HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 142/26

A Törvényszék (kibővített második tanács) T-180/15. sz., Icap plc és társai kontra Európai Bizottság ügyben 2017. november 10-én hozott ítélete ellen az Európai Bizottság által 2018. január 22-én benyújtott fellebbezés

(C-39/18. P. sz. ügy)

(2018/C 142/35)

Az eljárás nyelve: angol

Felek

Fellebbező: Európai Bizottság (képviselők: T. Christoforou, Bottka V., M. Farley, B. Mongin meghatalmazottak)

A többi fél az eljárásban: Icap plc, Icap Management Services Ltd, Icap New Zealand Ltd (ICAP)

A fellebbező kérelmei

A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

— helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéletet (annak 281–299. pontját és rendelkező részét) annyiban, amennyiben az megsemmisíti a vitatott határozat 2. cikkében kiszabott bírságokat;

— utasítsa el az ICAP által a Törvényszék előtt felhozott, a bírságokra vonatkozó ötödik és hatodik kereseti jogalapot, továbbá a korlátlan felülvizsgálati jogkörének alkalmazásával állapítsa meg az ICAP-pel szemben kiszabandó megfelelő bírságokat;

— az ICAP-et kötelezze ezen eljárások valamennyi költségének viselésére, továbbá változtassa meg az elsőfokú ítéletnek a költségekkel kapcsolatos rendelkezését annak érdekében, hogy az tükrözze a jelen fellebbezés kimenetelét.

Jogalapok és fontosabb érvek

A Bizottság a fellebbezését az alábbi egyetlen fellebbezési jogalapra alapítja:

A Bizottság előadja, hogy a Törvényszék a T-180/15. sz., Icap plc és társai kontra Bizottság ügyben hozott ítéletében (EU:T:2017:795) tévesen alkalmazta a Bíróság által azzal kapcsolatban kialakított ítélkezési gyakorlatot, hogy a bírságok kiszabásakor milyen indokolásra van szükség. A Törvényszék ítélete eltér a C-194/14. P. sz., AC Treuhand kontra Bizottság ügyben hozott, elsődlegesen irányadó ítélet (EU:C:2015:717) 66–68. pontjától, és olyan szigorúbb kötelezettséget támaszt a Bizottsággal szemben, hogy részletesebben indokolja meg az EUMSZ 101. cikk megsértései miatt kiszabott bírságok kiszámításához használt módszertant, különösen akkor, ha a bírságkiszabási iránymutatás 37. pontját alkalmazza. A Bizottság fellebbezése a Törvényszék által elkövetett azon komoly jogi hibák kijavítására irányul, amelyek elfogadásuk esetén hátrányosan érintenék a Bizottság azon képességét, hogy a kellő elrettentő hatás érdekében megfelelő bírságokat határozzon meg. E cél eléréséhez elengedhetetlen egy olyan helyesen kialakított indokolási kötelezettség, amely megfelel az ítélkezési gyakorlatban kialakított, a C-194/14. P. sz., AC Treuhand ügyben hozott ítélet 68. pontjában felidézett követelményeknek. Ezzel szemben a bírságokra vonatkozó olyan szigorúbb indokolási kötelezettség, amely magában foglalja a belső tanácskozásokat és a köztes számítási lépéseket is, összeütközésbe kerül a Bizottság bírságkiszabást érintő mérlegelési mozgásterével, ideértve azt az esetet is, ha a Bizottság a bírságkiszabási iránymutatás 37. pontja alapján jár el. E pontot éppen azzal a céllal szövegezték meg, hogy a Bizottság eltérhessen az iránymutatástól olyan atipikus ügyekben, mint amikor a jogsértést elősegítőkkel szemben szab ki bírságokat. Mint azt az uniós bíróságok is elismerték, a Bizottságnak a megfelelő bírságok kiszabását illetően meg kell őriznie a mérlegelési és diszkrecionális jogkörét.