Felek

Az ítélet indoklása

Rendelkező rész



Felek

A T‑59/11. sz. ügyben,

a Koinonia Tis Pliroforias Anoichti Stis Eidikes Anagkes – Isotis (székhelye: Athén [Görögország], képviseli: V. Christianos ügyvéd)

felperesnek

az Európai Bizottság (képviselik: M. Condou‑Durande és V. Savov, meghatalmazotti minőségben, segítőjük: S. Pappas ügyvéd)

alperes ellen

egyrészt az EUMSZ 272. cikken alapuló kereseti kérelmei tárgyában, amelyek először is arra irányulnak, hogy nyilvánítsák megalapozatlannak a Bizottság azon kérelmét, amellyel a felperesnek az Európai Közösség és a felperes között kötött, 027020. sz. „Access to e‑Government Services Employing Semantic Technologies” szerződés, 035242. sz. „A virtual platform to enhance and organize the coordination among centres for accessibility ressources and support” szerződés, 511298. sz. „Ambient Intelligence System of Agents for Knowledge‑based and Integrated Services for Mobility Impaired Users” szerződés, 034778. sz. „European Unified Approach for Accessible Lifelong Learning” szerződés, 045056. sz. „Emergency Monitoring and Prevention” szerződés, 045563. sz. „A wearable system supporting services to enable elderly people to live well, independently and at ease” szerződés, 029255. sz. „NavigAbile: e‑inclusion for communication disabilities” szerződés, 517506. sz. „European Recommanded Materials for Distance Learning Courses for Educators” szerződés és 224988. sz. „T‑Seniority: Expanding the benefits of information society to older people through digital TV channels” szerződés alapján kifizetett támogatások visszafizetését kéri, és másodszor arra irányulnak, hogy kötelezzék a Bizottságot az 511298. sz. „Ambient Intelligence System of Agents for Knowledge‑based and Integrated Services for Mobility Impaired Users” szerződés és a 034778. sz. „European Unified Approach for Accessible Lifelong Learning” szerződés alapján még fennálló támogatások összegének kifizetésére, valamint másrészt az arra irányuló viszontkereset tárgyában, hogy a felperest kötelezzék az ezen szerződések összessége alapján jogtalanul kifizetett támogatások visszafizetésére, valamint átalány‑kártérítésre,

A TÖRVÉNYSZÉK (első tanács),

tagjai: S. Frimodt Nielsen, elnökként eljáró bíró, M. Kancheva (előadó) és E. Buttigieg bírák,

hivatalvezető: S. Spyropoulos tanácsos,

tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2013. július 4‑i tárgyalásra,

meghozta a következő

Ítéletet

Az ítélet indoklása

A jogvita előzményei

1. A felperes, a Koinonia Tis Pliroforias Anoichti Stis Eidikes Anagkes – Isotis egy 2004. január 7‑én a görög jog szerint létrehozott nonprofit társaság, amelynek székhelye Athénban (Görögország) található.

2. Egy 2010. december 28‑án kötött és a Protodikeio Athinon (athéni elsőfokú bíróság, Görögország) által vezetett cégközlönyben 2011. január 17‑én közzétett megállapodással elrendelték a felperes felszámolását. X.‑et, aki eddig az időpontig az európai programok felelőse volt a felperesen belül (a továbbiakban: programigazgató), ebből az alkalomból végelszámolónak nevezték ki, hogy lefolytassa a felperes felszámolását.

3. Alapító okirata szerint a felperes célja a technológiaátadás, az egyenlő bánásmód és a fogyatékkal élő személyek információs társadalomba való integrációjának elősegítése, valamint a különleges igényű személyek foglalkoztatásának javítása Európában és nemzetközi szinten.

4. A felperes több szerződést kötött az Európai Közösségek Bizottsága által képviselt Európai Közösséggel, amelyek célja különböző projektek megvalósítása volt. E szerződések közül kilenc szerződés képezi a jelen jogvita tárgyát (a továbbiakban: szóban forgó szerződések).

A – A szóban forgó szerződések ismertetése

5. A szóban forgó szerződéseket egyrészt a Bizottság által képviselt Közösség, másrészt pedig egy koordinátor és egy konzorcium tagjai kötötték, akik között a felperes is szerepel. Mindegyik szerződés a fő szövegen kívül hat mellékletből áll, amelyek közül az első tartalmazza annak a programnak a leírását, amelyre vonatkozik, a második pedig az alkalmazandó általános feltételeket.

6. A szóban forgó szerződések közül hat szerződést (a továbbiakban: FP6 szerződések) az Európai Közösségnek az Európai Kutatási Térség létrehozásához és az innovációhoz hozzájáruló kutatási, technológiai fejlesztési és demonstrációs tevékenységére vonatkozó hatodik keretprogramjáról (2002–2006) szóló, 2002. június 27‑i 1513/2002/EK európai parlamenti és tanácsi határozattal (HL L 232., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 29. kötet, 576. o.) szabályozott hatodik keretprogram keretében kötötték.

7. A következő szerződésekről van szó:

– az „Európai Kutatási Térség integrálása és megerősítése (2002–2006)” egyedi program keretében kötött 027020. sz. „Access to e‑Government Services Employing Semantic Technologies” szerződés (a továbbiakban: Access‑eGOV szerződés), amelynek 4. cikke 36 hónapban rögzítette a projekt időtartamát a szerződés Bizottság általi aláírását követő hónap első napjától kezdődően, 5. cikke a Közösség pénzügyi hozzájárulását legfeljebb 1 983 000 euróban állapította meg, amelyből 157 320 eurót a felperes kap, és amelyet 2008. június 3‑án úgy módosítottak, hogy a projekt időtartamát 48 hónapra meghosszabbították;

– az „Európai Kutatási Térség integrálása és megerősítése (2002–2006)” egyedi program keretében kötött 035242. sz. „A virtual platform to enhance and organize the coordination among centres for accessibility ressources and support” szerződés (a továbbiakban: eABILITIES szerződés), amelynek 4. cikke 24 hónapban rögzítette a projekt időtartamát 2006. szeptember 1‑jétől kezdődően, és amelynek 5. cikke a Közösség pénzügyi hozzájárulását legfeljebb 750 000 euróban állapította meg, amelyből 95 201,61 eurót a felperes kap;

– az „Európai Kutatási Térség integrálása és megerősítése (2002–2006)” egyedi program keretében kötött 511298. sz. „Ambient Intelligence System of Agents for Knowledge‑based and Integrated Services for Mobility Impaired Users” szerződés (a továbbiakban: Ask‑It szerződés), amelynek 4. cikke 48 hónapban rögzítette a projekt időtartamát 2004. október 1‑jétől kezdődően, 5. cikke a Közösség pénzügyi hozzájárulását legfeljebb 8 499 657 euróban állapította meg, amelyből 183 320,89 eurót a felperes kap, és amelyet 2008. július 25‑én úgy módosítottak, hogy a projekt időtartamát 51 hónapra meghosszabbították;

– az „Európai Kutatási Térség integrálása és megerősítése (2002–2006)” egyedi program keretében kötött 034778. sz. „European Unified Approach for Accessible Lifelong Learning” szerződés (a továbbiakban: EU4ALL szerződés), amelynek 4. cikke 48 hónapban rögzítette a projekt időtartamát 2006. október 1‑jétől kezdődően, 5. cikke a Közösség pénzügyi hozzájárulását legfeljebb 7 400 000 euróban állapította meg, amelyből 268 008 eurót a felperes kap, és amelyet 2010. október 21‑én úgy módosítottak, hogy a projekt időtartamát 54 hónapra meghosszabbították;

– az „Európai Kutatási Térség integrálása és megerősítése (2002–2006)” egyedi program keretében kötött 045056. sz. „Emergency Monitoring and Prevention” szerződés (a továbbiakban: Emerge szerződés), amelynek 4. cikke 33 hónapban rögzítette a projekt időtartamát 2007. február 1‑jétől kezdődően, 5. cikke a Közösség pénzügyi hozzájárulását legfeljebb 2 449 964 euróban állapította meg, amelyből 203 712 eurót a felperes kap, és amelyet 2008. október 28‑án úgy módosítottak, hogy a projekt időtartamát 36 hónapra meghosszabbították;

– az „Európai Kutatási Térség integrálása és megerősítése (2002–2006)” egyedi program keretében kötött 045563. sz. „A wearable system supporting services to enable elderly people to live well, independently and at ease” szerződés (a továbbiakban: Enable szerződés), amelynek 4. cikke 36 hónapban rögzítette a projekt időtartamát a szerződés Bizottság általi aláírásától vagy – a felperes szerint – 2007. január 1‑jétől kezdődően, 5. cikke a Közösség pénzügyi hozzájárulását legfeljebb 2 800 000 euróban állapította meg, amelyből 196 700 eurót a felperes kap, és amelyet 2010. szeptember 13‑án úgy módosítottak, hogy a projekt időtartamát 44 hónapra meghosszabbították, és a Közösség hozzájárulásának maximális összegét 2 477 040 euróra csökkentették.

8. Az FP6 szerződések általános feltételeinek (a továbbiakban: az FP6 szerződések feltételei) kikötései többek között a következők:

„II.1. cikk: Meghatározások

[…]

4. Konzorcium: a jelen szerződésben szereplő valamelyik projektben részt vevő szerződő felek együttesen.

[…]

6. Koordinátor: az a jelen szerződésben kijelölt szerződő fél, akinek a szerződő félként őt terhelő kötelezettségek mellett a konzorcium javára el kell látnia a jelen szerződés szerinti különös koordinációs feladatokat.

7. Szerződő fél: a részvételi szabályok 7. cikkének (2) bekezdése szerinti résztvevő és a jelen szerződés aláírója, amely különbözik [az Európai Bizottság Közös Kutatóközpontjától], amely külön megállapodást ír alá a Bizottsággal a szerződésben való részvételét illetően.

[…]

11. Szabálytalanság: a közösségi jog rendelkezésének bármiféle megsértése, továbbá bármely szerződő fél által elkövetett cselekményből vagy mulasztásból adódóan bármiféle szerződéses kötelezettség olyan megszegése, amely az Európai Közösségek központi költségvetését vagy az Európai Közösségek által kezelt költségvetést indokolatlan kiadások formájában sérti vagy sértheti.

[…]

II.8. cikk: A beszámolók és a benyújtandó dokumentumok értékelése és elfogadása

[…]

(4) Egy jelentés jóváhagyása nem biztosít mentességet a II.29. cikk rendelkezéseinek megfelelően elvégezhető könyvvizsgálat vagy ellenőrzés alól.

[…]

II.16. cikk: A szerződés szerződésszegés vagy szabálytalanság miatti megszüntetése

(1) A jelen szerződésben előírt kötelezettség nem teljesítése esetén a Bizottság felhívja a konzorciumot[, hogy] legfeljebb 30 napon belül találjon megfelelő megoldásokat e mulasztás orvoslására.

A konzorcium ilyen felhívás átvételének időpontját követően keletkezett költségeit csak akkor lehet megtéríteni, ha a Bizottság elfogadja a mulasztás orvoslására irányuló megfelelő megoldást.

Adott esetben a konzorcium kérheti a Bizottságot, hogy a II.5. cikknek megfelelően egészben vagy részben függessze fel a projektet.

Kielégítő megoldás hiányában a Bizottság felmondja a mulasztó szerződő fél szerződésben való részvételét.

(2) A Bizottság azonnal felmondhatja a szerződő fél részvételét, ha:

a) a szerződő fél szándékosan vagy gondatlanságból szabálytalanságot követett el a Bizottsággal szemben a szerződés teljesítése során;

b) a szerződő fél megsértette a részvételi szabályokban foglalt etikai alapelveket.

(3) A részvételének felmondásáról szóló határozatot közölni kell a szerződő féllel, és annak másolatát meg kell küldeni a konzorciumnak.

A szerződés megszüntetése ezen értesítés szerződő fél általi átvételének időpontjától hatályos, a jelen szerződésben megállapított vagy abból fakadó kötelezettségek sérelme nélkül.

A Bizottság tájékoztatja a konzorciumot a szerződés megszüntetése hatálybalépésének időpontjáról.

[…]

II.19. cikk: A projekt elszámolható költségei

(1) A projekt megvalósítása érdekében felmerülő költségek az alábbi feltételek teljesülése esetén számolhatók el:

a) ténylegesen felmerült, gazdaságos és a projekt megvalósításához szükséges költségeknek kell lenniük;

b) a szerződő fél szokásos számviteli elveivel összhangban határozták meg azokat;

c) a projekt 4. cikk (2) bekezdésében rögzített időtartama alatt kell felmerülniük, kivéve a II.7. cikk (4) bekezdése szerinti záróbeszámolók elkészítésével összefüggésben jóváhagyott költségeket, amelyek a projekt zárásának időpontját, vagy – ha az korábbi – a szerződés megszüntetésének időpontját követő 45 napig merülhetnek fel;

d) a költségeket legkésőbb a II.26. cikk szerinti könyvvizsgálói igazolás kiállításának időpontjában rögzítették annak a szerződő félnek a könyvelésében, akinél felmerültek. A költségek és bevételek könyvelése során alkalmazott számviteli eljárásoknak meg kell felelniük a szerződő fél letelepedési helye szerinti állam számviteli szabályainak, valamint lehetővé kell tenniük, hogy a projekt megvalósítása során felmerült költségek és szerzett bevételek elkülöníthetőek legyenek a szerződő fél teljes gazdasági tevékenységére vonatkozó beszámolójától;

[…]

(2) A következő el nem számolható költségek nem számíthatók fel a projekt terhére:

[…]

e) egy másik közösségi projekttel kapcsolatban bevallott, felmerült vagy megtérített költségek;

[…]

h) a túlzott vagy felelőtlen kiadások;

i) minden más költség, amely nem felel meg a II.19. cikk (1) bekezdésében meghatározott feltételeknek.

[…]

II.28. cikk: Fizetési módok

(1) A II.29. cikk sérelme nélkül a Bizottság a szerződő fél számára teljesítendő záró kifizetés összegét a II.7. cikk szerinti, általa jóváhagyott dokumentumok alapján fogadja el.

[…]

(7) A kifizetés késedelme esetén a szerződő felek a kifizetés kézhezvételének időpontjától számított két hónapos határidőn belül kamatot követelhetnek. A kamatot az Európai Központi Bank által a fő refinanszírozási műveletekre vonatkozóan megállapított, az Európai Unió Hivatalos Lapjának C sorozatában közzétett, a kifizetés esedékessége hónapjának első napján hatályos kamatlábat 1,5 százalékponttal meghaladó kamatlábbal kell számítani. A kamatot azon időszak után kell megfizetni, amely a kifizetés teljesítésére rendelkezésre álló határidő lejárta és a kifizetés tényleges teljesítésének időpontja között eltelik. A kifizetés időpontja az a nap, amikor a Bizottság számláját megterhelik. E kamatfizetések nem tekintendők a Közösség szerződés 5. cikke szerinti pénzügyi hozzájárulása részének.

(8) A kifizetés határidejével kapcsolatban a 8. cikkben megjelölt időtartamokat a Bizottság bármikor felfüggesztheti, értesítve a koordinátort arról, hogy a pénzügyi lap nem fogadható el akár azért, mert az nem felel meg a szerződés követelményeinek, akár azért, mert nem áll összhangban az elfogadásra a Bizottság elé terjesztett, tevékenységről szóló beszámolókkal. A pénz ügyi lap elfogadására előírt határidőt a kért javított vagy módosított változat benyújtásáig fel kell függeszteni, és a határidő fennmaradó része azon a napon folytatódik, amikor a Bizottság megkapja ezeket az információkat.

A Bizottság bármikor felfüggesztheti a kifizetéseit, ha a szerződő felek nem tartják tiszteletben a szerződés valamely rendelkezését, különösen a könyvvizsgálatra és az ellenőrzésre vonatkozó II.29. cikk rendelkezéseit. Ebben az esetben a Bizottság tértivevénnyel ellátott ajánlott levélben közvetlenül értesíti a szerződő feleket.

A Bizottság bármikor felfüggesztheti a kifizetéseit, ha azt észleli, hogy valamelyik szerződő fél a szerződés teljesítése során szabálytalanságot követett el. Csak a szabálytalansággal gyanúsított szerződő feleknek járó részt függesztik fel. Ebben az esetben a Bizottság tértivevénnyel ellátott ajánlott levélben közvetlenül értesíti a szerződő feleket a felfüggesztés okáról.

II.29. cikk: Ellenőrzések és könyvvizsgálatok

(1) A szerződés fennállásának ideje alatt bármikor, illetve a projekt befejezését követő öt évig a Bizottság ellenőrzés elvégzését kérheti, amelyet külső tudományos, illetve műszaki ellenőrök vagy könyvvizsgálók, vagy akár a Bizottság szervezeti egységei maguk folytatnak le, ideértve az [Európai Csaláselleni Hivatalt]. Ezek az ellenőrzések kiterjedhetnek a projekt és a szerződés megfelelő teljesítésével kapcsolatos tudományos, pénzügyi, technológiai vagy egyéb vonatkozásokra (ideértve a számviteli és irányítási elveket is). Ezeket az ellenőrzéseket a bizalmasság elvének megfelelően kell lefolytatni. Az ezen ellenőrzések eredményei alapján a Bizottságnak fizetendő összegek a II.31. cikkben foglaltak szerint szedhetők be.

A szerződő feleket megilleti a jog, hogy üzleti titokra hivatkozva elutasítsák egy külső tudományos, illetve műszaki ellenőr vagy könyvvizsgáló részvételét.

(2) A szerződő felek közvetlenül a Bizottság rendelkezésére bocsátanak minden olyan részletes adatot, amelyet a Bizottság kérhet a szerződés helyes és megfelelő kezelésének és teljesítésének ellenőrzése érdekében.

(3) A szerződő felek a projekt befejezését követő öt évig kötelesek megőrizni a szerződéssel kapcsolatos valamennyi dokumentum eredeti példányát vagy megfelelően indokolt kivételes esetben azok hitelesített másolatát. Ezeket a dokumentumokat a szerződés szerinti ellenőrzés lefolytatása során előadott kérelemre a Bizottság rendelkezésére kell bocsátani.

(4) Ezen ellenőrzések lefolytatásának lehetővé tétele érdekében a szerződő felek biztosítják, hogy a Bizottság szervezeti egységei vagy minden más, a Bizottság által kijelölt külső szervezet ésszerű időben helyszíni ellenőrzést végezhessen, különösen a szerződő felek irodáiban, annak érdekében, hogy onnan összegyűjthessenek minden, az ellenőrzés lefolytatásához szükséges információt.

[…]

(6) Emellett a Bizottság az Európai Közösségek pénzügyi érdekeinek csalással és egyéb szabálytalanságokkal szembeni védelmében a Bizottság által végzett helyszíni ellenőrzésekről és vizsgálatokról szóló, 1996. november 11‑i 2185/96/EK, Euratom tanácsi rendeletnek, valamint az Európai Csaláselleni Hivatal (OLAF) által lefolytatott vizsgálatokról szóló, 1999. május 25‑i 1073/1999/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletnek [az Európai Csaláselleni Hivatal (OLAF) által lefolytatott vizsgálatokról szóló, 1999. május 25‑i 1074/1999/Euratom tanácsi rendelet] megfelelően ellenőrzéseket és helyszíni vizsgálatokat folytathat.

[…]

II.30. cikk: Átalány‑kártérítés

A jelen szerződésben megállapított egyéb intézkedések sérelme nélkül a szerződő felek elismerik, hogy a Közösséget pénzügyi érdekei védelmében megilleti a jog, hogy átalány‑kártérítést követeljen attól a szerződő féltől, akinek kiadásai túlzottnak minősülnek, és aki ennek következtében indokolatlan pénzügyi hozzájárulást kapott a Közösségtől. Az átalány‑kártérítést az indokolatlan pénzügyi hozzájárulás szerződő fél által teljesítendő visszafizetésén felül kell megfizetni.

(1) Az átalány‑kártérítés összegének arányosnak kell lennie a túlzott kiadással, valamint a Közösség hozzájárulásának indokolatlan részével. Az átalány‑kártérítés összegét a következő képlet alapján kell kiszámítani:

Átalány‑kártérítés = indokolatlan pénzügyi hozzájárulás x (túlzott kiadás/teljes követelt összeg)

Minden átalánykártérítés‑számítás kizárólag azt az időszakot veszi figyelembe, amely a Közösség azon hozzájárulására vonatkozik, amelyet a szerződő fél ezen időszak tekintetében igényelt. Az átalány‑kártérítést nem a Közösség teljes hozzájárulása alapján kell kiszámítani.

(2) A Bizottság kifizetés iránti kérelmét tértivevénnyel ellátott ajánlott levélben közli azzal a szerződő féllel, akit az átalány‑kártérítés fizetésére kötelesnek tekint. A szerződő félnek 30 nap áll rendelkezésére, hogy a Közösség kártérítés iránti kérelmére válaszoljon.

(3) Az indokolatlan pénzügyi hozzájárulás visszafizetése, valamint az átalány‑kártérítés fizetése során követendő eljárást a II.31. cikk rendelkezéseinek megfelelően kell meghatározni.

(4) A Bizottságnak joga van arra, hogy kártérítést követeljen minden, a szerződés lejártát követően megállapított túlzott kiadás után az (1)–(6) bekezdésben foglalt rendelkezéseknek megfelelően.

(5) A jelen cikk rendelkezései nem érintik azokat a közigazgatási vagy pénzügyi szankciókat, amelyeket a költségvetési rendeletnek megfelelően a Bizottság szabhat ki a szerződést megszegő szerződő féllel szemben, vagy azon többi polgári jogorvoslatot, amelyeket a Közösség vagy egy másik szerződő fél jogosult igénybe venni. Emellett az említett rendelkezések nem zárják ki büntetőeljárások tagállami hatóságok általi lefolytatását.

(6) Másrészt, ahogy azt a költségvetési rendelet előírja, minden szerződő féllel szemben, aki tekintetében megállapították, hogy súlyosan megszegte a szerződésből eredő kötelezettségeit, a Közösségtől kapott pénzügyi hozzájárulás összegének 2–10%‑a közötti összegű pénzbírság szabható ki. A mérték 4–20%‑ra emelkedhet az első jogsértést követő öt éven belüli ismételt jogsértés esetén.

II.31. cikk: A Bizottságnak történő visszafizetés és a beszedési utalványok

(1) Ha egy összeget jogtalanul fizettek ki a szerződő félnek, vagy a szerződéses feltételek alapján annak beszedése indokolt, a szerződő fél a Bizottság által meghatározott feltételekkel és időpontban köteles visszafizetni a szóban forgó összeget a Bizottságnak.

(2) Ha a szerződő fél a Bizottság által megállapított időpontban nem tesz eleget fizetési kötelezettségének, a fizetendő összeg után a II.28. cikkben megjelölt mértékű kamatot kell felszámítani. A késedelmi kamatot a fizetésre megállapított időponttól addig a napig kell felszámítani, amikor a Bizottság a neki fizetendő teljes összeget megkapja.

[…]

(3) A Bizottságnak fizetendő összeg – azt követően, hogy a szerződő felet erről tájékoztat[t]ák – a szerződő fél részére fizetendő összeg beszámításával vagy pénzügyi garancia végrehajtásával is beszedhető. A szerződő fél előzetes hozzájárulására nincs szükség.

[…]

(5) A szerződő felet tájékoztatják arról, hogy az Európai Közösséget létrehozó szerződés 256. cikke értelmében, valamint ahogy az a részvételi szabályokban szerepel, a Bizottság végrehajtható határozatot fogadhat el, amelyben az államokon kívüli személyeket kötelezi az abban foglalt követelés megfizetésére.”

9. Két másik szerződést (a továbbiakban: eTEN szerződések) a transzeurópai távközlő hálózatokra vonatkozó egyedi eTEN program keretében kötöttek, amelyet az 1999. július 19‑i 1655/1999/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel (HL L 197., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 24. kötet, 100. o.) módosított, a közösségi pénzügyi támogatás a transzeurópai hálózatok területén történő nyújtásának általános szabályairól szóló, 1995. szeptember 18‑i 2236/95/EK tanácsi rendelet (HL L 228., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 15. kötet, 263. o.) szabályoz.

10. A következő szerződésekről van szó:

– a 029255. sz. „NavigAbile: e‑inclusion for communication disabilities” szerződés (a továbbiakban: Navigabile szerződés), amelynek 2. cikke 15 hónapban rögzítette a projekt időtartamát a szerződés utolsó fél általi aláírását követő hónap első napjától vagy – a felperes szerint – 2007. január 1‑jétől kezdődően, és 3. cikke a Közösség pénzügyi hozzájárulását legfeljebb 756 275 euróban állapította meg, amelyből 62 148 eurót a felperes kap;

– az 517506. sz. „European Recommanded Materials for Distance Learning Courses for Educators” szerződés (a továbbiakban: Euridice szerződés), amelynek 2. cikke 18 hónapban rögzítette a projekt időtartamát a szerződés utolsó fél általi aláírását követő hónap első napjától vagy – a felperes szerint – 2005. augusztus 1‑jétől kezdődően, és 3. cikke a Közösség pénzügyi hozzájárulását legfeljebb 860 834 euróban állapította meg, amelyből 55 750 eurót a felperes kap.

11. Az eTEN szerződések általános feltételeinek (a továbbiakban: az eTEN szerződések feltételei) kikötései többek között a következők:

„II.1. cikk: Meghatározások

[…]

2. »Kedvezményezett« az a jogalany, nemzetközi szervezet vagy a Közös Kutatóközpont (KKK), amely a Közösséggel megkötötte a jelen finanszírozási szerződést.

[…]

4. »Tag« az a kedvezményezettől különböző jogalany, nemzetközi szervezet vagy a Közös Kutatóközpont (KKK), amely a Közösség hozzájárulásával és a jelen finanszírozási szerződésnek megfelelően részvételi szerződést kötött egy kedvezményezettel, és amely az említett részvételi szerződés alapján a finanszírozási szerződés eltérő kikötése hiányában a kedvezményezettel azonos jogokkal és kötelezettségekkel rendelkezik.

5. »Résztvevő« a kedvezményezett vagy a tag.

[…]

28. »Elszámolható költségek« a 13. cikk (1)–(7) bekezdésében szereplő feltételeknek megfelelő, a jelen melléklet 14. és 15. cikke szerinti költségek.

[…]

32. »Szabálytalanság« a közösségi jog bármiféle megsértése, továbbá bármely kedvezményezett vagy tag által elkövetett cselekményből vagy mulasztásból adódóan bármiféle szerződéses kötelezettség olyan megszegése, amely az Európai Közösségek központi költségvetését indokolatlan kiadások formájában sérti vagy sértheti.

[…]

II.3. cikk: A Közösség pénzügyi hozzájárulása

[…]

(4) A jelen melléklet 17. cikkének sérelme nélkül, valamennyi kifizetés csak akkor tekinthető esedékesnek, miután a benyújtandó utolsó dokumentumot is jóváhagy[t]ák.

[…]

(6) A finanszírozási szerződés lejártának időpontját, a finanszírozási szerződés megszüntetését vagy a kedvezményezett, illetve a tag részvételének befejezését követően a Bizottság a szóban forgó kedvezményezettől vagy a valamelyik tagja után helyt állni köteles kedvezményezettől az esettől függően kérheti, vagy kérni köteles a neki kifizetett közösségi pénzügyi hozzájárulás egészének a visszafizetését, amennyiben a jelen melléklet 17. cikkének megfelelően lefolytatott ellenőrzés során csalást vagy súlyos pénzügyi szabálytalanságot tárnak fel. A visszafizetendő összeget az Európai Központi Bank által a fő refinanszírozási műveletekre vonatkozóan megállapított kamatlábat 3,5 százalékponttal megnövelt kamatlábbal számított kamattal növelni kell annak a naptári hónapnak az első napjától kezdődően, amikor az érintett résztvevő a hozzájárulást megkapta. A kamatot a hozzájárulás átvételétől annak visszafizetéséig kell felszámítani.

[…]

II.7. cikk: A finanszírozási szerződés megszüntetése vagy a kedvezményezett, illetve a tag részvételének megszűnése

[…]

(3) A Bizottság a jelen cikk (6) bekezdése harmadik albekezdésének megfelelően megszüntetheti a jelen finanszírozási szerződést vagy a kedvezményezett részvételét, illetve kérheti a kedvezményezettet, hogy szüntesse meg valamely tagjának a részvételét, a Bizottság által vagy – a tag esetén – az érintett kedvezményezett által küldött, tértivevénnyel ellátott ajánlott levél átvételének időpontjától azonnali hatállyal, amennyiben:

a) a projekt nem kezdődött el ténylegesen az előleg kifizetésétől számított három hónapon belül, és a javasolt új időpontot a Bizottság elfogadhatatlannak tekinti;

b) a közvetlenül érintett résztvevő nem teljes mértékben teljesítette szerződéses kötelezettségét az ilyen kötelezettség elmulasztásának orvoslása érdekében a Bizottság, a többi kedvezményezett egyetértésével eljáró koordinátor, illetve tag esetén az érintett kedvezményezett által egy hónapot meg nem haladó határidőn belül küldött írásbeli kérelem ellenére sem;

c) valamelyik kedvezményezett ellenőrzésében olyan változás következik be, amely alapvető módon befolyásolhatja a projektet vagy a Közösség érdekeit;

d) valamelyik résztvevő csődbe megy, bezárják, üzleti tevékenységét felszámolja, a bíróság felszámolja vagy szerződés keretében felszámolják, illetve működését felfüggesztik, vagy vele szemben bármilyen más, a nemzeti törvényekben és rendelkezésekben előírt olyan hasonló eljárás indul, amely hasonló eredményre vezet;

e) súlyos pénzügyi szabálytalanság esete áll fenn.

(4) A Bizottság a jelen cikk (6) bekezdése harmadik albekezdésének megfelelően haladéktalanul megszünteti a jelen finanszírozási szerződést vagy a kedvezményezett részvételét, illetve kéri az érintett kedvezményezettet, hogy szüntesse meg valamely tagjának részvételét, a Bizottság által vagy – tag esetén – az érintett kedvezményezett által küldött, tértivevénnyel ellátott ajánlott levél átvételének időpontjától azonnali hatállyal, amennyiben valamelyik résztvevő olyan hamis nyilatkozatot tett, amelyért felelősnek tekinthető, vagy szándékosan információkat hallgatott el a Közösség pénzügyi hozzájárulásának vagy bármilyen más, a finanszírozási szerződésben megállapított előnynek a megszerzése érdekében.

[…]

II.13. cikk: Elszámolható költségek – Általános elvek

(1) Az elszámolható költségek a jelen melléklet 14. és 15. cikke szerinti költségek. Ezeknek a következő feltételeknek kell megfelelniük:

– a projekthez szükségesnek kell lenniük;

– a projekt időtartama alatt kell felmerülniük;

– azokat a bekerülési költségek elszámolási elvének, valamint – amennyiben azokat a Bizottság elfogadhatónak tartja – a résztvevő szokásos belső szabályainak megfelelően kell meghatározni;

– azokat fel kell tüntetni a könyvelésben legkésőbb a zárómérleg elkészítésekor, vagy adott esetben az adójogi dokumentumokban legkésőbb a jelen melléklet 4. cikke (2) bekezdésének c) pontja szerinti könyvvizsgálói igazolás kiállításának időpontjában, a kettő közül a korábbi időpontot kell előnyben részesíteni;

és

– semmilyen nyereséget nem tartalmazhatnak.

[…]

(4) Különösen az alábbi költségek nem számolhatók el:

[…]

– a nem szükséges vagy felelőtlen kiadások;

[…]

– a szórakozási célú kiadások vagy szállásköltségek, azok kivételével, amelyeket a Bizottság a finanszírozási szerződés teljesítéséhez feltétlenül szükséges kiadásként fogadott el.

II.14. cikk: Közvetlen költségek

(1) Személyzet

Ami a személyzeti költségeket illeti:

a) Egyedül a projektre vonatkozó technikai és irányítási munkákat közvetlenül megvalósító személyek által ténylegesen ledolgozott órák költségét lehet figyelembe venni a finanszírozási szerződés keretében.

Ezeket a személyeket:

– a nemzeti jogszabályok tiszteletben tartásával közvetlenül a résztvevőnek kell toboroznia;

– egyedül a résztvevő felügyelete alá tartozónak kell tekinteni; és

– a résztvevőnél szokásos gyakorlatoknak megfelelően kell díjazni, feltéve hogy ezeket a gyakorlatokat a Bizottság elfogadhatónak tekinti.

A finanszírozási szerződés keretében figyelembe vett valamennyi munkaidőről a projekt teljes időtartama alatt nyilvántartást kell vezetni, koordinátor esetén a projekt befejezésétől számított legfeljebb két hónapos időtartamig; ezt a munkaidőt legalább havonta egyszer a munkáért felelős, a jelen melléklet 2. cikke (2) bekezdése b) pontjának megfelelően a résztvevő által vagy a résztvevő megfelelően feljogosított pénzügyi igazgatója által kijelölt személynek igazolnia kell.

[…]

(4) Utazási és élelmezési költségek

A projektben részt vevő személyzet tényleges utazási és élelmezési költségeit lehet figyelembe venni a finanszírozási szerződés keretében.

[…]

II.16. cikk: A költségek igazolása

Az elszámolható költségeket akkor kell megtéríteni, ha azokat a résztvevő indokolja.

E célból a résztvevőnek rendszeresen és a letelepedés helye szerinti állam szokásos számviteli szabályainak megfelelően meg kell őriznie a projektre vonatkozó könyvelést, valamint a megfelelő dokumentációt a számviteli bizonylataiban szereplő költségek és időpontok alátámasztása, valamint részletes igazolása érdekében.

A dokumentációnak pontosnak, teljesnek és hatékonynak kell lennie.

II.17. cikk: Pénzügyi ellenőrzés

(1) A Bizottság vagy az általa feljogosított bármely képviselő a finanszírozási szerződés fennállásának időtartama alatt és a Bizottság hozzájárulásának a 3. cikk szerinti utolsó kifizetésétől számított öt évig bármikor indíthat a résztvevőt érintő ellenőrzést.

[…]

(2) A Bizottság vagy a feljogosított bármely képviselő ésszerű időben kapcsolatba léphet többek között a kedvezményezett projektben részt vevő személyzetével, hozzáférhet a jelen melléklet 16. cikke szerinti dokumentációhoz, valamint az általa relevánsnak tekintett informatikai adatokhoz és felszereléshez. Ennek keretében megkövetelheti, hogy az adatokat megfelelő formában nyújtsák számára annak érdekében például, hogy a költségek elszámolhatóságát ellenőrizze.

[…]

(4) Az ellenőrzés megállapításai alapján a Bizottság megteszi az általa hasznosnak tekintett megfelelő intézkedéseket, beleértve az általa teljesített kifizetések egészének vagy egy részének a beszedését. A beszedési felszólítást a kedvezményezettnek, vagy ha a pénzügyi ellenőrzés valamelyik tagjára vonatkozik, az érintett kedvezményezettnek kell megküldeni.

[…]

II.19. cikk: A Bizottságnak történő visszafizeté s és a beszedési utalványok

(1) Ha egy összeget jogtalanul fizettek ki a résztvevőnek, vagy a szerződéses feltételek alapján annak beszedése indokolt, a kedvezményezett a Bizottság által meghatározott feltételekkel és időpontban köteles visszafizetni a szóban forgó összeget a Bizottságnak.

(2) Ha a kedvezményezett a Bizottság által megállapított időpontban nem tesz eleget fizetési kötelezettségének, a fizetendő összeget a jelen melléklet 3. cikkének (6) bekezdésében megjelölt mértékű kamattal kell növelni. A késedelmi kamatot a fizetési határidő lejártát követő naptól – annak napját nem számítva – addig a napig kell felszámítani – e napot is beleszámítva –, amikor a Bizottság a neki fizetendő teljes összeget megkapja.

[…]”

12. Az utolsó szóban forgó szerződést (a továbbiakban: CIP szerződés vagy T‑Seniority szerződés) a versenyképességi és innovációs keretprogram (2007–2013) létrehozásáról szóló, 2006. október 24‑i 1639/2006/EK európai parlamenti és tanácsi határozattal (HL L 310., 15. o.) létrehozott innovációs és versenyképességi keretprogram keretében kötötték.

13. A 224988. sz. „T‑Seniority: Expanding the benefits of information society to older people through digital TV channels” szerződésről van szó, amelynek 3. cikke 24 hónapban rögzítette a projekt időtartamát 2008. július 1‑jétől kezdődően, és 5. cikke a Közösség pénzügyi hozzájárulását legfeljebb 2 669 999 euróban állapította meg, amelyből 72 562,50 eurót a felperes kap.

14. A CIP szerződés általános feltételeinek (a továbbiakban: a CIP szerződés feltételei) kikötései többek között a következők:

„II.1. cikk: Meghatározások

[…]

»Kedvezményezett« az a jogalany, amely részt vesz a jelen, a Közösséggel megkötött finanszírozási szerződésben.

[…]

»Elszámolható költségek« a II.21. és II.22. cikk szerinti, a II.20. és II.23. cikkben foglalt feltételeknek megfelelő költségek.

[…]

»Szabálytalanság« egy vagy több kedvezményezett által elkövetett cselekményből vagy mulasztásból adódóan a közösségi jog vagy a jelen finanszírozási szerződés bármely kikötésének olyan megszegése, amely a Közösségek központi költségvetésének kárt okoz vagy okozhat.

[…]

II.5. cikk: A beszámolók és a benyújtandó dokumentumok jóváhagyása; fizetési határidők

(1) Minden referencia‑időszak végén a Bizottság értékeli a projektekkel kapcsolatos, I. melléklet szerinti beszámolókat és benyújtandó dokumentumokat, és a megfelelő kifizetéseket azok beérkezésétől számított 105 napon belül teljesíti, kivéve ha a határidőt, a kifizetést vagy a projektet felfüggesztették. A Bizottságot a beszámolók és a benyújtandó dokumentumok elemzése és értékelése során külső szakértők segíthetik.

(2) A kifizetéseket azt követően teljesítik, hogy a Bizottság jóváhagy[t]a a beszámolókat és/vagy a benyújtandó dokumentumokat. Ha a Bizottság az előírt határidőben nem válaszol, az nem minősül jóváhagyásnak. A Bizottság a beszámolókat és a benyújtandó dokumentumokat a fizetési határidő lejártát követően is elutasíthatja. A beszámolók jóváhagyása nem minősül azok szabályszerűsége vagy a bennük foglalt nyilatkozatok és információk hitelessége elismerésének, és nem menetesít semmilyen könyvvizsgálat vagy ellenőrzés alól.

[…]

II.10. cikk: A finanszírozási szerződés vagy a kedvezményezett részvételének megszüntetése

[…]

(2) A Bizottság nem ellenzi:

a) a finanszírozási szerződés jelen cikk (1) bekezdésében meghatározott okokból történő megszüntetését az összes többi kedvezményezett egyetértésével eljáró koordinátor írásbeli kérelmére;

b) hogy egy kedvezményezett kilép a projektből, kivéve ha ez a kilépés alapvetően érinti a projekt végrehajtását.

A finanszírozási szerződés megszüntetése vagy a kedvezményezett kilépése az alábbi időpontban lép hatályba:

– a Bizottság tértivevénnyel ellátott ajánlott küldeményként továbbított elfogadó levelének időpontjában;

– a Bizottság írásbeli észrevételeinek hiányában legkésőbb a megszüntetésről szóló, az érintett felek által küldött értesítés átvételét követően egy hónappal.

(3) A Bizottság megszüntetheti a jelen finanszírozási szerződést vagy a kedvezményezett részvételét a Bizottság által küldött, tértivevénnyel ellátott ajánlott levél átvételének időpontjától azonnali hatállyal, amennyiben:

[…]

f) a kedvezményezett súlyos pénzügyi szabálytalanságot vagy csalást követett el.

[…]

II.11. cikk: A megszüntetés pénzügyi és egyéb következményei

[…]

(3) Megszüntetés esetén a Bizottság kifizetései a megszüntetés tényleges időpontjáig keletkezett és elfogadott elszámolható költségekre, valamint valamennyi olyan jogos követelésre korlátozódnak, amelyek ezen időpont előtt keletkeztek, és amelyekről nem lehet lemondani.

(4) Az előző bekezdéstől eltérően:

– a II.10. cikk (2) bekezdése első albekezdésének b) pontja vagy (3) bekezdésének b), c), e), f) vagy g) pontja szerinti megszüntetés esetén a Bizottság az elvégzett munka jellegét és eredményeit, valamint azt figyelembe véve, hogy az a jelen program keretében mennyire hasznos a Közösség számára, követelheti a Közösség pénzügyi hozzájárulása egészének vagy egy részének a visszafizetését;

[…]

(7) A Bizottság valamennyi, a jelen finanszírozási szerződés alapján őt megillető jogot gyakorolhatja a jelentések, illetve benyújtandó dokumentumok elfogadása vagy elutasítása, a benyújtott költségtérítés iránti kérelmek elfogadása, mérséklése vagy elutasítása, illetve könyvvizsgálat vagy technikai ellenőrzés indítása érdekében.

(8) A finanszírozási szerződés vagy a kedvezményezett részvételének megszüntetése ellenére a II. melléklet B. és D. részének rendelkezései a finanszírozási szerződésnek vagy a kedvezményezett részvételének megszüntetését követően továbbra is alkalmazandók. A jelen finanszírozási szerződés minden más olyan rendelkezését, amelyek kifejezetten kimondják, hogy azok alkalmazása a megszüntetést követően folytatódik, az e rendelkezésekben meghatározott ideig továbbra is alkalmazni kell.

[…]

II.20. cikk: Elszámolható költségek – általános elvek

(1) Elszámolható költségek a II.21. és II.22. cikk szerinti költségek. Ezeknek meg kell felelniük a következő feltételeknek:

[…]

– a projekt végrehajtásához szükségesnek kell lenniük;

– ténylegesen a kedvezményezettnél kell felmerülniük;

– azonosíthatónak és igazolhatónak kell lenniük, azokat fel kell tüntetni a kedvezményezett könyvelésében, és a kedvezményezett letelepedési helye szerinti országban alkalmazott számviteli elveknek, valamint a költségek kedvezményezettnél szokásos számítási módszereinek megfelelően kell nyilvántartani azokat; a kedvezményezett belső könyvelési és könyvvizsgálati eljárásainak lehetővé kell tenniük a közvetlen kapcsolat megállapítását a projekttel összefüggésben bejelentett költségek és számlák, pénzügyi dokumentumok, valamint kapcsolódó mellékleteik között;

– meg kell felelniük az alkalmazandó adójogi és szociális jogi szabályok követelményeinek;

– ésszerűnek és indokoltnak kell lenniük, valamint meg kell felelniük a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás követelményeinek, többek között a gazdaságosságot és hatékonyságot illetően;

és

– a projekt időtartama alatt kell felmerülniük.

[…]

(2) El nem számolható költségek különösen az alábbiak:

[…]

– a nem szükséges vagy felelőtlen kiadások;

[…]

– többek között egy másik közösségi, nemzetközi vagy nemzeti projekt keretében felmerült vagy megtérített valamennyi költség.

[…]

II.23. cikk: A költségek igazolása

Az elszámolható költségeket akkor kell megtéríteni, ha azokat a kedvezményezett indokolja.

E célból a résztvevőnek rendszeresen és a letelepedés helye szerinti állam szokásos számviteli szabályainak megfelelően meg kell őriznie a projektre vonatkozó könyvelést, valamint a megfelelő dokumentációt a számviteli bizonylataiban szereplő költségek és időpontok alátámasztása, valamint részletes igazolása érdekében. Ezt a könyvelést az utolsó kifizetés időpontjától számított öt évig meg kell őrizni. A finanszírozási szerződésben figyelembe vett valamennyi munkaidőről a projekt teljes időtartama alatt, valamint a projekt befejezésétől számított legfeljebb két hónapos időtartamig nyilvántartást kell vezetni; ezt a munkaidőt legalább havonta egyszer a munkáért felelős, a II.3. cikk b) pontjának megfelelően a résztvevő által vagy a résztvevő megfelelően feljogosított pénzügyi igazgatója által kijelölt személynek igazolnia kell.

Ennek a dokumentációnak pontosnak, teljesnek és hatékonynak kell lennie.

[…]

II.26. cikk: Fizetési módok

[…]

(6) Minden kifizetés ellenőrzés vagy felülvizsgálat tárgyát képezheti, és az ellenőrzés vagy a felülvizsgálat eredményétől függően módosítható vagy beszedhető.

[…]

II.28. cikk: Pénzügyi ellenőrzés

(1) A Bizottság a projekt végrehajtásának időtartama alatt és az utolsó kifizetéstől számított öt évig bármikor a kedvezményezettet érintő ellenőrzést indíthat. Úgy kell tekinteni, hogy a kedvezményezettel szemben indított ellenőrzési eljárás azon a napon kezdődik, amikor utóbbi megkapja a Bizottság erről szóló, tértivevénnyel ellátott ajánlott levelét.

Az ellenőrzési eljárást külső könyvvizsgálók vagy a Bizottság saját szervezeti egységei, beleértve az OLAF‑ot is, folytathatják le. Az ellenőrzési eljárást bizalmasan kell lefolytatni.

(2) A kedvezményezettek közvetlenül a Bizottság rendelkezésére bocsátanak minden olyan információt és részletes adatot, amelyet a Bizottság vagy az általa feljogosított bármely képviselő kér tőlük a finanszírozási szerződés helyes és megfelelő kezelésének, valamint annak ellenőrzése érdekében, hogy a szerződést rendelkezéseinek megfelelően teljesítik, és hogy a költségeket megfelelő módon tudták be.

(3) A kedvezményezettek ügyelnek arra, hogy a Bizottság vagy bármely más, általa megbízott külső szerv a helyszínen ésszerű időben hozzáférhessen többek között a kedvezményezettek irodáihoz, kapcsolatba léphessen a kedvezményezettek projektben részt vevő személyzetével, valamint hozzáférhessen a jelen melléklet II.23. cikke szerinti és az ellenőrzés lefolytatásához szükséges dokumentációhoz, a projektben részt vevő személyek egyéni díjazására vonatkozó információkat, a számviteli adatokat, az informatikai és a felszerelésre vonatkozó adatokat is beleértve. Ennek keretében a Bizottság vagy az általa megbízott bármely más külső szerv követelheti, hogy az adatokat megfelelő formában nyújtsák számára annak érdekében például, hogy a költségek elszámolhatóságát ellenőrizze.

[…]

(5) Az ellenőrzés megállapításai alapján a Bizottság megteszi az általa hasznosnak tekintett megfelelő intézkedéseket, beleértve az általa teljesített kifizetések egészének vagy egy részének a beszedését, valamint az összes alkalmazandó szankció kiszabását.

[…]

II.30. cikk: A Bizottságnak történő visszafizetés és a beszedési utalványok

(1) Ha a Bizottság által az összes kifizetés címzettje minőségében eljáró koordinátornak fizetett összeget a jelen finanszírozási szerződés rendelkezései alapján be kell szedni, az érintett kedvezményezett a Bizottság által meghatározott feltételekkel és időpontban köteles visszafizetni a szóban forgó összeget a Bizottságnak.

(2) Ha a Bizottság által megállapított időpontig nem teljesítik a kifizetett összeg visszafizetésére irányuló kötelezettséget, a fizetendő összeget a II.5. cikk (5) bekezdésében megjelölt mértékű kamattal kell növelni. A késedelmi kamatot a fizetési határidő lejártát követő naptól – annak napját nem számítva – addig a napig kell felszámítani – e napot is beleszámítva –, amikor a Bizottság a neki fizetendő teljes összeget megkapja.

[…]

(4) A kedvezményezettek tudomásul veszik, hogy az Európai Közösséget létrehozó szerződés 256. cikke értelmében a Bizottság végrehajtható határozatot fogadhat el, amelyben az államokon kívüli személyeket kötelezi az abban foglalt összeg megfizetésére.”

15. A szóban forgó szerződésekre alkalmazandó joggal kapcsolatban az FP6 szerződések 12. cikke kimondja, hogy „a jelen szerződés a belga jog hatálya alá tartozik”.

16. Az eTEN szerződések 5. cikkének (1) bekezdése szintén előírja, hogy „a jelen támogatási szerződés a belga jog hatálya alá tartozik”.

17. A CIP szerződés 10. cikkének első bekezdése szerint „a jelen finanszírozási szerződésre vonatkozó szabályokat saját rendelkezései, a Közösség [CIP‑re] vonatkozó releváns aktusai, az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendelet és végrehajtási szabályai, a közösségi jog egyéb rendelkezései, valamint másodlagosan a belga jog tartalmazza”.

18. A joghatóságot illetően az FP6 szerződések 13. cikke egy választottbírósági kikötést tartalmaz, amely szerint esettől függően a Törvényszék vagy a Bíróság rendelkezik hatáskörrel a Közösség és a szerződő felek között az e szerződések érvényességével, teljesítésével vagy értelmezésével kapcsolatban felmerülő jogviták eldöntésére.

19. Ugyanez szerepel az eTEN szerződések 5. cikkének (2) bekezdésében, valamint a CIP szerződés 10. cikkének harmadik bekezdésében.

B – A szóban forgó szerződések teljesítése és az ellenőrzés

20. 2010. február 8. és 12. között a Bizottság a szóban forgó szerződésekre vonatkozó pénzügyi ellenőrzést végzett a felperes irodáiban.

21. Ezen ellenőrzés lefolytatását megelőzően a Bizottság a szóban forgó szerződések némelyike tekintetében már kifizette a Közösség pénzügyi hozzájárulásának utolsó részletét a felperesnek.

22. Először az FP6 szerződések feltételei által szabályozott szerződések közül háromról, vagyis az Access‑eGOV, az eABILITIES és az Emerge szerződésről van szó, amelyek tekintetében a Közösség pénzügyi hozzájárulása utolsó részletének kifizetését 2009. december 15‑én, szeptember 30‑án, illetve október 30‑án teljesítették. E három szerződés felperes általi teljesítését 2009. július 13‑án, 2009. március 17‑én, illetve 2010. május 15‑én hagyta jóvá véglegesen a Bizottság.

23. Másodszor az eTEN szerződések feltételei által szabályozott szerződésekről, vagyis a Navigabile és az Euridice szerződésekről van szó, amelyek tekintetében az említett kifizetést 2009. január 28‑án, illetve 2007. december 28‑án teljesítették. E két szerződés felperes általi teljesítését 2008. december 8‑án, illetve 2007. március 27‑én hagyta jóvá véglegesen a Bizottság.

24. Az ellenőrzés időpontjában a szóban forgó többi szerződés teljesítésének különböző szakaszában tartott.

25. Ami a CIP szerződés feltételei által szabályozott szerződést, vagyis a T‑Seniority szerződést illeti, a Bizottság a projekt koordinátorának közreműködésével a Közösség pénzügyi hozzájárulásának 43 934,90 euró összegű első részletét 2009. február 23‑án fizette ki a felperesnek. A 2010. március 1‑jei levéllel a felperes tájékoztatta a T‑Seniority projekt koordinátorát, hogy ettől az időponttól kilép a konzorciumból.

26. Az FP6 szerződések feltételei által szabályozott másik három szerződéssel, vagyis az Ask‑It, az EU4ALL és az Enable szerződéssel kapcsolatban a következő volt a helyzet.

27. Az Ask‑It szerződés keretében a Bizottság kifizette a Közösség pénzügyi hozzájárulása felperesnek járó első négy részletét, az utolsó kifizetésre 2008. május 27‑én került volna sor. Az említett hozzájárulás utolsó részletét még nem fizették ki. A konzorcium az utolsó benyújtandó dokumentumokat 2009. július 21‑én küldte el a Bizottságnak.

28. Az EU4ALL szerződés keretében a Bizottság a Közösség pénzügyi hozzájárulásának első két részletét 2007. április 4‑én és 2009. január 19‑én fizette ki a felperesnek. A konzorcium által a projekt harmadik referencia‑időszakának keretében megküldött beszámolók vizsgálatát követően a Bizottság 2010. január 13‑i dátummal levelet küldött a projekt koordinátorának, amelyben jelezte, hogy ezeket a beszámolókat azzal a feltétellel hagyja jóvá, hogy a konzorcium bemutat egy tervet a következő időszakra vonatkozó program végrehajtásával kapcsolatban, amely a nyújtandó szolgáltatásokra és a teljesítendő feladatokra vonatkozó bizonyos számú módosítást tartalmaz. A Bizottság megállapított egy egy hónapos határidőt is a konzorcium számára ajánlásainak figyelembevételére és egy új, teljesítésre vonatkozó terv megküldésére.

29. Ezt követően a Bizottság az EU4ALL szerződés keretében a 2010. március 29‑i levéllel egy új egy hónapos határidőt adott a konzorcium számára az új dokumentumok benyújtását követően megfogalmazott kiegészítő ajánlások figyelembevételére, valamint egy új, az említett ajánlásokat figyelembe vevő teljesítésre vonatkozó terv elkészítésére.

30. Azt követően, hogy az EU4ALL szerződés keretében a konzorcium új dokumentumokat nyújtott be, a Bizottság a 2010. június 9‑i levélben jelezte a konzorciumnak, hogy úgy véli, hogy amennyiben 2010 júniusának vége előtt benyújtja a kiegészítő dokumentumokat, a konzorcium megfelelő módon hajtotta végre a projektet.

31. A 2010. augusztus 4‑i levéllel a felperes emlékeztette a Bizottságot arra, hogy annak ellenére, hogy a projekt koordinátora benyújtotta a Bizottság által a 2010. június 9‑i levelében kért kiegészítő dokumentumokat, a Bizottság semmilyen kifizetést nem teljesített. Mivel ez a helyzet a pénzügyi források hiánya miatt lehetetlenné tette az EU4ALL szerződés szerinti projekt végrehajtását, a felperes jelezte a Bizottságnak, hogy e levél időpontjától kezdve felfüggeszt minden teljesítést, és felfüggeszti a projekt bármiféle megvalósítását addig, amíg a Bizottság eleget nem tesz szerződéses kötelezettségeinek, a szerződés által számára biztosított jogok sérelme nélkül és tekintet nélkül a további károkra.

32. A 2010. augusztus 25‑i levéllel a Bizottság tájékoztatta a felperest, hogy az FP6 szerződések feltételei II.28. cikke (8) bekezdésének harmadik albekezdése alapján az EU4ALL szerződés keretében felfüggesztette a Közösség utolsó referencia‑időszakra vonatkozó pénzügyi hozzájárulásának kifizetését.

33. Az Enable szerződés keretében a Bizottság kifizette a felperesnek a Közösség neki járó pénzügyi hozzájárulásának első hat részletét, az utolsó kifizetésre 2009. június 7‑én került sor.

34. Ezt követően a felperes a 2010. július 16‑i levélben tájékoztatta a Bizottságot, hogy amennyiben a Bizottság nem fizet, pénzügyi források hiánya miatt nem tudja folytatni az Enable szerződés szerinti projekt végrehajtását. Azt is jelezte a Bizottságnak, hogy e levél időpontjától kezdve felfüggeszt minden teljesítést, és felfüggeszti a projekt bármiféle megvalósítását addig, amíg a Bizottság eleget nem tesz szerződéses kötelezettségeinek, a szerződés által neki biztosított jogok sérelme nélkül és tekintet nélkül a további károkra. A projektre vonatkozó utolsó pénzügyi beszámolóját ugyanakkor 2010. október 15‑én nyújtotta be a Bizottságnak.

35. 2010. június 28‑án a Bizottság megküldte a felperesnek a szóban forgó szerződések teljesítésére vonatkozó ideiglenes könyvvizsgálói jelentést. A felperes 2010. szeptember 30‑án közölte a Bizottsággal az említett jelentésre vonatkozó észrevételeit.

36. A 2010. december 22‑i levéllel a Bizottság tájékoztatta a felperest, hogy elfogadta az említett levélhez mellékelt végleges könyvvizsgálói jelentést, amelynek jóváhagyta következtetéseit.

37. A Bizottság 2010. december 22‑i leveléhez mellékelt végleges könyvvizsgálói jelentésben az alábbi megállapítások szerepeltek:

– több egymást követő évben a felperes a görög törvény releváns rendelkezéseinek megsértésével nem könyvelte el könyveiben és irattárában különösen a pontos bevételeit; ebből következik, hogy számviteli bizonylatai nem megbízhatóak, és nem lehet közvetlen összehasonlítást végezni a programok végrehajtásával összefüggő kiadásai és bevételei, valamint könyveinek általános állapota között;

– a személyzet jelenléti íveinek jelentős hányada rendszeresen tartalmazott olyan kézzel írt módosításokat, amelyeket a programigazgató utólag, a személyzet hozzájárulása nélkül tett; ez jelentős következményekkel jár a bejelentett munkaidőre, és kétségeket vet fel a munkaórák nyilvántartását illetően;

– a programigazgató jelenléti ívei olyan túlzott mértékű munkaidőre utalnak, amely átfedésben van az egyéb szakmai tevékenységeknek szentelt munkaidővel;

– a felperes hamisan nyilatkozta, hogy a programigazgató nem vett részt a Bizottság által finanszírozott ETSI STF 333 szerződés teljesítésében;

– az utazási költségek igazolása nem nyújt megbízható és objektív képet a kiküldetések feltételeiről, valamint az azok keretében elvégzett tevékenységekről, mivel ezen utazások többsége nem kapcsolódik közvetlenül a szóban forgó programokhoz.

38. A könyvvizsgálói jelentés megállapította, hogy következésképpen úgy kell tekinteni, hogy a felperes részéről az Access‑eGOV, az eABILITIES, az Ask‑It, az EU4ALL, az Emerge és az Enable, valamint a Navigabile, az Euridice és a T‑Seniority szerződés végrehajtása során felmerült egyik költség sem számolható el, és hogy a felperesnek kifizetett releváns összegek teljes egészét be kell szedni.

39. A könyvvizsgálói jelentés azt is javasolta, hogy a megállapított jogsértések súlyosságára tekintettel mondják fel valamennyi, a felperes és a Bizottság között kötött, folyamatban lévő szerződést az FP6 szerződések feltételei II.16. cikke (2) bekezdésének, az eTEN szerződések feltételei II.7. cikke (3) bekezdésének (súlyos pénzügyi szabálytalanság) és II.7. cikke (4) bekezdésének (hamis nyilatkozatok), valamint a CIP szerződés feltételei II.10. cikke (3) bekezdésének (szerződésszegés és az információk visszatartása) megfelelően.

40. 2010. december 22‑i levelében a Bizottság az alábbi táblázat formájában valamennyi szóban forgó szerződés tekintetében megállapította a visszafizetendő összeget, amelyek teljes összege 951 029,21 eurót tett ki:

>lt>1

41. A Bizottság e tekintetben pontosította, hogy a felperes részére megtérített el nem számolható költségek szükséges korrekciója érintheti a szóban forgó szerződések alapján teljesítendő jövőbeni kifizetéseket, vagy arra beszedési utalvány formájában is sor kerülhet.

42. Ugyanebben a levélben a Bizottság emellett tájékoztatta a felperest, hogy e korrekciókon felül szervezeti egységei kiszámíthatják az Európai Uniónak az FP6 szerződések feltételei II.30. cikkének megfelelően fizetendő átalány‑kártérítés összegét, és adott esetben erre a kártérítésre vonatkozó beszedési utalványt állíthatnak ki.

43. 2011. február 4‑én az Európai Csaláselleni Hivatal (OLAF) ügynökei meghallgatták a programigazgatót a szóban forgó szerződések tárgyát képező projektek megvalósításával, valamint az azokban történő részvételével kapcsolatban.

44. A felperesnek címzett, 2011. március 21‑i levéllel a Bizottság közölte a felperessel, hogy a következő összegeket fizette ki neki jogtalanul:

>lt>2

45. A Bizottság arról is tájékoztatta a felperest, hogy ha e tekintetben nem terjeszt észrevételeket e levél átvételétől számított 15 napon belül, szervezeti egységei folytatják a 643 782,81 eurós összeg beszedésére irányuló eljárást, valamint hogy a felperes meg fogja kapni projektenként a terhelési értesítőt, amely tartalmazni fogja a beszedési eljárás Bizottság általi, meghatározott határidőn belül történő lefolytatásához szükséges utasításokat. A Bizottság azt is kifejtette a felperesnek, hogy amennyiben a terhelési értesítőben megállapított határidőn belül nem tesz eleget visszafizetési kötelezettségének, a visszatérítendő összeg az említett terhelési értesítőben meghatározott mértékű kamattal növekszik. Hozzátette, hogy amennyiben a kamatokat is beleértve a teljes összeget adott esetben nem fizetik vissza, az kényszerintézkedés vagy a még esetlegesen fizetendő összegekkel szembeni beszámítás tárgyát fogja képezni. Végül előadta, hogy a beszedési utalványon kívül a hatáskörrel rendelkező szervezeti egység kiszámítja a felperes által az FP6 szerződések feltételeinek II.30. cikke alapján fizetendő kártérítés összegét is.

46. A 2011. április 1‑jei levéllel a Bizottság megküldte a felperesnek a neki jogtalanul kifizetett összegekről szóló „módosított táblázatot”. Az említett táblázatból kitűnt, hogy a teljes visszatérítendő összeg 999 366,40 euróra emelkedett, az már nem 643 782,81 euró volt.

47. A 2011. április 4‑i levéllel a Bizottság jelezte a felperesnek, hogy az ellenőrzés eredményeire tekintettel úgy véli, hogy a felperes hamis nyilatkozatokat tett, és az FP6 szerződések feltételei II.1. cikkének 11. pontja, az eTEN szerződések feltételei II.1. cikkének 32. pontja, valamint a CIP szerződés feltételeinek II.1. cikke értelmében vett szabálytalanságokat követett el. Azt is kifejtette a felperesnek, hogy úgy véli, a felperes megsértette a szóban forgó szerződések költségek elszámolhatóságára vonatkozó rendelkezéseit, és hogy e szerződésszegések, valamint a hamis nyilatkozatok célja az volt, hogy jogosulatlan hozzájárulást szerezzen az Uniótól. Következésképpen tájékoztatta a felperest azon határozatáról, hogy e levél átvételétől megszünteti a felperes Ask‑It, EU4ALL, Emerge és Enable szerződésben való részvételét az FP6 szerződések feltételei II.16. cikkének (2) bekezdése alapján. Azt is kérte a felperestől, hogy az FP6 szerződések feltételei II.7. cikkének megfelelően az említett levél átvételétől számított 30 napon belül továbbítsa számára az eddig az időpontig elvégzett munkákra vonatkozó összes olyan beszámolót és dokumentumot, amelyet az Enable szerződés keretében be kell nyújtania. Arra is felhívta a felperes figyelmét, hogy az ellenőrzés végleges eredményeire tekintettel valószínűtlen, hogy az ellenőrzéssel nem érintett időszakok vonatkozásában bejelentett költségeket elszámolhatónak tekintse.

48. 2011. április 29‑én a Bizottság kilenc terhelési értesítőt bocsátott ki, amelyek megjelölték az egyes szóban forgó szerződések alapján visszatérítendő összeget, amelynek összesített értéke 999 213,45 euró volt. Ezek a terhelési értesítők a felperes számára 45 napos határidőt állapítottak meg a kifizetett összegek visszafizetésére, amely 2011. június 14‑én járt le, és amely lejártától ezeket az összegeket a szóban forgó szerződésekben megállapított, az Európai Központi Bank (EKB) által alkalmazott kamatlábat 3,5 százalékponttal megnövelt kamatlábbal számított késedelmi kamat terheli.

49. Ugyanezen a napon a Bizottság levélben tájékoztatta a felperest, hogy az FP6 keretében kötött szerződések alapján fizetendő kártérítések teljes összege 70 471,47 eurót tesz ki. Azt is jelezte, hogy az e szerződések általános feltételeinek II.30. cikkében meghatározott képlet alkalmazásával kiszámított összeget az arányosság követelményeinek figyelembevétele érdekében az ellenőrzést megelőzően kifizetett támogatás összegének 10%‑ára csökkentette.

50. E tekintetben a Bizottság az alábbi táblázatot csatolta:

>lt>3

1 * A projektek pénzügyi koordinátora által kifizetett pénzügyi hozzájárulás 10%‑ára csökkentett összeg (95 201,60 € az eABILITIES és 164 988,02 € az Ask‑It esetén)

51. Ugyanebben a levélben a Bizottság arra is utalt, hogy a felperes által e levél átvételétől számított 30 napon belül tett észrevételek hiányában 70 471,47 euró összegről terhelési értesítőt állít ki az FP6 szerződések feltételei II.31. cikkének megfelelően. Emellett kifejtette, hogy ha a felperes a terhelési értesítőben megállapított határidőn belül nem tesz eleget a visszatérítendő összegre vonatkozó visszafizetési kötelezettségének, ez az összeg az említett terhelési értesítőben meghatározott mértékű késedelmi kamattal növekszik.

52. 2011. június 20‑án a Bizottság a Közösség és a felperes között az Access‑eGOV, az eABILITIES, az Ask‑It, az EU4ALL, az Emerge és az Enable projektekre vonatkozóan kötött szerződések alapján hat terhelési értesítőt állított ki, amelyek a felperes által az FP6 szerződések feltételeinek II.30. cikke alapján átalány‑kártérítés címen fizetendő összegeket állapították meg, összesen 70 471,47 euróban. A Bizottság a szóban forgó összegek felperes általi megfizetésére 2011. augusztus 4‑i határidőt állapított meg.

Az eljárás és a felek kérelmei

53. A Törvényszék Hivatalához 2011. január 31‑én benyújtott keresetlevelével a felperes megindította a jelen keresetet.

54. A Törvényszék Hivatalához 2011. május 13‑án benyújtott beadványával a Bizottság viszontkeresetet tartalmazó ellenkérelmet terjesztett elő.

55. A Törvényszék Hivatalához benyújtott beadványaival a felperes és a Bizottság 2011. augusztus 17‑én választ, illetve 2011. november 14‑én viszonválaszt terjesztett elő.

56. A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

– „állapítsa meg, hogy nem sértette meg az FP6 szerződések feltételei II.16. cikkének (2) bekezdését, az eTEN szerződések feltételei II.7. cikkének (3) bekezdését (súlyos pénzügyi szabálytalanság) és II.7. cikk ének (4) bekezdését (hamis nyilatkozatok), valamint a CIP szerződés feltételei II.10. cikkének (3) bekezdését (szerződésszegés és információk visszatartása)”;

– „állapítsa meg, hogy költségei elszámolhatóságának vitatásával a Bizottság megsértette a szóban forgó szerződéseket”;

– állapítsa meg, hogy az Access‑eGOV, az eABILITIES, az Ask‑It, az EU4ALL, az Emerge és az Enable, valamint a Navigabile, az Euridice és a T‑Seniority szerződések keretében a Bizottsághoz általa benyújtott 932 362,44 euró összegű költségek elszámolhatók, és hogy nem köteles visszafizetni a Bizottság által kifizetett összegeket;

– „állapítsa meg, hogy az EU4ALL, az Ask‑It és az Enable szerződések finanszírozására szánt utolsó kifizetések Bizottság általi késleltetése ez utóbbi szerződéses kötelezettségei megsértésének minősül”;

– állapítsa meg, hogy a Bizottság köteles 52 584,05 euró összeget és annak a jelen keresetlevél kézbesítésétől számított kamatait megfizetni a felperes részére a felperes által az EU4ALL szerződés keretében viselt költségek megtérítése céljából;

– állapítsa meg, hogy a Bizottság köteles 20 678,61 euró összeget és annak a jelen keresetlevél kézbesítésétől számított kamatait megfizetni a felperes részére a felperes által az Ask‑IT szerződés keretében viselt költségek megtérítése céljából;

– állapítsa meg, hogy a Bizottság köteles 11 693,05 euró összeget és annak a jelen keresetlevél kézbesítésétől számított kamatait megfizetni a felperes részére a felperes által az Enable szerződés keretében viselt költségek megtérítése céljából;

– kötelezze a Bizottságot a költségek viselésére.

57. Válaszában a felperes elállt a negyedik kereseti kérelmétől az Enable szerződést illetően, valamint hetedik kereseti kérelmétől. Emellett azt kérte, hogy a Törvényszék:

– elsődlegesen utasítsa el a Bizottság viszontkeresetét mint elfogadhatatlant;

– másodlagosan utasítsa el a Bizottság viszontkeresetét mint megalapozatlant.

58. A Bizottság azt kéri, hogy a Törvényszék:

– a viszontkereset címén előterjesztett kérelem alapján kötelezze a felperest, hogy fizesse meg neki a terhelési értesítőkben szereplő, összesen 999 213,45 eurót kitevő összegeket, 2011. június 15‑től az EKB kamatlábat 3,5 százalékponttal megnövelt kamatlábbal számított kamattal terhelten, amely megfelel a felperesnek juttatott pénzügyi hozzájárulások visszafizetésének, valamint 70 471,47 euró összeget, a releváns terhelési értesítőben megállapított fizetési határidő eredménytelen lejártától a fent említett mértékű kamattal terhelten, amely megfelel az FP6 szerződések feltételei alapján fizetendő kártérítésnek;

– utasítsa el a felperes keresetét;

– kötelezze a felperest a költségek viselésére.

59. Viszonválaszában a Bizottság pontosította, hogy az FP6 szerződések feltételei alapján fizetendő kártérítésnek megfelelő 70 471,47 euró összeget 2011. augusztus 5‑től kezdődően kell az EKB kamatlábat 3,5 százalékponttal meghaladó mértékű kamattal terhelni.

60. Az előadó bíró jelentése alapján a Törvényszék (első tanács) megnyitotta a szóbeli szakaszt, és eljárási szabályzatának 64. cikke szerinti pervezető intézkedések keretében felhívta a felperest egyrészt, hogy nyújtson be különböző dokumentumokat, és másrészt, hogy írásban válaszoljon bizonyos kérdésekre. A felperes a kitűzött határidőn belül eleget tett e felhívásnak.

61. A Törvényszék a 2013. július 4‑i tárgyaláson meghallgatta a felek szóbeli előadásait és a Törvényszék kérdéseire adott válaszaikat.

A jogkérdésről

62. Előzetesen emlékeztetni kell arra, hogy az EUMSZ 272. cikk értelmében a Bíróság hatáskörrel rendelkezik arra, hogy az Unió által vagy nevében kötött közjogi vagy magánjogi szerződésekben foglalt választottbírósági kikötés alapján határozatot hozzon. Az EUMSZ 256. cikk (1) bekezdésének megfelelően a Törvényszék rendelkezik hatáskörrel első fokon az EUMSZ 272. cikkben említett keresetek elbírálására.

63. A jelen ügyben az FP6 szerződések feltételei 13. cikkének, az eTEN szerződések feltételei 5. cikke (2) bekezdésének, valamint a CIP szerződés feltételei 10. cikke harmadik bekezdésének megfelelően a Törvényszék rendelkezik hatáskörrel a Közösség és a szerződő felek között az említett szerződések érvényességével, értelmezésével vagy teljesítésével kapcsolatban felmerülő jogviták eldöntésére.

A – A jogvita terjedelméről

64. Pontosítani kell, hogy a felek közötti jogvita a köztük lévő szerződéses jogviszonyok két különböző oldalára vonatkozik.

65. Először, a felek nem értenek egyet a felperes által a szóban forgó szerződések keretében a Bizottságnak bejelentett költségek elszámolhatóságával, valamint az ebből következő, a felperes részére az említett költségek címén kifizetett teljes összeg visszafizetésére és az átalány‑kártérítés fizetésére vonatkozó kötelezettségekkel kapcsolatban.

66. Harmadik kereseti kérelmével ugyanis a felperes lényegében azt kéri, hogy a Törvényszék állapítsa meg, hogy a költségei, amelyeket a szóban forgó szerződések keretében a Bizottságnak bejelentett, elszámolhatók, valamint hogy következésképpen nem köteles visszafizetni a Bizottságnak azokat az összegeket, amelyeket utóbbi kifizetett neki az említett szerződések keretében.

67. Rá kell mutatni arra is, hogy válaszában a felperes indítványozta a Bizottság viszontkeresetének elutasítását, amellyel az azt kéri, hogy a felperest kötelezzék a 2011. április 29‑i és június 20‑i terhelési értesítőkben megjelölt és az említett értesítőkben megállapított kamattal növelt összegek megfizetésére.

68. Másodszor, a felek nem értenek egyet a Bizottságnak az EU4ALL és az Ask‑It szerződések keretében előírt utolsó kifizetések teljesítésére vonatkozó kötelezettségét illetően sem.

69. Ötödik és hatodik kereseti kérelmével ugyanis a felperes azt kéri, hogy a Törvényszék állapítsa meg, hogy a Bizottság köteles az EU4ALL szerződés keretében viselt költségek megtérítése céljából 52 584,05 eurót és annak kamatait, valamint az Ask‑It szerződés keretében viselt költségek megtérítése céljából 20 678,61 eurót és annak kamatait megfizetni a felperes részére, ezzel szemben a Bizottság azt kéri, hogy a Törvényszék utasítsa el a felperes keresetét.

70. Első és második kereseti kérelmével egyébként a felperes lényegében azt kéri, hogy a Törvényszék állapítsa meg, hogy ellentétben azzal, amit a Bizottság neki felró, nem sértette meg az FP6 szerződések feltételei II.16. cikkének (2) bekezdéséből, az eTEN szerződések feltételei II.7. cikkének (3) bekezdéséből és II.7. cikkének (4) bekezdéséből, valamint a CIP szerződés feltételei II.10. cikkének (3) bekezdéséből fakadó szerződéses kötelezettségeit, valamint hogy a költségei elszámolhatóságának vitatásával a Bizottság megsértette szerződéses kötelezettségeit.

71. Hasonlóképpen, negyedik kereseti kérelmével a felperes azt kéri, hogy a Törvényszék állapítsa meg, hogy az EU4ALL és az Ask‑It programokra vonatkozó szerződések finanszírozására szánt utolsó kifizetések Bizottság általi késleltetése szerződéses kötelezettségei megsértésének minősül.

72. Márpedig meg kell állapítani, hogy az ilyen kérelmek önmagukban nem minősülnek kereseti kérelmeknek, hanem azok valójában a felperes által a kereset alátámasztására előadott érvekhez kapcsolódnak, amelyeket a felperes harmadik, ötödik és hatodik kereseti kérelmeire vonatkozó elemzés keretében kell vizsgálni.

B – A jogvitára alkalmazandó jogról

73. Amikor a Törvényszék az EUMSZ 272. cikk alapján választottbírósági kikötés alapján jár el, akkor a jogvitát a szerződésre alkalmazandó nemzeti anyagi jog alapján kell eldöntenie (lásd ebben az értelemben a Bíróság 426/85. sz., Bizottság kontra Zoubek ügyben 1986. december 18‑án hozott ítéletének [EBHT 1986., 4057. o.] 4. pontját), azaz a jelen ügyben a belga jog alapján, amelynek a szóban forgó szerződések az FP6 szerződések feltételeinek 12. cikke, az eTEN szerződések feltételei 5. cikkének (1) bekezdése, valamint a CIP szerződés feltételei 10. cikkének harmadik bekezdése alapján a hatálya alá tartoznak.

74. E tekintetben emlékeztetni kell a belga jog szerződések teljesítésére vonatkozó szabályaira.

75. A belga polgári törvénykönyv 1134. cikke szerint a „jogszerűen létrejött szerződések jogilag kötelező erővel bírnak az abban részes felekre” (első bekezdés), és azokat nem „lehet visszavonni, kivéve közös megegyezés alapján, vagy ha azt a törvény lehetővé teszi” (második bekezdés).

76. Az 1134. cikk harmadik bekezdése alapján a szerződések teljesítése során jóhiszeműen kell eljárni. Ugyanezen törvénykönyv 1135. cikke alapján „a szerződések nemcsak a bennük kifejezetten előírtak, hanem minden más teljesítésére is köteleznek, ami a szerződés jellegének megfelelően a méltányosságból, a forgalmi szokásokból vagy a törvényből következik”, és így e cikk szintén a szerződések jóhiszemű teljesítésének elvét fejezi ki.

77. A belga polgári törvénykönyv 1315. cikkének rendelkezései tartalmazzák a bizonyítási teherrel kapcsolatos szabályokat a szerződés teljesítésével összefüggő jogvita esetén, amely rendelkezések értelmében:

„A kötelezettség fennállását annak kell bizonyítania, aki annak teljesítését követeli.

Fordított esetben annak, aki azt állítja, hogy a kötelezettség alól mentesült, igazolnia kell a kifizetést, vagy azt a tényt, amely a kötelezettségének megszűnéséhez vezetett.”

78. Egyebekben azon általánosan elfogadott jogelv alapján, miszerint minden bíróság a saját eljárási szabályait alkalmazza, a hatáskör fennállását és a – felperes vagy az alperes által előterjesztett – kérelmek elfogadhatóságát is kizárólag az uniós jog alapján kell értékelni (lásd ebben az értelemben a Bíróság fenti 73. pontban hivatkozott Bizottság kontra Zoubek ügyben hozott ítéletének 10. pontját és C‑209/90. sz., Bizottság kontra Feilhauer ügyben 1992. április 8‑án hozott ítéletének [EBHT 1992., I‑2613. o.] 13. pontját).

79. A felperes különböző kereseti kérelmeit, valamint a Bizottság viszontkeresetében előterjesztett kérelmeit e megfontolások fényében kell vizsgálni.

C – A felperes harmadik kereseti kérelméről

80. Harmadik kereseti kérelmének alátámasztására a felperes azt állítja, hogy a Bizottság tévesen utasította el, hogy elszámolhatónak tekintse azon költségek összességét, amelyek megtérítését kérte tőle.

81. Ezen állítása megalapozottságának bizonyítása érdekében a felperes érvek két csoportjára hivatkozik. Az első a Bizottság által a végleges könyvvizsgálói jelentésben tett azon megállapításokra vonatkozik, amelyek alapján az a szóban forgó szerződés keretében bejelentett költségek el nem számolhatóságára következtetett. A második az ellenőrzés megvalósításának minőségére és feltételeire vonatkozik.

1. A könyvvizsgálói jelentésnek a költségek el nem számolhatóságát igazoló megállapításairól

82. A felperes több érvet terjeszt elő a könyvvizsgálói jelentésben szereplő azon megállapításokkal kapcsolatban, amelyek alapján a Bizottság a szóban forgó szerződések megszegésére, és ennélfogva az említett szerződések keretében bejelentett költségek összességének el nem számolhatóságára, valamint a felperest terhelő, a neki jogtalanul kifizetett összegek visszafizetésére irányuló kötelezettségre következtetett.

83. E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a fenti 73–77. pontban hivatkozott elvekkel összhangban egyrészt az FP6 szerződések feltételeinek II.19. cikkéből, az eTEN szerződések feltételeinek II.16. cikkéből, valamint a CIP szerződés feltételeinek II.20. cikkéből, másrészt pedig a jelen ügyben alkalmazandó belga polgári törvénykönyv 1315. cikkéből az következik, hogy a felperes által hivatkozott költségeket csak azzal a feltétellel lehet neki megtéríteni, hogy a felperes igazolta azok valódiságát, a szóban forgó szerződésekkel való kapcsolatát, valamint az e szerződések által az elszámolhatósággal szemben támasztott egyéb követelmények tiszteletben tartását (lásd ebben az értelemben a Törvényszék T‑68/99. sz., Toditec kontra Bizottság ügyben 2001. május 16‑án hozott ítéletének [EBHT 2001., II‑1443. o.] 94. és 95. pontját). Ha ezeket a bizonyítékokat benyújtják, a Bizottságnak kell bizonyítania, hogy azokat nem lehet figyelembe venni.

a) A felperes könyveinek vezetéséről

84. A felperes lényegében előadja, hogy könyvei megbízhatóak voltak, azokat a jelen ügyben alkalmazandó görög jogszabályoknak megfelelően vezették, és azok lehetővé tették az FP6 szerződések feltételei II.19. cikke (1) bekezdésének d) pontja, a CIP szerződések feltételei II.20. cikkének (1) bekezdése és II.23. cikke, valamint az e‑TEN szerződés feltételei II.16. cikke szerinti, egyrészt a szóban forgó szerződések keretében bejelentett költségek és kapott bevételek, másrészt pedig általános tevékenysége közötti számviteli elkülönítés végrehajtását.

85. E tekintetben előzetesen rá kell mutatni, hogy a felperes könyveiben megállapított szabálytalanságokkal kapcsolatban a könyvvizsgálói jelentésből kitűnik, hogy az ellenőrök kérelmére a felperes több hibát is azonosított könyveiben, többek között két, az Access‑eGOV projekt, és egy másik, az ellenőrzés hatálya alá nem tartozó projekt keretében kapott 63 000 eurós, illetve 11 000 eurós kifizetés könyvelésének elmaradását.

86. A könyvvizsgálói jelentésből az is kitűnik, hogy az ellenőrök egy másik arra irányuló kérelmével kapcsolatban, hogy a felperes valamennyi ellenőrzött év tekintetében nyújtson be éves mérleget, a felperes emlékeztetett arra, hogy törvényesen nem köteles ilyen dokumentumok elkészítésére, de azok mindenesetre elérhetőek lesznek egy rövid ellenőrzést követően. Ez az ellenőrzés hibákat tárt fel a könyvekben egyes kiadások könyvelésével kapcsolatban. Következésképpen azt kérték a felperestől, hogy nyújtsa be a könyvek új változatát. A könyvekben végrehajtott javítások ellenére az ellenőrök megállapították, hogy a nekik átadott mérlegek nem teszik lehetővé a szóban forgó szerződések keretében bejelentett költségeknek, teljesített kifizetéseknek és a bevételeknek, valamint a felperes könyveiben elkönyvelt kiadásoknak az elkülönítését. A felperes év végi bankszámlakivonatainak és az ellenőröknek benyújtott éves mérlegeknek az összevetése szintén jelentős különbségek megállapításához vezetett e dokumentumok között. A felperes több héttel a helyszíni ellenőrzést követően több új számviteli összehasonlítást is benyújtott annak bizonyítása érdekében, hogy a könyvek gyakorlatilag nem hibásak, és azok továbbra is olyan megbízható alapként használhatók, amelyek lehetővé teszik az ellenőrök számára a költségek elszámolhatóságával kapcsolatos vélemény kialakítását. A könyvvizsgálói jelentésből az is kitűnik, hogy az ellenőrök szerint e hibák mindegyike jelentős részben annak tudható be, hogy eltérő számviteli elveket alkalmaztak az év során. Továbbá bizonyos bevételeket és kiadásokat a számla kiállításának időpontjával könyveltek el, míg másokat a fizetés időpontjával.

87. A könyvvizsgálói jelentés emellett tartalmaz egy táblázatot, amely 2005‑ben ‑20 936,04 euró, 2006‑ban +74 060,08 euró, 2007‑ben ‑300 euró és 2008‑ban ‑8 034,90 euró különbséget mutat az eredetileg a felperes könyveibe írt bevételek és a felülvizsgált bevételek között. A kiadásokat illetően a különbség 2004‑ben ‑750,63 euró, 2006‑ban ‑175,70 euró és 2007‑ben ‑490,74 euró volt.

88. A 2006‑os évre megállapított, bevételeket érintő különbség a könyvvizsgálói jelentés szerint megfelel annak, hogy a felperes könyveibe nem jegyeztek be két, a Bizottság által teljesített kifizetést: az első egy 63 000 euró összegű kifizetés az Access‑eGOV projekttel kapcsolatban, a második pedig egy 11 000 euró összegű kifizetés egy másik projekttel kapcsolatban.

89. E tekintetben rá kell mutatni, hogy a felperes nem vitatja az ellenőrök által megállapított különbségek fennállását az eredetileg az ellenőrök rendelkezésére bocsátott könyvekben szereplő, a 2004–2008‑as évekre vonatkozó kiadások és bevételek összege, valamint a Bizottság könyvvizsgálói által az ellenőrzés során feltárt pontatlanságokat követően felülvizsgált kiadások és bevételek összege között.

90. Annak értékelése érdekében, hogy ezek a különbségek alkalmasak‑e a felperes által a szóban forgó szerződések keretében bejelentett költségek elszámolhatóságának megkérdőjelezésére, emlékeztetni kell arra, hogy az FP6 szerződések feltételei II.19. cikke (1) bekezdésének d) pontja értelmében a projekt végrehajtása során felmerült költségeket „rögzíte[ni kell] annak a szerződő félnek a könyvelésében, akinél felmerültek, valamint a költségek és bevételek könyvelése során alkalmazott számviteli eljárásoknak meg kell felelniük a szerződő fél letelepedési helye szerinti állam számviteli szabályainak, valamint lehetővé kell tenniük, hogy a projekt megvalósítása érdekében felmerült költségek és szerzett bevételek elkülöníthetőek legyenek a szerződő fél teljes gazdasági tevékenységére vonatkozó beszámolójától”.

91. Az eTEN szerződések feltételeinek II.16. cikke alapján:

„Az elszámolható költségeket akkor kell megtéríteni, ha azokat a résztvevő indokolja. E célból a résztvevőnek rendszeresen és a letelepedés helye szerinti állam szokásos számviteli szabályainak megfelelően meg kell őriznie a projektre vonatkozó könyvelést, valamint a megfelelő dokumentációt a számviteli bizonylataiban szereplő költségek és időpontok alátámasztása, valamint részletes igazolása érdekében. A dokumentációnak pontosnak, teljesnek és hatékonynak kell lennie.”

92. A CIP szerződés feltételeinek II.20. cikke alapján az elszámolható költségeknek „azonosíthatónak és igazolhatónak kell lenniük, azokat fel kell tüntetni a kedvezményezett könyvelésében, és a kedvezményezett letelepedési helye szerinti országban alkalmazott számviteli elveknek, valamint a költségek kedvezményezettnél szokásos számítási módszereinek megfelelően kell nyilvántartani; a kedvezményezett belső könyvelési és könyvvizsgálati eljárásainak lehetővé kell tenniük a közvetlen kapcsolat megállapítását a projekttel összefüggésben bejelentett költségek és számlák, pénzügyi dokumentumok, valamint kapcsolódó mellékleteik között”.

93. A CIP szerződés feltételeinek II.23. cikke emellett az alábbiak szerint rendelkezik:

„Az elszámolható költségeket akkor kell megtéríteni, ha azokat a kedvezményezett indokolja. E célból a résztvevőnek rendszeresen és a letelepedés helye szerinti állam szokásos számviteli szabályainak megfelelően meg kell őriznie a projektre vonatkozó könyvelést, valamint a megfelelő dokumentációt a számviteli bizonylataiban szereplő költségek és időpontok alátámasztása, valamint részletes igazolása érdekében. Ezt a könyvelést az utolsó kifizetés időpontjától számított öt évig meg kell őrizni. A finanszírozási szerződésben figyelembe vett valamennyi munkaidőről a projekt teljes időtartama alatt, valamint a projekt befejezésétől számított legfeljebb két hónapos időtartamig nyilvántartást kell vezetni; ezt a munkaidőt legalább havonta egyszer a munkáért felelős, a II.3. cikk b) pontjának megfelelően a résztvevő által vagy a résztvevő megfelelően feljogosított pénzügyi igazgatója által kijelölt személynek igazolnia kell. Ennek a dokumentációnak pontosnak, teljesnek és hatékonynak kell lennie.”

94. E rendelkezésekből kitűnik, hogy ahhoz, hogy egy, a felperes által a szóban forgó szerződés keretében bejelentett költséget elszámolhatónak lehessen tekinteni, többek között az szükséges, hogy azt be kell jegyezni a felperesnek a letelepedés helye szerinti állam, vagyis a Görög Köztársaság jogának megfelelően vezetett könyveibe. Emellett a felperes könyveinek lehetővé kell tenniük az FP6 szerződések esetén a számviteli elkülönítést, amely alapján a projekt megvalósítása érdekében felmerült költségek és szerzett bevételek közvetlenül összehasonlíthatóvá válnak a felperes teljes gazdasági tevékenységére vonatkozó beszámolójával, az eTEN és CIP szerződések esetén pedig lehetővé kell tenniük e költségeknek a Bizottságnak benyújtott pénzügyi nyilatkozatokkal való közvetlen összehasonlítását.

95. Először, ami azt a kérdést illeti, hogy a felperes a jelen ügyben megsértette‑e a könyveinek vezetésére alkalmazandó görög jog rendelkezéseit, rá kell mutatni, hogy a 2010. december 22‑i végleges könyvvizsgálói jelentés 19. oldalán az ellenőrök csak a Proedriko diatagma yp’arithmon 186 – kodikas vivlion kai stihion (a Görög Köztársaság könyvekről és nyilvántartásokról szóló törvénykönyve, a továbbiakban: KNyT) 17. cikke (1) bekezdésének megsértését állapítják meg. Ugyanakkor a Bizottság beadványaiból kitűnik, hogy a Bizottság emellett azt is előadja, hogy a felperes könyveit a KNyT 30. cikkének (4) bekezdésével összhangban pontatlannak kell tekinteni, aminek következménye a felperes Nomos yp’arithmon 2238 – Kyrosi tou kodika forologias isodimatos (a Görög Köztársaság személyi jövedelemadóról szóló törvénykönyve, a továbbiakban: SzJT) 32. cikkének (1) és (2) bekezdése szerinti elszámoláson kívüli eredményeinek a meghatározása, valamint különadófizetési‑kötelezettség az SzJT 86. cikkének megfelelően.

96. E tekintetben rá kell mutatni, hogy a felek között nem vitatott, hogy a felperes a könyvek KnyT 6. cikkének értelmében vett második kategóriájába tartozik, amely rendelkezés értelmében:

„(1) Foglalkozásának gyakorlásához a második kategóriába tartozó piaci szereplő könyvet vezet a bevételekről és kiadásokról, amelyekben külön oszlopokban kell elkönyvelni:

a) a bizonylatok típusát, sorszámát, a kiállítás vagy átvétel időpontját [...]

b) az áruk értékesítéséből […], szolgáltatások nyújtásából és más műveletekből származó bruttó bevételeket,

c) vagyon bármilyen megvásárlásával összefüggő kiadásokat […], a kapott szolgáltatásokat, az általános díjakat és más műveleteket érintő kiadásokat [...]

(2) Az előző bekezdés szerinti minden művelet összegét a vezetett könyv külön oszlopaiban vagy listákban kell részletezni a jövedelemadó és a héa követelményei szerint. Ezt a részletes megjelenítést legkésőbb a jövedelemadó‑bevallás benyújtására nyitva álló határidő lejártáig lehet elkészíteni […]”

97. A felperes nem vitatja, hogy a KNyT „A könyvek naprakésszé tételének határideje” című 17. cikkének (1) bekezdése szerint „[a] második kategóriába tartozó […] könyveket az adott esettől függően a bizonylat kiállításának vagy átvételének hónapját követő hónap tizenötödik napjáig kell naprakésszé tenni”.

98. Emellett a felek között nem vitatott, hogy a KNyT „A könyvek és nyilvántartások érvényessége és bizonyító ereje” című 30. cikke szerint:

„(1) A jelen cikk alábbi bekezdésekben foglalt rendelkezéseinek sérelme nélkül az e törvénykönyv hatálya alá tartozó könyvek és nyilvántartások érvényességét és megbízhatóságát nem érinti a bennük lévő szabálytalanságok vagy hiányosságok megállapítása, és az illetékes adóhatóság vezetőjének a piaci szereplők adókötelezettségének meghatározása során joga van megismerni a belőlük származó adatokat. A fent hivatkozott szabálytalanságok vagy hiányosságok – eltérő különös szabályozás hiányában – a vezetett könyvekben lévő összegek függvényében csak e jogsértések típusával és mértékével arányos pénzügyi és közigazgatási szankciók kiszabását eredményezik.

(2) A könyveket és nyilvántartásokat kizárólag a lenti (3), (4), (6) és (7) bekezdésben meghatározott esetekben lehet hiányosnak vagy pontatlannak tekinteni, és azok csak ezekben az esetekben eredményezhetik az adózás területén elszámoláson kívüli eredmény meghatározását.

(3) A második és harmadik kategóriába tartozó könyvek és nyilvántartások akkor elégtelenek, ha az alábbi feltételek közül valamelyik, vagy e feltételek összessége teljesül: az adóalany [...] b) a jelen törvénykönyv szerinti könyveket és nyilvántartásokat annak rendelkezéseivel ellentétesen vezeti, állítja ki vagy tartja fenn.

[…]

A jelen bekezdés szerinti cselekmények, szabálytalanságok vagy mulasztások csak akkor eredményezik az elégtelenséget, ha azok nem menthető hibának vagy gondatlanságnak tudhatók be, vagy ha azok objektíven lehetetlenné, és nem egyszerűen bonyolulttá teszik az adókötelezettségek számviteli ellenőrzését.

A vezetett könyvekben és nyilvántartásokban megállapított hibákkal kapcsolatos esetek, valamint az üzleti könyvet tartalmazó optikailemez tartalma előállításának lehetetlensége nem teszi objektíven lehetetlenné az ellenőrzést, amennyiben a releváns információk az adóellenőrnek az általa előírt határidőben benyújtott listák, elektromágneses eszközök vagy más részletes adatok útján beszerezhetők, feltéve hogy az adatok egyértelműen megjelennek ahhoz, hogy le lehessen folytatni a számviteli ellenőrzéseket, valamint igazolni lehessen ezeket az adatokat a könyvek és nyilvántartások útján.

Az elégtelenségnek a könyvekben és nyilvántartásokban szereplő összegeknél magasabb összegekre irányuló különös számviteli ellenőrzések lefolytatásának lehetetlenségére kell vonatkoznia, és annak igazoltnak kell lennie.

(4) A második és harmadik kategóriába tartozó könyvek és nyilvántartások akkor pontatlanok, ha az alábbi feltételek közül valamelyik, vagy e feltételek összessége teljesül:

a) az adóalany nem vagy nem pontosan könyveli el a bevételeket és a kiadásokat a könyveiben, vagy olyan kiadásokat könyvel el, amelyekre nem került sor, és amelyek tekintetében semmilyen adójogi dokumentumot nem állítottak ki […]

Az elszámoláson kívüli eredmények meghatározásához a jelen bekezdés szerinti cselekményeknek vagy mulasztásoknak nagy terjedelműeknek kell lenniük, valamint jelentős hatást kell gyakorolniuk az eredményekre, vagy objektíven lehetetlenné kell tenniük az adókötelezettségek számviteli ellenőrzését, a jelen cikk (3) bekezdése utolsó két albekezdésének rendelkezései analógiával alkalmazandók a jelen bekezdés f) és i) pontjában meghatározott cselekményekre vagy mulasztásokra.

[...] Nem tekinthető elégtelennek vagy pontatlannak: a) egy bevétel vagy egy kiadás olyan pénzügyi évre való elkönyvelése, amely más, mint amelyre a bevétel vagy a kiadás vonatkozik […]”

99. E rendelkezésekből kitűnik, hogy a KNyT 6. cikke értelmében vett könyvek második kategóriájába tartozó könyvek és nyilvántartások bizonyos feltételek mellett tekinthetők elégtelennek vagy pontatlannak, és kérdőjelezhető meg ennélfogva azok érvényessége és bizonyító ereje.

100. A KNyT 6. cikke értelmében vett könyvek második kategóriájába tartozó könyvek és nyilvántartások többek között akkor elégtelenek, ha az adóalany az említett könyveket és nyilvántartásokat a KNyT rendelkezéseiben előírttal ellentétes módon vezeti, feltéve hogy a szabálytalanságok és mulasztások nem menthető hibának vagy gondatlanságnak tudhatók be, és azok objektíven lehetetlenné, és nem egyszerűen bonyolulttá teszik a számviteli ellenőrzést. A könyveket és nyilvántartásokat érintő hibák nem teszik objektíven lehetetlenné a számviteli ellenőrzést, amennyiben a releváns információk az adóellenőrnek az általa előírt határidőben benyújtott listák, elektromágneses eszközök vagy más részletes adatok útján beszerezhetők, feltéve hogy az adatok egyértelműen megjelennek.

101. A KNyT 6. cikke értelmében vett könyvek második kategóriájába tartozó könyvek és nyilvántartások többek között akkor pontatlanok, ha az adóalany nem, vagy nem pontosan könyveli el a bevételeket vagy a kiadásokat a könyveiben, vagy olyan kiadásokat könyvel el, amelyekre nem került sor, és amelyek tekintetében semmilyen adójogi dokumentumot nem állítottak ki. Ugyanakkor az adóalany elszámoláson kívüli eredményének meghatározásához e cselekményeknek vagy mulasztásoknak nagy terjedelműeknek kell lenniük, valamint jelentős hatást kell gyakorolniuk az eredményekre, vagy objektíven lehetetlenné kell tenniük az adókötelezettségek számviteli ellenőrzését.

102. Emellett nem elégtelen vagy pontatlan egy bevétel vagy egy kiadás olyan pénzügyi évre való elkönyvelése, amely más, mint amelyre a bevétel vagy a kiadás vonatkozik.

103. A Bizottság írásbeli beadványaiban előadja, hogy az ellenőrök által a felperes könyveiben megállapított hibák a KNyT 30. cikkének (4) bekezdése értelmében vett pontatlanságoknak minősülnek.

104. A Törvényszék egyébként megjegyzi, hogy a felek beadványaikban jelentős mértékben vitatták a KNyT rendelkezései jelen ügyben való alkalmazhatóságának kérdését, mivel e vitának a tétje az, hogy a felperes esetében alkalmazható‑e a KNyT 32. cikke szerinti elszámoláson túli eredmény meghatározása az adózás területén. Márpedig magának a KNyT 30. cikke (2) bekezdésének a szövegéből kitűnik, hogy a könyvek és nyilvántartások elégtelen vagy pontatlan jellegét attól a szankciótól függetlenül is meg lehet állapítani, amelyet adózási területen az elszámoláson túli eredmény meghatározása képvisel, amely „adott esetben” e jellegből következhet. E körülmények között az a kérdés, hogy a felperes a KNyT rendelkezéseinek hatálya alá tartozik‑e, vagy sem, a jelen ügyben úgy tűnik, semmilyen következménnyel nincs a felperes könyveinek pontatlanná minősítésére.

105. Egyedül azt kell tehát megvizsgálni, hogy a jelen ügyben az ellenőrök által a felperes könyveiben feltárt hibák eredményezhették‑e az említett könyveknek a KNyT 30. cikkének (4) bekezdése értelmében vett pontatlanságát.

106. E tekintetben a könyvvizsgálói jelentésből kitűnik, hogy az ellenőrzés során feltárt hibák jelentős része annak tudható be, hogy bizonyos kiadásokat és bizonyos bevételeket a bizonylat kiállításának vagy átvételének időpontjával, másokat pedig a felperes által teljesített vagy kapott kifizetések időpontjával könyveltek el.

107. A felperes szerint e könyvelési módszerek alternatív alkalmazása a görög jog szerint megengedett, és az azzal a következménnyel járt, hogy bizonyos bevételeket és bizonyos kiadásokat olyan pénzügyi évekre könyveltek el, amelyekre azok nem vonatkoztak. Márpedig a KNyT 30. cikkének (4) bekezdése alapján az ilyen hibák nem minősülnek pontatlanságoknak.

108. Rá kell mutatni ugyanakkor arra, hogy a felperes nem vitatja, hogy a 2006‑os évre vonatkozó bevételek összegével kapcsolatban megállapított hibák tisztán és egyszerűen a könyvelés hiányának, nem pedig e bevételek hibás időponttal való elkönyvelésének tudhatók be. Márpedig emlékeztetni kell arra, hogy egy bevétel elkönyvelésének hiánya a KNyT 30. cikke (4) bekezdése szövegének megfelelően pontatlanságnak minősül.

109. A KNyT 30. cikke (1) és (4) bekezdésének szövegéből az következik, hogy a Bizottság megkérdőjelezhette a felperes 2006‑os évre vonatkozó könyveinek érvényességét és bizonyító erejét.

110. Egyebekben azt is meg kell jegyezni, hogy a felperes nem vitatja kifejezetten az ellenőrök könyvvizsgálói jelentésben tett azon megállapítását, amely szerint az a tény, hogy kizárólag akkor tette naprakésszé a könyveit, miután feltárták bizonyos költségek és bizonyos bevételek könyvelésének hiányát, vagy pedig azon a héten, amikor a helyszíni ellenőrzést lefolytatták, a KNyT 17. cikke (1) bekezdése megsértésének minősül, amely rendelkezés alapján könyveit legkésőbb a releváns bizonylat kiállításának vagy átvételének hónapját követő hónap tizenötödik napjáig naprakésszé kellett tennie.

111. E tekintetben a felperes annak kijelentésére korlátozódik, hogy egy e rendelkezést értelmező körlevél kimondja, hogy „[a]mennyiben a pénzügyi év során a piaci szereplő áruk vásárlására vonatkozó dokumentumot (számlát) kap az említett áruk kézhezvételét megelőzően, a piaci szereplőnek semmilyen bejegyzést nem kell teljesítenie a vezetett könyvekbe, és e tényezők elkönyvelésének az áruk átvételének időpontjában kell megtörténnie”, anélkül hogy magyarázná, milyen mértékben igazolja ez azt a tényt, hogy az előírt határidőn belül nem jegyezte be a Bizottság által teljesített kifizetéseket a könyveibe.

112. Ebből következik, hogy legalább a 2006‑os évre vonatkozóan a felperes könyvei, úgy tűnik, nem felelnek meg a rájuk alkalmazandó görög jogszabályoknak.

113. Ezt a következtetést nem kérdőjelezheti meg a felperes által hivatkozott Nomos yp’arithmon 2523 – Diikitikes kai pinikes kyrosis sti forologiki nomothesia kai alles diataxeis (az adótörvényekben szereplő közigazgatási és büntetőjogi szankciókról szóló 2523/97. sz. törvény) 5. cikkének (5) bekezdése, amely előírja, hogy kivételesen nem szabható ki bírság, ha olyan jogsértések formáját öltő szabálytalanságok vagy mulasztások elkövetését állapítják meg, amelyek nem tartoznak azok közé, amelyek hatással vannak a könyvek és nyilvántartások érvényességére, azáltal, hogy pontatlanná teszik azokat, és nem teszik kivételesen nehézzé a könyvvizsgálói ellenőrzéseket, feltéve hogy menthető hibának vagy mulasztásnak tudhatók be, kivéve ha bizonyítható, hogy korábban bármely adóellenőr vagy adóhatóság ajánlást fogalmazott meg a KNyT rendelkezéseinek helyes alkalmazását illetően. A felperes könyveiben legalább a 2006‑os évet illetően feltárt hibák ugyanis pontosan azok közé tartoznak, amelyek hatással vannak a könyvek érvényességére azáltal, hogy pontatlanná teszik azokat.

114. Másodszor, azzal a kérdéssel kapcsolatban, hogy az FP6 szerződések feltételei II.19. cikke (1) bekezdésének d) pontja, a CIP szerződések feltételei II.20. cikkének (1) bekezdése és II.23. cikke, valamint az e‑TEN szerződés feltételeinek II.16. cikke szerinti, egyrészt a szóban forgó szerződések keretében bejelentett költségek és kapott bevételek, másrészt pedig a felperes általános tevékenysége közötti számviteli elkülönítés a jelen ügyben lehetséges volt‑e, fontos emlékeztetni arra, hogy a felek a felperes eredetileg az ellenőrök rendelkezésére bocsátott könyveinek egyik változatát sem mutatták be, sem pedig azokat a számviteli dokumentumokat, amelyeket ezt követően a felperes az ellenőrzés során, vagy akár annak befejezését követően adott át az ellenőröknek.

115. Ugyanakkor meg kell állapítani, hogy egy ilyen művelet legalább azt megkövetelte, hogy a szóban forgó szerződésekre vonatkozó bevételek és költségek helyesen legyenek elkönyvelve a felperes könyveiben. Márpedig az ellenőröknek eredetileg átadott könyvek, mivel hibákat tartalmaztak, nem tették lehetővé a számviteli elkülönítés elvégzését.

116. Emellett a felperes által előadott érvek, amelyek szerint a könyveiben feltárt hibák ellenére nem volt objektíven lehetetlen a számviteli elkülönítés elvégzése, nem meggyőzőek a Törvényszék számára.

117. Mindenekelőtt, a felperes azon állítását illetően, amely szerint egyrészt a Bizottság nem pontosítja, melyek azok a hivatalos számviteli adatok, amelyekkel megpróbálta igazolni a könyvek megbízhatóságát, másrészt pedig az ilyen adatok használata ellentétes a számviteli ellenőrzésre vonatkozó alapvető elvekkel, meg kell állapítani, hogy az megfordítja a bizonyítási terhet. A felperesnek kell ugyanis bizonyítania, hogy a könyveiben feltárt hibák ellenére az ellenőrzés objektíven lehetséges, és más tényezők alapján megvalósítható. A felperes tehát nem kifogásolhatja, hogy a Bizottság a könyvekben feltárt hibák miatt az ellenőrzést a hivatalos adatok alapján kívánta lefolytatni.

118. Továbbá, a felperes azon érvével kapcsolatban, amely szerint az a tény, hogy a Bizottság a felperes könyveiben a kérelmé re végrehajtott módosításokat felhasználta annak igazolására, hogy lehetetlen elvégezni a számviteli elkülönítést, ellentétes a non concedit venire contra factum proprium elvével, meg kell állapítani, hogy az minden ténybeli alapot nélkülöz. Mind az ellenőrzésről készült jelentésből, mind a Bizottság beadványaiból kitűnik ugyanis, hogy a Bizottság nem azt állítja, hogy a szóban forgó módosítások lehetetlenné tették a számviteli elkülönítést, hanem azt, hogy a felperes könyveiben feltárt hibák orvoslására végrehajtott módosítások ellenére sem volt lehetőség az említett elkülönítés elvégzésére.

119. A felperes azon érvével kapcsolatban, amely szerint a számviteli elkülönítés lehetséges volt, mivel a szóban forgó szerződések alapján bejelentett minden kiadást és kapott minden bevételt bejegyzett a könyveibe, valamint megőrizte a releváns bizonylatokat, szintén meg kell állapítani, hogy ennek az állításnak egyenesen ellentmond az a felperes által nem vitatott megállapítás, hogy nem könyveltek el egy, az Access‑eGOV szerződés keretében kapott 63 000 euró összegű bevételt. Emellett feltételezve, hogy ezt az állítást úgy kell értelmezni, hogy az kizárólag a szóban forgó szerződéseket érintő egyéb bevételekre és kiadásokra alkalmazandó, meg kell állapítani, hogy a felperes e tekintetben semmilyen bizonyítékot nem terjeszt elő.

120. Továbbá a felperes azon érvével kapcsolatban, amely szerint a Bizottság elfogadta, hogy lehetséges volt az Unió által finanszírozott projektekkel összefüggő kiadások és bevételek, valamint a felperes könyveinek általános állapota közötti közvetlen összehasonlítás elvégzése, azáltal hogy ellenkérelmében megállapította, hogy a 2007–2009‑es évek tekintetében a felperes teljes jövedelmének 84,14%‑a az Unió által finanszírozott projektekben való díjazott részvételéből származott, valamint hogy e projektek 53,19%‑a a Bizottság „Információs Társadalmi és Médiaügyi” Főigazgatósága által irányított projekt, rá kell mutatni, hogy az ellenőrzött időszak 2004‑ben kezdődött, és ennélfogva az a tény, hogy a Bizottság kiszámolhatta az Unió által finanszírozott projektek által képviselt részt a felperes teljes bevételeiben a 2007–2009‑es évek tekintetében, nem bizonyítja, hogy a Bizottság ezzel a szóban forgó szerződések rendelkezéseinek megfelelően képes volt elvégezni a számviteli elkülönítést.

121. Végül, ami a felperes azon állítását illeti, amely szerint – ahogy azt a Bizottság elfogadja – végső soron ez utóbbi rendelkezésére bocsátotta a pontos számviteli dokumentumokat a releváns bizonylatokkal együtt, rá kell mutatni egyrészt, hogy a Bizottság vitatja ezt az állítást, és előadja, hogy a szóban forgó dokumentumok szintén tartalmaztak hibákat, másrészt, hogy a felperes nem mutatja be az említett dokumentumokat, így nem igazolható, hogy ezen az alapon el lehetett volna végezni a számviteli elkülönítést.

122. Ebből következik, hogy a felperes nem bizonyítja, hogy a könyveiben azonosított hibák ellenére az ellenőrök elvégezhették egyrészt a szóban forgó szerződésekre vonatkozó kiadásainak és bevételeinek, másrészt pedig általános számviteli helyzetének közvetlen összevetését.

123. Ennélfogva meg kell állapítani, hogy azzal, hogy könyveit nem az alkalmazandó görög jogszabályoknak megfelelően, valamint oly módon vezette, amely nem tette lehetővé a Bizottság számára a számviteli elkülönítés elvégzését, a felperes nem tartotta tiszteletben az FP6 szerződések feltételei II.19. cikke (1) bekezdésének d) pontja, az eTEN szerződések feltételeinek II.16. cikke, valamint a CIP szerződés feltételeinek II.20. cikke és II.23. cikke szerinti feltételeket könyveinek vezetését illetően.

b) A személyzet jelenléti íveinek módosításáról

124. A felperes lényegében előadja, hogy a személyzet jelenléti íveinek vezetésére vonatkozó rendszere megbízható. E tekintetben kijelenti, hogy a személyzet jelenléti ívein a Bizottság által jelzett kézzel írt javítások nem a személyzet tudtán kívül utólag végrehajtott módosítások, hanem azok a programigazgató által végrehajtott kettős ellenőrzési rendszer alkalmazásából származnak, csak az időpontokra, nem pedig a teljesített munkaórák számára vonatkoznak, és csak 72 jelenléti ívet érintenek, ami kizárja, hogy e módosítások hatással lehettek volna az elvégzett munka tényleges időtartamára.

125. E tekintetben a Törvényszék emlékeztet arra, hogy az FP6 szerződések feltételei 19. cikke (1) bekezdése a) pontjának, az eTEN szerződések feltételei II.13. cikke (1) bekezdésének, a CIP szerződés feltételei II.20. cikke (1) bekezdésének megfelelően az elszámolható költségeknek a projekt megvalósításával összefüggésben kell felmerülniük. Az eTEN szerződések feltételei II.14. cikke (1) bekezdésének és a CIP szerződés feltételei II.21. cikke (2) bekezdésének megfelelően egyedül a projektre vonatkozó munkákat közvetlenül megvalósító személyek által ténylegesen ledolgozott órák vehetők figyelembe.

126. A felperes nem vitatja, hogy kézzel írt módosítások vannak a személyzet jelenléti ívein. Előadja ugyanakko