ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3)

Amennyiben az első kérdésre a válasz nemleges, úgy a HÉA-irányelv 2010. január l-ig hatályos 55. cikkét úgy kell-e értelmezni, hogy amennyiben a bérmunka-szolgáltatást igénybe vevő adóalany több tagállamban is rendelkezik vagy rendelkeznie kellene HÉA azonosítószámmal, kizárólag a szolgáltatást igénybe vevő döntésén múlik, hogy melyik adószám alatt veszi igénybe a bérmunka-szolgáltatást (ideértve azt a esetet is, amikor a szolgáltatást igénybe vevő adóalany letelepedettnek minősül a szolgáltatás tényleges teljesítési helye szerinti tagállamban, de ettől eltérő tagállamban is rendelkezik HÉA azonosítószámmal)?
—

állapítsa meg, hogy a Máltai Köztársaság azáltal, hogy a The Royal Air Force vonatkozásában csökkentette a máltai öregségi nyugdíjat az egyesült királyságbeli közalkalmazotti nyugdíj összegével – az adott esetben a The Principal Civil Service, a The National Health Service, vagy a The Armed Forces 1975. évi nyugdíjrendszerében –, nem teljesítette az 1996. december 2-i 118/97 rendelettel (1) módosított és egységes szerkezetbe foglalt, a szociális biztonsági rendszereknek a Közösségen belül mozgó munkavállalókra és családtagjaikra történő alkalmazásáról szóló, 1971. június 14-i 1408/71/EGK tanácsi rendelet (2) 46b. cikkéből, és a szociális biztonsági rendszerek koordinálásáról szóló, 2004. április 29-i 883/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (3) 54. cikkéből eredő kötelezettségeit.
HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 151/10

A Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Egyesült Királyság) által 2014. február 14-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Union of Shop, Distributive and Allied Workers (USDAW), B. Wilson kontra WW Realisation 1 Ltd (felszámolás alatt), Ethel Austin Ltd, Secretary of State for Business, Innovation and Skills

(C-80/14. sz. ügy)

2014/C 151/13

Az eljárás nyelve: angol

A kérdést előterjesztő bíróság

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Az alapeljárás felei

Felperesek: Union of Shop, Distributive and Allied Workers (USDAW), B. Wilson

Alperesek: WW Realisation 1 Ltd (felszámolás alatt), Ethel Austin Ltd, Secretary of State for Business, Innovation and Skills

Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

1. a) A csoportos létszámcsökkentésre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1998. július 20-i 98/59/EK irányelv (1) (a továbbiakban: irányelv) 1. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontjában a „legalább 20 fő” kifejezés a munkáltató valamennyi olyan telephelyén sorra kerülő elbocsátások számára vonatkozik, amelyen egy 90 napos időszak során elbocsátásokat hajtanak végre, vagy az egyes önálló telephelyeken sorra kerülő elbocsátások számára? b) Amennyiben az 1. cikk (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja az egyes önálló telephelyeken sorra kerülő elbocsátások számára vonatkozik, mit jelent a „telephely”? Különösen úgy kell-e értelmezni a „telephely” fogalmát, hogy az egyetlen gazdasági kereskedelmi egységként a releváns kiskereskedelmi vállalkozás egészét jelenti, vagy e vállalkozás azon részét, amely létszámcsökkentést tervez, és nem azt az egységet, amelyet a munkavállaló munkavégzési helyeként kijelöltek, mint például az egyes önálló üzleteket?

2. Olyan körülmények között, amikor valamely munkavállaló védelmi intézkedés elrendelését kéri egy magánjogi jogállású munkáltatóval szemben, hivatkozhat-e a tagállam arra, vagy érvelhet-e azzal, hogy az irányelv nem keletkeztet közvetlen hatályú jogokat a munkáltatóval szemben olyan körülmények között, amikor: i. a magánjogi jogállású munkáltató – kivéve ha a tagállam elmulasztotta megfelelően átültetni az irányelvet – lett volna felelős a védelmi intézkedés szerinti összegnek a munkavállaló részére való kifizetéséért, mivel ez a munkáltató elmulasztotta az irányelv szerinti konzultációt; valamint ii. a munkáltató fizetésképtelen, és ezért abban az esetben, ha védelmi intézkedést rendelnek el a magánjogi jogállású munkáltatóval szemben, és ez a munkáltató nem tesz eleget ennek, továbbá kérelmet terjesztenek a tagállam elé, akkor a munkáltató fizetésképtelensége esetén a munkavállalók védelméről szóló, 2008. október 22-i 2008/94/EK irányelvet (2) átültető nemzeti jog értelmében e tagállam maga felel az ilyen védelmi intézkedés szerinti összegnek a munkavállaló részére való kifizetéséért, amelyre alkalmazható a tagállami garanciaintézetek felelősségének az irányelv 4. cikke szerinti korlátozása?

(1) HL L 225., 16. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 3. kötet, 327. o.

(2) HL L 283., 36. o.
1)

Úgy kell-e értelmezni a 2009/54/EK irányelv (1) 8. cikkének (2) bekezdését, hogy az „azonos forrásból származó természetes ásványvíz” alatt a következőt kell érteni: a) az ugyanazon egyedi kinyerési helyből származó víz, nem értendő ide azonban a különböző kinyerési helyekből merített víz, noha olyan vízről van szó, amelynek a forrása az ugyanazon felszín alatti víztest ugyanazon víztartó rétegének területén található a „víztartó réteg” és a „felszín alatti víztest” 2000/60/EK irányelv (2) szerinti fogalommeghatározásai értelmében; b) az ugyanazon egyedi kinyerési helyből származó víz, nem értendő ide azonban a különböző kinyerési helyekből merített víz, noha olyan vízről van szó, amelynek a forrása az ugyanazon felszín alatti víztest ugyanazon víztartó rétegének területén található a „víztartó réteg” és a „felszín alatti víztest” 2000/60/EK irányelv szerinti fogalommeghatározásai értelmében, amely fogalommeghatározások vonatkozásában figyelembe kell venni olyan körülményeket is, mint a kinyerési helyek közötti távolság, azok mélysége, az egyedi kinyerési helyből származó víz sajátos minősége (például a kémiai és mikrobiológiai összetétel), a kinyerési helyek közötti hidraulikus kapcsolat, a vízréteg nyitó- és zárópontja; c) minden olyan víz, amelynek a forrása az ugyanazon felszín alatti víztest ugyanazon víztartó rétegében található a „víztartó réteg” és a „felszín alatti víztest” 2000/60/EK irányelv szerinti fogalommeghatározásai értelmében, függetlenül attól, hogy több kinyerési helyből tör-e a felszínre; d) minden olyan víz, amelynek a forrása az ugyanazon felszín alatti víztest ugyanazon víztartó rétegében található, a „víztartó réteg” és a „felszín alatti víztest” 2000/60/EK irányelv szerinti fogalommeghatározásai értelmében, függetlenül attól, hogy több kinyerési helyből tör-e a felszínre, azzal, hogy az említett fogalommeghatározások vonatkozásában figyelembe kell venni olyan körülményeket is, mint a kinyerési helyek közötti távolság, azok mélysége, az egyedi kinyerési helyből származó víz sajátos minősége (például a kémiai és mikrobiológiai összetétel), a kinyerési helyek közötti hidraulikus kapcsolat, a vízréteg nyitó- és zárópontja;
HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 223/7

A High Court of Ireland (Írország) által 2014. május 5-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Kuldip Singh, Denzel Nnjume, Khaled Aly kontra Minister for Justice and Equality

(C-218/14. sz. ügy)

2014/C 223/10

Az eljárás nyelve: angol

A kérdést előterjesztő bíróság

High Court of Ireland

Az alapeljárás felei

Felperesek: Kuldip Singh, Denzel Nnjume, Khaled Aly

Alperes: Minister for Justice and Equality

Az eljárásban részt vesz: The Immigrant Council of Ireland

Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

1) Amennyiben az uniós és nem uniós polgár közötti házasság azt követően kimondott válással végződik, hogy az uniós polgár távozik abból a fogadó tagállamból, ahol az uniós polgár gyakorolta uniós jogait, és amennyiben alkalmazni kell a 2004/38/EK tanácsi irányelv (1) 7. cikkét és 13. cikke (2) bekezdésének a) pontját, akkor ezt követően a nem uniós polgár megtartja-e a fogadó tagállamban a tartózkodási jogát? Ha a válasz „nem”, akkor a nem uniós polgár jogosult-e a válást megelőző időszakban a fogadó tagállamban tartózkodni azt követően, hogy az uniós polgár távozott a fogadó tagállamból?

2) Teljesülnek-e a 2004/38/EK irányelv 7. cikke (1) bekezdése b) pontjának követelményei akkor, amikor az uniós polgár házastárs részben a nem uniós polgár házastársának forrásai alapján állítja azt, hogy az irányelv 8. cikkének (4) bekezdése szerinti elegendő forrással rendelkezik?

3) Amennyiben a második kérdésre a válasz „nem”, akkor a felperesekhez hasonló személyek jogosultak-e az (irányelvtől eltérő) uniós jog értelmében munkavállalásra a fogadó tagállamban annak érdekében, hogy biztosítsák az irányelv 7. cikke szerinti „elegendő forrásokat”, vagy hozzájáruljanak azokhoz?

(1) Az Unió polgárainak és családtagjaiknak a tagállamok területén történő szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való jogáról, valamint az 1612/68/EGK rendelet módosításáról, továbbá a 64/221/EGK, a 68/360/EGK, a 72/194/EGK, a 73/148/EGK, a 75/34/EGK, a 75/35/EGK, a 90/364/EGK, a 90/365/EGK és a 93/96/EGK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2004. április 29-i 2004/38/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 158., 77. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 5. kötet, 46. o.).
2)

Úgy kell-e értelmezni a harmadik országok huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező állampolgárainak jogállásáról szóló 2003/109/EK tanácsi irányelv (2) 14. cikkét, hogy a valamely más tagállamban tartózkodási engedéllyel rendelkező személy, ha az említett cikk (3) bekezdése alapján nincs kifejezetten kizárva gazdasági tevékenység folytatásából, korlátozatlanul beléphet a belga munkaerőpiacra, beleértve az olyan foglalkoztatást is, amelyből a Belgiumban huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személyek az említett irányelv 11. cikke (1) bekezdésének a) pontja vagy 11. cikke (3) bekezdésének a) pontja alapján kizárhatók, illetve az olyan foglalkoztatást is, amelyből az EGT-polgárok is kizárhatók az EUMSZ 45. cikk (4) bekezdése vagy az EGT-Megállapodás 28. cikkének (4) bekezdése alapján?
HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 235/9

A First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Egyesült Királyság) által 2014. május 12-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Portmeirion Group UK Ltd kontra The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

(C-232/14. sz. ügy)

2014/C 235/12

Az eljárás nyelve: angol

A kérdést előterjesztő bíróság

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Az alapeljárás felei

Felperes: Portmeirion Group UK Ltd

Alperes: The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

Összeegyeztethetetlen-e a megtámadott rendelet (412/2013 tanácsi rendelet (1)) az uniós joggal annyiban, amennyiben

i. nyilvánvaló értékelési hibán alapul az érintett termék meghatározása tekintetében, érvénytelenítve ezáltal a dömpingellenes vizsgálat következtetéseit; valamint

ii. nem tartalmazza az EUMSZ 296. cikkben előírt megfelelő indokolást?

(1) A Kínai Népköztársaságból származó asztali és konyhai kerámiaáruk behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről és a kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről szóló, 2013. május 13-i 412/2013/EU tanácsi rendelet (HL L 131., 1. o.).
E.

Ötödik jogalap – Téves jogalkalmazás és hiányos indokolás a Bizottság Best Practices-ét és a megfelelő ügyintézés elvének megsértését illetően Az ötödik jogalap keretében a Buzzi Unicem azt állítja, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor úgy ítélte meg, hogy a Bizottság Best Practices-e nem jelent kötőerőt ez utóbbi számára, amikor, úgy döntve, hogy a vállalkozásokat arra kéri, hogy fűzzenek megjegyzéseket egy, a 18. cikk (3) bekezdése szerinti határozat vázlatához, egyáltalán nem veszi figyelembe a megjegyzéseket, és jelentős mértékben módosítja a végleges határozat szövegét. A fellebbező az indokolás hiányát is kifogásolja a tekintetben, hogy a Bizottság megsértette a megfelelő ügyintézés elvét azon mód által, ahogyan gyakorolta az információkéréshez való jogát.
I.

A Törvényszék azon végzése ellen irányuló fellebbezés alátámasztására, amellyel elutasította a keresetet. I.1.– A kereshetőségi jog megállapított hiányát illetően. Téves jogalkalmazás: az EUMSZ 263. cikk (4) bekezdésének, az EJEE 6. és 13. cikkének, az EU Alapjogi Chartája 47. cikkének, a C (2010) 4456 határozat III. 8. cikke (2) bekezdésének, az EUMSZ 296. cikk (2) bekezdésének, hiányos és/vagy ellentmondásos indokolás és megállapítások okán, az EUMSZ 107. cikk és z EUMSZ 108. cikk (3) bekezdésének megsértése és/vagy téves alkalmazása; — a végzés hibás abban a részében, amelyben nem állapította meg, hogy a SACBO társfinanszírozó, felelős az egész befektetésért és a befektetést végrehajtó jogalany, amely azonban elszenvedi a megtámadott határozat valamennyi joghatását, akár az elvégzett be befektetés visszatéríttetésének elmaradása, akár a visszafizetendő összegek viszonylatában, akár pedig az abban a felperes magatartása vonatkozásában felróttak tekintetében; — az EUMSZ107. és 108. cikk megsértése, mivel a Törvényszék nem állapította meg, hogy a társfinanszírozásoknak az ENAC általi követelése az uniós jog értelmében előírt cselekmény, mivel a visszatérítés elmaradása jogellenes állami támogatásnak minősül; — a végzés hibás abban a részében, amelyben nem állapította meg a SACBO szerepét az eljárásban, amely a megtámadott intézkedés kibocsátásához vezetett; — a végzés hibás abban a részében, amelyben nem állapította meg a SACBO kereshetőségi jogát a jóhírnevet a megtámadott intézkedés következtében ért sérelem okán; I.2.– A közölt aktus megtámadhatóságát illetően. Téves jogalkalmazás: az EUMSZ 263. cikk (4) bekezdésének megsértése és/vagy téves alkalmazása, valamint a finanszírozási határozat III.6. és III.3.9. cikkének megsértése; az EUMSZ 296. cikk (2) bekezdésének megsértése és/vagy téves alkalmazása az indokolás ellentmondásossága miatt; — a végzés hibás abban a részében, amelyben nem vette figyelembe, hogy az intézkedés már egyértelműen és véglegesen megállapítja a finanszírozás összegét és a visszatérítendő összegeket, ami önmagában is visszatérítési kötelezettségnek minősül; — a végzés hibás abban a részében, amelyben nem vette figyelembe, hogy a megtámadott intézkedés a finanszírozás csökkentésére irányuló eljárást lezáró végleges aktus, amely a tényleges visszatérítés szakaszának eljárásoz viszonyítva önálló és eltérő.
7.

a) Amennyiben a hatodik kérdésre olyan értelmű választ kell adni, hogy a váratlan repülésbiztonsági hiányosságok közé sorolandó műszaki hibák rendkívüli körülményeket jelentenek, amelyek a rendelet 5. cikkének (3) bekezdésére való hivatkozás sikerét eredményezhetik, ha e hibák olyan eseményből erednek, amely nem tartozik a légifuvarozó tevékenységi körébe, és a légifuvarozó tényleges befolyásolási körén kívül esik: azt jelenti-e ez, hogy az a műszaki hiba, amely spontán következett be, és amelyet nem karbantartási hiányosság okozott, illetve amelyet nem a rendes karbantartás (a tényállás ismertetése körében fent említett A–D-check-ek és a napi ellenőrzés) során állapítottak meg, rendkívüli körülményt jelenthet, vagy éppen nem jelenthet ilyet – amennyiben az e rendes karbantartási időközök során nem volt megállapítható – amiatt, hogy ebben az esetben nem állhat fenn a Wallentin-Hermann-ügyben hozott ítélet 26. pontja értelmében vett esemény, és ezért az sem állapítható meg, hogy ezen esemény a légifuvarozó tevékenységi körébe tartozik-e, tehát a légifuvarozó befolyásolási körén kívül esik-e? b) Amennyiben a hatodik kérdésre olyan értelmű választ kell adni, hogy a váratlan repülésbiztonsági hiányosságok közé sorolandó műszaki hibák a Wallentin-Hermann-ügyben hozott ítélet 22. pontja értelmében vett események, a műszaki hiba spontán következett be, és azt nem karbantartási hiányosság okozta, illetve azt nem a rendes karbantartás (az említett A–D-check-ek és a napi ellenőrzés) során állapították meg: az említett műszaki hiba ebben az esetben (nem) a légifuvarozó tevékenységi körébe tartozik, és az előzőekben említett 26. pont értelmében véve a légifuvarozó befolyásolási körébe vagy éppen azon kívül esik? c) Amennyiben a hatodik kérdésre olyan értelmű választ kell adni, hogy a váratlan repülésbiztonsági hiányosságok közé sorolandó műszaki hibák a Wallentin Hermann ügyben hozott ítélet 22. pontja értelmében vett események, a műszaki hiba spontán következett be, és azt nem karbantartási hiányosság okozta, illetve azt nem a rendes karbantartás (az említett A–D check ek és a napi ellenőrzés) során állapították meg: milyen körülményeknek kell ebben az esetben az említett műszaki hibával járniuk, és mikor minősítendők e körülmények rendkívülinek oly módon, hogy hivatkozhatóvá válnak a rendelet 5. cikkének (3) bekezdése értelmében véve?
HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 329/9

A Vilniaus miesto apylinkės teismas (Litvánia) által 2014. július 23-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Az ERGO Insurance SE litván fióktelepén keresztül eljáró ERGO Insurance SE kontra az If P&C Insurance AS fióktelepén keresztül eljáró If P&C Insurance AS

(C-359/14. sz. ügy)

2014/C 329/11

Az eljárás nyelve: litván

A kérdést előterjesztő bíróság

Vilniaus miesto apylinkes teismas (Litvánia)

Az alapeljárás felei

Felperes: az ERGO Insurance SE litván fióktelepén keresztül eljáró ERGO Insurance SE

Alperes: az If P&C Insurance AS fióktelepén keresztül eljáró If P&C Insurance AS

Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

1) Úgy kell-e értelmezni a szerződéses kötelezettségekre alkalmazandó jogról szóló, 2008. [június] 17-i 593/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet („Róma I”) (1) 4. cikkének (4) bekezdését, amelynek értelmében „[h]a az (1) vagy a (2) bekezdés alapján alkalmazandó jog nem állapítható meg, a szerződésre azon ország joga irányadó, amelyhez a szerződés a legszorosabban kapcsolódik”, hogy olyan körülmények esetén, mint amilyenek a szóban forgó ügyben felmerültek, a német jogot kell alkalmazni?

2) Amennyiben az első kérdésre nemleges válasz adandó, akkor úgy kell-e értelmezni a szerződésen kívüli kötelmi viszonyokra alkalmazandó jogról szóló, 2007. július 11-i 864/2007/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet („Róma II”) (2) 4. cikkében szereplő elvet, hogy olyan körülmények esetén, mint amilyenek a szóban forgó ügyben felmerültek, a kamion biztosítója és a félpótkocsi biztosítója közötti jogvitára alkalmazandó jogot annak az országnak a jogával összhangban kell meghatározni, ahol a közúti balesetből eredő kár keletkezett?

(1) HL L 177., 6. o.

(2) HL L 199., 40. o.
HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 315/39

Az Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Egyesült Királyság) által 2014. június 24-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Secretary of State for the Home Department kontra CS

(C-304/14. sz. ügy)

2014/C 315/62

Az eljárás nyelve: angol

A kérdést előterjesztő bíróság

Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

Az alapeljárás felei

Felperes: Secretary of State for the Home Department

Alperes: CS

Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

1) Megtiltja-e az uniós jog és különösen az EUMSZ 20. cikk a tagállamnak azt, hogy területéről valamely harmadik állam területére utasítsa azt a nem uniós állampolgárt, aki az említett tagállam állampolgárságával (következésképpen uniós polgársággal) rendelkező gyermekének szülője és felügyeletét ténylegesen gyakorló személy, akkor, ha ez megfosztaná az uniós polgár gyermeket az uniós polgár jogállásához kapcsolódó jogok tényleges gyakorlásától?

2) Az első kérdésre adandó nemleges válasz esetén milyen körülmények között megengedhető az ilyen kiutasítás az uniós jog alapján?

3) Az első kérdésre adandó nemleges válasz esetén a második kérdés vonatkozásában tájékoztatást nyújt-e, és ha igen, milyen mértékben, a 2004/38/EK irányelv (1) (az uniós polgárokról szóló irányelv) 27. és 28. cikke?

(1) Az Unió polgárainak és családtagjaiknak a tagállamok területén történő szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való jogáról, szóló, 2004. április 29-i 2004/38/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 158., 77. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 5. kötet, 46. o.).
1.

Az 1995. március 24-i 1/1995 királyi törvényerejű rendeletben foglalt, munkavállalók jogállásáról szóló törvény 56. cikke, a munkaerőpiac reformja érdekében sürgősségi intézkedések bevezetéséről szóló, 2012. július 6-i 3/2012 törvény ötödik átmeneti rendelkezése, valamint a közigazgatási és munkajogi peres eljárásról szóló, 2011. október 10-i 36/2011 törvény (Ley Reguladora de la Jurisdicción Social) 123. cikke és 124. 13 cikke (amelyek a fenti rendelkezésekre utalnak) ellentétes-e az Európai Unió [működéséről] szóló szerződés egységes szerkezetbe foglalt változatának 107. és 108. cikkével, amennyiben lényegében növelik az Európai Bizottság „State aid SA.35253 (2012/N) Spain. Restructuring and Recapitalisation of the BFA Group” eljárásra vonatkozó határozata által jóváhagyott végkielégítések összegét?
1.

Az 1995. március 24-i 1/1995 királyi törvényerejű rendeletben foglalt, munkavállalók jogállásáról szóló törvény 56. cikke, a munkaerőpiac reformja érdekében sürgősségi intézkedések bevezetéséről szóló, 2012. július 6-i 3/2012 törvény ötödik átmeneti rendelkezése, valamint a közigazgatási és munkajogi peres eljárásról szóló, 2011. október 10-i 36/2011 törvény (Ley Reguladora de la Jurisdicción Social) 123. cikke és 124.13 cikke (amelyek a fenti rendelkezésekre utalnak) ellentétes-e az Európai Unió [működéséről] szóló szerződés egységes szerkezetbe foglalt változatának 107. és 108. cikkével, amennyiben lényegében növelik az Európai Bizottság „State aid SA.35253 (2012/N) Spain. Restructuring and Recapitalisation of the BFA Group” eljárásra vonatkozó határozata által jóváhagyott végkielégítések összegét?
HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 388/2

A Gerechtshof Den Haag (Hollandia) által 2104. augusztus 7-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – TOP Logistics BV TOP & Van Caem International BV kontra Bacardi & Co. Ltd, Bacardi International Ltd

(C-379/14. sz. ügy)

2014/C 388/02

Az eljárás nyelve: holland

A kérdést előterjesztő bíróság

Gerechtshof Den Haag

Az alapeljárás felei

Felperesek: TOP Logistics BV, Van Caem International BV

Alperesek: Bacardi & Co. Ltd, Bacardi International Ltd

Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

1) Behozottnak tekintendők-e a 89/104/EGK irányelv (1) (jelenleg 2008/95/EK irányelv (2)) 5. cikke (3) bekezdésének c) pontja értelmében véve azok az EGT-n kívülről származó áruk, amelyeket a jelen ügyben fennálló körülményekhez hasonló körülmények között, miután beléptették azokat az EGT területére (és ezt nem a védjegyjogosult tette, illetve ezt nem a védjegyjogosult beleegyezésével tették), az Európai Unió egyik tagállamában (a Közösségi Vámkódex – 2913/92/EGK rendelet (3) (régi változat) és 450/2008/EK rendelet (4) – értelmében vett) külső árutovábbítási vagy vámraktározási vámeljárás alá vontak, majd amelyek adófelfüggesztés alá kerültek, és így „(a megjelölés) gazdasági tevékenység körében való használat(a)” valósul meg, amivel szemben a védjegyjogosult az említett irányelv 5. cikkének (1) bekezdése alapján felléphet?

2) Az első kérdésre adandó igenlő válasz esetén: ebben az esetben a jelen ügyben fennálló körülményekhez hasonló körülmények között igaz-e, hogy az ilyen áruk valamely tagállambeli (amelyben az említett áruk adófelfüggesztés alá kerültek) puszta jelenléte nem veszélyezteti, illetve nem veszélyeztetheti a védjegy funkcióit, és így a védjegyjogosult, aki az említett tagállamban nemzeti védjegyjogokra hivatkozik, nem léphet fel e jelenléttel szemben?

(1) A védjegyekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1988. december 21-i 89/104/EGK tanácsi irányelv (HL 1989. L 40., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 92. o.).

(2) A védjegyekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 2008. október 22-i 2008/95/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 299., 25. o.).

(3) A Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló, 1992. október 12-i 2913/92/EGK tanácsi rendelet (HL L 302., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 4. kötet, 307. o.).

(4) A Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló, 2008. április 23-i 450/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (Modernizált Vámkódex) (HL L 145., 1. o.).