A tagállamoknak széles mérlegelési jogkörük van annak meghatározását illetően, hogy mit tekintenek általános gazdasági érdekű szolgáltatásoknak. Ezen előjogot megerősíti mind a külön a Közösségre ruházott hatáskör hiánya, mind az általános gazdasági érdekű szolgáltatás közösségi jog szerinti fogalma pontos és teljes meghatározásának hiánya. Ugyanis főszabály szerint a tagállamok feladata marad az általános gazdasági érdekű szolgáltatási feladat jellegének és terjedelmének meghatározása az olyan sajátos intézkedési területeken, amelyek vagy nem tartoznak a Közösség hatáskörébe az EK 5. cikk első bekezdése értelmében, vagy csak korlátozott illetve megosztott közösségi hatáskörön alapulnak e cikk második bekezdése értelmében. Ugyanakkor e hatáskörmegosztás általános módon az EK 16. cikkben is tükröződik, amely szerint az általános gazdasági érdekű szolgáltatásoknak az Unió közös értékrendjében elfoglalt helyére, valamint az Unió társadalmi és területi kohézióban játszott szerepére tekintettel a Közösség és a tagállamok saját hatáskörükben és a szerződés alkalmazási körén belül gondoskodnak arról, hogy ezek a szolgáltatások olyan elvek alapján és feltételek mellett működjenek, amelyek lehetővé teszik, hogy rendeltetésüknek megfeleljenek. A tagállam általános gazdasági érdekű szolgáltatások meghatározására vonatkozó jogköre pedig nem korlátlan, és nem gyakorolható önkényesen egyedül azon célból, hogy egy adott ágazatot, mint például a távközlést, kivonjanak a versenyszabályok alkalmazása alól.

Következésképpen azon ellenőrzés, amelynek gyakorlására a közösségi intézmények jogosultak a tagállam azon diszkrecionális jogkörének gyakorlása tekintetében, amellyel ez utóbbi az általános gazdasági érdekű szolgáltatások meghatározása terén rendelkezik, a nyilvánvaló mérlegelési hiba meglétének felkutatására korlátozódik.

Még ha valamely tagállam széles diszkrecionális jogkörrel is rendelkezik annak meghatározását illetően, hogy mit tekint általános gazdasági érdekű szolgáltatásoknak, ez nem mentesíti az alól, hogy az általános gazdasági érdekű szolgáltatási feladat védelmének fennállására és szükségességére való hivatkozáskor ügyeljen arra, hogy utóbbi megfeleljen bizonyos, a Szerződés értelmében minden általános gazdasági érdekű szolgáltatási feladatra vonatkozó minimális feltételeknek, és bizonyítsa, hogy e feltételeknek igenis eleget tesz az adott esetben. Többek között a szóban forgó piaci szereplőket ilyen feladattal felruházó hatósági aktus meglétéről, valamint e feladat egyetemes és kötelező jellegéről van szó. Ellenkező esetben, ha a tagállam nem bizonyítja, hogy e feltételeknek eleget tesz, vagy nem tartja be őket, az nyilvánvaló mérlegelési hibának minősülhet, amelyet a Bizottság köteles szankcionálni, különben ő maga is nyilvánvaló hibát követ el. Továbbá a tagállamnak utalnia kell arra, miért véli úgy, hogy a szóban forgó szolgáltatás sajátos jellegénél fogva érdemes az általános gazdasági érdekű szolgáltatási minőségre és arra, hogy azt megkülönböztessék más gazdasági tevékenységektől. Ilyen indokolás nélkül ugyanis lehetetlen volna, hogy a közösségi intézmények – akár felületesen is – ellenőrizzék, hogy a tagállam diszkrecionális jogköre keretében elkövetett-e nyilvánvaló hibát.

(vö. 166–169., 172. pont)