20

E körülmények között a Verwaltungsgericht Berlin felfüggesztette az eljárást, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjesztette a Bíróság elé: „1) Úgy kell‑e értelmezni az európai elsődleges és/vagy másodlagos jogot, a jelen ügyben különösen a 2000/78/EK irányelvet, az életkoron alapuló, nem igazolható hátrányos megkülönböztetés átfogó tilalmának értelmében véve, hogy e tilalom hatálya a tartományi bírák díjazására vonatkozó nemzeti rendelkezésekre is kiterjed? 2) Az első kérdésre adandó igenlő válasz esetén: az következik‑e az említett európai elsődleges és/vagy másodlagos jog értelmezéséből, hogy az olyan nemzeti rendelkezés, amely szerint a bíró alapilletményének összege a bírói jogviszony létesítésekor, továbbá az alapilletmény későbbi emelkedése a bíró életkorától függ, az életkoron alapuló közvetlen vagy közvetett hátrányos megkülönböztetést képez? 3) Amennyiben a második kérdésre is igenlő válasz adandó: ellentétes‑e az említett európai elsődleges és/vagy másodlagos jog értelmezésével az ilyen nemzeti rendelkezés azon jogalkotói céllal történő igazolása, hogy jutalmazzák a szakmai tapasztalatot és/vagy a szociális kompetenciát? 4) Amennyiben a harmadik kérdésre is igenlő válasz adandó: a köztisztviselők hátrányos megkülönböztetéstől mentes díjazási rendszerének kialakításáig lehetővé teszi‑e az európai elsődleges és/vagy másodlagos jog értelmezése más jogkövetkezmény alkalmazását, mint a hátrányosan megkülönböztetett személyek részére a besorolási fokozatuk legmagasabb fizetési fokozata szerinti díjazás visszamenőleges kifizetését? A hátrányos megkülönböztetés tilalma megsértésének jogkövetkezménye e tekintetben az európai elsődleges és/vagy másodlagos jogból, a jelen ügyben különösen magából a 2000/78/EK irányelvből ered, vagy a hátrányosan megkülönböztetett személy jogosultsága csak az európai jogi rendelkezések hiányos átültetéséből következik az állam uniós jog alapján fennálló felelőssége alapján? 5) Ellentétes‑e az európai elsődleges és/vagy másodlagos jog értelmezésével az olyan nemzeti intézkedés, amely az utólagos illetményfizetésre vagy kártérítésre való jogosultságot attól teszi függővé, hogy a bírák azt megfelelően rövid időn belül érvényesítették‑e? 6) Az első, második és harmadik kérdésekre adandó igenlő válasz esetén: az következik‑e az európai elsődleges és/vagy másodlagos jog értelmezéséből, hogy az olyan átmeneti törvény, amely a már kinevezett bírákat kizárólag a régi (hátrányosan megkülönböztető) díjazási rendszer szerint az új rendszerbe való áttérés határnapján általuk kapott alapilletmény összege alapján sorolja be az új rendszer valamely fizetési fokozatába, és amely szerint a magasabb fizetési fokozatokba történő további előmenetel ezt követően a bíró abszolút tapasztalatszerzési idejétől függetlenül csak az átmeneti törvény hatálybalépése óta újonnan megszerzett tapasztalatszerzési időtől függ, a fennálló, életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetés – legmagasabb fizetési fokozat eléréséig tartó – fenntartását jelenti? 7) Amennyiben a hatodik kérdésre is igenlő válasz adandó: ellentétes‑e az európai elsődleges és/vagy másodlagos jog értelmezésével e korlátlanul fennmaradó eltérő bánásmód azon jogalkotói céllal történő igazolása, hogy az átmeneti törvény nem (csak) a már kinevezett bíráknak az új rendszerbe való áttérés határnapjáig szerzett jogait, hanem a régi díjazási rendszer alapján az adott besorolási fokozatban prognosztikusan juttatott jövedelemmel kapcsolatos elvárásokat (is) védelemben kívánja részesíteni, és az új bírákat a már kinevezett bírákhoz képest magasabb díjazásban kívánja részesíteni? Igazolható‑e a már kinevezett bírák fennmaradó hátrányos megkülönböztetése azzal, hogy a szabályozási alternatíva (a már kinevezett bírák ugyancsak egyedi besorolása a tapasztalatszerzési idő szerint) magasabb adminisztratív terhekkel járna? 8) Amennyiben a hetedik kérdésben nemleges válasz adandó az igazolhatóságra: a hátrányos megkülönböztetéstől mentes díjazási rendszernek a már kinevezett bírák tekintetében történő kialakításáig lehetővé teszi‑e az európai elsődleges és/vagy másodlagos jog értelmezése más jogkövetkezmény alkalmazását, mint a már kinevezett bírák részére a besorolási fokozatuk legmagasabb fizetési fokozata szerinti díjazás visszamenőleges és a jövőben folyamatos kifizetését? 9) Amennyiben az első, második és harmadik kérdésekre igenlő válasz, a hatodik kérdésre pedig nemleges válasz adandó: az következik‑e az európai elsődleges és/vagy másodlagos jog értelmezéséből, hogy egy átmeneti törvényben foglalt olyan szabályozás, amely az új rendszerbe való áttérés időpontjában egy meghatározott életkort elért, már kinevezett bírák számára meghatározott fizetési fokozattól kezdődően a díjazás gyorsabb ütemű növekedéséről rendelkezik, mint az áttérés határnapján fiatalabb, már kinevezett bírák esetében, az életkoron alapuló közvetlen vagy közvetett hátrányos megkülönböztetést képez? 10) A kilencedik kérdésre adandó igenlő válasz esetén: ellentétes‑e az európai elsődleges és/vagy másodlagos jog értelmezésével ezen eltérő bánásmód azon jogalkotói céllal történő igazolása, hogy az átmeneti törvény nem az új rendszerbe való áttérés határnapjáig szerzett jogokat, hanem kizárólag a régi díjazási rendszer alapján az adott besorolási fokozatban prognosztikusan juttatott jövedelemmel kapcsolatos elvárásokat kívánja védelemben részesíteni? 11) Amennyiben a tizedik kérdésben nemleges válasz adandó az igazolhatóságra: a hátrányos megkülönböztetéstől mentes díjazási rendszernek a már kinevezett bírák tekintetében történő kialakításáig lehetővé teszi‑e az európai elsődleges és/vagy másodlagos jog értelmezése más jogkövetkezmény alkalmazását, mint valamennyi, már kinevezett bíró részére a kilencedik kérdés szerinti kedvezményezett bírák díjazása növekedésének visszamenőleges és a jövőben folyamatos kifizetését?”