HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 294/76

2015. június 16-án benyújtott kereset – Ocean Capital Administration és társai kontra Tanács

(T-332/15. sz. ügy)

(2015/C 294/91)

Az eljárás nyelve: angol

Felek

Felperesek: Ocean Capital Administration GmbH (Hamburg, Németország), First Ocean Administration GmbH (Hamburg), First Ocean GmbH & Co. KG (Hamburg), Second Ocean Administration GmbH (Hamburg), Second Ocean GmbH & Co. KG (Hamburg), Third Ocean Administration GmbH (Hamburg), Third Ocean GmbH & Co. KG (Hamburg), Fourth Ocean Administration GmbH (Hamburg), Fourth Ocean GmbH & Co. KG (Hamburg), Fifth Ocean Administration GmbH (Hamburg), Fifth Ocean GmbH & Co. KG (Hamburg), Sixth Ocean Administration GmbH (Hamburg), Sixth Ocean GmbH & Co. KG (Hamburg), Seventh Ocean Administration GmbH (Hamburg), Seventh Ocean GmbH & Co. KG (Hamburg), Eighth Ocean Administration GmbH (Hamburg), Eighth Ocean GmbH & Co. KG (Hamburg), Ninth Ocean Administration GmbH (Hamburg), Ninth Ocean GmbH & Co. KG (Hamburg), Tenth Ocean Administration GmbH (Hamburg), Tenth Ocean GmbH & Co. KG (Hamburg), Eleventh Ocean Administration GmbH (Hamburg), Eleventh Ocean GmbH & Co. KG (Hamburg), Twelfth Ocean Administration GmbH (Hamburg), Twelfth Ocean GmbH & Co. KG (Hamburg), Thirteenth Ocean Administration GmbH (Hamburg), Fourteenth Ocean Administration GmbH (Hamburg), Fifteenth Ocean Administration GmbH (Hamburg), Sixteenth Ocean Administration GmbH (Hamburg), IRISL Maritime Training Institute (Teherán, Irán), Kheibar Co. (Teherán), Kish Shipping Line Manning Co. (Kish Island, Irán) (képviselők: P. Moser QC, E. Metcalfe barrister és M. Taher solicitor)

Alperes: az Európai Unió Tanácsa

Kérelmek

A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

— állapítsa meg a 2010/413/KKBP határozat módosításáról szóló, 2013. október 10-i 2013/497/KKBP tanácsi határozat, valamint az Iránnal szembeni korlátozó intézkedésekről szóló 267/2012/EU rendelet módosításáról szóló, 2013. október 10-i 971/2013/EU tanácsi rendelet (HL L 272., 1. o.) alkalmazhatatlanságát jogellenességi kifogás alapján;

— semmisítse meg a 2010/413/KKBP tanácsi határozat módosításáról szóló, 2015. április 7-i 2015/556/KKBP tanácsi határozatot (HL L 92., 101. o.), valamint az Iránnal szembeni korlátozó intézkedésekről szóló 267/2012/EU rendelet végrehajtásáról szóló, 2015. április 7-i 2015/549/EU tanácsi végrehajtási rendeletet (HL L 92., 12. o.), amennyiben e jogi aktusok a felperesekre vonatkoznak;

— kötelezze a Tanácsot a felperesek költségeinek viselésére.

Jogalapok és fontosabb érvek

Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek két jogalapra hivatkoznak.

1. Az első jogalap az EUMSZ 277. cikk értelmében vett jogellenességi kifogás, amellyel a felperesek azt kérik, hogy állapítsák meg a 2010/413/KKBP határozat módosításáról szóló, 2013. október 10-i 2013/497/KKBP tanácsi határozat, valamint az Iránnal szembeni korlátozó intézkedésekről szóló 267/2012/EU rendelet módosításáról szóló, 2013. október 10-i 971/2013/EU tanácsi rendelet (HL L 272., 1. o.) alkalmazhatatlanságát. A felperesek arra hivatkoznak, hogy az említett határozattal és az említett rendelettel elfogadott kritériumok először is nem rendelkeznek megfelelő jogalappal, másodszor nem rendelkeznek megfelelő ténybeli alappal, amennyiben a Törvényszék az Islamic Republic of Iran Shipping Lines (a továbbiakban: IRISL) tekintetében a T-489/10. sz. IRISL kontra Tanács ítéletében (ECLI:EU:T:2013:453) úgy ítélte meg, hogy az IRISL nem sértette meg a Biztonsági Tanács által előírt korlátozó intézkedéseket, harmadszor sértik a felperesek hatékony jogorvoslathoz való jogát, valamint a ne bis in idem és a jogerő elvét, negyedszer indokolás vagy arányosság hiányában hátrányosan megkülönböztetik azokat a szervezeteket, amelyek állítólag az IRISL tulajdonában vagy ellenőrzése alatt állnak, ötödször sértik a felperesek védelemhez való jogát, hatodszor sértik – indokolás vagy arányosság hiányában – a felperesek egyéb alapvető jogait, beleértve a tulajdonhoz, a kereskedelmi tevékenység végzéséhez, valamint a jóhírnevük tiszteletben tartásához való jogukat, hetedszer pedig azok a Tanács által elkövetett hatáskörrel való visszaélésnek minősülnek, amennyiben utóbbi egyszerűen újra alkalmazta ugyanazokat a korlátozó intézkedéseket a felperesekre, és ezzel megkerülte a Törvényszék kötelező erejű ítéletét.