ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
39

A jelen esetben a Törvényszék először is megállapítja, hogy a felek nem vitatják, hogy a Bizottság szervezeti egységei által 2010. december 15-én iktatott megerősítő kérelemre adandó válasz vonatkozásában a Bizottság számára rendelkezésre álló határidő, miután azt az 1049/2001 rendelet 8. cikkének (2) bekezdése alapján tizenöt munkanappal meghosszabbították, 2011. február 4-én járt le. Az időtartamokra, időpontokra és határidőkre vonatkozó szabályok meghatározásáról szóló 1971. június 3-i 1182/71/EGK, Euratom tanácsi rendelet (HL L 124., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet, 1. kötet, 51. o.) rendelkezéseire, valamint a 2010. évi ünnepnapok jegyzékére (HL C 166., 18. o.) és az Európai Közösség intézményei 2011. évi munkaszüneti napjainak jegyzékére (HL C 230., 10. o.) tekintettel a megerősítő kérelemre adandó válasz határidejének számítását helyesnek kell tekinteni. Következésképpen az 1049/2001 rendelet 8. cikkének (3) bekezdése szerinti előírt határidő a jelen esetben 2011. február 4-én járt le.
38

A felperes ezzel az érveléssel is összekeveri a személyes érintettséggel és az eljáráshoz fűződő érdekkel kapcsolatos elfogadhatósági feltételt. Ugyanis, jóllehet az eljáráshoz fűződő érdek a keresetnek az uniós bírósághoz történő benyújtását követően bekövetkezett, különösen a felperestől és a vitatott határozattól független eseményeknek köszönhetően is fennállhat, vagy épp ellenkezőleg, megszűnhet, a természetes vagy jogi személy személyében való érintettségét a kereset benyújtásának napján kell vizsgálni, és az kizárólag a megtámadott határozattól függ. Így a valamely támogatást a közös piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánító és annak visszatéríttetését elrendelő határozat által személyében érintett személy megtartja e minőségét még akkor is, ha később úgy tűnik, hogy a visszatéríttetést nem érvényesítik vele szemben (lásd ebben az értelemben a fent hivatkozott Comitato „Venezia vuole vivere” és társai kontra Bizottság egyesített ügyekben hozott ítélet 56. pontját, valamint Trstenjak főtanácsnok ezen ügyre vonatkozó indítványa [EBHT 2011., I‑4732. o.] 81. és 82. pontját; lásd továbbá a fenti 33. pontot).
42

Negyedsorban, ami a felperes által felhozott azon érvet illeti, miszerint kifogásának a Bizottság általi elutasítása folytán saját érdekkel rendelkezik, ezen érv téves feltevésen alapul. Konkrétan, az ügy iratanyagába felvett iratokból egyértelműen kiderül, hogy kizárólag a Németországi Szövetségi Köztársaság – és nem a felperes – tekintetében ismerte el a Bizottság, hogy elfogadható kifogást nyújtott be (a megtámadott rendelet (2) preambulumbekezdése). A felperes a kereset keretében nem cáfolta ezt a következtetést. Egyebekben kizárólag a Németországi Szövetségi Köztársaságot – és nem a felperest – hívta fel a Bizottság, hogy az 510/2006 rendelet 7. cikkének (5) bekezdése szerinti megállapodás létrejötte érdekében folytassa le a szükséges konzultációkat. A felperes tekintetében tehát nem ismerte el a Bizottság, hogy az említett cikk értelmében vett „érdekelt fél” lenne. A felperes a kereset keretében nem cáfolta ezt a következtetést. Ezen megállapításokra tekintettel a felperes nem hivatkozhat arra, hogy a Bizottság a jelen ügyben elutasította a kifogását. Mindezenfelül meg kell jegyezni, hogy az 510/2006 rendelet 7. cikke (2) bekezdésének második albekezdése előírja, hogy a jogos érdekkel rendelkező és valamely tagállamban lakóhellyel vagy székhellyel rendelkező természetes vagy jogi személy kifogást emelhet a javasolt bejegyzés ellen azáltal, hogy kellően indokolt nyilatkozatot nyújt be az említett tagállamhoz olyan határidőn belül, amely lehetővé teszi az említett cikk (1) bekezdésnek megfelelő kifogás benyújtását. Az 510/2006 rendelet 7. cikkének (1) bekezdése pedig többek között előírja, hogy „bármely tagállam” kifogással élhet a javasolt bejegyzés ellen a Bizottsághoz benyújtott, kellően indokolt nyilatkozat útján. Ebből következik, hogy – lényegében a felperesnek az írásbeli beadványaiban szereplő állításával szemben – a jogos érdekkel rendelkező és valamely tagállamban lakóhellyel vagy székhellyel rendelkező természetes vagy jogi személyeknek nincs lehetőségük arra, hogy közvetlenül a Bizottsághoz nyújtsanak be kifogást (lásd ebben az értelemben a Törvényszék T-35/06. sz., Honig-Verband kontra Bizottság ügyben 2007. szeptember 11-én hozott végzésének [EBHT 2007., II-2865. o.] 51. pontját).
37

Az OHIM az általa előterjesztett elfogadhatatlansági kifogás keretében a megsemmisítés iránti kérelmek elfogadhatatlanságával kapcsolatban három indokot ad elő. Először is a bírósági felülvizsgálat iránti kérelmet idő előtt nyújtották be. Az OHIM álláspontja szerint a 207/2009 védjegyrendelet 122. cikkének (3) bekezdése alapján az uniós bírósághoz fordulás előtt kötelező a közigazgatási eljárás megindításának kezdeményezése a Bizottságnál. Mivel a jelen ügyben a keresetet az említett cikkben megállapított határidő letelte előtt nyújtották be, az idő előtti, és így elfogadhatatlan. Ugyanez lenne a helyzet akkor is, ha a Bizottság által lefolytatott közigazgatási felülvizsgálat fakultatívnak minősülne, mivel a jelen ügyben a felperesek a 207/2009 védjegyrendelet 122. cikke alapján ténylegesen panaszt nyújtottak be. Másodszor, másodlagosan, az OHIM úgy véli, hogy alperesi minőségben nincs perbeli jogképessége, mivel a 207/2009 rendelet 122. cikke alapján lefolytatott közigazgatási eljárás lezárását követően a keresetet a Bizottság ellen kellett volna benyújtani. Harmadszor – és az előző jogalaphoz képest másodlagosan – az OHIM kifejti, hogy a Törvényszéknek nincs hatásköre a kereset elbírálására. Még ha feltételezzük is, hogy a Bizottság által a 207/2009 védjegyrendelet 122. cikke alapján lefolytatandó felülvizsgálat csak fakultatív, a Bizottsághoz benyújtott panasz és a Törvényszék előtt előterjesztett kereset ugyanazon tényeken alapul és ugyanarra a célra irányul, így a korábban benyújtott panasz megelőzi a bírósági keresetet. Ez utóbbit tehát ratione temporis elfogadhatatlannak kell nyilvánítani.
A Törvényszék (hetedik tanács) 2013. szeptember 9‑i végzése – Planet kontra Bizottság

(T‑489/12. sz. ügy)

„Választottbírósági kikötés — A kutatási, technológiai fejlesztési és demonstrációs tevékenységére vonatkozó hatodik keretprogram — Az Ontogov, FIT és RACWeb projektekre vonatkozó szerződések — Támogatható kiadások — Az eljáráshoz fűződő érdek hiánya — Elfogadhatatlanság”

1. Megsemmisítés iránti kereset — Természetes vagy jogi személyek — Az eljáráshoz fűződő érdek — Létrejött és fennálló érdek szükségessége — A kereset benyújtásának pillanatában való értékelés — Az uniós bíróság előtt előterjesztett valamennyi kereset keretében tiszteletben tartandó feltételek — Jövőbeli és bizonytalan helyzetekre vonatkozó érdek — Kizártság (EUMSZ 263. cikk, EUMSZ 272. cikk és EUMSZ 340. cikk, első bekezdés) (vö. 31., 32., 48. pont)

2. Megsemmisítés iránti kereset — Valójában szerződéses jellegű jogvitára vonatkozó kereset — Az uniós bíróság hatáskörének hiánya — Elfogadhatatlanság — A kereset átminősítése — Kizárás [EUMSZ 256. cikk, EUMSZ 263. cikk, EUMSZ 272. cikk és EUMSZ 288. cikk ; a Törvényszék eljárási szabályzata, 44. cikk, 1. §, c) pont] (vö. 51–54. pont)

Tárgy

Az EUMSZ 272. cikk és az EUMSZ 340. cikk első bekezdésének értelmében benyújtott, egyrészt annak megállapítására irányuló kereset, hogy az, hogy a Bizottság elutasította, hogy támogatható kiadásoknak minősítsen bizonyos, a hatodik kutatási és fejlesztési keretprogram keretében megkötött, a Ontology enabled E‑Gov Service Configuration” (ONTOGOV), a „Fostering self‑adaptive e‑government service improvement using semantic technologies” (FIT) és a „Risk Assessment for Customs in Western Balkan” (RACWeb) projekt végrehajtására vonatkozó szerződések végrehajtására megelőlegezett összegeket, a szerződéses kötelezettségek Bizottság általi megsértésének minősül, másrészt pedig annak megállapítására, hogy ezen összegek támogatható kiadásoknak minősülnek, és azokat a felperesnek nem kell visszatéríteni.

Rendelkező rész

1) A Törvényszék a keresetet mint elfogadhatatlant elutasítja.
19

A Bizottság válaszában kifejti, hogy az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének b) pontja széles mérlegelési jogkört biztosít számára valamely állami támogatásnak a közös piaccal való összeegyeztethetőségét illetően, amely mérlegelési jogkörével élt, amikor elfogadta a jelenlegi pénzügyi és gazdasági válságban a finanszírozási lehetőségek elérésének támogatására irányuló állami támogatási intézkedésekhez biztosított ideiglenes közösségi keretrendszerről szóló közleményét (HL 2009 C 83., 1. o.). Márpedig e közlemény a 4.2.2 pontja harmadik bekezdésének h) alpontjában kizárta az alkalmazási köréből az elsődleges mezőgazdasági termelés ágazatában tevékenykedő vállalkozásokat abból az okból, hogy még a csekély összegű támogatások is versenytorzulást okozhatnak ezen ágazatban, amely ok miatt a Bizottság úgy ítélte meg, hogy a vitatott kifizetések nem feleltek meg az említett közleményben foglaltaknak, és ezért nem részesülhetnek az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének b) pontja szerinti eltérés kedvezményében.
52

E tekintetben adott esetben figyelembe kell majd venni a Bíróság C-67/91. sz., Asociación Española de Banca Privada és társai ügyben 1992. július 16-án hozott ítéletének (EBHT 1992., I-4785. o.) 52. és 53. pontját, amely szerint a kartellben való részvételét bejelentő vállalkozással szemben kiszabott bírság összegének csökkentéséből származó előny az ellentételezés azért a kockázatért cserébe, amelyet a vállalkozás vállal azzal, hogy maga jelenti be a megállapodást vagy összehangolt magatartást, ugyanis nemcsak azt kockáztatja, hogy a Bizottság megtagadja a bírság összegének kérelmezett csökkentését, hanem azt is, hogy a Bizottság akár bírságot is kiszab vele szemben a bejelentést megelőző cselekményeiért. A Bíróság szerint, amennyiben a tagállamok a nemzeti szankciók igazolásaképpen bizonyítékként felhasználhatnák az ilyen bejelentés tartalmát képező információkat, ez jelentős mértékben csökkentené a bejelentést tévő vállalkozások részére nyújtott előny terjedelmét. A Bíróság ebből azt a következtetést vonta le, hogy az ilyen információk felhasználását meg kell tiltani.
15

2012. május 1-jén az NGET az T-164/12. R. sz. ügyben kérelmet nyújtott be az iránt, hogy a Bizottság feltételezett kérelmeinek támogatása végett beavatkozhasson. 2012. május 22-i levelével a Bizottság tájékoztatta a Törvényszék elnökét arról, hogy nem emel kifogást e tekintetben. 2012. május 23-án a felperes megküldte az ezen kérelemre vonatkozó észrevételeit, amelyekben lényegében azt fejtette ki, hogy nincs kifogása ezen, beavatkozás iránti kérelem ellen. Ugyanezen a napon benyújtott külön beadványában a felperes bizalmas kezelés iránti kérelmet terjesztett elő a T-164/12. R. sz. ügy keretében benyújtott információk és dokumentumok vonatkozásában. 2012. június 6-án az NGET levelet nyújtott be, amelyben rámutatott, hogy a felperes a beavatkozás iránti kérelemre vonatkozó észrevételeiben helytelen módon mutatta be a nemzeti eljárás egy szempontját, és ennek alkalmával az NGET ismételten kiemelte annak jelentőségét, hogy megengedjék számára a beavatkozást, hogy információval szolgálhasson a Törvényszék számára a High Court előtti eljárás jellegével és állásával kapcsolatban.
A Törvényszék (harmadik tanács) 2014. november 21‑i végzése – Kinnarps kontra OHIM (MAKING LIFE BETTER AT WORK)

(T‑697/13. sz. ügy)

„Közösségi védjegy — A MAKING LIFE BETTER AT WORK közösségi szóvédjegy bejelentése — Feltétlen kizáró ok — Megkülönböztető képesség hiánya — A 207/2009/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja — Részben nyilvánvalóan minden jogalapot nélkülöző, részben nyilvánvalóan elfogadhatatlan kereset”

1. Közösségi védjegy — A közösségi védjegy meghatározása és megszerzése — Feltétlen kizáró okok — Megkülönböztetésre nem alkalmas megjelölések — Fogalom (207/2009 tanácsi rendelet, 7. cikk, (1) bekezdés, b) pont) (vö. 14., 15. pont)

2. Közösségi védjegy — A közösségi védjegy meghatározása és megszerzése — Feltétlen kizáró okok — Megkülönböztetésre nem alkalmas megjelölések — Reklámjelmondatokból álló védjegyek — Megkülönböztető képesség — Különleges értékelési szempontok alkalmazása — Megengedhetetlenség (207/2009 tanácsi rendelet, 7. cikk, (1) bekezdés, b) pont) (vö. 17–19. pont)

3. Közösségi védjegy — A közösségi védjegy meghatározása és megszerzése — Feltétlen kizáró okok — Megkülönböztetésre nem alkalmas megjelölések — Reklámjelmondatokból álló védjegyek — Fantázia szülte reklámjelmondat (207/2009 tanácsi rendelet, 7. cikk, (1) bekezdés, b) pont) (vö. 20. pont)

4. Közösségi védjegy — A közösségi védjegy meghatározása és megszerzése — Feltétlen kizáró okok — Megkülönböztetésre nem alkalmas megjelölések — Reklámjelmondatokból álló védjegyek — Dicsérő jellegű reklámjelmondat (207/2009 tanácsi rendelet, 7. cikk, (1) bekezdés, b) pont) (vö. 21. pont)

5. Közösségi védjegy — A közösségi védjegy meghatározása és megszerzése — Feltétlen kizáró okok — Megkülönböztetésre nem alkalmas megjelölések — A MAKING LIFE BETTER AT WORK szóvédjegy (207/2009 tanácsi rendelet, 7. cikk, (1) bekezdés, b) pont) (vö. 24., 27–37. pont)

Tárgy

Az OHIM második fellebbezési tanácsának a MAKING LIFE BETTER AT WORK szómegjelölés közösségi védjegyként történő lajstromozása iránti kérelemmel kapcsolatban 2013. október 28‑án hozott határozata (R 2272/2012‑2. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

Rendelkező rész

1) A Törvényszék a keresetet elutasítja.
31

Egyébiránt a 2342/2002 rendelet 136. cikke értelmében az ajánlatkérő kizárólag abban az esetben fogadhatja el valamely vállalkozás ajánlatát, ha az a szóban forgó szerződés odaítélését megelőzően igazolja a szerződés megfelelő teljesítésére vonatkozó pénzügyi és gazdasági alkalmasságát. Még azt elfogadva is, hogy a felperes a jelen ügyben megfelel e kritériumnak, nem tűnik túlzottan meggyőzőnek, hogy önmagában a szóban forgó szerződés elvesztése olyan súlyos kihatással van gazdasági és pénzügyi kiegyensúlyozottságára – miközben szinte kizárólag külső nyelvtanárokat alkalmaz –, hogy [bizalmas], annál is kevésbé, hogy e szerződés 5. részét neki ítélték oda, továbbra is több, az Unió szervezeteivel, például [bizalmas] vagy [bizalmas] kötött nyelvi képzési szerződés jogosultja, és szerződéses kapcsolatban áll elsősorban Londonban (Egyesült Királyság), [bizalmas] (Egyesült Királyság) és Párizsban (Franciaország) letelepedett, nem intézményi ügyfelekkel.
29

A felperes lényegében vitatja, hogy a kártérítési keresetet az ötéves elévülési határidő lejártát követően nyújtotta volna be, és azt kéri, hogy a Törvényszék mulasztási ítélettel határozzon, valamint hogy adjon helyt kereseti kérelmeinek, mivel véleménye szerint az Európai Parlament az elfogadhatatlansági kifogását az alperes számára az ellenkérelem benyújtására nyitva álló és az elfogadhatatlansági kifogás benyújtására is alkalmazandó két hónapos határidőn túl nyújtotta be.
13

Először is a felperes – elismerve ugyanakkor, hogy az Európai Unió egyik tagállamában sincs bejegyezve – úgy véli, hogy mivel alapvetően írországi illetőségű, az ír jog szerinti jogi személyiséggel rendelkezőként kell őt elismerni, ugyanis az ír jog semmilyen bejegyzési kötelezettséget nem ír elő a nemzeti hatóságoknál. E tekintetben a Planning and Development (Strategic Infrastructure) Act 2006‑tal (a területrendezésről és fejlesztésről szóló 2006. évi törvény [stratégiai infrastruktúra]) módosított Planning and Development Act 2000 (a területrendezésről és fejlesztésről szóló 2000. évi törvény, a továbbiakban: a területrendezésről és fejlesztésről szóló módosított 2000. évi törvény) 37. szakasza (4) bekezdése c)–e) pontjának rendelkezéseire utal. A felperes pontosítja továbbá, hogy a keresetlevélben említett címmel ellentétben székhelye ténylegesen Írországban található. A keresetlevélben szereplő franciaországi cím megjelölése téves, e cím a felperes elnöke címének, valamint egy Franciaországban bejegyzett olyan nem kormányzati szerv székhelye címének felel meg, amely a tagjai közé tartozik.
18

2013. március 25‑én a CKB kormányzója átszervezési eljárás alá vonta a BoC‑t és a Laïkit. 2013. március 29‑én az alábbi két rendeletet tette közzé e célból a 2013. március 22‑i törvény alapján: — a to peri diasosis me idia mesa tis Trapezas Kyprou Dimosias Etaireias Ltd Diatagma tou 2013, Kanonistiki Dioikitiki Praxi No. 103 (a BoC saját eszközeivel történő átszervezéséről szóló 2013. évi rendelet, 103. sz. rendeleti közigazgatási aktus [EE, III(I) melléklet, no 4645, 2013.3.29., 769–780. o.], a továbbiakban: 103. sz. rendelet); — a to Peri tis Polisis Orismenon Ergasion tis Cyprus Popular Bank Public Co Ltd Diatagma tou 2013, Kanonistiki Dioikitiki Praxi No. 104 (a Laïki bizonyos üzletágainak értékesítéséről szóló 2013. évi rendelet, 104. sz. rendeleti közigazgatási aktus [EE, III(I) melléklet, no 4645, 2013.3.29., 781–788. o.] a továbbiakban: 104. sz. rendelet).
23

Meg kell állapítani ugyanis először is, hogy a 2013. szeptember 2‑i levél arra e levélre nyújt választ, amelyet a felperes azt megelőzően, 2013. augusztus 1‑jén a Bizottságnak címzett. Márpedig ezen utóbb említett levelében a felperes mindössze konzultációt kezdeményezett a Bizottságnál az 1901/2006 rendelet 37. cikke (29) preambulumbekezdése ritka betegségek szabadalmi oltalom alatt nem álló gyógyszerei tekintetében történő „alkalmazhatóságának” megvitatása céljából („Shire would like to request a meeting with the European Commission to discuss the applicability of the Paediatric Regulation to non‑patented, orphan medicinal products”). Még ha e levél címe, amint azt a felperes hangsúlyozza, a Xagrid gyógyszerkészítményre utalt is, nem tűnik ki, hogy a felperes azt is kérte volna a Bizottságtól, hogy foglaljon állást az 1901/2006 rendeletnek konkrétan az említett gyógyszerkészítmény tekintetében történő alkalmazása tárgyában. Ami a 2013. szeptember 2‑i levelet illeti, annak szövegéből kitűnik, hogy a Bizottság abban a felperesnek pontosan azt válaszolta, hogy a szorgalmazott konzultáció nem tűnik szükségesnek, és előadta az 1901/2006 rendelet 37. cikkére vonatkozó saját értelmezését, amely alapján nem lehetséges piaci kizárólagosság meghosszabbításának elismerése ritka betegségek szabadalmi oltalom alatt nem álló gyógyszerei tekintetében („I regret to inform you that we do not share the intepretation [of] Article 37” és „In view of the above explanations, a meeting with the Commission services does not seem to be necessary”). Tehát a Bizottság e levelének megfogalmazása minden kétséget kizáróan közvetíti az említett intézmény arra vonatkozó szándékát, hogy egyrészt megtagadja a kért konzultációt, másrészt kifejtse, hogy nem ért egyet az 1901/2006 rendelet 37. cikkének javasolt értelmezésével.
16

2013. március 25‑én a CKB kormányzója átszervezési eljárás alá vonta a BoC‑t és a Laïkit. 2013. március 29‑én az alábbi két rendeletet tette közzé e célból a 2013. március 22‑i törvény alapján: — a to peri diasosis me idia mesa tis Trapezas Kyprou Dimosias Etaireias Ltd Diatagma tou 2013, Kanonistiki Dioikitiki Praxi No. 103 (a BoC saját eszközeivel történő átszervezéséről szóló 2013. évi rendelet, 103. sz. rendeleti közigazgatási aktus, a továbbiakban: 103. sz. rendelet, EE, III(I) melléklet, no 4645, 2013.3.29., 769–780. o.); és — a to Peri tis Polisis Orismenon Ergasion tis Cyprus Popular Bank Public Co Ltd Diatagma tou 2013, Kanonistiki Dioikitiki Praxi No. 104 (a Laïki bizonyos üzletágainak értékesítéséről szóló 2013. évi rendelet, 104. sz. rendeleti közigazgatási aktus, a továbbiakban: 104. sz. rendelet, EE, III(I) melléklet, no 4645, 2013.3.29., 781–788. o.).
2

Az Európai Közösségek Bizottsága az Európai Közösség kutatási, technológiafejlesztési és demonstrációs tevékenységekre vonatkozó hetedik keretprogramjáról (2007–2013) szóló, 2006. december 18‑i 1982/2006/EK európai parlamenti és tanácsi határozat (HL 2006. L 412., 1. o.) elfogadását követően, 2007. december 19‑én megkötötte a felperessel a „Senior – Social Ethical and Privacy Needs in ICT for Older People: a dialogue roadmap” (Szenior – A szociális etikai és bizalmas kezelés iránti igények az IKT területén az idősek számára: párbeszédre vonatkozó ütemterv) elnevezésű támogatási szerződést (a továbbiakban: Senior‑szerződés), 2008. szeptember 2‑án pedig a „Market Requirements, Barriers and Cost‑Benefits Aspects of Assistive Technologies” (Piaci követelmények, akadályok és a segítségnyújtási technológiák költségkihasználtságai) elnevezésű támogatási szerződést (a továbbiakban: MARE‑szerződés).
48

Ebből az következik, hogy még ha a fenti 43. pontban foglalt állítás úgy is értelmezendő, hogy az a keresetindítási határidőre is vonatkozik, ezen állítás nem alkalmas annak megmagyarázására, és még kevésbé annak igazolására, hogy a keresetet miért csak 2013. október 1‑jén nyújtották be.
31

Különösen a válaszhoz mellékelt iratokból az következik ugyanis, hogy először is a felperes ügyvédje 1975 óta be van jegyezve a sevillai ügyvédi névjegyzékbe, mint „por cuenta propria” (saját nevében eljáró) ügyvéd, amely megkülönbözteti őt a „por cuenta ajena” (harmadik személy nevében eljáró) ügyvédektől; másodszor a felperes ügyvédje saját címmel, telefonszámmal és faxszámmal rendelkezik; harmadszor a felperes ügyvédje a saját nevében bejelentett egy alkalmazottat a „kisegítő személyzet” kategóriában; negyedszer a személyi jövedelemadóra és a héára vonatkozó pénzügyi nyilatkozatok azt mutatják, hogy a felperes ügyvédje a felpereshez nem kapcsolódó ügyvédi tevékenységeket jelentett be. Ezenfelül a felperes a válaszában kifejezetten közölte, hogy semmilyen munkabérrel összefüggő alárendeltségi viszony nem köti az ügyvédjéhez.
49

Ami a közvetlen érintettséget illeti, az állandó ítélkezési gyakorlat szerint az először is azt kívánja meg, hogy a kifogásolt intézkedés közvetlen hatást gyakoroljon a magánszemély jogi helyzetére, és másodszor, hogy ne hagyjon mérlegelési jogkört az ezen intézkedés végrehajtásával megbízott címzettek számára, mert az ilyen végrehajtás tisztán automatikus jellegű, és köztes szabályok alkalmazása nélkül, egyedül az uniós szabályozás alapján történik (1998. május 5‑i Dreyfus kontra Bizottság ítélet, C‑386/96 P, EBHT, EU:C:1998:193, 43. pont; 2004. június 9‑i Front national kontra Parlament ítélet, C-486/01 P, EBHT, EU:C:2004:394, 34. pont; 2009. szeptember 10-i Bizottság kontra Ente per le Ville vesuviane és Ente per le Ville vesuviane kontra Bizottság ítélet, EBHT, C-445/07 P és C‑455/07 P, EU:C:2009:529, 45. pont).
Amennyiben az elektronikus levélben elküldött szöveg kézbesítése nem teljesíti a jogbiztonságnak a Törvényszék eljárási szabályzatának 43. cikkében előírt feltételeit, a faxon vagy elektronikus levélben elküldött irat kézbesítésének időpontja nem lehet irányadó a keresetindítási határidő betartása szempontjából, és kizárólag az aláírással ellátott eredeti példány benyújtásának időpontja irányadó a keresetindítási határidő betartása szempontjából.

Ezenkívül valamely eljárási irat szabályszerű benyújtása tekintetében az eljárási szabályzat 43. cikke, amely azt a lehetőséget szabályozza, hogy a kereset benyújtásának napjaként az aláírással ellátott eredeti példány másolata elektronikus levélben való elküldésének napját vegyék figyelembe, előírja a fél képviselője számára, hogy saját kezűleg írja alá az irat eredeti példányát azt megelőzően, hogy azt elektronikus levélben elküldené, és ezen eredeti példányt legkésőbb a következő tíz napon belül nyújtsa be a Törvényszék Hivatalához. E feltételek mellett, amennyiben visszamenőlegesen kiderül, hogy az irat aláírással ellátott eredeti példánya, amelyet fizikai formájában nyújtottak be a Törvényszék Hivatalához az elektronikus levélben való elküldését követő tíz napon belül, legalábbis nem ugyanazt az aláírást tartalmazza, mint amely az elektronikus levélben elküldött dokumentumon szerepel, e körülmény elegendő annak megállapításához, hogy az említett két dokumentum különböző, még abban az esetben is, ha azokat ténylegesen ugyanaz a személy látta el aláírásával.

(vö. 14., 15. pont)