C-493/09. sz. ügy

Európai Bizottság

kontra

Portugál Köztársaság

„Tagállami kötelezettségszegés — EUMSZ 63. cikk és az EGT-Megállapodás 40. cikke — A tőke szabad mozgása — Külföldi és belföldi nyugdíjalapok — Társasági adó — Osztalék — Mentesség — Eltérő bánásmód”

P. Mengozzi főtanácsnok indítványa, az ismertetés napja: 2011. május 25. I - 9250

A Bíróság ítélete (első tanács), 2011. október 6. I - 9264

Az ítélet összefoglalása

A tőke szabad mozgása – Korlátozások – Adójogszabályok – Társasági adó

(EUMSZ 63. cikk; EGT-Megállapodás, 40. cikk)

Nem teljesítheti az EUMSZ 63. cikkből és az Európai Gazdasági Térségről szóló Megállapodás 40. cikkéből eredő kötelezettségeit az a tagállam, amely a társaságiadó-mentességet kizárólag a belföldi illetőségű nyugdíjalapok számára tartja fenn.

Ugyanis az ilyen szabályozás miatt a külföldi nyugdíjalapok számára kevésbé vonzó a belföldi társaságokba történő befektetés, mint a belföldi nyugdíjalapok számára. Ezen eltérő bánásmód hatása, hogy visszatartja a külföldi nyugdíjalapokat a belföldi társaságokba való befektetéstől, illetve a belföldi illetőségű megtakarítókat attól, hogy ilyen nyugdíjalapokba fektessenek.

A tőke szabad mozgásának ilyen korlátozását nem igazolja a nemzeti adórendszer koherenciája megőrzésének szükségessége, mivel nem bizonyított a jog által megkívánt módon a közvetlen kapcsolat fennállása az adott adókedvezmény és az e kedvezménynek valamely meghatározott adóteherrel történő kiegyenlítése között, és e kapcsolat közvetlen jellegét a szóban forgó szabályozás által követett célra tekintettel kell megállapítani.

Továbbá, ha a társaságiadó-mentesség a foglalkoztatói nyugellátást szolgáltató intézmények tevékenységéről és felügyeletéről szóló 2003/41 irányelvben és a nemzeti szabályozásban az igazgatás, a működés és a pénzügyi felelősség területén előírt különösen szigorú követelmények nyugdíjalapok általi tiszteletben tartásának az ellentételezése, a szóban forgó korlátozás mindazonáltal nem igazolható az e követelmények tiszteletben tartása ellenőrzésének, és így az adóellenőrzések hatékonysága biztosításának a szükségességével, amennyiben a nemzeti szabályozás abszolút módon akadályozza a nyugdíjalapot abban, hogy bizonyítsa, megfelel azoknak a követelményeknek, amelyek alapján részesülhetne társaságiadó-mentességben. Ugyanis nem zárható ki eleve, hogy a más tagállamban honos nyugdíjalapok releváns bizonyítékokat lennének képesek szolgáltatni a nemzeti adóhatóságok számára annak érdekében, hogy ez utóbbiak egyértelműen és pontosan ellenőrizzék, hogy ezen alapok az illetőségük szerinti államban megfelelnek a nemzeti jogszabályokban előírtakkal egyenértékű követelményeknek.

Mindenesetre nem tekinthető arányosnak sem a külföldi illetőségű nyugdíjalapok abszolút kizárása a belföldi illetőségű nyugdíjalapoknak biztosított adómentességből a vonatkozó adatok beszerzésének és az adótartozások beszedésének az érintett tagállam által állított nehézségére tekintettel.

Ugyanis először is a más tagállamban honos alapok esetében a tagállamok illetékes hatóságainak a közvetlen adóztatás területén történő kölcsönös segítségnyújtásáról szóló 77/799 irányelv, valamint az egyes lefölözésekből, vámokból, adókból és egyéb intézkedésekből eredő követelések behajtására irányuló kölcsönös segítségnyújtásról szóló 2008/55 irányelv együttműködési és segítségnyújtási keretet biztosít a nemzeti hatóságoknak, amely lehetővé teszi számukra a nemzeti jogszabályok által megkövetelt adatok beszerzését, valamint a külföldi illetőségű nyugdíjalapok esetleges adótartozásainak behajtását. Másodszor az EGT-tagállamban honos nyugdíjalapokat illetően igaz ugyan, hogy a fent hivatkozott eljárások nem alkalmazhatók maradéktalanul, a vitatott szabályozás nem tekinthető arányosnak, mivel nem rendeli alá a társaságiadó-mentességet az érintett tagállam és az EGT-tagállamok közti kétoldalú segítségnyújtási egyezmény létének, amely lehetővé tenné az Unió tagállamai közöttihez hasonló együttműködést és segítségnyújtást. Másrészt a tőke szabad mozgását a vitatott szabályozásnál kevésbé korlátozó intézkedéseket is be lehet vezetni az adótartozások beszedése végett, mint például az e tartozások megfizetéséhez szükséges pénzügyi biztosítékok előzetes felmutatásának kötelezettségét.

(vö. 30., 36–37., 46., 48–50., 52. pont és a rendelkező rész)