35

E megfontolások alapján a Törvényszék a megtámadott ítélet 123–129. pontjában a következő megállapításokat tette: „123 Először is, a [Frucona Košice] arra alapított érvével kapcsolatban, hogy a Bizottság nem vette figyelembe a szlovákiai felszámolási eljárás időtartamát és a harmadik személyek által e tárgyban készített jelentéseket, mindenekelőtt meg kell állapítani, hogy [e társaság] állításával ellentétben a Bizottság a [vitatott] határozat (54) preambulumbekezdésében nem csupán arra utalt, hogy a Szlovák Köztársaság szerint a felszámolási eljárás időtartama a jelen ügy sajátos körülményeire tekintettel az átlagosnál rövidebb lett volna, hanem a [vitatott] határozat (40) preambulumbekezdésében azt is megemlítette, hogy a [Frucona Košice] szerint a felszámolási eljárás Szlovákiában átlagosan három és hét év közötti ideig tart. A Bizottság kifejtette, hogy a [Frucona Košice] olyan szlovák társaság körülményeire, statisztikáira és példájára alapította az álláspontját, amely az övéhez hasonló helyzetben volt. Következésképpen nem kifogásolható a Bizottsággal szemben, hogy e kérdést és a [Frucona Košice] ezzel kapcsolatos álláspontját figyelmen kívül hagyta volna. 124 Ezenkívül a Bizottság rendelkezésére álló bizonyítékokkal kapcsolatban meg kell állapítani, hogy maguk a [Frucona Košice] által közölt adatok nem felelnek meg a hitelesség és a következetesség követelményeinek. A [Frucona Košice] által a szlovákiai felszámolási eljárás időtartamával kapcsolatban a Bizottság elé terjesztett becslések ugyanis általánosak voltak, és nem vették figyelembe a jelen ügy sajátosságait. Hasonlóképp, e becslések egyes esetekben megközelítőek voltak, illetve bizonyos esetekben nem feleltek meg egymásnak. A [Frucona Košice] ugyanis a fenti 96. pontban említett négy jelentésre hivatkozik, amelyekben ezt az időtartamot négy év nyolc hónapra, három és hét év közé eső időre, illetve több mint hat évre becsülték. 125 A [Frucona Košice] által hivatkozott többi jelentést a Szlovák Köztársaság által az uniós csatlakozás érdekében teljesített előrehaladásról szóló 2002. évi és 2003. évi bizottsági jelentések képezik. [E társaság] szerint a Bizottság e jelentésekben utalt a szlovákiai felszámolási és fizetésképtelenségi eljárásokkal kapcsolatos nehézségekre, valamint a javulás szükségességére. Ugyanakkor meg kell állapítani, hogy a Bizottság e jelentései általában a szlovákiai felszámolási eljárásra vonatkoznak, anélkül hogy figyelembe vennék a jelen ügy sajátosságait. 126 Másfelől meg kell jegyezni, hogy a [Frucona Košice] elmulasztotta megemlíteni a K jelentés arra vonatkozó megállapításait, hogy a vele kapcsolatos felszámolási eljárás meddig tarthatott volna. [A K jelentés], amelyet a jelen ügyben maga a [Frucona Košice] csatolt, az említett időtartamot »(a feltételektől és a felszámolóbiztos munkájától függően) hozzávetőleg két évre« becsülte. Márpedig meg kell állapítani, hogy azon kívül, hogy a felszámolási eljárás időtartamával kapcsolatos ez utóbbi becslés nyilvánvalóan sokkal derűlátóbb, mint a [Frucona Košice] által csatolt többi becslés, még kifejezetten [e társaságra] is vonatkozik. 127 Azt is meg kell állapítani, amint azt a Bizottság is állítja, hogy ha az adós hitelezőinek száma – mint a jelen ügyben is – alacsony, és pozitív felszámolási értékkel rendelkező aktív eszközök vannak, a felszámolási eljárás az átlagosnál gyorsabban lefolytatható. Ez a jelen esetben annál is inkább igaz, hogy a felek között nem vitatott, hogy a szlovák adóhatóságnak a [Frucona Košicével] szemben fennálló követelése a [Frucona Košice] passzív eszközeinek hozzávetőleg 99%-át tette ki, az említett adóhatóság pedig privilegizált hitelező volt. Ebből következik, hogy a szlovák adóhatóságnak meghatározó befolyása volt a felszámolási eljárás időtartamára. A [Frucona Košice] kétségkívül azt állítja, hogy a legtöbb aktív eszközének jellemzői, földrajzi elhelyezkedése és elavultsága nehezebbé tette volna a vevő keresését, következésképpen pedig lelassította volna a felszámolási eljárást. Ugyanakkor – amint azt a Bizottság a [vitatott] határozat (88) preambulumbekezdésében megjegyezte – több tényező, különösen pedig az, hogy a felperes termelésre szolgáló egyes aktív eszközei az alkoholtermékek és párlatok előállítására és kezelésére vonatkozó engedély visszavonását követően is vevőre találtak, azt bizonyítja, hogy […] ezen [állítás] nem megalapozott. […] 129 A fenti megfontolásokból következik, hogy a Bizottság a felszámolási eljárás időtartamával kapcsolatban nem követett el nyilvánvaló mérlegelési hibát.”