ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
37

Továbbra is ezen utóbbi rendelkezés szövegkörnyezetével kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy az „stabil, rendszeres és elégséges” forrásokkal való követelményhez hasonló követelmény szerepel a 2003/86 irányelv 7. cikke (1) bekezdésének c) pontjában is. A Bíróság már kimondta, hogy e rendelkezésnek magából a szövegéből – különösen az „állandó” és a „rendszeres” kifejezések használatából – következik, hogy e forrásoknak bizonyos folyamatosságot, illetve bizonyos folytonosságot kell mutatniuk. E tekintetben a 2003/86 irányelv 7. cikke (1) bekezdése c) pontjának második mondata értelmében a tagállamok az említett forrásokat többek között „rendszerességükre” hivatkozással értékelik, ami e források alakulásának bizonyos időközönként történő értékelését jelenti (lásd ebben az értelemben: 2016. április 21‑iKhachab ítélet, C‑558/14, EU:C:2016:285, 30. pont).
28

E körülmények között a Sąd Okręgowy w Warszawie (varsói regionális bíróság, Lengyelország) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé: „1) A [93/13 irányelv] 1. cikke (2) bekezdésének vagy 6. cikke (1) bekezdésének értelmezése alapján ki lehet‑e indulni abból, hogy ha egyes, a felek általi teljesítés módját (összegét) meghatározó szerződéses rendelkezések tisztességtelenné minősítésének következtében a teljes szerződés – a fogyasztó számára hátrányos módon – érvénytelenné válik, a szerződés hiányosságainak pótlása nemcsak a tisztességtelen feltételt egyértelmű módon helyettesítő diszpozitív rendelkezés alapján lehetséges, hanem a nemzeti jog azon rendelkezései alapján is, amelyek jogügyletek tartalmukban kifejezett joghatásainak kiegészítését a méltányosság elvéből (társadalmi együttélés szabályai) vagy a bevett szokásokból is eredő következmények révén írják elő? 2) A teljes szerződés érvénytelensége hatásainak a fogyasztó szempontjából történő vizsgálatára a szerződés megkötésének időpontjában fennálló körülményeket figyelembe véve kell, hogy sor kerüljön, vagy a felek közötti, az adott kikötés érvényesíthetőségével (amely kikötés megtévesztő jellegére a fogyasztó hivatkozott) kapcsolatos jogvita kialakulásának időpontjában, illetve milyen jelentőséggel bír a fogyasztó által e jogvita során kifejtett álláspont? 3) Lehetséges‑e a [93/13] irányelv szerint tisztességtelen szerződési feltételeknek minősülő rendelkezéseket hatályukban fenntartani, amennyiben e megoldás a vita rendezésének időpontjában objektíve kedvező lenne a fogyasztó számára? 4) A [93/13] irányelv 6. cikke (1) bekezdésének fényében a felek általi teljesítés összegét és módját meghatározó szerződéses rendelkezések tisztességtelennek minősítése eredményezhet‑e olyan helyzetet, amelyben a jogviszonynak a szerződés tartalma alapján, a tisztességtelen feltételek következményeinek mellőzésével megállapított formája eltér a felek elsődleges szolgáltatásra vonatkozó szándékától, így különösen valamely szerződéses rendelkezés tisztességtelennek minősítése azt jelenti‑e, hogy továbbra is lehet alkalmazni a többi, a fogyasztó elsődleges szolgáltatását meghatározó szerződéses rendelkezést, amelyeket nem minősítettek visszaélésszerűnek, és amelyeknek a felek által elfogadott formája (szerződésbe való belefoglalása) elválaszthatatlan a fogyasztó által megtámadott rendelkezéstől?”
62

Így először is meg kell jegyezni, hogy még ha a „fogyasztó” fogalmát a „Róma I” rendelet 6. cikkének (1) bekezdése szinte ugyanúgy határozza is meg, mint az 1215/2012 rendelet 17. cikkének (1) bekezdése, tekintve, hogy ezen előbbi rendelkezés azt írja elő, hogy az „olyan szerződésre” alkalmazandó, „amelyet egy természetes személy […] szakmai tevékenységén kívüli célra […] kötött”, a „Róma I” rendelet 6. cikke (4) bekezdésének a (28) és (30) preambulumbekezdésével összefüggésben értelmezett d) pontja az e rendelet 6. cikkének (1) és (2) bekezdésében meghatározott, a fogyasztói szerződésekre alkalmazandó szabályok hatálya alól kizárja „a valamely pénzügyi eszköz által megtestesített jogok[at] és kötelezettségek[et]. Márpedig amint az az említett rendelet (30) preambulumbekezdéséből kitűnik, a „Róma I” rendelet alkalmazásában a pénzügyi eszközök a 2004/39 irányelv 4. cikkében említett pénzügyi eszközök, amelyek között a CFD is szerepel, amint azt ezen irányelv I. melléklete C. szakaszának 9. pontja előírja.
25

Ebből következik, hogy – amint azt a főtanácsnok is kiemelte indítványának 32. pontjában – a tárhelyszolgáltató lehet a valamely tagállam nemzeti joga alapján elfogadott, jogsértéstől való eltiltás címzettje, még akkor is, ha teljesíti a 2000/31 irányelv 14. cikkének (1) bekezdésében szereplő egyik vagylagos feltételt, vagyis abban az esetben is, ha nem terheli felelősség.
14

A 2013. december 11‑i wet tot wijziging van de Vreemdelingenwet 2000 in verband met de uitbreiding van het gebruik van biometrische kenmerken in de vreemdelingenketen in verband met het verbeteren van de identiteitsvaststelling van de vreemdeling (az illetékes szervek között az idegenrendészet terén a külföldi állampolgár azonosításának javítása érdekében való együttműködés keretében a biometrikus azonosítók kiterjedt használatára vonatkozóan a külföldiek jogállásáról szóló 2000. évi törvény módosításáról szóló törvény; Stb. 2014., 2. sz.) által módosított, 2000. november 23‑i Vreemdelingwet 2000 (a külföldiek jogállásáról szóló 2000. évi törvény; Stb. 2000., 495. sz.) (a továbbiakban: a külföldiek jogállásáról szóló törvény) 106a. cikkének (1) bekezdése értelmében: „A jelen törvény végrehajtása érdekében a külföldi állampolgár személyazonosságának megállapítása céljából annak arcképe és tíz digitális ujjlenyomata rögzíthető és kezelhető, ha az 1. cikkben említett biometrikus adatokról szóló európai rendeletek nem írnak elő ilyen lehetőséget. Az arcképeket és a digitális ujjlenyomatokat összehasonlítják a külföldi állampolgárok nyilvántartó rendszerében szereplő arcképekkel és digitális ujjlenyomatokkal.”
36

Mivel a jelen ügyben hivatalosan megállapították az 1. sz. szerződés megszüntetését, az átláthatóságra és az együttműködésre vonatkozó kötelezettség alapján a IVT2 feladata volt, hogy tájékoztassa az ajánlatkérő szervet a helyzetéről. Így előzetesen be kellett volna nyújtania valamennyi olyan információt, amely alkalmas annak bizonyítására, hogy az alvállalkozásba adásra vonatkozó minősítés téves volt, ily módon nem szegte meg az 1. sz. szerződés keretében fennálló kötelezettségeit, vagy hogy az ajánlatkérő szerv előzetes jóváhagyása megszerzésének a korábbi közbeszerzés keretében fennálló hiánya csak kismértékű szabálytalanságnak minősül. Az ilyen pontosításokat különösen a 2016/7 végrehajtási rendelethez mellékletként csatolt, az egységes európai közbeszerzési dokumentum formanyomtatványában lehetett volna feltüntetni. E formanyomtatvány „Kizárási okok” címet viselő III. része ugyanis magában foglalja a „Fizetésképtelenséggel, összeférhetetlenséggel vagy szakmai kötelességszegéssel kapcsolatos okok” címet viselő C. pontot. Márpedig e C. pont keretében a pályázóknak többek között arra a kérdésre kell választ adniuk, hogy követtek‑e el súlyos szakmai kötelességszegést, igenlő válasz esetén pedig felhívják őket arra, hogy erre nézve szolgáljanak pontosításokkal.
9

A 2009/72 irányelv 3. cikkének (1) és (2) bekezdése a következőképpen rendelkezik: „(1) A tagállamok intézményi szervezetükre építve és a szubszidiaritás elvét figyelembe véve gondoskodnak arról, hogy a villamosenergia‑ipari vállalkozásokat ennek az irányelvnek az elvei szerint működtessék a (2) bekezdés sérelme nélkül, azzal a céllal, hogy versenyző, biztonságos és környezeti szempontból fenntartható villamosenergia‑piac alakuljon ki, továbbá nem alkalmaznak megkülönböztetést ezekkel a vállalkozásokkal szemben sem a jogok, sem a kötelezettségek tekintetében. (2) A Szerződés vonatkozó rendelkezéseinek – különös tekintettel annak 86. cikkére – teljes tiszteletben tartásával a tagállamok a villamosenergia‑ágazatban működő vállalkozások számára általános gazdasági érdekből előírhatnak olyan közszolgáltatási kötelezettségeket, amelyek a biztonságra – az ellátás biztonságát is beleértve–, az ellátás folyamatosságára, minőségére és árára, valamint a környezetvédelemre – beleértve az energiahatékonyságot, a megújuló forrásokból származó energiákat és az éghajlat védelmét – vonatkoznak. Ezeket a kötelezettségeket világosan meg kell határozni, azoknak átláthatóknak, megkülönböztetéstől menteseknek és ellenőrizhetőknek kell lenniük, továbbá a közösségi villamosenergia‑ipari vállalkozások számára garantálniuk kell, hogy a nemzeti fogyasztókhoz egyenlő módon hozzáférjenek. Az ellátás biztonsága, az energiahatékonysági/keresletoldali szabályozás és a környezetvédelmi, valamint a megújuló forrásokból származó energiára irányuló célok teljesítése vonatkozásában – ahogy arra ez a bekezdés is hivatkozik – a tagállamok hosszú távú tervezést vezethetnek be, figyelembe véve annak lehetőségét, hogy harmadik fél is kérhet hozzáférést a rendszerhez.”
54

Ami a jogorvoslati határidőket illeti, emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróság elismerte, hogy a jogorvoslati kérelem előterjesztésére nyitva álló észszerű jogvesztő határidők, amelyeket a jogbiztonság érdekében határoztak meg, és amelyek egyaránt védik az érdekeltet és az érintett hatóságot is, összeegyeztethetőek a tényleges érvényesülés elvével, még akkor is, ha e határidők letelte eleve a tervezett jogorvoslati kérelem teljes vagy részleges elutasítását vonja maga után (lásd ebben az értelemben: 2017. december 20‑iCaterpillar Financial Services ítélet, C‑500/16, EU:C:2017:996, 42. pont).
19

A fenti két pontban említett módosítások következtében az említett 69. cikk a következőket írta elő: „1. § A bírák a nők esetében a 60. életév betöltésével, míg a férfiak esetében a 65. életév betöltésével vonulnak nyugdíjba, kivéve ha az érintett személy az említett életkor betöltését megelőzően legfeljebb 6 hónappal és legkorábban 12 hónappal a szolgálati viszonyának fenntartására irányuló nyilatkozatot nyújt be az igazságügyi miniszterhez, és egyúttal a bírói álláshelyre pályázó jelöltekre alkalmazandó szabályokkal összhangban igazolást mutat be arról, hogy az egészségi állapota nem akadályozza a bírói feladatok ellátásában. […] 1b. § Az igazságügyi miniszter engedélyezheti valamely bíró számára, hogy a feladatait továbbra is ellássa, tekintettel a rendes bíróságok személyi állománya észszerű igénybevételének és a különböző bíróságok munkaterhéből eredő szükségleteknek a követelményeire. Amennyiben valamely bíró a megbízatásának meghosszabbítására irányuló eljárás befejezését megelőzően betölti az 1. §‑ban megállapított életkort, az említett eljárás lezárásáig továbbra is hivatalban marad. […] 3. § Ha az igazságügyi miniszter az 1b. § szerinti engedélyt ad ki, az érintett bíró csupán a 70. életévének betöltéséig töltheti be tisztségét. […]”
17

Végül a 2016. október 13‑i decreto n. 264 – Regolamento recante criteri indicativi per agevolare la dimostrazione della sussistenza dei requisiti per la qualifica dei residui di produzione come sottoprodotti e non come rifiuti (a termelésből származó maradékanyag hulladék helyett mellékterméknek való minősítésére vonatkozó követelmények fennállása igazolásának megkönnyítésére szolgáló irányadó szempontokról szóló 264. sz. rendelet; a GURI 2017. február 15‑i 38. száma) I. melléklete 1. cikkének 2. fejezetében foglalt A. rész (2) bekezdése értelmében: „A jelen rendelet hatálybalépésekor hatályos szabályozás alapján a tüzeléssel előállított energia termelésére kizárólag a [152/2006. sz., felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet] ötödik részéhez tartozó X. mellékletben és a 2008. november 3‑i 171. sz., felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet 2‑bis. cikkében előírt biomassza maradvány használható fel, nem érintve azokat a jövőbeni rendelkezéseket, amelyek kifejezetten a biomassza maradvány tüzelőanyagként való felhasználását szabályozzák. A [152/2006. sz., felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet] 185. cikkében említett anyagok – amennyiben azokat elégetéssel történő energiatermelésre szánják – mindenesetre a hulladékrendszer hatálya alá tartoznak, ha nem szerepelnek a jelen bekezdésben megjelölt rendelkezésekben.”
8

Az alapeljárások felperesei, mivel az ezen adómegállapító határozatok ellen benyújtott panaszaikat elutasították, keresetet nyújtottak be a velük szemben megállapított adó csökkentése érdekében arra hivatkozva, hogy a banki dokumentumokat jogellenesen szerezték be, ennélfogva azok nem alapozhatnak meg adómegállapító határozatot. Az elsőfokú bíróság ítéletében e kereseteknek helyt adott, ezen ítéletet azonban fellebbezési eljárásban hatályon kívül helyezték. Az alapeljárások felperesei ekkor felülvizsgálati kérelmet nyújtottak be.
8

A 2009. július 23‑i legge n. 99 – Disposizioni per lo sviluppo e l’internazionalizzazione delle imprese, nonché in materia di energia (a vállalkozások fejlesztésére és nemzetközivé válására, valamint az energiára vonatkozó rendelkezésekről szóló 99. sz. törvény, a GURI 2009. július 31‑i 176. száma) 61. cikke előírja: „A szolgáltatási szerződések odaítélésében illetékes hatóságok az ágazati szabályozástól is eltérve alkalmazhatják az [1370/2007 rendelet] 5. cikkének (2), (4), (5) és (6) bekezdésében, valamint 8. cikkének (2) bekezdésében foglalt rendelkezéseket. Az Olaszországban vagy külföldön szolgáltatási szerződést az említett [1370/2007 rendelet] rendelkezései értelmében elnyerő társaságokra nem alkalmazható [a decreto legislativo n. 422 – Conferimento alle regioni ed agli enti locali di funzioni e compiti in materia di trasporto pubblico locale, a norma dell’articolo 4, comma 4, della legge 15 marzo 1997, n. 59 (az 1997. március 15‑i 59. sz. törvény 4. cikkének (4) bekezdésével összhangban a helyi tömegközlekedéssel kapcsolatos tevékenységeknek és feladatoknak a tartományokra és a helyi szervezetekre történő átruházásáról szóló, 1997. november 19‑i 422. sz. felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet, a GURI 1997. december 10‑i 287. száma, 4. o.)] 18. cikke (2) bekezdésének a) pontjában foglalt rendelkezés szerinti kizárás.”
6

Az 1151/2012 rendelet „Termékleírás” című 7. cikke a következőket írja elő: „(1) Az oltalom alatt álló eredetmegjelölésnek vagy oltalom alatt álló földrajzi jelzésnek meg kell felelnie a legalább a következőket tartalmazó termékleírásnak: a) az eredetmegjelölésként vagy földrajzi jelzésként oltalomban részesítendő elnevezés a kereskedelmi vagy köznyelvben használatos formájában, kizárólag olyan nyelven, amelyet a meghatározott földrajzi területen az adott termék megnevezésére hagyományosan használtak vagy használnak; b) a termék leírása, beleértve – adott esetben – a nyersanyagokat, valamint a termék főbb fizikai, kémiai, mikrobiológiai vagy érzékszervi jellemzőit; c) az e bekezdés f) pontjának i. vagy ii. alpontjában említett kapcsolatnak megfelelően körülhatárolt földrajzi terület meghatározása és – adott esetben – az 5. cikk (3) bekezdésében szereplő követelmények teljesülését igazoló adatok; d) annak igazolása, hogy a termék az 5. cikk (1) vagy (2) bekezdésében említett földrajzi területről származik; e) a termék előállítási módjának, valamint – adott esetben – az autentikus és egységes helyi előállítási módszereknek a leírása, valamint a csomagolásra vonatkozó adatok feltüntetése, amennyiben a kérelmező csoportosulás – az uniós jogot, különösen az áruk szabad mozgására és a szolgáltatások szabad nyújtására vonatkozó jogszabályokat is figyelembe véve – úgy dönt, és azt a konkrét termékre vonatkozóan megfelelően megindokolja, hogy a minőség megőrzése, a származás garantálása vagy az ellenőrzés biztosítása érdekében a csomagolásnak is a meghatározott földrajzi területen kell történnie. f) az alábbiakat tanúsító adatok: i. a termék minősége vagy jellemzői és a földrajzi környezet közötti, az 5. cikk (1) bekezdésében említett kapcsolat; vagy ii. az adott esettől függően a termék valamely tulajdonsága, hírneve vagy más jellemzője és földrajzi eredete közötti, az 5. cikk (2) bekezdésében említett kapcsolat; g) a termékleírásban szereplő előírásoknak a 37. cikk szerinti betartását ellenőrző hatóságok neve és címe, vagy az ezen előírásokat ellenőrző szervek neve és címe – amennyiben a szervek ezen adatai rendelkezésre állnak –, és e hatóságok és szervek konkrét feladatai; h) az érintett termékre vonatkozó bármilyen egyedi címkézési előírás. (2) Annak érdekében, hogy a termékleírás releváns és tömör tájékoztatást nyújtson, a Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy az 56. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el az e cikk (1) bekezdésében említett termékleírásban szereplő információk korlátozására vonatkozó szabályok megállapítása céljából, ha erre a korlátozásra túlzott terjedelmű bejegyzési kérelmek benyújtásának elkerülése érdekében szükség van. A Bizottság végrehajtási jogi aktusokat fogadhat el a termékleírás formájára vonatkozó szabályok megállapítása céljából. Ezeket a végrehajtási jogi aktusokat az 57. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárás keretében kell elfogadni.”
30

Egyébiránt túl magas összegű díjak esetén a polgári bíróság a méltányos összeget ex tunc hatály kikötésével határozza meg, a 2009/12 irányelvnek megfelelően. Noha a díjak összegének bíróság által történő új meghatározása kezdetben nyilvánvalóan csak inter partes joghatással bír, azokra a többi használó is hivatkozhat, amennyiben ők maguk is hasonló keresetet nyújtanak be, következésképpen e keresetek összességében a díjak összegének kiegyenlítődéséhez vezetnek.
30

E körülmények között a Landgericht Köln (kölni regionális bíróság) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé: „1) Úgy kell‑e értelmezni az [561/2006 rendelet] 13. cikkének (1) bekezdését, hogy a rendelkezés csak arra az esetre engedi meg az eltéréseket [e rendelet] 5–9. cikkétől, ha a [97/67] irányelv 2. cikkének 13. pontja szerinti egyetemes szolgáltató járműve az [említett rendelet] 13. cikke (1) bekezdésének d) pontja szerint csak és kizárólag egyetemes szolgáltatás keretébe tartozó küldeményeket szállít, vagy az [ezen] rendelet 5–9. cikkétől való eltérések abban az esetben is megengedettek, ha az érintett járművek az egyetemes szolgáltatás keretébe tartozó küldeményeken kívül az egyetemes szolgáltatáshoz nem tartozó további küldeményeket is szállítanak? 2) Amennyiben az első kérdésre adandó válasz értelmében az [561/2006] rendelet 5–9. cikkétől való eltérések abban az esetben is megengedettek, ha az érintett járművek az egyetemes szolgáltatás keretébe tartozó küldeményeken kívül az egyetemes szolgáltatáshoz nem tartozó további küldeményeket is szállítanak: a) Ebben az esetben legalább milyen arányúnak kell lenniük a járművel egyetemes szolgáltatás keretében szállított küldeményeknek? b) Ebben az esetben legfeljebb milyen arányt képviselhetnek az egyetemes szolgáltatáshoz nem tartozó és a járművel az egyetemes szolgáltatások körébe tartozó küldeményekkel együtt szállított küldemények? c) Hogyan kell az a) és b) pont szerinti megfelelő arányt minden esetben meghatározni? d) Az a) és b) pont szerinti megfelelő aránynak az érintett jármű minden egyes útja esetében adottnak kell lennie, vagy elegendő az adott jármű valamennyi útjára vonatkozó valamely megfelelő átlagérték is? 3) a) Kizárólag az uniós jog alapján kell‑e értelmezni valamely uniós államnak a 2,8 tonna legnagyobb össztömeget meghaladó és a 3,5 tonna legnagyobb össztömeget meg nem haladó, áruszállításra szolgáló járművek és járművek kombinációja tekintetében a vezetési időről és pihenőidőről szóló olyan nemzeti rendelkezést, amely szó szerint átveszi az [561/2006 rendelet] 13. cikke (1) bekezdésének rendelkezéseit? b) Alkalmazhat‑e a nemzeti bíróság a szó szerinti átvétel ellenére az uniós jogból átvett rendelkezések értelmezésére uniós jogtól eltérő kritériumokat? 4) Ellentétes‑e valamely küldeménynek a (97/67) irányelv szerinti egyetemes szolgáltatás keretébe tartozó küldeményként történő besorolásával, ha ezzel összefüggésben olyan többletszolgáltatásokat, mint: – felvétel (meghatározott időközzel); – felvétel (meghatározott időközzel); – nagykorúság ellenőrzése; – utánvétel; – címzett fizet szolgáltatás 31,5 kg‑ig – utánküldés szolgáltatás; – rendelkezés a kézbesítés meghiúsulása esetére; – kézbesítési nap meghatározása; – kézbesítési idő meghatározása; kínálnak?”
6

Az említett rendeletnek az „Ideiglenes intézkedések, ideértve a biztosítási intézkedéseket is” című 90. cikke a következőképpen szól: „(1) A tagállami bíróságtól, ideértve a közösségi formatervezésiminta oltalmi bíróságot [helyesen: közösségi formatervezésiminta‑bíróságok] is, a szóban forgó tagállam jogszabályai által a nemzeti mintaoltalomra biztosított ideiglenes intézkedések – ideértve a biztosítási intézkedést is – kérhetők a közösségi formatervezésiminta oltalom tekintetében, még abban az esetben is, ha – e rendelet értelmében – az ügy érdemi elbírálására egy másik tagállam közösségi formatervezésiminta oltalmi bíróságának [helyesen: közösségi formatervezésiminta bíróságának] van joghatósága. […] (3) A 82. cikk (1), (2), (3) és (4) bekezdésére alapított joghatósággal bíró közösségi formatervezésiminta‑oltalmi bíróság [helyesen: közösségi formatervezésiminta‑bíróság] elrendelhet olyan ideiglenes intézkedést – ideértve a biztosítási intézkedést – is, amely – a joghatóságról és végrehajtásról szóló egyezmény III. címe értelmében – az előírt elismerési és végrehajtási eljárástól függően bármelyik tagállam területén alkalmazandó. Ilyen joghatósággal más bíróság nem rendelkezhet.”
24

A kérdést előterjesztő bíróság emlékeztet arra, hogy a hof van beroep te Antwerpen (antwerpeni fellebbviteli bíróság) úgy határozott, hogy a hatodik irányelv 13. cikke A. része (1) bekezdése f) pontjának, és különösen az e rendelkezésben előírt azon feltétel szigorú értelmezéséből, miszerint a csoportok a saját tagjaiktól kizárólag a közösen eszközölt kiadások rájuk eső részének pontos megtérítését követelik meg, az következik, hogy ez az értelmezés kizárta annak lehetőségét, hogy a személyek ezen önálló csoportjai a tagjaikon kívüli személyeknek is nyújthassanak szolgáltatásokat. A hof van beroep te Antwerpen (antwerpeni fellebbviteli bíróság) azt is megállapította, hogy az Infohos, mivel nem kizárólag a tagjai részére nyújtott szolgáltatásokat, hanem az alkalmazásszoftvereket harmadik személyek részére is értékesítette, tevékenységeinek összessége tekintetében nem hivatkozhatott a mentességre.
40

Először is a Törvényszék a megtámadott ítélet 42–46. pontjában megvizsgálta; és ezen ítélet 47. pontjában elutasította a Portugál Köztársaság azon érvét, amely szerint csak az ellenőrzött mezőgazdasági üzemek esetében alkalmazható támogatáscsökkentés vagy kizárás. Így az említett ítélet 42. és 43. pontjában a Törvényszék megállapította, hogy még ha az alapot érintő kockázat főszabály szerint meg is felel a kölcsönös megfeleltetésre vonatkozó követelmények be nem tartása tekintetében nem alkalmazott szankcióknak, és e kockázat főszabály szerint az 1122/2009 rendelet 50. és 51. cikkében meghatározott ellenőrzési mintára korlátozódik is, ez csak akkor érvényes, ha a kölcsönös megfeleltetéssel kapcsolatos követelményeknek a tagállam általi ellenőrzésére vonatkozó rendszer hatékony. Ezzel szemben abban az esetben, ha az ellenőrzési rendszer hiányos, az állam nem tudja biztosítani a 73/2009 és az 1122/2009 rendelet által előírt szabályok ellenőrzését és tiszteletben tartását, így nem lehet megbizonyosodni arról, hogy az említett kockázat az ellenőrzési mintára korlátozódik‑e.