Mindenekelőtt, a Bíróság már többször kimondta, hogy az adók nem tartoznak a Szerződés állami támogatásokra vonatkozó rendelkezéseinek hatálya alá, hacsak nem valamely támogatási intézkedés finanszírozását szolgálják úgy, hogy annak szerves részét képezik. Abban az esetben, ha a támogatás adó útján történő finanszírozása a támogatási intézkedés szerves részét képezi, az EUMSZ 108. cikk (3) bekezdésének utolsó mondatában rögzített végrehajtási tilalom nemzeti hatóságok általi megsértésének következményei a támogatási intézkedés e jellemzőjére is kiterjednek, és így a nemzeti hatóságok főszabály szerint kötelesek az uniós jog megsértésével beszedett adókat visszatéríteni (lásd ebben az értelemben: 2005. január 13‑iStreekgewest ítélet, C‑174/02 , EU:C:2005:10 , 16. , 24. és 25. pont; 2005. október 27‑iDistribution Casino France és társai ítélet, C‑266/04–C‑270/04, C‑276/04 és C‑321/04–C‑325/04 , EU:C:2005:657 , 35. pont; 2006. szeptember 7‑iLaboratoires Boiron ítélet, C‑526/04 , EU:C:2006:528 , 43. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat; 2016. november 10‑iDTS Distribuidora de Televisión Digital kontra Bizottság ítélet, C‑449/14 P , EU:C:2016:848 , 65. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).

A több engedélyezett támogatási programot finanszírozó adókból származó bevételnek az Európai Bizottság számára bejelentett becslésekhez képest tapasztalt, az alapügyben szereplőhöz hasonló növekedése az EUMSZ 108. cikk (3) bekezdésével együttesen értelmezett, az [EUMSZ 108. cikk] alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1999. március 22‑i 659/1999 tanácsi rendelet 1. cikkének c) pontja és a 659/1999/EK rendelet végrehajtásáról szóló, 2004. április 21‑i 794/2004/EK bizottsági rendelet 4. cikke (1) bekezdésének első mondata szerinti létező támogatás módosításának minősül, kivéve ha ez a növekedés nem éri el az utóbbi rendelet 4. cikke (1) bekezdésének második mondatában szabályozott 20%‑os felső határt.

Ezzel összefüggésben emlékeztetni kell arra, hogy az állami támogatások belső piaccal való össze nem egyeztethetőségének az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésében foglalt általános elvétől való eltérésként a Bizottság támogatási programokat engedélyező határozatait szigorúan kell értelmezni (lásd ebben az értelemben: 2004. április 29‑iNémetország kontra Bizottság ítélet, C‑277/00, EU:C:2004:238, 20. és 24. pont; 2010. október 14‑iNuova Agricast és Cofra kontra Bizottság ítélet, C‑67/09 P, EU:C:2010:607, 74. pont).

Ezenkívül a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint a Bizottság ilyen határozatainak értelmezéséhez nemcsak e határozatok szövegét kell megvizsgálni, hanem az érintett tagállam által tett bejelentést is figyelembe kell venni (lásd ebben az értelemben: 2010. május 20‑iTodaro Nunziatina & C. ítélet, C‑138/09, EU:C:2010:291, 31. pont; 2010. december 16‑iKahla Thüringen Porzellan kontra Bizottság ítélet, C‑537/08 P, EU:C:2010:769, 44. pont; 2012. március 22‑iOlaszország kontra Bizottság végzés, C‑200/11 P, nem tették közzé, EU:C:2012:165, 27. pont). A Bíróság tehát már megállapította, hogy valamely támogatási programot engedélyező határozat hatályát főszabály szerint a tagállam bejelentésről szóló levelében jelzett költségvetés korlátozza, akkor is, ha ezt a költségvetést magának a határozatnak a szövege nem tartalmazza (lásd ebben az értelemben: 2012. március 22‑iOlaszország kontra Bizottság végzés, C‑200/11 P, nem tették közzé, EU:C:2012:165, 26. és 27. pont).

(lásd: 37., 38. pont)