e tervezettel kapcsolatos első észrevételeit. 46 A felperes 2009. február 27‑én kiegészítő észrevételeket terjesztett elő, amelyben előadta, hogy a vele szemben indított eljárás szabálytalan volt. 47 2009. március 12‑én a felperes megkapta aláírásra az ülésről készített jegyzőkönyv végleges változatát. A dokumentumot aláírás nélkül visszaküldte azzal az indokolással, hogy az nem tükrözte az általa tett valamennyi észrevételt. 48 2009. április 1‑jei feljegyzésében a Bíróság hivatalvezetője tájékoztatta a felperest, hogy a 2008. december 9‑i és 10‑i elektronikus levelek elküldésének vétkes jellege miatt [az Európai Unió tisztviselőinek] személyzeti szabályzata IX. mellékletének 11. cikkében szabályozott fegyelmi eljárás megindításáról határozott, »amelynek célja írásbeli figyelmeztetés vagy megrovás jogkövetkezményének alkalmazása a fegyelmi tanáccsal való konzultáció nélkül«. Ezenkívül hozzátette, hogy mielőtt a felperes magatartásának minősítéséről és az esetleg kiszabandó büntetésről állást foglalna, az említett 11. cikk alapján második meghallgatást tart. 49 A Bíróság hivatalvezetője által tartott második felperesi meghallgatásra 2009. május 8‑án került sor […] […] 54 2009. július 10‑én a Bíróság hivatalvezetője mint kinevezésre jogosult hatóság meghozta a felperessel szemben írásbeli figyelmezetés fegyelmi büntetést kiszabó határozatot, amelynek indokolása szerint »a felperes megsértette tisztsége méltóságát [az Európai Unió tisztviselőinek] személyzeti szabályzata 12. cikkének megsértésével azáltal, hogy [egysége] valamennyi tagjának elküldte a 2008. december 9‑i és 10‑i elektronikus leveleket« (a továbbiakban: 2009. július 10‑i büntetés). […] 59 A felperes 2009. november 10‑i levelében [az Európai Unió tisztviselőinek] személyzeti szabályzata 90. cikkének (2) bekezdése alapján panaszt nyújtott be a 2009. július 10‑i büntetéssel szemben […]. […] 61 2010. január 22‑i levelében […] a panaszok elbírálásával megbízott bizottság a 2010. február 9‑re kitűzött meghallgatására idézte a felperest. […] 65 A felperes [a panaszok elbírálásával megbízott bizottságnak] címzett 2010. február 19‑i levelében [jelezte], hogy álláspontja szerint a panaszok elbírálásával megbízott bizottságnak nincs hatásköre az általa benyújtott panaszra. 66 2010. március 15‑én közölt 2010. március 10‑i határozatában a panaszok elbírálásával megbízott bizottság elutasította a 2009. július 10‑i büntetéssel szemben benyújtott panaszt.”