A Törvényszék által az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 2. cikkének megfelelően felvett alkalmazottakkal kapcsolatban és a gondoskodási kötelezettség terjedelmét illetően kifejtett érvelés a fortiori átültethető az említett alkalmazási feltételek 3a. cikke alapján felvett alkalmazottakra, vagyis a szerződéses alkalmazottakra.

E tekintetben az állandó ítélkezési gyakorlatból következik, hogy az ideiglenes alkalmazott szerződése meghosszabbításának lehetősége egyszerű lehetőség, amelynek mérlegelése a hatáskörrel rendelkező hatóságra tartozik, mivel az intézmények széles körű mérlegelési jogkörrel rendelkeznek abban a tekintetben, hogy saját szervezeti egységeiket a rájuk bízott feladatoknak megfelelően alakítsák ki, valamint a rendelkezésükre álló személyi állományt ennek megfelelően osszák be, azzal a feltétellel, hogy e beosztás a szolgálati érdeknek megfelelően történik. Ezenfelül a hatáskörrel rendelkező hatóság valamely alkalmazott helyzetéről való döntés során köteles figyelembe venni minden olyan tényt, amely kihathat határozatára, tehát nemcsak a szolgálati érdeket, hanem különösen az érintett alkalmazott érdekét is. Ez következik ugyanis az adminisztráció gondoskodási kötelezettségéből, amely a személyzeti szabályzat és analógia alapján az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek által az intézmény és alkalmazottai közötti viszonyok tekintetében meghatározott kölcsönös jogok és kötelezettségek egyensúlyát tükrözi. Mindenesetre az intézményeket ezzel összefüggésben megillető széles mérlegelési jogkörre tekintettel a bírósági felülvizsgálat a nyilvánvaló hiba, illetve a hatáskörrel való visszaélés hiányára korlátozódik.

E tekintetben az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek nem írnak elő az adminisztráció számára az ideiglenes alkalmazott visszahelyezése lehetőségének megvizsgálására vonatkozó előzetes kötelezettséget, sem a határozatlan időre szóló szerződés felmondása, sem a határozott időre szóló szerződés meghosszabbításának elmaradása esetére.

Márpedig ha az adminisztrációt nem terheli azon előzetes kötelezettség, hogy megvizsgálja az általa a beosztásjegyzékben szereplő állások betöltése céljából felvett alkalmazottak visszahelyezésének lehetőségét, nem lehet ez másként az említett jegyzékben nem szereplő állásokra beosztott szerződéses alkalmazottak esetében sem. Ezzel szemben az adminisztráció még az alkalmazottak e csoportjának esetén is – noha nem az e jegyzékben szereplő állást töltenek be – az adminisztráció köteles valamely alkalmazott helyzetéről való döntés során figyelembe venni minden olyan tényt, amely kihathat határozatára, tehát nemcsak a szolgálati érdeket, hanem különösen az érintett alkalmazott érdekét is.

(lásd a 32–34. pontot)

Bíróság: 1994. június 29‑i Klinke kontra Bíróság ítélet, C‑298/93 P, EBHT, EU:C:1994:273, 38. pont.

Törvényszék: 1996. április 18‑i Kyrpitsis kontra Gazdasági és Szociális Bizottság ítélet, T‑13/95, EBHT‑KSZ, EU:T:1996:50, 52. pont; 2008. október 15‑i Potamianos kontra Bizottság ítélet, T‑160/04, EBHT‑KSZ, EU:T:2008:438, 30. pont; 2009. szeptember 8‑i ETF kontra Landgren ítélet, T‑404/06 P, EBHT, EU:T:2009:313, 162. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat; 2013. december 4‑i ETF kontra Schuerings ítélet, T‑107/11 P, EBHT‑KSZ, EU:T:2013:624, 98. pont; 2013. december 4‑i ETF kontra Michel ítélet, T‑108/11 P, EBHT‑KSZ, EU:T:2013:625, 99. pont; 2014. május 21‑i Bizottság kontra Macchia ítélet, T‑368/12 P, EBHT‑KSZ, EU:T:2014:266, 57. pont.