A TÖRVÉNYSZÉK ÍTÉLETE (hetedik tanács)
2022. július 13.*
„Választottbírósági kikötés  –  Az EUCAP Szomália nemzetközi szerződéses alkalmazottja  –  
Közös kül- és biztonságpolitikai misszió  –  A határozott idejű munkaszerződésnek a próbaidő 
alatti felmondása  –  A szerződés felmondásának tértivevényes ajánlott levélben való közlése  –  
Hiányos címre való küldés  –  A bírósági jogorvoslatot megelőző belső jogorvoslat határidejének 
kezdő időpontja  –  Az alkalmazandó jog meghatározása  –  A nemzeti munkajog kógens 
rendelkezései  –  A próbaidőre vonatkozó szerződéses feltétel semmissége  –  A felmondás 
szabálytalan közlése  –  A felmondási idő be nem tartása miatti kártérítés  –  A díjazás 
visszamenőleges kifizetése  –  Viszontkereset ”
A T-165/20. sz. ügyben,
JC (képviseli: A. Van Himst ügyvéd)
felperesnek
az EUCAP Szomália (képviseli: E. Raoult ügyvéd)
alperes ellen
A TÖRVÉNYSZÉK (hetedik tanács),
tagjai: R. da Silva Passos elnök (előadó), L. Truchot és M. Sampol Pucurull bírák,
hivatalvezető: H. Eriksson tanácsos,
tekintettel az eljárás írásbeli szakaszára,
tekintettel a 2022. január 19-i tárgyalásra,
meghozta a következő
Ítéletet1
1 Az EUMSZ 272. cikk alapján benyújtott keresetében a felperes egyrészt azt kéri, hogy a 
Törvényszék semmisítse meg a 2019. november 4-i(a továbbiakban: 2019. november 4-ilevél) és a 
2019. december 3-ilevelet (a továbbiakban 2019. december 3-ilevél, együttesen: a felmondási idő 
HUHatározatok Tára
* Az eljárás nyelve: francia.
1 A jelen ítéletnek csak azok a pontjai kerülnek ismertetésre, amelyek közzétételét a Törvényszék hasznosnak tartja.
ECLI:EU:T:2022:453                                                                                                          1
közléséről szóló jogi aktusok), amelyekkel az EUCAP Szomália közölte a felperessel a 
munkaszerződésének felmondásáról szóló határozatát, valamint szükség esetén semmisítse meg a 
2020. január 24-i határozatot, amellyel az EUCAP Szomália elutasította a felperes 
munkaszerződésének felmondásáról szóló, a 2019. december 3-ilevéllel közölt határozattal 
szemben a felperes által benyújtott, nem fegyelmi jellegű belső jogorvoslatot (a továbbiakban: 
2020. január 24-i határozat), másrészt pedig kötelezze az EUCAP Szomáliát, hogy a szerződéses 
munkaviszonyuk végleges, szabályszerű és jogszerű megszűnésének időpontjáig 
visszamenőlegesen fizesse meg a felperes díjazását.
I.A jogvita előzményei
2 Az EUCAP Szomália, korábban EUCAP NESZTÓR az EU-Szerződés KKBP-re vonatkozó 
V. címének 2. fejezete alapján elfogadott, [a Szomáliában] kapacitásépítést célzó európai uniós 
misszióról [(EUCAP Szomália)] szóló, 2012. július 16-i 2012/389/KKBP tanácsi határozattal 
(HL 2012. L 187., 40. o.) létrehozott, a közös kül- és biztonságpolitika (KKBP) hatálya alá tartozó 
uniós misszió. A 2020. május 18-i (KKBP) 2020/663 tanácsi határozattal (HL 2020. L 157., 1. o.) 
módosított 2012/389 határozat 2. cikke szerint az EUCAP Szomália célja, hogy segítse Szomáliát 
a tengerhajózási biztonsággal kapcsolatos kapacitásának megerősítésében, hogy ezáltal Szomália 
hatékonyabban tudja érvényesíteni a tengerjogot.
3 Az EUCAP Szomália humánerőforrás-osztálya által megfogalmazott, és a felperesnek 2019. július 
25-én megküldött állásajánlatot követően az EUCAP Szomália misszióvezetője (a továbbiakban: 
misszióvezető) és a felperes által 2019. augusztus 20-án aláírt, határozott idejű munkaszerződéssel 
(a továbbiakban: szerződés) a felperes 2019. augusztus 21-én adminisztratív és pénzügyi 
tisztviselőként felvételt nyert.
4 A szerződés 17.1. cikke a felperes munkába állásának időpontját 2019. szeptember 8-ban, a 
szerződés időtartamát pedig tizenkét hónapban határozta meg, valamint előírta a hallgatólagos 
megállapodással történő meghosszabbítás lehetőségét. Ezen túlmenően a szerződés 17.2. cikke a 
következő próbaidőre vonatkozó szerződéses feltételt tartalmazta:
„A próbaidő három (3) hónap. A próbaidő alatt vagy annak végén a munkavállalót el kell bocsátani, ha 
nem bizonyította megfelelő szakmai képességeit. Ha a munkavállaló a szerződés aláírásának 
időpontjában ugyanabban a pozícióban volt, nem kell próbaidőt alkalmazni”.
5 A szerződés 18.1. cikke úgy rendelkezett, hogy „[a] jelen szerződést mind a [m]unkáltató, mind a 
[m]unkavállaló egy [egy] hónappal korábban megküldött, írásbeli, indokolással ellátott értesítéssel 
felmondhatja. E határozat meghozatala előtt a misszióvezető-helyettes köteles meghallgatni a 
[m]unkavállalót, miközben ezen eljárás során a misszióvezetőt folyamatosan tájékoztatja.”
6 A szerződés 21.1. cikkének értelmében „[a] munkavállaló a munkáltatónál az érdekeit hátrányosan 
érintő aktus ellen, az aktus időpontjától számított [egy] hónapon belül belső jogorvoslattal élhet 
[…]. A határozat meghozatala előtt a [m]isszióvezető-helyettes köteles meghallgatni a 
[m]unkavállalót, miközben ezen eljárás során a misszióvezetőt folyamatosan tájékoztatja.
7 A szerződés 22.1. cikke úgy rendelkezett, hogy „a szerződésből eredő vagy azzal kapcsolatos 
jogviták [az EUMSZ] 272. cikkel összhangban az Európai Unió Bíróságának joghatósága alá 
tartoznak”. A szerződés 22.2. cikke továbbá előírta, hogy „az Európai Unió Bírósága előtti 
keresetindítás előtt a szerződés [21.] cikkében előírt nem fegyelmi jellegű belső jogorvoslati 
eljárást ki kell meríteni”.
2                                                                                                                  ECLI:EU:T:2022:4532022. 07. 13- I ÍTÉLET – T-165/20. SZ. ÜGY [KIVONATOK ] 
JC KONTRA EUCAP SZOMÁLIA
8 A felperes 2019. augusztus 9-én , a kihelyezését megelőző szakaszban a kezelőorvosától származó, 
2019. július 31-én kelt, „jó egészségi állapotát” és a „világ bármely helyén történő munkavégzésre 
való alkalmasságát” megállapító orvosi igazolást nyújtott be az EUCAP Szomália számára. Ezen 
túlmenően 2019. augusztus 10-én több, saját kezűleg kitöltött igazgatási nyomtatványt küldött az 
EUCAP Szomália számára, amelyek közül kettő a személyes kapcsolattartási adataira és az 
egészségügyi állapotára vonatkozott.
9 Különösen az egészségi állapotára vonatkozó formanyomtatványt illetően a felperes a 
formanyomtatványhoz csatolt orvosi kérdőívben megemlítette, hogy 2016-ban veseátültetésen 
esett át, és negyedévente rendszeres orvosi ellenőrzés alatt áll. Továbbá kijelentette, hogy az 
egészségügyi leletei nagyon jók, és hogy öt gyógyszert szed. Ezt követően tanúsította, hogy nem 
szenvedett, illetve nem szenved vesebetegségben, és hogy másodlagos cukorbetegsége van, amely 
orvosi felügyelet alatt áll. A felperes igazolta, hogy az orvosi kérdőívben feltett kérdésekre 
teljeskörűen, a valóságnak megfelelően és legjobb tudása szerint válaszolt. Vállalta, hogy 
haladéktalanul tájékoztatja az egészségügyi részleget az így továbbított orvosi adatokban 
bekövetkező esetleges változásokról.
10 2019. szeptember 6-án a „missziót támogató osztály” vezetője e-mailben értesítette a felperest 
arról, hogy előre nem látható körülmények miatt felfüggesztették kihelyezésének tényleges 
időpontját. Ebben az e-mailben pontosította, hogy biztosítják részére a szerződésben 
megállapított díjazásnak megfelelő fizetés kifizetését.
11 A felperes 2019. szeptember 7-én e-mailben válaszolt és hangsúlyozta, hogy egészségügyi okok 
nem indokolják ezt a felfüggesztést. A felperes megjegyezte, hogy ugyanazon a napon kapott egy 
közleményt az EUCAP szomáliai egészségügyi tisztviselőjétől, amelyben arra kérték, hogy adja 
meg a küldetésének orvosi előkészítéséhez szükséges kötelező információkat, és hogy erre 
válaszolt. Emlékeztetett arra, hogy 2019. augusztus 10-én már benyújtotta az egészségi 
állapotáról szóló űrlaphoz csatolt, megfelelően kitöltött orvosi kérdőívet. Kijelentette, hogy 
a 2019 márciusában kezdődött felvételi eljárás során az EUCAP Szomália által kért összes 
információt megadta.
12 A „missziót támogató osztály” vezetője a 2019. szeptember 15-én kelt e-mailben tájékoztatta a 
felperest, hogy nem tud részletes magyarázatot adni neki, ugyanakkor jelezte, hogy a 
misszióvezető fontolgatja a kirendelésének felülvizsgálatát, hogy eleget tegyen az EUCAP 
Szomália személyzetével szembeni gondossági kötelezettségének.
13 2019. szeptember 17-én a felperes ügyvédje e-mailt küldött az EUCAP Szomáliának, amelyben 
megerősítést kért az EUCAP Szomáliától arról, hogy a felperesnek a díjazását és a megfelelő 
napidíjakat folyósítja a kihelyezéséről szóló végleges döntés meghozataláig.
14 2019. szeptember 24-én egy orvosszakértő véleményt adott ki az EUCAP Szomália orvosi 
tanácsadója részére a szomáliai egészségügyi feltételekről és az egészségügyi erőforrásokhoz való 
korlátozott hozzáférésről, beleértve azt is, hogy orvosilag ellenjavallat szomáliai területre, és 
különösen Garowe-ba (Szomália) küldeni olyan személyeket, akik egy teljes életen át tartó 
komoly gyógyszeres kezelés alatt állnak, beleértve a cukorbetegség vagy bármely más krónikus 
betegség miatt rendszeres orvosi konzultációt igénylő betegség miatti immunszuppresszív 
gyógyszereket, a napi inzulininjekciókat.
ECLI:EU:T:2022:453                                                                                                                  32022. 07. 13- I ÍTÉLET – T-165/20. SZ. ÜGY [KIVONATOK ] 
JC KONTRA EUCAP SZOMÁLIA
15 2019. szeptember 25-én a misszióvezető-helyettes e-mailben levelet küldött a felperesnek, 
amelyben lényegében azt állította, hogy a szomáliai általános egészségügyi helyzetről és az 
EUCAP Szomália személyzetével szembeni gondossági kötelezettségéről szóló információk 
alapján a misszióvezetőnek jelentős aggályai vannak a szerződés végrehajtásával kapcsolatban, 
tekintettel a felperes által kitöltött orvosi kérdőívekben leírt fizikai állapotára és a Szomália északi 
részén elérhető orvosi ellátás nagy fokú korlátozottságára. Felkérte a felperest, hogy egy 
beszélgetés keretében vitassák meg a tervezett bevetés feltételeit, amely valós és jelentős 
kockázatot jelenthet az egészségére nézve.
16 Ugyanezen a napon a felperes az EUCAP Szomália humánerőforrás-osztálya részére megküldte a 
banki adataira vonatkozó nyomtatványt, hogy lehetővé tegye a munkabére kifizetését, és ez a 
nyomtatvány a házszámmal együtt tartalmazta a címét.
17 2019. október 14-én megbeszélést tartott a felperes, az ügyvédje, a misszióvezető-helyettes, a 
Polgári Tervezési és Végrehajtási Szolgálat (a továbbiakban: CPCC) orvosszakértője, a CPCC jogi 
osztálya és az EUCAP Szomália jogi tanácsadója abból a célból, hogy ismertessék a felperessel a 
szomáliai egészségügyi infrastruktúra helyzetét, valamint a misszió gondossági kötelezettségét, és 
ismertessék a szerződés esetleges felmondásának lehetséges okait. A megbeszélés végén a felperest 
arról tájékoztatták, hogy az EUCAP Szomália egy héten belül felveszi vele a kapcsolatot.
18 A misszióvezető 2019. november 4-én kelt és 2019. november 8-án tértivevényes ajánlott levélben 
feladott levelében értesítette a felperest a szerződés felmondásáról szóló határozatról, amely 
egyhetes felmondási idővel 2019. november 18-án , hétfőn kezdődött. Ezt a levelet a felperesnek 
az általa 2019. augusztus 10-én a személyes kapcsolattartási adatlapon megadott címére küldték. 
Ez a cím nem tartalmazott házszámot.
19 A felperes 2019. november 19-én e-mailt írt a misszióvezető-helyettesnek, a „missziót támogató 
osztály” vezetőjének és az EUCAP Szomália humánerőforrás-osztályának, és kérte, hogy 
küldjenek neki egy foglalkoztatási igazolást és az előző két hónapra vonatkozó 
illetményelszámolást.
20 2019. november 26-án a felperes az ügyvédjén keresztül jelezte az EUCAP Szomália jogi 
képviselőjének, hogy a banki adataira vonatkozó, 2019. szeptember 25-én továbbított űrlapon 
már teljeskörűen megadta a címét az EUCAP Szomália részére.
21 A misszióvezető 2019. december 3-án kelt, ugyanazon a napon tértivevényes ajánlott levélben 
feladott és december 5-én a felperes által kézhez vett levelében értesítette a felperest az EUCAP 
Szomáliának a szerződés felmondásáról szóló határozatáról, amely a következőképpen szólt:
„Az [EUCAP Szomália] jogainak és érdekeinek védelme érdekében, valamint arra az esetre, ha Ön 
a 2019. [n]ovember 8-án kelt [felmondó] levél érvénytelenségét kívánja felhozni, ezúton értesítjük 
Önt – teljes körű jogfenntartás mellett és bármely jogi felelősség elismerése nélkül – azon 
határozatunkról, hogy az EUCAP Szomália és Ön között fennálló munkaviszonyt egyhetes, 2019. 
[d]ecember 9-én, hétfőn kezdődő felmondási idővel megszüntetjük.”
22 Az EUCAP Szomália jogi képviselője 2019. december 10-én válaszolt a felperes ügyvédje által 
2019. november 26-án küldött e-mailre. E válasz pontosította, hogy kizárólag a személyes 
kapcsolattartási adatlapon megadott elérhetőségi adatokat lehet felhasználni a misszió és 
alkalmazottai közötti kommunikációhoz. Így a felperest arról tájékoztatták, hogy az EUCAP 
Szomália megalapozottan küldte meg a 2019. november 4-ilevelet 2019. november 8-án
4                                                                                                                  ECLI:EU:T:2022:4532022. 07. 13- I ÍTÉLET – T-165/20. SZ. ÜGY [KIVONATOK ] 
JC KONTRA EUCAP SZOMÁLIA
kizárólag ezen adatok alapján anélkül, hogy a későbbi banki formanyomtatványt e célból 
figyelembe kellett volna vennie. Ebben az e-mailben az EUCAP Szomália jogi képviselője 
hozzátette, hogy ha a felperes ki akarta volna egészíteni a személyes kapcsolattartási adatlapon 
szereplő adatait, akkor ezt a módosított adatlapot el kellett volna küldenie a misszió részére. 
Ezért ugyanezen e-mail szerint az említett adatok hiányosságát a felperesnek felróható hiba 
következményének tekintették.
23 2019. december 16-án az EUCAP Szomália személyzeti osztálya megküldött a felperesnek egy 
foglalkoztatási igazolást, amelyben egyrészt feltüntette, hogy 2019. szeptember 8-tól 2019. 
november 25-ig szerződéses munkaviszony állt fenn, másrészt pedig azt, hogy a szerződés nem 
teljesült.
24 A felperes 2019. december 23-án ügyvédjén keresztül vitatta az említett igazolásban szereplő 
munkaviszony időtartamát, arra hivatkozva, hogy csak egyetlen, 2019. december 3-án kelt levelet 
kapott, amelyben egyhetes felmondási időt állapítottak meg december 9-től kezdődően. 
Hangsúlyozta, hogy ez az információ jelentőséggel bír a pontos foglalkoztatási időszaknak a 
belgiumi munkanélküli-biztosító részére történő bejelentése szempontjából. Kérte továbbá, hogy 
küldjék el neki a 2019. november 4-ilevél másolatát, amelyet nem kapott meg.
25 2020. január 2-án a felperes az ügyvédjén keresztül, többek között az EUCAP Szomália 
misszióvezető-helyetteseként eljáró személyzeti vezetőnek küldött e-mailben, a szerződés 
21. cikke alapján a nem fegyelmi belső jogorvoslati eljárásra (a továbbiakban: belső jogorvoslat) 
vonatkozó kérelmet nyújtott be az EUCAP Szomália 2019. december 3-ilevelében közölt, a 
szerződés megszüntetéséről szóló határozata ellen.
26 Az EUCAP Szomália személyzeti vezetője 2020. január 24-i levelében, amelyet a felperes január 
31-én kapott kézhez, elutasította a felperes 2020. január 2-i kérelmét, és többek között 
megtagadta e kérelem belső jogorvoslatként történő minősítését, mivel azt nem a szerződés 
21. cikkének (1) bekezdésében előírt, a megtámadott aktustól számított egy hónapos határidőn 
belül nyújtották be. Mindazonáltal a „gondos igazgatás szellemében” jelezte, hogy hajlandó eleget 
tenni a felperes kérésének. Így kifejtette, hogy gondossági kötelezettsége a szerződés 
megszüntetését követelte meg, tekintettel arra, hogy a felperes az egészségi állapota és a szomáliai 
egészségügyi infrastruktúra állapota miatt fizikailag alkalmatlan volt a munkakör betöltésére.
II.A felek kérelmei
27 A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:
– semmisítse meg a 2019. november 4-ilevelet;
– semmisítse meg a 2019. december 3-ilevelet;
– szükség esetén semmisítse meg a 2020. január 24-i határozatot;
– kötelezze az EUCAP Szomáliát, hogy a szerződéses jogviszony végleges, szabályszerű és 
jogszerű lejárati időpontjáig visszamenőlegesen fizesse meg a felperes díjazását;
ECLI:EU:T:2022:453                                                                                                                  52022. 07. 13- I ÍTÉLET – T-165/20. SZ. ÜGY [KIVONATOK ] 
JC KONTRA EUCAP SZOMÁLIA
– kötelezze az EUCAP Szomáliát az összegeknek az Európai Központi Bank (EKB) által a fő 
refinanszírozási műveletek vonatkozásában meghatározott, 3,5 százalékponttal növelt 
kamattal való növelésére;
– az EUCAP Szomáliát kötelezze a költségek viselésére.
28 Az EUCAP Szomália azt kéri, hogy a Törvényszék:
– elsődlegesen a keresetet mint elfogadhatatlant vagy mindenesetre mint nyilvánvalóan minden 
jogalapot nélkülözőt teljes egészében utasítsa el,
– másodlagosan és viszontkeresetként a hozzájárulás hiányossága miatt állapítsa meg a szerződés 
semmisségét;
– harmadlagosan és viszontkeresetként nyilvánítsa a szerződést egészségügyi okból bekövetkezett 
vis maior miatt megszűntnek;
– a felperest kötelezze a költségek viselésére.
III. A jogkérdésről
29 A kereset és az EUCAP Szomália által benyújtott viszontkereset elemzése előtt meg kell vizsgálni a 
Törvényszéknek a jelen jogvita elbírálására és az alkalmazandó jog meghatározására vonatkozó 
hatáskörét.
[omissis]
A.Az alkalmazandó jogról
33 Írásbeli beadványaiban és a Törvényszék által e tárgyban hozzá intézett írásbeli kérdésére 
válaszolva a felperes hangsúlyozza, hogy amennyiben a keresetet választottbírósági kikötés alapján 
indítják, a szerződésre a szerződésben vagy a felek által meghatározott nemzeti jog az 
alkalmazandó jog. Ezenfelül előadja, hogy keresetének, mivel a munkaszerződés felmondásáról 
szóló határozatra vonatkozik, az alkalmazandó anyagi munkajog hatálya alá kell tartoznia. E 
tekintetben megjegyzi, hogy az EUCAP Szomália 2020. január 24-i határozatában a belga jogra 
hivatkozott. Hozzáteszi, hogy a szerződéses kötelezettségekre alkalmazandó jogról szóló, 2008. 
június 17-i 593/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet („Róma I” rendelet) (HL 2008. 
L 177., 6. o.; helyesbítés: HL 2009. L 309., 87. o., a továbbiakban: „Róma I” rendelet) 3. cikkének 
(1) bekezdésével és 8. cikkének (1) bekezdésével, de legalábbis 3. cikkének (2) bekezdésével és 
8. cikkének (4) bekezdésével összhangban nem ellenzi e jognak a szóban forgó szerződéses 
jogviszonyra való alkalmazását. Így a felperes elsősorban a szerződéses rendelkezések és az uniós 
jog, másodlagosan pedig a belga jog, különösen az 1978. július 3-iloi relative aux contrats de 
travail (a munkaszerződésekről szóló törvény; Moniteur belge, 1978. augusztus 22., 9277. o., a 
továbbiakban: munkaszerződésekről szóló törvény) alkalmazására hivatkozik. A felperes továbbá 
azt állítja, hogy a belga jog kötelező rendelkezéseinek elsőbbséget kell élvezniük az ezekkel 
ellentétes szerződéses rendelkezésekkel szemben.
6                                                                                                                  ECLI:EU:T:2022:4532022. 07. 13- I ÍTÉLET – T-165/20. SZ. ÜGY [KIVONATOK ] 
JC KONTRA EUCAP SZOMÁLIA
34 Az EUCAP Szomália a maga részéről azt állítja, hogy a szerződés 1. cikke (1) bekezdésének 
megfelelően a KKBP keretében működő uniós polgári missziókra vonatkozó autonóm jog, 
nevezetesen a szerződés, a magatartási és fegyelmi kódex, valamint az egységes működési 
eljárások elsődlegesen alkalmazandók. A „Róma I” rendelet, és különösen annak 8. cikke 
(4) bekezdése értelmében az uniós jog és kiegészítésként a szerződésre alkalmazandó nemzeti 
anyagi jog – jelen esetben a belga jog, azaz a felperes állandó lakóhelye szerinti jog – alkalmazására 
hivatkozik. Emellett az EUCAP Szomália lényegében azt állította, hogy a szerződésben foglalt 
helyzetekben a szerződés alkalmazásának mindenekelőtt elsőbbséget kell élveznie, így a 
Törvényszék – amennyiben joghatósága az EUMSZ 272. cikken alapul – akkor sem tekinthet el a 
szerződés kikötésének alkalmazásától, ha ez a kikötés ellentétes a szerződésre alkalmazandó 
nemzeti jog kötelező rendelkezéseivel.
35 A felek megerősítették, hogy a szerződésre alkalmazandó nemzeti anyagi jog a belga jog, és hogy az 
EUCAP Szomália esetleges szerződéses felelősségének vizsgálata érdekében főszabályként a 
szerződés és mellékletei rendelkezéseit, kiegészítő jelleggel pedig a szerződésben nem 
szabályozott kérdések tekintetében a belga jogot kell alkalmazni. A felek mindazonáltal ismét 
kifejezték a szerződésre alkalmazandó nemzeti jog kógens rendelkezéseinek az azokkal ellentétes 
kikötésekkel szembeni elsőbbsége tárgyában fennálló eltérő véleményüket.
36 Mindenekelőtt emlékeztetni kell arra, hogy az EUMSZ 340. cikk (1) bekezdése szerint az Unió 
szerződéses felelősségét az adott szerződésre alkalmazandó jog szabályozza.
37 A szerződés teljesítése során felmerülő jogvitákat főszabály szerint a szerződéses feltételek alapján 
kell eldönteni (lásd: 2015. november 18-i Synergy Hellas kontra Bizottság ítélet, T-106/13 , 
EU:T:2015:860 , 37.pont , valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). A szerződésnek a 
szerződésre alkalmazandó nemzeti jogi rendelkezések alapján történő értelmezése csak abban az 
esetben indokolt, ha kétség merül fel a szerződés tartalmával vagy bizonyos kikötéseinek 
értelmezésével kapcsolatban, vagy ha a szerződés önmagában nem teszi lehetővé a jogvita 
minden vetületének megoldását. Következésképpen a kereset megalapozottságát kizárólag a 
szerződéses kikötések alapján kell értékelni, és csak akkor kell a szerződésre alkalmazandó 
nemzeti jogra hivatkozni, ha e kikötések nem teszik lehetővé a jogvita eldöntését (lásd ebben az 
értelemben: 2017. július 13-i Talanton kontra Bizottság ítélet, T-65/15 , nem tették közzé, 
EU:T:2017:491 , 43.pont , valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
38 Mindazonáltal ez az elv nem eredményezheti azt, hogy a szerződési feltételek alkalmazása lehetővé 
tegye a felek számára az alkalmazandó nemzeti jog azon kógens rendelkezéseinek megsértését, 
amelyektől nem lehet eltérni, és amelyek alapján az említett szerződésből eredő kötelezettségeket 
teljesíteni kell vagy teljesítették.
39 Egyébiránt, az Unió intézményei, szervei, hivatalai vagy ügynökségei szerződést teljesítenek, 
továbbra is terhelik őket az Európai Unió Alapjogi Chartájából (a továbbiakban: Charta) és az 
uniós jog általános elveiből eredő kötelezettségek (lásd ebben az értelemben: 2020. július 16-i
ADR Center kontra Bizottság ítélet, C-584/17 P, EU:C:2020:576 , 86.pont ). Így, ha a felek 
szerződésükben választottbírósági kikötés útján úgy döntenek, hogy az e szerződéssel kapcsolatos 
jogviták elbírálására vonatkozó hatáskört az uniós bíróságra ruházzák, az említett bíróság az 
említett szerződésben kikötött alkalmazandó jogtól függetlenül hatáskörrel rendelkezik a Charta 
és az uniós jog általános elvei esetleges megsértésének vizsgálatára (2020. július 16-i Inclusion 
Alliance for Europe kontra Bizottság ítélet, C-378/16 P, EU:C:2020:575 , 81.pont ).
ECLI:EU:T:2022:453                                                                                                                  72022. 07. 13- I ÍTÉLET – T-165/20. SZ. ÜGY [KIVONATOK ] 
JC KONTRA EUCAP SZOMÁLIA
40 Amennyiben a szerződés erről nem rendelkezik, az uniós bíróságnak a „Róma I” rendeletben előírt 
szabályok felhasználásával kell az alkalmazandó jogot meghatároznia (lásd ebben az értelemben: 
2016. február 18-i Calberson GE kontra Bizottság ítélet, T-164/14 , EU:T:2016:85 , 25.pont ).
41 E tekintetben a „Róma I” rendelet 3. cikkének (1) és (2) bekezdése a következőképpen rendelkezik
„(1) A szerződésre a felek által választott jog az irányadó. A jogválasztásnak kifejezettnek kell 
lennie vagy annak a szerződés rendelkezéseiből vagy az eset körülményeiből kellő bizonyossággal 
megállapíthatónak kell lennie. Választásukkal a felek a szerződés egészére vagy annak csak egy 
részére alkalmazandó jogot határozhatják meg.
(2) A felek bármikor megállapodhatnak abban, hogy a szerződést a korábban – az e cikk szerinti 
korábbi jogválasztás, illetve az e rendelet más rendelkezései alapján – irányadó jog helyett egy 
másik jog rendelkezései alá vonják. A szerződés alkalmazandó jogra vonatkozó rendelkezéseinek 
a szerződéskötés után bekövetkezett módosítása a szerződés 11. cikk szerinti alaki érvényességét 
nem érinti és harmadik személyek jogait nem sérti.”
42 A „Róma I” rendelet 8. cikke, amely az egyéni munkaszerződésekre alkalmazandó, a 
következőképpen szól:
„(1) Az egyéni munkaszerződésre a felek által a 3. cikknek megfelelően választott jog az irányadó. 
Ez a jogválasztás azonban nem eredményezheti azt, hogy a munkavállalót megfosztják a 
jogválasztás hiányában az e cikk (2), (3) és a (4) bekezdése értelmében alkalmazandó jog olyan 
rendelkezései által biztosított védelemtől, amelyektől megállapodás útján nem lehet eltérni.
(2) Ha az egyéni munkaszerződésre alkalmazandó jogot a felek nem választották meg, a 
szerződésre azon ország joga az irányadó, ahol vagy – ennek hiányában – ahonnan a 
munkavállaló a szerződés teljesítéseként rendszerint a munkáját végzi. A rendszerinti 
munkavégzés helye szerinti országon nem változtat, ha a munkavállalót ideiglenesen egy másik 
országban foglalkoztatják.
(3) Ha az alkalmazandó jogot a (2) bekezdés alapján nem lehet meghatározni, a szerződésre azon 
telephely szerinti ország joga az irányadó, ahol a munkavállalót alkalmazták.
(4) Ha a körülmények összessége arra utal, hogy a munkaszerződés egy, a (2) vagy (3) bekezdés 
szerinti országtól eltérő országgal szorosabb kapcsolatban áll, e másik ország joga alkalmazandó”.
43 Jelen esetben a szerződés nem határozza meg az alkalmazandó jogot. A felek mindazonáltal 
egyetértenek abban, hogy a belga jog a szerződésre alkalmazandó nemzeti jog. Ezért a „Róma I” 
rendelet 8. cikkének (1) bekezdésében hivatkozott 3. cikkéből eredő elvekkel összhangban a belga 
jog a szerződésre alkalmazandó nemzeti jog.
44 Mindenesetre – amint arra az EUCAP Szomália helyesen hivatkozik anélkül, hogy a felperes ezt 
vitatná – a körülmények összességéből az következik, hogy a szerződés szorosabb kapcsolatban áll 
Belgiummal. Kétségtelen, hogy a szerződés 5.1. cikkében előírt teljesítési hely Garowe városa volt. 
Mindazonáltal nem vitatott, hogy a szerződést nem a tényleges szomáliai kiküldetési helyen 
hajtották végre, hogy a felperes a foglalkoztatás időtartama alatt Belgiumban tartózkodott, hogy 
belga állampolgársággal rendelkezik és állandó lakóhelye Belgiumban van, hogy a felvételi eljárás 
és a szerződés aláírása Belgiumban történt, és végül, hogy a szerződés 13. cikke szerinti 
társadalombiztosítási kötelezettségekre alkalmazandó jog meghatározásához alkalmazandó 
8                                                                                                                  ECLI:EU:T:2022:4532022. 07. 13- I ÍTÉLET – T-165/20. SZ. ÜGY [KIVONATOK ] 
JC KONTRA EUCAP SZOMÁLIA
állandó lakóhely feltétele Belgium megjelölését jelenti. Ezért még ha feltételezhető lenne is, hogy a 
„Róma I” rendelet 8. cikkének (4) bekezdését kellene alkalmazni e rendeletnek a fenti 43. pontban 
említett rendelkezései helyett, akkor is a belga jog maradna a szerződésre alkalmazandó nemzeti 
jog.
45 Ilyen körülmények között, a fenti 37. pontban hivatkozott ítélkezési gyakorlatnak megfelelően, a 
jelen jogvitát elsősorban a szerződés, kiegészítésként pedig – amennyiben kétségek merülnek fel a 
szerződés tartalmát vagy egyes kikötéseinek értelmét illetően, vagy amennyiben a szerződés 
önmagában nem teszi lehetővé a jogvita valamennyi vonatkozásának rendezését – a belga 
nemzeti jog alapján kell megvizsgálni. Emellett a szerződési feltételek alkalmazása nem teszi 
lehetővé a felek számára, hogy felülbírálják a belga jog kötelező rendelkezéseit, amelyektől nem 
lehet eltérni, és amelyeknek megfelelően kell a szerződésből eredő kötelezettségeket teljesíteni, 
illetve amely alapján azokat teljesítették.
B.A keresetről
46 A felperes által előterjesztett következtetések egyrészt a felmondási idő közléséről szóló jogi 
aktusok és – amennyiben szükséges – a 2020. január 24-i határozat semmisségének megállapítása 
iránti, másrészt kártérítés iránti kérelmet tartalmaznak.
1.A kereset elfogadhatóságáról
47 Az EUCAP Szomália két elfogadhatatlansági kifogást hoz fel: az első a kereset egyértelműségének 
és pontosságának hiányára, a második a szerződésben előírt belső jogorvoslati eljárás 
kimerítésének hiányára hivatkozik.
[omissis]
a)A nemzeti jogorvoslati eljárás kimerítésének hiányán alapuló elfogadhatatlansági 
kifogásról
58 Az EUCAP Szomália azt állítja, hogy a jelen kereset elfogadhatatlan azon az alapon, hogy a felperes 
e keresetet megelőzően, a munkaszerződés 21.1. cikkében előírt, a 2019. november 4-én kelt levél 
2019. november 8-i elküldésétől számított egy hónapos határidőn belül nem élt belső 
jogorvoslattal. Következésképpen a felperes nem merítette ki a szerződés 22.2. cikkében előírt 
belső jogorvoslati eljárást.
59 Emlékeztetni kell arra, hogy a szerződés 22.2. cikke az uniós bírósághoz fordulást a szerződés 
21.1. cikkében előírt belső jogorvoslati eljárás kimerítésétől teszi függővé, amelyet a felperes 
érdekeit sértő jogi aktus időpontjától számított egy hónapon belül kell megindítani.
60 Következésképpen a jelen kereset elfogadhatóságát a szerződés 21.1. és 22. cikkének együttes 
olvasata alapján kell értékelni. A Törvényszék feladata, hogy az említett rendelkezések alapján 
megvizsgálja, hogy a felperes eleget tett-e a belső jogorvoslati eljárás kimerítésére vonatkozó 
követelménynek. Különösen azt kell meghatározni, hogy a felperes ezt az eljárást az érdekeit 
sértő határozat meghozatalától számított egy hónapon belül indította-e meg.
ECLI:EU:T:2022:453                                                                                                                  92022. 07. 13- I ÍTÉLET – T-165/20. SZ. ÜGY [KIVONATOK ] 
JC KONTRA EUCAP SZOMÁLIA
61 Így, a fenti 39. pontban foglaltak szerint az uniós közigazgatásra a szerződés teljesítése során 
továbbra is vonatkoznak a Charta szerinti kötelezettségei.
62 E tekintetben biztosítani kell, hogy a Charta 47. cikke – amelynek értelmében „[m]indenkinek joga 
van arra, hogy ügyét a törvény által […] létrehozott független és pártatlan bíróság […] tárgyalja – 
szerinti hatékony bírói jogvédelem biztosítása érdekében a jogvita szempontjából releváns 
valamennyi ténybeli és jogi kérdést megvizsgálják (lásd ebben az értelemben: 2020. július 16-i
Inclusion Alliance for Europe kontra Bizottság ítélet, C-378/16 P, EU:C:2020:575 , 79.pont ).
63 Ebből következik, hogy amennyiben az EUMSZ 272. cikk szerinti, az uniós bíráskodás javára szóló 
választottbírósági kikötést tartalmazó szerződés olyan kikötést tartalmaz, amely szerint a félnek a 
Törvényszékhez benyújtott kereset előtt ki kell merítenie a belső jogorvoslati lehetőséget, 
biztosítani kell, hogy e jogorvoslati lehetőséget olyan feltételek mellett lehessen gyakorolni, 
amelyek nem fosztják meg az érintett felet a hatékony bírói jogvédelemhez való jogától.
64 Ezenfelül a Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint az Unió jogrendjében létezik egy olyan alapelv, 
amely megköveteli, hogy a közigazgatási szervek jogi aktusait ne lehessen a magánszemélyekre 
alkalmazni addig, amíg a magánszemélyeknek nincs lehetőségük a jogi aktusról tudomást szerezni 
(lásd ebben az értelemben: 1979. január 25-i Racke ítélet, 98/78 , EU:C:1979:14 , 15.pont ).
65 Következésképpen a szerződés 21.1. cikkében előírt, a szerződés értelmében a belső jogorvoslat 
megfelelő benyújtására nyitva álló egy hónapos határidő kezdő időpontjára való hivatkozást úgy 
kell értelmezni, hogy az arra az időpontra vonatkozik, amikor a felperes ezen aktus tartalmát 
érdemben megismerhette.
66 Annak az időpontnak a meghatározása vonatkozásában, amikor a felperes tudomást szerzett a 
szerződés felmondásáról szóló határozatról, emlékeztetni kell arra, hogy a kereset elkésettségére 
hivatkozó félnek kell bizonyítania a megtámadott határozat közlésének időpontját és 
– amennyiben egyéni jellegű intézkedésről van szó – mindenképpen azt az időpontot, amikor az 
érintett személy tudomást szerzett róla (lásd analógia útján: 2018. november 29-i WL kontra 
ERCEA ítélet, T-493/17, nem tették közzé,T:2018:852, 59. pont). Így a jelen ügyben ez a 
bizonyítás az EUCAP Szomália feladata.
67 2020. január 2-án kelt levelében a felperes a szerződés 21. cikkének (1) bekezdése alapján belső 
jogorvoslatot indított a 2019. december 3-i, vele ténylegesen december 5-én közölt, a szerződés 
megszüntetéséről szóló határozatot közlő levél ellen.
68 Mindazonáltal az EUCAP Szomália azt állítja, hogy a felperes már tudott a szerződés 
megszüntetéséről szóló határozatról, mivel arról a 2019. november 4-én kelt, a lakcímére 2019. 
november 8-án megküldött ajánlott tértivevényes levélben értesítették. Így a szerződés 21.1. és 
22.2. cikke értelmében a felperesnek legkésőbb 2019. december 8-ig belső jogorvoslati kérelmet 
kellett volna benyújtania e határozat ellen, és a 2020. január 2-ilevele nem tekinthető szabályos 
belső jogorvoslat megindítására irányuló jogi aktusnak.
69 Ezzel összefüggésben az EUCAP Szomália kifejti, hogy a felperes által a jelen kereset benyújtását 
megelőzően benyújtott, és a Törvényszék elnöke által 2020. szeptember 9-én kelt végzéssel 
elutasított költségmentesség iránti kérelemre vonatkozó ügyiratból számos ellentmondás derül 
ki. Ezek az elemek azt bizonyítják, hogy a felperes már 2019 novemberében és decemberében 
tudott a szerződés megszüntetéséről szóló határozatról. Közelebbről, a felperes 2019. december 
1-jétől munkanélküli-ellátásban részesült volna, miután 2019. november 19-én kérelmet nyújtott 
10                                                                                                                ECLI:EU:T:2022:4532022. 07. 13- I ÍTÉLET – T-165/20. SZ. ÜGY [KIVONATOK ] 
JC KONTRA EUCAP SZOMÁLIA
be az EUCAP Szomáliához, hogy foglalkoztatási igazolást kapjon. Az EUCAP Szomália szerint a 
belgiumi munkanélküli hatóságoknál történő regisztrációnak főszabály szerint a munkanélküliség 
első napjától számított nyolc napon belül kell megtörténnie, és a szerződés felmondásáról szóló 
határozatról bizonyítékot kell benyújtani a hatóságokhoz, ami feltételezi a határozat ismeretét.
70 Emellett az EUCAP Szomália vitatja, hogy a felperes hivatkozhat a 2019. november 4-ilevél 
kézhezvételének azon okból történő elmaradására, hogy azt hiányos címre küldték. A levelet 
ugyanis a felperes által a személyes kapcsolattartási adatlapon megadott címre küldték, amely az 
egyetlen olyan űrlap, amelyet a felek közötti postai levélváltásnál figyelembe kell venni. Így az 
esetlegesen hiányos címre történő küldés a felperes súlyos gondatlanságának következménye, 
amely nem róható fel az EUCAP Szomáliának.
71 Először is, ami a felperesnek a 2019. november 4-ilevél tartalmáról való állítólagos 2019. 
novemberi tudomásszerzését illeti, meg kell jegyezni, hogy bár az EUCAP Szomália úgy 
határozott, hogy a 2019. november 4-ilevelet november 8-án ajánlott küldeményben küldi meg, 
ezen értesítésről nem szolgáltat bizonyítékot például az ajánlott levélnek a felperes által 
megfelelően aláírt átvételi elismervénye bemutatásával vagy a felperes által megadott utolsó 
címen történő kézbesítési értesítő benyújtásával. Tehát nem állapítható meg, hogy a 2019. 
november 4-ilevél 2019 novemberében eljutott a felpereshez, és így az sem, hogy ez utóbbi ezen 
a napon érdemben tudomást szerezhetett a szerződés felmondásáról szóló határozatról.
72 Továbbá az a körülmény, hogy a felperes 2019. december 23-án vitatta a 2019. december 16-i
foglalkoztatási igazolásban szereplő foglalkoztatási időszakot (lásd: a fenti 24. pont), mivel a 
szerződés ezen igazolásban megjelölt megszüntetésének időpontja, azaz 2019. november 25.nem 
egyezett meg a 2019. december 3-ilevélben megjelölt felmondási idő lejáratának időpontjával, és 
az, hogy ez alkalommal kérte a 2019. december 3-ilevélben hivatkozott 2019. november 4-ilevél 
másolatának részére történő megküldését, alátámasztja azt a tényt, hogy 2019 decemberében nem 
ismerte az első levél tartalmát.
73 Az EUCAP Szomália ezt a levelet valóban a felperes által a személyes kapcsolattartási adatlapon 
megadott címre küldte, és a felek között kétségtelenül egyetértés van abban, hogy ez a cím hiányos 
volt, mivel a felperes nem adta meg a házszámot.
74 Mindazonáltal egyrészt az ügyiratból kitűnik, hogy a felperes a vitatott küldeményt megelőzően 
két másik nyomtatványon – a személyes kapcsolattartási adatlappal egyidejűleg benyújtott, a 
halál esetére kedvezményezett személy azonosságának feltüntetésére vonatkozó, valamint a 2019. 
szeptember 25-én e-mailben megküldött, a banki adataira vonatkozó űrlapon – is közölte az 
EUCAP Szomáliával a teljes, így a házszámot is tartalmazó címét.
75 Így az EUCAP Szomália gyors intézkedéssel – a felperes által megadott információk között 
szereplő teljes cím felkutatásával – olyan helyzetbe hozhatta volna a felperest, hogy az a 2019. 
november 4-ilevél tartalmát érdemben megismerhette volna. Következésképpen a jelen ügy 
különleges körülményei között az EUCAP Szomália nem hivatkozhat arra a tényre, hogy a 
felperes a személyes kapcsolattartási adatlapon olyan címet közölt vele, amely nem tartalmazott 
házszámot.
76 Ami egyébként az EUCAP Szomáliának a felperes költségmentességi ügyiratán alapuló érveit illeti, 
ezen ügyiratból valóban kitűnik, hogy a felperes egész decemberben az illetékes belga hatóságok 
által folyósított munkanélküli segélyben részesült. Mindazonáltal a kifizetést igazoló dokumentum 
2020. január 16-i keltezésű. Ezenfelül a felperes által 2020. január 2-án benyújtott belső 
ECLI:EU:T:2022:453                                                                                                                112022. 07. 13- I ÍTÉLET – T-165/20. SZ. ÜGY [KIVONATOK ] 
JC KONTRA EUCAP SZOMÁLIA
jogorvoslatból kitűnik, hogy ezen a napon jelezte, hogy nem jogosult ezekre a juttatásokra, mivel 
az igazgatási ügyirata hiányos. Ezért nem zárható ki, hogy a munkanélküli-járadékot 
visszamenőlegesen, 2020. január 2.utáni időponttól folyósították, mégpedig az EUCAP Szomália 
által a felperesnek 2019. december 16-án megküldött foglalkoztatási igazolás alapján, amelyben 
ez utóbbi a foglalkoztatási időszak végeként a 2019. november 4-ilevélben említett felmondási 
idő lejáratának napját jelölte meg. Ebből a visszamenőleges kifizetésből tehát nem lehet kellő 
bizonyossággal arra következtetni, hogy a felperesnek 2019. december 16.vagy 23. előtt, vagy akár 
2020. január 2.előtt is lehetősége lett volna arra, hogy a belga hatóságokat tájékoztassa a szerződés 
felmondásáról szóló, a 2019. november 4-ilevélben közölt határozatról.
77 Hasonlóképpen, a felperesnek az EUCAP Szomália felé 2019. november 26-án tett hiánytalan 
kapcsolattartásiadat-közlése nem teszi lehetővé annak megállapítását, hogy ezen a napon 
tudomása volt a 2019. november 4-ilevélről. A felperes által az EUCAP Szomália felé intézett ezen 
emlékeztető, amely azt a célt szolgálta, hogy megbizonyosodjon arról, hogy minden értesítést a 
megfelelő címre küldtek vagy fognak küldeni, a 2019. október 14-i megbeszélés során kapott 
információk tartalmával magyarázható, és a felperes azon várakozását fejezte ki, hogy a 
későbbiekben az EUCAP Szomália határozatára vonatkozó értesítést kap a lakcímére. Az EUCAP 
Szomália e megbeszélés során arról tájékoztatta a felperest, hogy az eljárás e szakaszának nem az a 
célja, hogy azonnal határozatot hozzon a szerződéssel kapcsolatban, hanem az, hogy lehetőséget 
adjon neki a munkahelyi életkörülményekre vonatkozó magyarázatok megismerésére, 
észrevételeinek és kérdéseinek összegyűjtésére, és az arról való tudomásszerzésre, hogy az 
EUCAP Szomália egy héten belül ismét kapcsolatba lép vele a tervezett lépésekre vonatkozóan. 
Így ez a közlés önmagában nem alkalmas annak bizonyítására, hogy a felperes 2019. november 
26-án tudott a 2019. november 4-ilevélről.
78 A fentiekre tekintettel azt a következtetést kell levonni, hogy az EUCAP Szomália nem szolgáltat 
bizonyítékot arra vonatkozóan, hogy a felperes 2019 novemberében érdemben megismerhette a 
2019. november 4-ilevél tartalmát. Végül az ügyiratból egyértelműen kitűnik, hogy a felperes 
2020. január 31-én szerezhetett tudomást annak tartalmáról, akkor, amikor az említett levelet az 
EUCAP Szomália a 2020. január 24-i határozat mellékleteként ténylegesen közölte vele.
79 Másodszor, azon időpontot illetően, amikor a felperes ténylegesen tudomást szerzett a 2019. 
december 3-án kelt levél tartalmáról, a felek között egyetértés van abban, hogy a szerződés 
felmondásáról szóló határozatról a felperest az említett levélnek a hiánytalan címére történő 
elküldésével és 2019. december 5-i megfelelő kézbesítésével és tudomására hozásával 
tájékoztatták.
80 Következésképpen, mivel a 2019. december 3-ilevélben közölt, a szerződés megszüntetéséről 
szóló határozat a felperest hátrányosan érintő egyedi intézkedés volt, a felperes megalapozottan 
hivatkozott a szerződés 21.1. cikkére, és nyújtott be a 2020. január 2-ilevélben fellebbezést, 
amelyet az említett határozat elleni belső jogorvoslatnak kell minősíteni.
81 Mivel ezt a belső jogorvoslatot a felperes a szerződés 21.1. cikkének megfelelően a 2019. december 
3-án kelt, neki sérelmet okozó levélről való tudomásszerzéstől számított egy hónapon belül 
nyújtotta be, a szerződés 22. cikke (2) bekezdésének megfelelően benyújtott jelen kereset 
elfogadható. Következésképpen az EUCAP Szomália által e tekintetben felhozott kifogást el kell 
utasítani.
12                                                                                                                ECLI:EU:T:2022:4532022. 07. 13- I ÍTÉLET – T-165/20. SZ. ÜGY [KIVONATOK ] 
JC KONTRA EUCAP SZOMÁLIA
2.A felmondási idő közléséről szóló jogi aktusokkal és a 2020. január 24-i határozattal 
kapcsolatos jogsértésekről
82 Keresetében a felperes nem magát a szerződés megszüntetéséről szóló határozatot vagy másként 
kifejezve az EUCAP Szomáliának a munkaviszony megszüntetéséhez való jogát vitatja.
83 Ezzel szemben a felperes azt kéri, hogy a Törvényszék a felmondási idő közléséről szóló jogi 
aktusokat és – amennyiben szükséges – a 2020. január 24-i határozatot nyilvánítsa semmisnek, 
mivel ezek sértik a szerződés több rendelkezését, valamint az uniós jogot és adott esetben az 
alkalmazandó nemzeti jogot.
a)A felmondási idő közléséről szóló jogi aktusokról
84 A felmondási idő közléséről szóló jogi aktusok semmisségének megállapítása iránti kérelmének 
alátámasztására a felperes lényegében egyrészt az indokolási kötelezettség megsértésére, 
másrészt, különösen a 2019. november 4-i levélre vonatkozóan e levél „hatályának és 
érvényességének hiányára”, valamint a szerződés 21. cikkének és a belső jogorvoslati eljárásban 
történő meghallgatáshoz való jognak a megsértésére, harmadrészt a 18.1. cikk megsértésére és 
17.2. cikkének megsértésére, negyedszer pedig – amennyiben a belga jogot kell alkalmazni – a 
munkaszerződésekről szóló törvény megsértésére hivatkozik.
85 A Törvényszék a felperes első három kifogását ebben a sorrendben vizsgálja meg. A negyedik 
kifogásra a felperes lényegében a második és a harmadik panasz alátámasztása céljából 
hivatkozik, annak vizsgálatára ez utóbbi kifogások keretében kerül sor.
[omissis]
1)A szerződést megszüntető határozatnak a 2019. november 4-én kelt levélben történő közlése 
érvényességének és hatályának hiányáról, valamint a szerződés 21. cikkében előírt 
meghallgatáshoz való jog megsértéséről
99 A felperes a 2019. november 4-ilevél semmisségének megállapítását kéri annyiban, amennyiben 
azt csak a belső jogorvoslat iránti kérelmet elutasító határozatban közölték vele. Ezen érvelése 
alátámasztására egyrészt arra hivatkozik, hogy ezt a levelet nem megfelelően közölték vele, és 
nem felel meg a belga jogban e tekintetben előírt alaki érvényességi feltételeknek. Másrészt arra 
hivatkozik, hogy az EUCAP Szomália megsértette a szerződés 21. cikkét és a belső jogorvoslati 
eljárás során őt megillető meghallgatáshoz való jogát.
100 A 2019. november 4-ilevél kézbesítésének szabályszerűségét illetően a felperes előadja, hogy e 
levél elküldése szabálytalan, mivel azt november 8-án, egy hiányos címre címzett ajánlott 
küldeményként küldték meg részére. Hozzáteszi, hogy az ajánlott küldeményre vonatkozó puszta 
fizetési igazolás nem elegendő a feladás bizonyítására, a belga jog szerint kizárólag a levél 
kézhezvételének igazolása a hiteles. Továbbá a 2019. november 4-én kelt levélnek az EUCAP 
Szomália által később, 2020 januárjában teljesített közlése nem tekinthető úgy, hogy az eredetileg 
hibás címre kézbesített levél közlése orvosolható, és ezért nem indokolhatja az abban 
meghatározott felmondási idő visszamenőleges alkalmazását.
ECLI:EU:T:2022:453                                                                                                                132022. 07. 13- I ÍTÉLET – T-165/20. SZ. ÜGY [KIVONATOK ] 
JC KONTRA EUCAP SZOMÁLIA
101 Következésképpen a 2019. november 4-i levelet semmisnek kell tekinteni, és az abban 
meghatározott egyhetes felmondási idő is semmis, amely ennélfogva a munkaszerződésekről 
szóló törvény 37. cikke (1) bekezdésének negyedik albekezdése alapján az előírt időpontban nem 
léphet hatályba. A felperes továbbá pontosítja, hogy ez a semmisség kizárólag a felmondás 
közlésére vonatkozik, anélkül azonban, hogy a felmondás fennállását befolyásolná, így a 2019. 
november 4-ilevél nem hozható fel vele szemben a felmondási idő be nem tartása miatti 
kártérítés megítélésére irányuló kérelmének vitatása céljából.
102 Az EUCAP Szomália a maga részéről úgy véli, hogy a felperes a szerződés megszüntetéséről 
hivatalosan a 2019. november 4-én kelt és november 8-án feladott levél valószínűsíthető 
kézhezvételével kapott tájékoztatást. Emellett arra hivatkozik, hogy ezt a levelet a felperessel 
ajánlott, tértivevényes küldeményként közölték azon a címen, amelyet ő maga adott meg a 2019. 
augusztus 10-én kitöltött személyes kapcsolattartási adatlapon. Következésképpen a belga 
munkajog, és különösen a munkaszerződésekről szóló törvény 37. cikkének (1) bekezdése 
értelmében az említett levél kézbesítése érvényes, amennyiben a rajta szereplő cím 
hiányosságának oka a felperes kimenthetetlen hibája. Az EUCAP Szomália mindenesetre azt 
állítja, hogy a 2019. december 3-ilevél elküldésével a belga joggal összhangban szabályossá tette a 
felmondási időről szóló értesítést.
103 Jelen esetben a szerződés nem tartalmaz olyan kikötéseket, amelyek közvetlenül rendeznék a 
jogvita azon részét, amely a szerződés felmondásáról szóló határozatra vonatkozóan az EUCAP 
Szomália által a felperesnek küldött értesítésre alkalmazandó alaki érvényességi szabályok 
betartásával kapcsolatos. Következésképpen a fenti 37. pontban hivatkozott ítélkezési gyakorlat 
alapján a felperes által a jelen kifogás keretében előadott érvek érdemi vizsgálata céljából a belga 
jog szabályait kell alkalmazni.
104 A munkaszerződésekről szóló törvény 40. cikke (2) bekezdésének az említett törvény 37. cikkének 
(1) bekezdésével együttesen értelmezett második albekezdése többek között előírja, hogy a 
munkáltató a felmondást kizárólag ajánlott postai levélben – ami a feladás napját követő 
harmadik munkanapon válik hatályossá – vagy bírósági végrehajtó útján közölheti.
105 Ezzel összefüggésben először is a munkáltatónak kell bizonyítania, hogy az ajánlott levél 
megérkezett a címzetthez. Ha az értesítést ajánlott postai levélben kézbesítik, a levelet a pontos 
címre kell küldeni. A helytelen címre küldött ajánlott levélnek nem lehet semmilyen joghatása. 
Az értesítés joghatásainak elmaradása nem hozható helyre azzal, hogy a munkavállalónak átadják 
a levél egy példányát. Így az ajánlott levélben történő értesítés semmis, ha a feladóvevényen 
szereplő cím pontatlan (cour du travail de Bruxelles [brüsszeli munkaügyi bíróság], 2016. 
november 7-i2015/AB/742. sz. ítélet). Egyébiránt önmagában az ajánlott levélre vonatkozó 
fizetési igazolás munkáltató általi bemutatása nem elegendő (lásd ebben az értelemben: (cour du 
travail de Bruxelles [brüsszeli munkaügyi bíróság] 2016. április 22-i 2014/AB/765. sz. ítélet).
106 Az értesítést továbbá – semmisség terhe mellett – a munkáltató tudomására jutott utolsó címre 
kell kézbesíteni (arbeidshof Brussel [brüsszeli munkaügyi bíróság], 2012. október 19-i
2011/AB/1014. sz. ítélet). Más szóval, ha a felmondási időről szóló értesítést téves címre küldték, 
noha a munkáltató tudta vagy tudnia kellett volna az új címet, az értesítés szabálytalan, és a 
munkáltató a felmondási idő be nem tartása miatti kártérítést köteles fizetni (cour du travail de 
Gand [genti munkaügyi bíróság], 2011. november 14-i ítélet, J. T. T. 2012, 1124, 1589). 
Ugyanakkor a munkáltatónak nem róható fel, hogy nem tett eleget a megfelelő címen történő 
értesítésre vonatkozó kötelezettségének, ha az értesítést a munkavállaló hibájából vagy 
gondatlanságából adódóan küldték helytelen címre (Cour du travail de Liège [liège-i munkaügyi 
14                                                                                                                ECLI:EU:T:2022:4532022. 07. 13- I ÍTÉLET – T-165/20. SZ. ÜGY [KIVONATOK ] 
JC KONTRA EUCAP SZOMÁLIA
bíróság], 2005. március 2-iítélet, J. T. T. 2005, 926, 383). E tekintetben a munkavállaló a lakcíme 
megváltozásáról köteles időben értesíteni a munkáltatóját. Így a bíróság úgy ítélte meg, hogy egy 
olyan esetben, amikor a munkavállaló nem bizonyította, hogy értesítette a munkáltatóját a lakcíme 
megváltozásáról, a munkavállaló korábbi lakcímén kézbesített felmondás érvényes volt, ezért a 
felmondási idő a munkáltató által meghatározott időponttól kezdődött (Cour du travail de Liège 
[liège-i munkaügyi bíróság], 2004. január 14-i 27.452–98. sz. ítélet). Nem kizárt azonban, hogy a 
munkáltató más bizonyítékokat vagy a munkavállaló által más összefüggésben megadott címeket 
is figyelembe vehet (lásd ebben az értelemben a Cour du travail de Liège [liège-i munkaügyi 
bíróság] 2005. március 2-iítélet, J. T. T. 2005, 926, 383).
107 Továbbá a belga jog szerint az, hogy a munkáltató a munkaszerződés megszüntetéséről szóló levél 
kézbesítésekor hibásan tünteti fel a munkavállaló címét, a levélben feltüntetett felmondási idő 
abszolút semmisségét vonja maga után, amelynek következtében e felmondási idő nem 
vonatkozik a munkavállalóra. Ebben az esetben a felmondás azonnali hatályú, kivéve, ha a bíró 
észszerű idő elteltével úgy ítéli meg, hogy a felek lemondtak az azonnali hatályú felmondás 
igénybevételéhez való jogukról (Cour de cassation, [semmítőszék], 2008. január 28-i
R. G. S.07.0056.N. sz. ítélet; lásd még Cour du travail de Bruxelles [brüsszeli munkaügyi bíróság], 
2016. november 7-i2015/AB/742. sz. ítélet). Más szóval a felmondási idő semmissége nem érinti a 
felmondás fennállását (Cour de cassation [semmítőszék], 1997. január 6-iítélet, J. T. T. 1997, 119). 
Az a munkavállaló, akivel szemben alkalmazott felmondási idő semmis, amint tudomást szerez a 
felmondási idő érvénytelenségéről, többek között élhet a felmondással, és követelheti a 
felmondási idő be nem tartása miatti kártérítés azonnali kifizetését, vagy folytathatja a szerződés 
teljesítését a szabálytalanul letöltött felmondási idő végéig, és az időtartam végén hivatkozhat a 
felmondási idő be nem tartása miatti kártérítésre (Cour du travail de Liège [liège-i munkaügyi 
bíróság], 2008. január 15-i ítélet, J. T. T. 2008, 1004, 160).
108 Végül, mindaddig, amíg a munkavállaló nem hivatkozott a felmondási idő semmisségére az 
azonnali felmondásra való jog igénybevétele érdekében, a munkáltató a törvényi előírásoknak 
megfelelően új felmondási időt közölhet vele Cour du travail de Liège [liège-i munkaügyi 
bíróság], 2008. január 15-i R. G. 8356/2007. sz. ítélet; 2013. október 17-i 2012/AL/332 sz. ítélet). 
Egy ilyen esetben a munkaszerződésekről szóló törvény 37/1. cikkének megfelelően a felmondási 
idő az új felmondás kézbesítésének hetét követő hétfőtől kezdődik.
109 A jelen ügyben egyrészt a fenti 67-78. pontban megállapítást nyert, hogy az EUCAP Szomália nem 
bizonyította többek között a felperes által megfelelően aláírt átvételi elismervény bemutatásával 
vagy a felperes által megadott utolsó címre vonatkozó kézbesítésről szóló értesítés benyújtásával a 
2019. november 4-ilevélről szóló értesítés tényleges megvalósulását, másrészt pedig nem 
állapítható meg, hogy e levél lehetővé tette a felperes számára, hogy november 8-án érdemben 
megismerje a szerződés megszüntetéséről szóló határozatot és az e célból megállapított 
felmondási időt.
110 Ilyen körülmények között, a fenti 105. pontban hivatkozott ítélkezési gyakorlat alapján a 2019. 
november 4-ilevélről szóló értesítés, amelyet téves címre küldtek, amint azt a hiányos címet 
feltüntető feladóvevény bizonyítja, olyan szabálytalanságot tartalmaz, amely az e levélben 
szereplő felmondási határidő semmisségét vonja maga után, és amelyet e levélnek az EUCAP 
Szomália által a felperes részére 2020. január 24-én megküldött későbbi közlése nem orvosolhat.
111 Másodszor, a fenti 73. pontból az is kitűnik, hogy az EUCAP Szomália 2019. november 4-ilevelét 
hiányos címre küldte, mivel a felperes neki felróhatóan elmulasztotta feltüntetni a házszámot a 
személyes kapcsolattartási adatlapon.
ECLI:EU:T:2022:453                                                                                                                152022. 07. 13- I ÍTÉLET – T-165/20. SZ. ÜGY [KIVONATOK ] 
JC KONTRA EUCAP SZOMÁLIA
112 A fenti 106. pontban említett belga jog alapján a felperes e hibás mulasztása valóban olyan jellegű 
lehet, ami mentesítheti az EUCAP Szomáliát a felperes helyes címére történő értesítésre 
vonatkozó kötelezettségének elmulasztása miatt fennálló felelőssége alól. Mindazonáltal a fenti 
74. pontban meghatározottaknak megfelelően a felperes a vitatott küldeményt a személyes 
kapcsolattartási adatlappal egyidejűleg benyújtott, a halál esetén kedvezményezett személy 
megjelölésére vonatkozó nyomtatványon, valamint a banki adataira vonatkozó nyomtatványon 
közölte az EUCAP Szomáliával a teljes lakcímét. Ilyen körülmények között az EUCAP Szomália, 
amely hozzáférhetett az említett információkhoz, a felperes által megadott egyéb adatok közül 
megkereshette volna a felperes legpontosabb címét. Ezért a felperes gondatlansága e 
körülmények között nem olyan mértékű, amely mentesítené az EUCAP Szomáliát a 2019. 
november 4-ilevélben foglalt értesítés szabálytalansága miatt fennálló felelőssége alól, és 
következésképpen kizárná az e levélben meghatározott felmondási idő semmisségét.
113 Harmadszor, ki kell emelni, hogy az EUCAP Szomália 2019. december 3-án egy második értesítő 
levelet küldött a felperesnek, amelyben tájékoztatta őt a szerződés megszüntetéséről szóló 
határozatról, amelynek „egyhetes felmondási ideje 2019. december 9-én , hétfőn kezdőd[ött]”. A 
felperes nem vitatja, hogy megkapta és tudomásul vette e levél tartalmát, amelyet ajánlott 
küldeményként juttattak el a teljes címére. Így a 108. pontban felidézett ítélkezési gyakorlat 
értelmében úgy kell tekinteni, hogy a 2019. december 3-ilevéllel annak a felperes általi 
kézhezvételének napján, azaz december 5-én az EUCAP Szomália kijavította a 2019. november 
4-ilevélben a felmondási idő közlésekor elkövetett hibát.
114 Ami a felperes által a Bíróság kérdéseire adott írásbeli válaszai során felhozott érvelést illeti, 
amellyel a második értesítés jogszerűségét kifogásolja annak feltételes jellege miatt, emlékeztetni 
kell arra, hogy a Törvényszék eljárási szabályzata 84. cikkének (1) bekezdése értelmében az eljárás 
további részében semmilyen új jogalapot nem lehet felhozni, kivéve, ha az olyan jogi és ténybeli 
helyzetből származik, amely az eljárás során merült fel. Az ítélkezési gyakorlat szerint ez a 
rendelkezés a kifogásokra vagy az érvekre is alkalmazandó (lásd: 2021. július 14-i AQ kontra 
eu-LISA ítélet, T-164/19 , nem tették közzé, EU:T:2021:456 , 59.pont , valamint az ott hivatkozott 
ítélkezési gyakorlat). Ugyanakkor az eljárást megindító keresetlevélben korábban közvetlenül 
vagy közvetetten megfogalmazott jogalap kiegészítéséből álló, ahhoz szorosan kapcsolódó 
jogalapot vagy érvet elfogadhatónak kell tekinteni (lásd: 2021. december 15-i Oltchim kontra 
Bizottság ítélet, T-565/19 , EU:T:2021:904 , 87. pont , valamint az ott hivatkozott ítélkezési 
gyakorlat).
115 A jelen ügyben egyrészt meg kell jegyezni, hogy a fent említett érvelés nem olyan elemeken alapul, 
amelyek az eljárás során merültek fel, másrészt pedig, hogy nem áll szoros kapcsolatban a 
keresetben előadott érveléssel. Egyébiránt, még ha ezt az érvelést a felperes a Törvényszék 
kérdésére adott válasza keretében fogalmazta is meg, akkor is meg kell jegyezni, hogy az 
meghaladja e kérdés kereteit (lásd ebben az értelemben és analógia útján: 2019. február 7-iRK 
kontra Tanács ítélet, T-11/17 , EU:T:2019:65 , 54.pont ). Ebből következően ezt az érvet, mint 
elfogadhatatlant, el kell utasítani.
116 Ezen érvek összességéből az következik, hogy a 2019. november 4-ilevelet az EUCAP Szomália 
szabálytalanul közölte a felperessel, mivel nem felelt meg a belga jog által e tekintetben előírt 
alaki érvényességi feltételeknek, ami az abban meghatározott felmondási idő semmisségét vonja 
maga után. Ezzel szemben ebből az is kötelezik, hogy az EUCAP Szomália a 2019. december 3-án
kelt levelének szabályos kézbesítésével ezt a hibát kiigazította, e levél így a felperes tekintetében 
hatályos.
16                                                                                                                ECLI:EU:T:2022:4532022. 07. 13- I ÍTÉLET – T-165/20. SZ. ÜGY [KIVONATOK ] 
JC KONTRA EUCAP SZOMÁLIA
117 Következésképpen a felperes által az első kereseti kérelme alátámasztására felhozott, a szerződés 
megszüntetéséről szóló 2019. november 4-ilevélben küldött értesítés érvénytelenségére és 
hatályának hiányára vonatkozó kifogásának helyt kell adni anélkül, hogy a szerződés 21. cikkének 
és a meghallgatáshoz való szerződéses jogának megsértésére vonatkozó érveléséről határozni 
kellene. Ezt az érvet ugyanis az első kifogás alátámasztására hozták fel, amelynek a Törvényszék 
helyt adott. Egyébként ezen állítólagos jogsértéshez nem kapcsolódik kártérítési igény.
2)A szerződés 17.2. és 18.1. cikkének megsértéséről
118 Egyrészt a felperes úgy véli, hogy mivel nem ajánlották fel neki a tényleges munkavégzés 
lehetőségét, a munkavégzése nem minősíthető nem megfelelőnek, és nem lehet arra a 
következtetésre jutni, hogy a szerződés 17.2. cikke értelmében nem bizonyította a munkakörhöz 
szükséges szakmai alkalmasságát. Így az EUCAP Szomáliának nem a szerződés 17.2. cikkét, 
hanem a 18.1. cikket kellett volna alkalmaznia, amely szerint bármelyik félnek joga van a 
szerződést egy hónapos felmondási idővel bármikor megszüntetni. Azzal, hogy az EUCAP 
Szomália úgy határozott, hogy egyhetes felmondási időt alkalmaz, figyelmen kívül hagyta mind a 
szerződés 17.2. cikkét, amely nem rendelkezik kötelező felmondási időről, mind pedig a 
18.1. cikkét, amely egy hónapos felmondási időt ír elő.
119 Másrészt a felperes hangsúlyozza, hogy a belga jog 2014. január 1-je óta semmisség terhe mellett 
tiltja a munkaszerződésekben a próbaidőre vonatkozó záradékok eltörlésétől való eltérést. Ez az 
elv a jelen ügyre alkalmazva a szerződésnek az EUCAP Szomália által a szerződés felmondása 
során hivatkozott 17.2. cikke semmisségét eredményezi. Következésképpen a szerződés 
17.2. cikkében szereplő próbaidő kikötésének hatályát kellett volna vesztenie, és csak a szerződés 
18.1. cikkét kellett volna alkalmazni, amely egy hónapos felmondási időt ír elő. A felperes továbbá 
emlékeztet arra, hogy a 2019. november 4-ilevél közlésének állítólagos szabálytalansága a belga 
jog szerint az abban meghatározott egyhetes felmondási idő semmisségét eredményezi. A 
felperes azt állítja, hogy ilyen esetben ez a jog a szerződés azonnali hatályú felmondását és 
kártérítés megfizetését vonja maga után.
120 Ezért a 2019. november 4-iés 2019. december 3-ilevelekben közölt, a szerződés felmondásáról 
szóló határozat mind a szerződési feltételek, mind a belga jog rendelkezéseinek megsértése miatt 
semmis.
121 Az EUCAP Szomália a maga részéről arra emlékeztet, hogy a szerződés felmondásáról szóló 
határozat időpontjában a felperes három hónapos próbaidejét töltötte, amely 2019. szeptember 
8-tól december 8-ig tartott. Következésképpen a szerződés 17.2. cikke képezi a szerződés 
felmondására vonatkozó határozat egyetlen szerződéses alapját.
122 Ezzel összefüggésben mindenekelőtt az EUCAP Szomália ugyan elismeri, hogy a belga munkajog 
már nem tartalmaz a próbaidőre vonatkozó rendelkezéseket, mindazonáltal úgy véli, hogy a 
Törvényszék – amennyiben joghatósága az EUMSZ 272. cikken alapul – nem jogosult arra, hogy 
a szerződés valamely kikötését figyelmen kívül hagyja, még akkor sem, ha ez a kikötés 
ellentétesnek bizonyul a szerződésre alkalmazandó nemzeti joggal, mivel a közte és a fellebbező 
között szabadon megállapított kikötések alkalmazásának elsőbbséget kellene élveznie. Így a 
szerződés 17.2. cikkét annak ellenére kell alkalmazni, hogy a szerződésre alkalmazandó jogként a 
belga jogot jelölték meg.
ECLI:EU:T:2022:453                                                                                                                172022. 07. 13- I ÍTÉLET – T-165/20. SZ. ÜGY [KIVONATOK ] 
JC KONTRA EUCAP SZOMÁLIA
123 Az EUCAP Szomália továbbá úgy véli, hogy nem követett el hibát, amikor e cikk alapján úgy ítélte 
meg, hogy a felperes orvosi ellenjavallatok miatt fizikailag nem volt alkalmas a szerződés megfelelő 
teljesítésére.
124 Végül hangsúlyozza, hogy a belga jogot mindazonáltal kiegészítő jelleggel alkalmazta, és a 
munkaszerződésekről szóló törvény 37. cikkének (2) bekezdésével és 40. cikkének 
(2) bekezdésével összhangban egyhetes felmondási időt állapított meg, noha a szerződés 
17.2. cikke alapján erre nem lett volna köteles. Az EUCAP Szomália azt is pontosította, hogy a 
szerződés 17.2. cikkében meghatározott mechanizmus, amely a szerződéses jogviszony első 
három hónapja alatt lehetővé teszi a szerződés egyoldalú felmondását, hasonló a belga joghoz, 
amely lehetővé teszi a határozott idejű munkaszerződés egyoldalú felmondását a szerződés 
megállapított időtartamának első felében, legfeljebb az első hat hónapon belül.
125 A jelen esetben a szerződésre alkalmazandó belga jogot (lásd a fenti 45. pontot) illetően egyrészt a 
felmondási idő és a betegszabadság tekintetében 2013. december 26-i loi concernant 
l’introduction d’un statut unique entre ouvriers et employés en ce qui concerne les délais de 
préavis et le jour de carence ainsi que de mesures d’accompagnement (a fizikai és nem fizikai 
munkavállalók egységes jogállásának bevezetéséről, valamint a kísérő intézkedésekről szóló 
törvény; Moniteur belge, 2013. december 31., 104147. o.) 2014. január 1-jétől megszüntette a 
munkaszerződésekben a próbaidő kikötésének jogát. Ez a megszüntetés az ezzel ellentétes 
kikötések relatív semmisségéhez vezet a munkaszerződésekről szóló törvény 6. cikke alapján, 
amely kimondja, hogy a törvény és a végrehajtási rendeleteinek rendelkezéseivel ellentétes 
kikötések semmisek, amennyiben a munkavállalók jogainak korlátozására vagy kötelezettségeik 
súlyosbítására irányulnak. Másrészt ez a törvény a munkáltató és a munkavállaló számára 
egyaránt bevezette annak lehetőségét, hogy a határozott idejű munkaszerződés időtartamának 
első felében, de legfeljebb hat hónapig a munkaszerződést a munkaszerződésekről szóló törvény 
37/2. cikkének (1) bekezdésében előírt új felmondási határidők betartása mellett szüntethessék 
meg.
126 Ezek a munkavállalók védelmét megszervező és biztosító belga jogszabályi rendelkezések tehát 
kötelező jellegűek.
127 Harmadszor, a felek valóban szabadon megállapodtak egy három hónapos, 2019. szeptember 8-tól 
december 8-ig tartó próbaidőszakról, valamint a szerződés 17.2. cikkében foglalt, próbaidőre 
vonatkozó szerződéses feltételekről.
128 Mindazonáltal meg kell említeni, hogy ez a felek által szabadon elfogadott próbaidőre vonatkozó 
szerződéses feltétel nem ír elő felmondási határidőt a szerződésnek a szóban forgó próbaidőszak 
alatt történő felmondása esetére, ami ezáltal korlátozza a felperes jogait, és kiterjeszti a 
kötelezettségeit, megsértve ezzel a munkaszerződésekről szóló törvény 6. és 37/2. cikkét.
129 Márpedig, amint az a fenti 45. pontból kitűnik, az említett próbaidőre vonatkozó szerződéses 
feltétel – a semmisség terhe mellett – nem írhatja felül a szerződésre alkalmazandó belga anyagi 
munkajog kógens rendelkezéseit.
130 Következésképpen, amint azt a felperes lényegében kéri, a felek között a szerződés 17.2. cikkében 
előírt próbaidőre vonatkozó kikötést semmisnek kell nyilvánítani, és annak a jelen jogvita 
eldöntése céljából történő alkalmazásától el kell tekinteni.
18                                                                                                                ECLI:EU:T:2022:4532022. 07. 13- I ÍTÉLET – T-165/20. SZ. ÜGY [KIVONATOK ] 
JC KONTRA EUCAP SZOMÁLIA
131 Így a munkaszerződésekről szóló törvény 40. cikkének az ugyanezen törvény 37. cikke 
(1) bekezdésével és 37/1. valamint 37/2. cikkével összhangban értelmezett (2) bekezdésének a 
jelen ügyre való alkalmazása valóban azt követeli meg az EUCAP Szomáliától, hogy tartsa 
tiszteletben az egyhetes felmondási időt, mivel a felperes a három hónapnál rövidebb szolgálati 
idővel rendelkező munkavállalók kategóriájába tartozik.
132 Mindazonáltal a munkaszerződésekről szóló törvény 6., 37/2. és 40. cikkének együttes olvasatából 
az következik, hogy a határozott idejű munkaszerződés felei rendelkezhetnek olyan kikötésről, 
amely szerint a szerződés megszüntetése az említett törvény 37/2. cikkének alkalmazásában 
előírtnál hosszabb felmondási időhöz kötött, amennyiben ez a kikötés a munkavállaló számára 
több jogot biztosít és kötelezettségeit enyhíti.
133 A jelen esetben is ez a helyzet. Emlékeztetni kell ugyanis arra, hogy a szerződés 18. cikkének 
(1) bekezdése, amelynek feltételeit a fenti 5. pont tartalmazza, a szerződésnek egy hónapos 
felmondási idő betartása mellett történő egyoldalú felmondásának lehetőségét írta elő.
134 Következésképpen azt kell megállapítani, hogy az EUCAP Szomáliának a szerződés 18. cikkének 
(1) bekezdésében meghatározott felmondási időt kellett volna alkalmaznia, amely a 
munkaszerződésekről szóló törvény rendelkezései által előírt egyhetes felmondási időnél nagyobb 
mértékben védi a felperest.
135 Ezért a felperes által a szerződés 17.2. és 18.1. cikkének megsértése alapján előterjesztett 
kifogásnak helyt kell adni anélkül, hogy a felperes e tekintetben előadott további érveiről határozni 
kellene.
136 Ami e jogsértésnek a 2019. december 3-ilevél vonatkozásában bekövetkező következményeit illeti, 
emlékeztetni kell arra, hogy az EUCAP Szomália a 2019. december 3-i, és a felperes által december 
5-én kézhez vett levél megküldésével megfelelően kézbesítette a szerződés felmondásáról szóló 
határozatot (lásd: a fenti 113. pont). Így a szerződés felmondásáról szóló határozat 2019. 
december 5-én szabályszerűvé, érvényessé és végrehajthatóvá vált a felperessel szemben, és ez a 
határozat az alkalmazandó felmondási idő lejártával jogerőre emelkedett. Ezen túlmenően a 
munkaszerződésekről szóló törvény 40. cikkének (2) bekezdéséből lényegében az következik, 
hogy a belga jog szerint nem semmis a felmondás, ha azt érvényesen, írásban közlik, megjelölve a 
felmondási időt, jóllehet ez az idő nem elegendő. Következésképpen a szerződéses felmondási idő 
figyelmen kívül hagyása a szerződés 18.1. cikkében szerződésszerűen előírt egy hónapos 
felmondási idő alkalmazását vonja maga után, az ezen levélben meghatározott egyhetes törvényes 
felmondási idő helyett.
[omissis]
IV. A jogvita egészére vonatkozó következtetés
170 A fenti megfontolások összességére tekintettel egyrészt helyt kell adni a felperes által a szerződést 
megszüntető határozat 2019. november 4-i levélben történő közlése érvényességének és 
hatályának hiánya, valamint a szerződés 17.2. és 18.1. cikkének megsértése alapján előterjesztett 
kifogásoknak. Ezért meg kell állapítani, hogy a felperes a 2019. november 26.és 2019. december 
8.közötti időszakra vonatkozóan jogosult díjazására, és ez alapján a felmondási időre járó 
ECLI:EU:T:2022:453                                                                                                                192022. 07. 13- I ÍTÉLET – T-165/20. SZ. ÜGY [KIVONATOK ] 
JC KONTRA EUCAP SZOMÁLIA
kompenzációs juttatásra. Következésképpen a keresetnek az első és a negyedik kereseti kérelem 
tekintetében helyt kell adni, a többi rész tekintetében pedig el kell utasítani azt. Másrészt az 
EUCAP Szomália által másodlagosan előterjesztett viszontkeresetet el kell utasítani.
V.A költségekről
171 Az eljárási szabályzat 134. cikkének (1) bekezdése alapján a Törvényszék a pervesztes felet kötelezi 
a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte. Mivel az EUCAP Szomália lényegében 
pervesztes lett, a felperes kérelmének megfelelően őt kell kötelezni a költségek viselésére.
A fenti indokok alapján
A TÖRVÉNYSZÉK (hetedik tanács)
a következőképpen határozott:
1)A 2019. november 4-ilevélben szereplő felmondási idő közlése semmis.
2)Az EUCAP Szomália és JC között 2019. augusztus 21-én létrejött szerződés felmondása 
2019. december 5-ihatállyal szabályszerű, érvényes és felhívható JC-vel szemben, és e 
felmondás e szerződés 18.1. cikkével összhangban a 2019. december 9-től számított egy 
hónapos felmondási idő lejártával válik véglegessé.
3)A Törvényszék kötelezi az EUCAP Szomáliát, hogy fizessen JC számára egyrészt a 2019. 
november 26-tól 2019. december 8-ig terjedő időszak vonatkozásában az említett 
szerződés 12.2. cikkében meghatározott díjazásának megfelelő összeget, a szerződés 
15. cikkében említett napidíjak kivételével, másrészt a 2019. december 9-től 
2020. január 9-ig terjedő időszak vonatkozásában a felmondási idő be nem tartása miatt 
az egyhavi díjazásának megfelelő összeget, valamint fizesse meg ezen összegeknek a 
belga jog szerinti törvényes kamatlábnak megfelelő kamatait.
4)A Törvényszék a keresetet az ezt meghaladó részében elutasítja.
5)A Törvényszék az EUCAP Szomália viszontkeresetét elutasítja.
6)A Törvényszék az EUCAP Szomáliát kötelezi a költségek viselésére.
Da Silva Passos Truchot Sampol Pucurull
Kihirdetve Luxembourgban, a 2022. július 13-i nyilvános ülésen.
20                                                                                                                ECLI:EU:T:2022:4532022. 07. 13- I ÍTÉLET – T-165/20. SZ. ÜGY [KIVONATOK ] 
JC KONTRA EUCAP SZOMÁLIA