ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
11

A 2012. június 28‑i disposizioni in materia di riforma del mercato del lavoro in una prospettiva di crescita törvénnyel (a munkaerőpiac növekedési szempontú reformjáról szóló 92. sz. törvény; a GURI 2012. július 3‑i 153. számának rendes melléklete) módosított, 1991. július 23‑i legge n. 223 – Norme in materia di cassa integrazione, mobilità, trattamenti di disoccupazione, attuazione di direttive della Comunità europea, avviamento al lavoro ed altre disposizioni in materia di mercato del lavoro (a technikai munkanélküliség, a mobilitás, a munkanélküli segélyek elosztása, a közösségi irányelvek végrehajtása és a munkavállalók közvetítése területén alkalmazott rendelkezésekről, valamint a munkaerőpiacra vonatkozó egyéb rendelkezésekről szóló 223. sz. törvény; a GURI 1991. július 27‑i 175. számának rendes melléklete; a továbbiakban: 223/1991. sz. törvény) megállapítja a csoportos létszámcsökkentési eljárásokra alkalmazandó jogi keretet, amelynek részét képezik többek között a 98/59 irányelvet az olasz jogba átültető rendelkezések. Az előzetes döntéshozatal iránti kérelemből kitűnik, hogy a 223/1991. sz. törvény 5. cikkének (1) bekezdése meghatározza azokat a szempontokat, amelyek alapján a munkáltatónak csoportos létszámcsökkentés esetén meg kell határoznia, hogy az mely munkavállalókat érint.
20

A One Voice öt keresetet nyújtott be a Conseil d’État‑hoz (államtanács, Franciaország) a 2018. szeptember 24‑i rendeletek megsemmisítése, valamint a ministre de la Transition écologique et solidaire (környezetvédelmi és szolidaritási miniszter) arra való kötelezése iránt, hogy helyezze hatályon kívül az 1989. augusztus 17‑i rendeletet. A Ligue pour la protection des oiseaux öt keresetet nyújtott be ugyanezen bírósághoz a 2018. szeptember 24‑i rendeletek megsemmisítése iránt. E különféle keresetekkel indult ügyeket a kérdést előterjesztő bíróság egyesítette.
62

A magyar jogalkotó által a reklámadóról szóló törvény elfogadásával elérni kívánt újraelosztási célra tekintettel, amelyet a szóban forgó adóintézkedés progresszív jellege is tükröz, a vállalkozások e két kategóriája nincs összehasonlítható ténybeli és jogi helyzetben. Az árbevétel függvényében meghatározott adóalap mellett való választás ugyanis e célhoz képest nem teszi inkoherenssé az olyan átmeneti intézkedés meghozatalát, amely figyelembe veszi a nyereséget, mivel ez utóbbi – amint azt érvelésének más részében egyébként a Bizottság is állítja – a vállalkozások teherviselő‑képessége vonatkozásában maga is semleges és releváns, bár relatív mutatónak minősül.
41

Az előzetes döntéshozatal iránti kérelemből azonban az is kitűnik, hogy az ilyen elismerésre – amely e nemzeti jogszabály értelmében jogilag kötelező a bíróságra nézve, és amely az eljárás megszűnését eredményezi – anélkül is sor kerülhet, hogy az alperes elismerné az állítólagos hátrányos megkülönböztetés fennállását, vagy akár akkor is, ha – mint az alapügyben is – azt kifejezetten vitatja. Ilyen helyzetben a nemzeti bíróság ezen elismerésen alapuló ítéletet hoz, anélkül azonban, hogy ebből az ítéletből bármiféle megállapítást lehetne levezetni az állítólagos hátrányos megkülönböztetés fennállását illetően.
16

2016. július 9‑én a Friends of the Irish Environment levelet írt a Central Office of the High Court‑nak (felsőbíróság hivatala, Írország), amelynek vezetésével a Courts Service of Ireland (írországi bíróságok hivatala; a továbbiakban: bírósági hivatal) által kinevezett hivatalvezető van megbízva, annak érdekében, hogy beadványok, eskü alatt tett nyilatkozatok, ügyiratok és a felek által benyújtott írásbeli észrevételek, valamint az említett ügyben hozott jogerős végzések másolatait kérje. E kérelmet az Aarhusi Egyezmény és az ír nemzeti szabályokkal átültetett 2003/4 irányelv alapján terjesztették elő.
20

EQ a 2018. június 4‑i határozat hatályon kívül helyezése iránti kérelmet nyújtott be a kérdést előterjesztő bírósághoz, többek között arra hivatkozva, hogy azok a tevékenységek, amelyeket a vitatott időszakban a nagykorúak védelme területén végzett, nem minősültek gazdasági tevékenységnek, hogy e tevékenységek a héairányelv 132. cikke (1) bekezdésének g) pontját átültető nemzeti rendelkezés értelmében egyébként is héamentesek voltak, és hogy a luxemburgi adóhatóság 2004‑től 2013‑ig elfogadta, hogy e tevékenységek nem tartoztak a héa alá, és ekképpen az, hogy most e szolgáltatásokra a 2014. és 2015. év tekintetében héát vetnek ki, a bizalomvédelem elvének megsértését képezi.
25

2013. október 24‑i és 2014. augusztus 15‑i határozatával (a továbbiakban: nyilvántartásba vételi határozatok) a Magistrates’ Court for the Petty Sessions District of Belfast and Newtownabbey (Belfastban és Newtownabbey‑ben eljáró, általános hatáskörű elsőfokú bíróság, Egyesült Királyság) hivatalvezetője nyilvántartásba vett és végrehajthatóvá nyilvánított a lengyel bíróság által 2003. február 14‑én hozott két, tartással kapcsolatos határozatot. A nyilvántartásba vételi határozatokat a 4/2009 rendelet 75. cikke alapján hozták. Ez utóbbi határozatok azt is megállapítják, hogy az így nyilvántartásba vett határozatok ugyanezen rendelet IV. fejezetének 2. szakasza alapján végrehajthatók.
111

Márpedig a fellebbező nem állította és nem is bizonyította, hogy a Törvényszék elferdítette a tényeket, amikor a megtámadott ítélet 18. és 21. pontjában megállapította, hogy az ST és a fellebbező is válaszolt a kifogásközlésre és a tényállást közlő levélre. Egyébiránt a fellebbező nem állította és nem is bizonyította, hogy a Törvényszék elferdítette a tényeket, amikor a megtámadott ítélet 133., 138. és 139. pontjában egyrészt úgy ítélte meg, hogy a vitatott határozatban a Bizottság nem módosította az árprésre vonatkozó értékelését oly módon, hogy olyan tényeket rótt volna az ST és a fellebbező terhére, amelyekkel kapcsolatban nem volt alkalmuk kifejteni álláspontjukat, másrészt pedig úgy, hogy a vitatott határozatban az árprés megállapításakor a több évre vonatkozó elemzés figyelembevétele az ST által a kifogásközlésre adott válaszában megfogalmazott kifogásra válaszolt, amely kifogáshoz maga a fellebbező is csatlakozott, így a több évre vonatkozó elemzés nem eredményezte azt, hogy olyan tényeket róttak volna a fellebbező és az ST terhére, amelyekkel kapcsolatban nem volt alkalmuk kifejteni álláspontjukat.
27

E célkitűzésre és az e jogalkotó rendelkezésére álló széles mérlegelési jogkörre figyelemmel a Törvényszék hangsúlyozta, hogy a külföldi tartózkodási vagy külföldi munkavégzési támogatásban részesülő tisztviselők és alkalmazottak helyzetét nem lehet azon tisztviselők és alkalmazottak helyzetéhez hasonlítani, akik – a fellebbezőkhöz hasonlóan – kettős állampolgársággal rendelkeznek, amelyek közül az egyik az alkalmazási helyük szerinti állam állampolgársága, még ha származási helyük nem is ebben az államban van. Míg ugyanis az a tisztviselő vagy alkalmazott, aki nem szerzi meg az alkalmazási helye szerinti állam állampolgárságát, bizonyos szándékot mutat arra, hogy megőrizze a származási helyével fennálló kapcsolatokat, az, hogy egy tisztviselő vagy alkalmazott kérte és meg is szerezte az alkalmazás helye szerinti tagállam állampolgárságát, ha nem is az ezen államban fennálló házassági köteléket, de legalábbis azt bizonyítja, hogy ebben az államban szándékozik kialakítani fő érdekeltségeinek központját. A Törvényszék ebből azt a következtetést vonta le, hogy a külföldön tartózkodók vagy külföldön munkát végzők helyzete és a fellebbezők helyzete két, jogilag eltérő helyzetet képez, amelyek igazolják az azon a vélelmen alapuló eltérő bánásmódot, amely szerint valamely személy állampolgársága az e személy és az állampolgársága szerinti ország közötti sokrétű és szoros kapcsolatok fennállására vonatkozó komoly valószínűsítő körülménynek minősül (az első megtámadott ítélet 71–73. pontja, valamint a második megtámadott ítélet 69–71. pontja).
46

E tekintetben, amint azt lényegében a főtanácsnok is kiemelte az indítványának 68., 73. és 74. pontjában, annak megállapítása, hogy valamely erőfölényben lévő vállalkozás visszaélt a helyzetével, mivel megtagadta a versenytárssal való szerződéskötést, azzal a következménnyel jár, hogy e vállalkozás köteles lesz e versenytárssal szerződést kötni. Márpedig az ilyen kötelezettség különösen sérti az erőfölényben lévő vállalkozás szerződési szabadságát és tulajdonhoz való jogát, mivel egy vállalkozás, még ha erőfölényben van is, főszabály szerint továbbra is szabadon megtagadhatja a szerződéskötést és az általa saját szükségleteire kialakított infrastruktúra használatát (lásd analógia útján: 1988. október 5‑iVolvo ítélet, 238/87, EU:C:1988:477, 8. pont).
42

Ebből kitűnik, hogy a függetlenség követelményének nemcsak belső vonatkozása van, amennyiben az arra irányul, hogy biztosítsa az vizsgált szervezet számára a könyvvizsgálattal megbízott jogszabály szerint engedélyezett könyvvizsgáló által végzett könyvvizsgálat megbízhatóságát, hanem külső vonatkozása is, amennyiben a harmadik személyek, például a hitelezők és a befektetők által az említett könyvvizsgálat megbízhatóságába vetett bizalom megőrzésére irányul. E külső szempont annál is inkább jelentőséggel bír, mivel e bizalom kulcsfontosságú a tagok és a részvényesek részesedései értékének védelme, és ennélfogva annak biztosítása érdekében, hogy a piacok a befektetők számára összességükben megfelelően működjenek. A jogszabályban előírt könyvvizsgálatoknak tehát nemcsak megbízhatónak kell lenniük, hanem azokat harmadik személyeknek ilyennek is kell tekinteniük.
8

A 3821/85 rendelet 15. cikke kimondja: „[…] (2) A járművezetőknek minden nap használniuk kell az adatrögzítő lapot vagy járművezetői kártyákat, amikor járművet vezetnek, attól az időponttól kezdve, amikor a járművet átveszik. Az adatrögzítő lapot vagy járművezetői kártyákat nem szabad kivenni a napi munkaidő vége előtt, kivéve ha a kivétel egyébként engedélyezett. Egyetlen adatrögzítő lap vagy járművezetői kártya sem használható azon az időtartamon túl, amelyre azt szánták. […] (7) a) Ha a járművezető menetíró készülékkel felszerelt járművet vezet az I. mellékletnek megfelelően, a járművezetőnek az ellenőrzést végző hatósági személy kérésére a következőket be kell tudnia mutatni: i. az adott héten és az azt megelőző 15 napon a járművezető által használt adatrögzítő lapok; ii. járművezetői kártya, ha van ilyen a birtokában; és iii. bármely kézi feljegyzést és kinyomatot, amelyet az adott héten és az azt megelőző 15 napon készítettek e rendelet[nek] és [az 561/2006] rendeletnek megfelelően. 2008. január 1‑je után azonban az i. és iii. pontokban megadott időszakok az adott napot és az azt megelőző 28 napot fedik. b) Ha a járművezető az I. B. mellékletnek megfelelő adatrögzítő berendezéssel felszerelt járművet vezet, a járművezetőnek be kell tudnia mutatni az ellenőrzést végző személy kérésére a következőket: i. a nevére szóló járművezetői kártyáját; ii. bármely kézi feljegyzést és kinyomatot, melyet az adott héten és azt megelőző 15 napon készítettek ezen rendeletnek és [az 561/2006] rendeletnek megfelelően, és iii. az adatrögzítő lapokat az előző albekezdésben megadott olyan időszakra vonatkozóan, melyek során az I. mellékletnek megfelelő adatrögzítő berendezéssel felszerelt járművet vezetett. 2008. január 1‑je után azonban az ii. pontban megadott időszakok az adott napot és az azt megelőző 28 napot fedik. c) Az arra felhatalmazott ellenőrzést végző személy az adatrögzítő lapok, az adatrögzítő berendezés vagy a járművezetői kártya által rögzített, kijelzett vagy kinyomtatott adatok elemzésével ellenőrizheti az 561/2006/EK rendeletnek való megfelelést, illetve ha ezek nem állnak rendelkezésre, bármely más olyan dokumentum ellenőrzésével, mely egy előírás be nem tartását bizonyítja, mint például a 16. cikk (2) és (3) bekezdésében megadottak. […]”
6

Ezen irányelvnek „A reorganizációs intézkedések foganatosítása – az alkalmazandó jog” című 3. cikke a következőket írja elő: „(1) Kizárólag a székhely szerinti tagállam közigazgatási, illetve igazságügyi hatóságai jogosultak dönteni egy hitelintézet – ideértve annak más tagállambeli fióktelepeit is – elleni egy vagy több reorganizációs intézkedés megindításáról. (2) Amennyiben ez az irányelv másképp nem rendelkezik, a reorganizációs intézkedéseket a székhely szerinti tagállam törvényeinek, rendeleteinek és eljárásainak megfelelően kell végrehajtani. A reorganizációs intézkedések az adott tagállam jogszabályainak megfelelően az egész Közösség területén, minden további formaság nélkül, teljes hatállyal bírnak, ideértve a más tagállamokban lévő harmadik személyeket érintő következményeket is, még abban az esetben is, ha a fogadó tagállam vonatkozó szabályai ilyen intézkedéseket nem tesznek lehetővé, vagy azok végrehajtását az adott esetben nem teljesülő feltételekhez kötik. A reorganizációs intézkedések az egész Közösség területén akkor lépnek hatályba, amikor az azokat bevezető tagállamban hatályba lépnek.”
a)

a gazdaság bármely olyan mezőgazdasági földterülete, beleértve a rövid életciklusú erdei fákkal (ex 0602 90 41 KN‑kód) beültetett területeket is, amelyet mezőgazdasági tevékenységre használnak, vagy ha a területeket nem mezőgazdasági tevékenységre is használják, amelyek használatában a mezőgazdasági tevékenység túlsúlyban van […]
10

2013. március 13‑i Decreto legislativo no 30 – Attuazione della direttiva 2009/29/CE che modifica la direttiva 2003/87/CE al fine di perfezionare ed estendere il sistema comunitario per lo scambio di quote di emissione di gas a effetto serra (a 2003/87/EK irányelvnek az üvegházhatású gázok kibocsátási egységei Közösségen belüli kereskedelmi rendszerének továbbfejlesztése és kiterjesztése tekintetében történő módosításáról szóló 2009/29/EK irányelv végrehajtásáról szóló, felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet) (a GURI 2013. április 4‑i 79. száma; a továbbiakban: 30/2013. sz. felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet) 3. cikke (1) bekezdésének t) és v) pontja az „üzemeltető” és a „létesítmény” e rendelet szerinti fogalmát a 2003/87 irányelvvel analóg módon határozza meg.
37

Az Osztrák Köztársaság azt is hangsúlyozza, hogy a Wiener Wohnen nem az egyetlen bérlője volt a Gate 2 épületnek. Ebben az összefüggésben nincs jelentősége annak, hogy a más bérlőknek bérbe adott területek kisebbek voltak‑e, mint a Wiener Wohnen által használt területek. Önmagában az a tény, hogy a Wiener Wohnenen kívül más bérlők is béreltek ezen épületben helyiségeket, azt bizonyítja, hogy a szóban forgó irodaterületek szabványos irodaépületben lévő olyan területeknek minősülnek, amelyeket szokásos piaci feltételek mellett harmadik személyek is bérbe vehetnek.
1)

Úgy kell‑e értelmezni a [Charta] 47. cikkét, a fogyasztó hatékony bírói jogorvoslathoz való jogát is beleértve, hogy azzal ellentétes az olyan jogi szabályozás, mint a [szlovák] polgári törvénykönyvnek a fogyasztót megillető 3 éves objektív elévülési időhöz való joga elévüléséről szóló 107. [cikkének] (2) bekezdése, amelynek értelmében a fogyasztónak a tisztességtelen szerződési feltételből eredő teljesítés megtérítéséhez való joga abban az esetben is elévül, ha maga a fogyasztó nincs olyan helyzetben, hogy alaposan megvizsgálja a tisztességtelen szerződési feltételt, és ez az elévülési idő akkor is telik, ha a fogyasztó nem tudott a szerződési feltétel tisztességtelen jellegéről?
18

E körülmények között a Landesgericht Korneuburg (korneuburgi regionális bíróság) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé: „1) Úgy kell‑e értelmezni a [261/2004 rendelet] 8. cikkének (3) bekezdését, hogy az alkalmazandó két olyan repülőtérre, amelyek közül mindkettő egy adott város központjának közvetlen közelében található, de csupán az egyik helyezkedik el a város területén, míg a másik a szomszédos tartomány területén található? 2) Úgy kell‑e értelmezni a 261/2004 rendelet 5. cikke (1) bekezdésének c) pontját, 7. cikkének (1) bekezdését és 8. cikkének (3) bekezdését, hogy az ugyanazon város és ugyanazon régió egy másik repülőterére történő leszállás esetén is fennáll a törlés miatti kártalanításhoz való jog? 3) Úgy kell‑e értelmezni a 261/2004 rendelet 6. cikkének (1) bekezdését, 7. cikkének (1) bekezdését és 8. cikkének (3) bekezdését, hogy az ugyanazon város és ugyanazon régió egy másik repülőterére történő leszállás esetén is fennáll a jelentős késés miatti kártalanításhoz való jog? 4) Úgy kell‑e értelmezni a 261/2004 rendelet 5. cikkét, 7. cikkét és 8. cikkének (3) bekezdését, hogy annak megállapításához, hogy a légi utas valóban elszenvedte‑e az Európai Unió Bíróságának [2009. november 19‑iSturgeon és társai ítéletének (C‑402/07 és C‑432/07, EU:C:2009:716)] értelmében vett három órát elérő vagy azt meghaladó időveszteséget, a késés számításakor a másik repülőtérre való leszállás időpontját kell alapul venni, vagy azt az időpontot, amikor a légi utas megérkezik arra a repülőtérre, amelyre a jegyet váltotta, vagy egy másik közeli célállomásra a vele történt megállapodás alapján? 5) Úgy kell‑e értelmezni a 261/2004 rendelet 5. cikkének (3) bekezdését, hogy az a légi fuvarozó, amely több, egymást váltó járatot üzemeltet, hivatkozhat olyan körülményre, konkrétan az időjárástól függő leszállási korlátozásra, amely az érintett járat előtti járatot megelőző járat előtti járatot érintette? 6) Úgy kell‑e értelmezni a 261/2004 rendelet 8. cikkének (3) bekezdését, hogy egy másik repülőtéren történő leszállás esetén a légi fuvarozó köteles felajánlani a másik célállomásra történő szállítást, vagy ezt a légi utasnak kell kérnie? 7) Úgy kell‑e értelmezni a 261/2004 rendelet 7. cikkének (1) bekezdését, 8. cikkének (3) bekezdését és 9. cikke (1) bekezdésének c) pontját, hogy a légi utast kártalanítás illeti meg a 8. és 9. cikkben foglalt segítségnyújtási és ellátási kötelezettség megsértése miatt?”
51

Ezen túlmenően az a puszta körülmény, hogy az első jegyzékbevétel alapjául szolgáló nemzeti határozat továbbra is hatályos, az eltelt időre tekintettel és az adott ügy fejleményeinek függvényében nem lehet elegendő azon következtetés levonására, hogy továbbra is fennáll annak a veszélye, hogy az érintett személy vagy szervezet terrorista tevékenységekben vesz részt. Ilyen helyzetben a Tanács az e személy vagy szervezet nevének az említett jegyzéken való fenntartását köteles a helyzet naprakésszé tett értékelésére alapítani, figyelembe véve az újabb információkat, és bizonyítva, hogy e veszély továbbra is fennáll. A Tanács e célból nemcsak a hatáskörrel rendelkező hatóságok által elfogadott nemzeti határozatokon, hanem más forrásokon alapuló újabb információkra, ennélfogva pedig saját értékeléseire is támaszkodhat (lásd ebben az értelemben: 2017. július 26‑iTanács kontra LTTE ítélet, C‑599/14 P, EU:C:2017:583, 52., 62. és 72. pont; 2017. július 26‑iTanács kontra Hamász ítélet, C‑79/15 P, EU:C:2017:584, 40. és 50. pont; 2019. június 20‑iK. P. ítélet, C‑458/15, EU:C:2019:522, 52., 60. és 61. pont).
–

a The North of England P & I Association Ltd, a Marine Shipping Mutual Insurance Company jogutódja képviseletében C. Möser és U. Grünwald Rechtsanwälte,
34

E körülmények között a Bundesverwaltungsgericht (szövetségi közigazgatási bíróság) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé: „1) a) Kiterjed‑e a [2008/115] irányelv hatálya a harmadik országbeli állampolgárral szemben »nem a migrációval összefüggő« okokból elrendelt beutazási tilalomra legalábbis akkor, ha a tagállam nem élt az említett irányelv 2. cikke (2) bekezdésének b) pontja szerinti lehetőséggel? b) Az első kérdés a) pontjában foglalt kérdésre adandó nemleges válasz esetén: akkor sem tartozik‑e az ilyen beutazási tilalom a 2008/115 irányelv hatálya alá, ha a harmadik országbeli állampolgár már a vele szemben hozott – a beutazási tilalommal kísért – kiutasító határozattól függetlenül is jogellenesen tartózkodik, és ezért főszabály szerint az irányelv hatálya alá tartozik? c) »Nem a migrációval összefüggő« okokból elrendelt beutazási tilalomnak minősül‑e a közbiztonsági és közrendi okokból (a jelen esetben: a terrorizmus elleni küzdelem céljával kizárólag általános megelőzési okokból) elrendelt kiutasítással összefüggő beutazási tilalom? 2) Ha az első kérdésre azt a választ kell adni, hogy a szóban forgó beutazási tilalom a 2008/115 irányelv hatálya alá tartozik: a) Azzal jár‑e a kiutasítási határozat (a jelen esetben: a kitoloncolást kilátásba helyező kiutasítási határozat) közigazgatási hatóság általi hatályon kívül helyezése, hogy jogellenessé válik az e határozattal egyidejűleg elrendelt, a 2008/115 irányelv 3. cikkének 6. pontja értelmében vett beutazási tilalom? b) Akkor is beáll‑e ez a jogkövetkezmény, ha a kiutasítási határozatot megelőző közigazgatási kiutasító határozat jogerős(sé vált)?”
18

LB emellett fellebbezést is benyújtott a 2017. december 4‑i határozattal szemben. E fellebbezés elutasítását követően LB mind a 2017. december 4‑i határozat, mind pedig az e határozatot megerősítő határozat megsemmisítése iránti kérelmet nyújtott be a Juzgado de lo Contencioso‑Administrativo no 4 de Zaragoza (Zaragoza 4. sz. közigazgatási bírósága, Spanyolország) előtt. Kérelmének alátámasztására LB lényegében úgy érvelt, hogy az említett határozatok ellentétesek többek között az egyenlőségnek és a hátrányos megkülönböztetés tilalmának a keretmegállapodás 4. szakaszában biztosított elveivel.
7

A bírságok alóli mentességre irányuló azon kérelmet követően, amelyet a 2006. évi engedékenységi közlemény alapján 2012. június 22‑én terjesztett elő a Johnson Controls Inc., a Johnson Controls Tolling GmbH & Co. KG és a Johnson Controls Recycling GmbH (a továbbiakban együtt: JCI), vizsgálat indult a Recylex, a JCI és két másik vállalkozáscsoport, vagyis a Campine NV és a Campine Recycling NV (a továbbiakban együtt: Campine), valamint az Eco‑Bat Technologies Ltd, a Berzelius Metall GmbH és a Société de traitement chimique des métaux SAS (a továbbiakban együtt: Eco‑Bat) ellen a gépjármű‑akkumulátorok hulladékai felvásárlásának ágazatában létrejött kartell tárgyában. A Bizottság 2012. szeptember 13‑án az említett közlemény (18) pontja alapján feltételes mentességet biztosított a JCI‑nek.
6

Ugyanezen rendeletnek „Az alkalmazandó jogszabályok meghatározása” című II. címe alatt található, „Általános szabályok” címet viselő 13. cikke a következőképpen rendelkezik: „(1) A 14c. és 14f. cikkre is figyelemmel, a rendelet hatálya alá tartozó személyekre csak egy tagállam jogszabályai alkalmazandóak. E jogszabályokat e cím rendelkezései szerint kell meghatározni. (2) A 14–17. cikk rendelkezéseire is figyelemmel: a) egy tagállam területén alkalmazott személy e tagállam jogszabályainak hatálya alá tartozik még abban az esetben is, ha egy másik tagállam területén rendelkezik lakóhellyel, vagy ha az őt alkalmazó vállalkozás vagy magánszemély székhelye vagy lakóhelye egy másik tagállam területén található; […]”
56

Ezenkívül meg kell állapítani – függetlenül attól, hogy a College által az írásbeli észrevételeiben szolgáltatott információk szerint az alapügyben szóban forgó töltőállomást kizárólag hővisszaverő burkolattal rendelkező tartálykocsikkal látja el egy holland szolgáltató –, amennyiben egy olyan kialakítással kapcsolatos követelményt, mint az alapügyben szóban forgó, egy adott töltőállomás számára kiadott engedély formájában, közvetetten írnak elő az LPG tartálykocsik üzemeltetői számára, ezen előírás nem csupán a 2008/68 irányelv 5. cikkének (1) bekezdését sérti az érintett tagállamban nyilvántartásba vett tartálykocsikkal az országhatárokon belül végzett LPG szállítás vonatkozásában, hanem, amint a jelen ítélet 55. pontjából is kitűnik, sérti a 2008/68 irányelv 1. cikkének (5) bekezdését is, az olyan LPG szállítás vonatkozásában, amelyre többek között más tagállamban nyilvántartásba vett tartálykocsikkal, határokon átnyúlóan is sor kerülhet.
–

SO, valamint TP és társai, GD, HE, IF és JG között, hivatali visszaélés és bűnszervezetbeli tagság miatt ügyészekkel és bírákkal szembeni feljelentések (C‑291/19. sz. ügy);