ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 280/13

A Bíróság (hatodik tanács tanács) 2019. április 10-i végzése (Tribunal Judicial da Comarca de Faro, Juízo do Trabalho de Portimão — Juiz 1 [Portugália] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Rolibérica Lda kontra Autoridade para as Condições do Trabalho

(C-834/18. sz. ügy) (1)

(Előzetes döntéshozatal - A Bíróság eljárási szabályzatának 99. cikke - Közúti közlekedés - 561/2006/EGK irányelv - A 4. cikk i) pontja - A „hét” fogalma - Heti pihenőidő - Számítási módszerek)

(2019/C 280/16)

Az eljárás nyelve: portugál

A kérdést előterjesztő bíróság

Tribunal Judicial da Comarca de Faro, Juízo do Trabalho de Portimão — Juiz 1

Az alapeljárás felei

Felperes: Rolibérica Lda

Alperes: Autoridade para as Condições do Trabalho

Rendelkező rész

A közúti szállításra vonatkozó egyes szociális jogszabályok összehangolásáról, a 3821/85/EGK és a 2135/98/EK tanácsi rendelet módosításáról, valamint a 3820/85/EGK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2006. március 15-i 561/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletet úgy kell értelmezni, hogy az e rendelet 8. cikkének értelmében vett „heti pihenőidőnek” nem kell szükségképpen az említett rendelet 4. cikkének i) pontjában meghatározott „hét” folyamán véget érnie.

(1) HL C 112., 2019.3.25.
C 44/38

A Bíróság elnökének 2020. október 14-i végzése (a First-tier Tribunal [Tax Chamber] [Egyesült Királyság] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Healthspan Limited kontra Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(C-703/18. sz. ügy) (1)

(2021/C 44/44)

Az eljárás nyelve: angol

A Bíróság elnöke elrendelte az ügy törlését.

(1) HL C 25., 2019.1.21.
C 320/16

A Bíróság elnökének 2020. február 14-i végzése (a Consiglio di Stato [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Via Lattea Scrl és társai kontra Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto

(C-337/18. sz. ügy) (1)

(2020/C 320/24)

Az eljárás nyelve: olasz

A Bíróság elnöke elrendelte az ügy törlését.

(1) HL C 285., 2018.8.13.
C 383/35

A Bíróság (kilencedik tanács) 2019. szeptember 5-i végzése (a High Court of Justice (Chancery Division) [Egyesült Királyság] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Eli Lilly and Company kontra Genentech Inc.

(C-239/19. sz. ügy) (1)

(Előzetes döntéshozatal - A Bíróság eljárási szabályzata 53. cikkének (2) bekezdése - Gyógyszerek kiegészítő oltalmi tanúsítványa - 469/2009/EK rendelet - A 3. cikk b) pontja - A megszerzés feltételei - Forgalombahozatali engedély - Harmadik félnek megadott engedély - Nyilvánvaló elfogadhatatlanság)

(2019/C 383/39)

Az eljárás nyelve: angol

A kérdést előterjesztő bíróság

High Court of Justice (Chancery Division)

Az alapeljárás felei

Felperes: Eli Lilly and Company

Alperes: Genentech Inc.

Rendelkező rész

A High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division [felsőbíróság (Anglia és Wales), kancelláriai kollégium (szabadalmi bíróság), Egyesült Királyság] 2019. március 4-i határozatával előterjesztett előzetes döntéshozatal iránti kérelme nyilvánvalóan elfogadhatatlan.

(1) HL C 172., 2019.5.20.
C 68/25

A Bíróság (hatodik tanács tanács) 2019. december 19-i végzése (Landesverwaltungsgericht Steiermark [Ausztria] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) – EX EX (C-140/19 és C-141/19), OK (C-492/19), PL (C-493/19), QM (C-494/19) kontra Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld

(C-140/19., C-141/19. és C-492/19–C-494/19. sz. egyesített ügyek) (1)

(Előzetes döntéshozatal - A Bíróság eljárási szabályzata 53. cikkének (2) bekezdése és 99. cikke - Szolgáltatásnyújtás szabadsága - Munkavállalók kiküldetése - EUMSZ 56. cikk - 2014/67/UE irányelv - A 9. és 20. cikk - A munkavállalók bejelentése - A bérelszámolási dokumentumok megőrzése - Szankciók - Arányosság - Meghatározott összegű minimális bírságok - Halmozódás - Felső határ hiánya - Költségek - Nyilvánvaló elfogadhatatlanság)

(2020/C 68/26)

Az eljárás nyelve: német

A kérdést előterjesztő bíróság

Landesverwltungsgericht Steiermark

Az alapeljárás felei

Felperesek: EX EX (C-140/19 és C-141/19), OK (C-492/19), PL (C-493/19), QM (C-494/19)

Alperes: Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld

Az eljárásban részt vesz: Finanzpolizei

Rendelkező rész

A munkavállalók szolgáltatások nyújtása keretében történő kiküldetéséről szóló 96/71/EK irányelv érvényesítéséről és a belső piaci információs rendszer keretében történő igazgatási együttműködésről szóló 1024/2012/EU rendelet (az IMI-rendelet) módosításáról szóló, 2014. május 15-i 2014/67/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv 20. cikkét úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az a nemzeti szabályozás, amely a munkavállalók bejelentésére és a bérelszámolási dokumentumok megőrzésére vonatkozó munkajogi kötelezettségek be nem tartása esetén olyan magas összegű minimális bírságokat ír elő,

— amelyek egy meghatározott összegnél nem lehetnek alacsonyabbak;

— amelyeket felső határok nélkül, halmozottan szabtak ki és

— amelyeket az e bírságokat kiszabó határozattal szembeni jogorvoslati kérelem elutasítása esetén az összegük 20 %-ának megfelelő, eljárási költségekhez való hozzájárulással kell növelni.

(1) HL C 187., 2019.6.3.

HL C 328., 2019.9.30.
C 313/6

A Bíróság 2020. január 31-i végzése – Association européenne du charbon et du lignite (Euracoal) kontra Deutscher Braunkohlen-Industrie – Verein eV, Lausitz Energie Kraftwerke AG, Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft mbH eins energie in sachsen GmbH & Co. KG, Európai Bizottság

(C-172/19. P. sz. ügy) (1)

(Fellebbezés - A Bíróság eljárási szabályzatának 181. cikke - Környezet - 2010/75/EU irányelv - Az elérhető legjobb technikákkal (BAT) kapcsolatos következtetések - (EU) 2017/1442 végrehajtási határozat - A nagy tüzelőberendezések - Megsemmisítés iránti kereset - Elfogadhatatlanság - A közvetlen érintettség hiánya - A jogi aktus elfogadását eredményező folyamatban való részvétel - A jogi aktus elfogadásával összefüggésben fennálló eljárási garanciák - Az indokolás megváltoztatása - A felperes eljárási jogainak megsértésére alapított jogalapok hiánya - A személyében való érintettség hiánya - Nyilvánvalóan megalapozatlan fellebbezés)

(2020/C 313/07)

Az eljárás nyelve: német

Felek

Fellebbező: Association européenne du charbon et du lignite (Euracoal) (képviselők: W. Spieth és N. Hellermann Rechtsanwälte)

A többi fél az eljárásban: Deutscher Braunkohlen-Industrie – Verein eV, Lausitz Energie Kraftwerke AG, Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft mbH, eins energie in sachsen GmbH & Co. KG (képviselők: W. Spieth és N. Hellermann Rechtsanwälte), Európai Bizottság (képviselők: R. Tricot és A. C. Becker meghatalmazottak)

Rendelkező rész

1) A Bíróság a fellebbezést mint nyilvánvalóan megalapozatlant elutasítja.

2) A Bíróság az Association européenne du charbon et du lignite-et (Euracoal) kötelezi a költségek viselésére.

(1) HL C 164., 2019.5.13.
A Bíróság nagytanácsa elnökének 2020. szeptember 4-i végzése (az Audiencia Provincial de Pontevedra [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – D. A. T. A., L. F. A., A. M. A. G., L. F. A., J. G. C., S. C. C., A. C. V., A. A. G., A. C. A., L. C. A., N. P. B., P. C. A. kontra Ryanair DAC

(C-827/19. sz. ügy) (1)

(2020/C 414/39)

Az eljárás nyelve: spanyol

A nagytanács elnöke elrendelte az ügy törlését.

(1) HL C 45., 2020.2.10.
A Bíróság második tanácsa elnökének 2021. március 4-i végzése (a Bundesgerichtshof [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Az All in One Star Ltd által indított eljárás

(C-469/19. sz. ügy) (1)

(2021/C 228/36)

Az eljárás nyelve: német

A második tanács elnöke elrendelte az ügy törlését.

(1) HL C 328., 2019.9.30.
A Bíróság elnökének 2021. február 11-i végzése – Islamic Republic of Iran Shipping Lines, Hafize Darya Shipping Lines (HDSL), Safiran Payam Darya Shipping Lines (SAPID), Khazar Sea Shipping Lines Co., Rahbaran Omid Darya Ship Management Co., Irinvestship Ltd, IRISL Europe GmbH kontra az Európai Unió Tanácsa

(C-506/19. P. sz. ügy) (1)

(2021/C 182/64)

Az eljárás nyelve: angol

A Bíróság elnöke elrendelte az ügy törlését.

(1) HL C 319., 2019.9.23.
A Bizottság az EK 87. cikk (3) bekezdése c) pontjának alkalmazása során széles mérlegelési jogkörrel rendelkezik, amelynek gyakorlása közösségi összefüggésben megvalósítandó, összetett gazdasági és társadalmi értékeléseket foglal magában.

Magából az EK 87. cikk (3) bekezdése c) pontjának és az EK 88. cikknek a szövegéből is következik, hogy a Bizottság az előbbi rendelkezés szerint nyújtott támogatásokat a közös piaccal összeegyeztethetőnek „tekintheti”. Ennélfogva, jóllehet a Bizottság akkor is mindig köteles az általa felügyelt állami támogatások közös piaccal való összeegyeztethetőségéről állást foglalni, ha a támogatásokat a Bizottságnak nem jelentették be, a Bizottság nem köteles az ilyen támogatásokat a közös piaccal összeegyeztethetőnek minősíteni.

A Bizottság a mérlegelési jogkörének gyakorlásához saját maga számára útmutatást adhat olyan jogi aktusok által, mint a keretszabályok, a közlemények vagy az iránymutatások, amennyiben ezek az aktusok az intézmény által követendő irányokra utaló szabályokat tartalmaznak, és nem térnek el a Szerződés szabályaitól. Amikor a Bizottság ilyen aktusokat fogad el, amelyek célja a Szerződés betartása mellett azon szempontok pontosítása, amelyeket mérlegelési jogköre gyakorlása során alkalmazni kíván, az ezzel e jogkör önkorlátozását eredményezi, amennyiben a saját maga által felállított szabályoknak köteles megfelelni. Ebben az összefüggésben a közösségi bíróság feladata annak ellenőrzése, hogy a Bizottság betartotta-e a fenti a szabályokat.

(vö. 290–292. pont)
117

Másfelől emlékeztetni kell arra, hogy valamely állami intézkedés egyedisége vagy szelektivitása az ESZAK-Szerződés alkalmazási területén is az állami támogatás fogalmának egyik alkotóeleme (a Bíróság C-200/97. sz. Ecotrade-ügyben 1998. december 1-jén hozott ítéletének [EBHT 1998., I-7907. o.,] 34. pontja), annak ellenére, hogy e feltétel nem szerepel kifejezetten az ESZAK 4. cikk c) pontjában. Ezen elvből többek között az következik, hogy a Bizottság a kedvezményezett vállalkozással szemben nem alkalmazhat az uniós jogban nem szabályozott joghátrányt oly módon, hogy magasabb összeg visszatérítését követeli meg, mint amilyen támogatásban a vállalkozás ténylegesen részesült, és ez még akkor is így van, ha a visszatérítésre hosszú idővel a támogatás nyújtása után kerül sor (a fenti 99. pontban hivatkozott Belgium kontra Bizottság ügyben 1999. június 17-én hozott ítélet 65. pontja, valamint a fenti 116. pontban hivatkozott CETM kontra Bizottság ügyben hozott ítélet 164. pontja).
286

Másfelől, mint arra az Elsőfokú Bíróság a fenti 265. pontban hivatkozott HAMSA kontra Bizottság ügyben hozott ítéletének 201. és 202. pontjában emlékeztetett, a fent említett 1988. augusztus 12-i közlemény 6. pontjának első bekezdéséből következik, valamint a regionális állami támogatásokról szóló fent említett, 1998. évi iránymutatás 1., 4.1. és 4.11. pontja is megerősíti és kifejti, hogy azoknak a regionális állami támogatásoknak, amelyek az EK 87. cikk (3) bekezdésének a) és c) pontja szerinti eltérésben részesülhetnek, vagy termelő beruházás, vagy pedig a beruházáshoz kapcsolódó munkahelyteremtés biztosítása a tárgya. Ezzel szemben a működési támogatásokat az EK 87. cikk (3) bekezdésének a) vagy c) pontja alapján csak kivételesen lehet engedélyezni (a fent említett 1988. augusztus 12-i közlemény 6. pontjának második bekezdése, valamint az 1998. évi iránymutatás 4.15–4.17. pontja). Még ha úgy is kellene tekinteni, hogy a beruházási projektek lebonyolításához kapcsolódó munkahelyek létrehozatalára irányuló támogatásokra, valamint működési támogatásokra vonatkozó, az 1998-ban közzétett iránymutatásban foglalt rendelkezések ratione temporis nem alkalmazhatók – amit cáfol a fent hivatkozott 6.1. pont, amely kimondja, hogy ezen iránymutatás az elfogadásától kezdve alkalmazandó, kivéve a fent hivatkozott 6.2. és 6.3. pontban foglalt átmeneti rendelkezéseket –, akkor is kétségtelen, hogy a beruházáshoz kapcsolódás szempontjának jelentősége és a működési támogatások kivételes jellege világosan következik az 1988. augusztus 12-i közleményből. Továbbá az 1988. augusztus 12-i közlemény ilyen értelmezése abból a körülményből is adódik, hogy e közlemény teljes mértékben összhangban áll az EK 87. cikk (3) bekezdésének c) pontja szerinti területi eltérés céljával, amely rendelkezés az egyes gazdasági tevékenységek fejlődésének anélkül történő előmozdítására irányul, hogy a közös érdekkel ellentétes mértékben, hátrányosan befolyásolná a kereskedelmi feltételeket.
218

E megállapítást alátámasztják a Bizottság által a megtámadott határozatban hivatkozott bizonyítékok, különösen a 91. preambulumbekezdésben, amely így szól: „1993. január 21-én a [Corus] megküldte a Vallourecnek (valószínűleg a [Mannesmann-nak] és a Dalminénak is) a varrat nélküli csövek ágazatának átszervezéséről szóló megállapodás javaslatának vázlatát, amelyet a heathrow-i,1993. január 29-i találkozón vitattak meg, a Mannesmann, a Vallourec, a Dalmine és a [Corus] között ([a Bizottság aktájának] 4628. oldala, »a varrat nélküli csövekre vonatkozó átalakítási megállapodás javaslatának vázlata« című dokumentum első oldala]). E dokumentum szerint »a [Corus] jelezte szándékát, hogy esetleg kivonul a varrat nélküli csövek ágazatából. Ezt rendezetten és szervezetten szeretné végrehajtani, hogy ez ne zavarja meg vevőinek ellátását, és hogy segítse az ágazatot megszerző termelőket a rendelések megőrzésében. [...] A [Corus] és a [Corus] vagyonának megszerzése iránt érdeklődő többi termelő között 6 hónapja tartanak a tárgyalások, és az előbbi úgy véli, hogy egyetértés van az e dokumentumban leírt irányvonalról.« A javaslatok egyike arról szólt, hogy a Vallourecnek kell átadni az OCTG üzletágat, a sima végű csövek szállításáról szóló szerződéseket pedig a részesedések változatlanul hagyásával hatályban kell tartani a [Corus], valamint a Vallourec, a [Mannesmann] és a Dalmine között. Ugyanaznap találkozott a [Mannesmann] és a [Corus], amikor is a [Mannesmann] »elfogadta, hogy a Vallourec átveszi az OCTG ágazat feletti jövőbeni irányítást« ([a Bizottság aktájának] 4626. oldala, az 1993. január 22-én elküldött fax egyetlen oldala, amelyet a Corusnál dolgozó Davis úr címzett a Vallourecnél dolgozó Patrier úrnak). A Dalminénak »a varrat nélküli acélcsövekre kidolgozott rendszer és a piac fejlődése« című, 1993. májusaugusztusi dokumentuma (Seamless steel tube system in Europe and market evolution, másolatát lásd a Bizottság aktájának 2051. oldalán) ([a Bizottság aktájának] 2053. oldala) megállapította, hogy a [Corusszal] kapcsolatos problémára való megoldás, amely mindenki számára megfelelő lenne, csak európai kontextusban található meg; azt a tényt a Dalmine is elfogadja, hogy a Vallourec szerzi meg a [Corus] üzemét”.
185

E megállapítást alátámasztják a Bizottság által a megtámadott határozatban hivatkozott bizonyítékok, különösen a 91. preambulumbekezdésben, amely így szól: „1993. január 21-én a [Corus] megküldte a Vallourecnek (valószínűleg a [Mannesmann-nak] és a Dalminénak is) a varrat nélküli csövek ágazatának átszervezéséről szóló megállapodás javaslatának vázlatát, amelyet a heathrow-i 1993. január 29-i találkozón vitattak meg, a Mannesmann, a Vallourec, a Dalmine és a [Corus] között ([a Bizottság aktájának] 4628. oldala, »a varrat nélküli csövekre vonatkozó átalakítási megállapodás javaslatának vázlata« című dokumentum első oldala]). E dokumentum szerint »a [Corus] jelezte szándékát, hogy esetleg kivonul a varrat nélküli csövek ágazatából. Ezt rendezetten és szervezetten szeretné végrehajtani, hogy ez ne zavarja meg vevőinek ellátását, és hogy segítse az ágazatot megszerző termelőket a rendelések megőrzésében. [...] A [Corus] és a [Corus] vagyonának megszerzése iránt érdeklődő többi termelő között 6 hónapja tartanak a tárgyalások, és az előbbi úgy véli, hogy egyetértés van az e dokumentumban leírt irányvonalról.« A javaslatok egyike arról szólt, hogy a Vallourecnek kell átadni az OCTG üzletágat, a sima végű csövek szállításáról szóló szerződéseket pedig a részesedések változatlanul hagyásával hatályban kell tartani a [Corus], valamint a Vallourec, a [Mannesmann] és a Dalmine között. Ugyanaznap találkozott a [Mannesmann] és a [Corus], amikor is a [Mannesmann] »elfogadta, hogy a Vallourec átveszi az OCTG ágazat feletti jövőbeni irányítást« ([a Bizottság aktájának] 4626. oldala, az 1993. január 22-én elküldött fax egyetlen oldala, amelyet a Corusnál dolgozó Davis úr címzett a Vallourecnél dolgozó Patrier úrnak). A Dalminénak »a varrat nélküli acélcsövekre kidolgozott rendszer és a piac fejlődése« című 1993. májusaugusztusi dokumentuma (Seamless steel tube system in Europe and market evolution, másolatát lásd a Bizottság aktájának 2051. oldalán) ([a Bizottság aktájának] 2053. oldala) megállapította, hogy a [Corusszal] kapcsolatos problémára való megoldás, amely mindenki számára megfelelő lenne, csak európai kontextusban található meg; azt a tényt a Dalmine is elfogadja, hogy a Vallourec szerzi meg a [Corus] üzemét”.
13

Ugyanazon a napon a Bizottság továbbá elfogadta az [EK 82. cikk] alkalmazására vonatkozó 91/299/EGK bizottsági határozatot (IV/33.133 – C: nyersszóda – Solvay ügy) (HL 1991. L 152., 21. o.), amelyben megállapította, hogy „[a felperes] megsértette az [EK 82. cikk] rendelkezéseit, mivel nagyjából 1983-tól a mai napig a verseny kizárására vagy jelentős korlátozására irányuló magatartást folytatott, amely abban állt, hogy […] olyan megállapodást kötött ügyfeleivel, amely arra kötelezte őket, hogy szódaszükségletüket teljes egészében vagy jelentős részben határozatlan vagy túlzottan hosszú ideig [tőle] szerezzék be, az ügyfelek szerződéses alap tonnamennyiségét elhanyagolható mértékben meghaladó mennyiség után is jelentős árengedményeket és egyéb anyagi ösztönzőket nyújtott annak biztosítására, hogy az ügyfelei szükségleteiket teljes egészében vagy jelentős részben [tőle] szerezzék be, és az árengedményt az ügyfelek ahhoz való hozzájárulásától tette függővé, hogy szükségleteiket teljes egészében [tőle] szerezzék be”. A Bizottság a megállapított jogsértés miatt a felperessel szemben 20 millió ECU összegű bírságot szabott ki.
28

1990. december 19-én a Bizottság elfogadta az [EK 82. cikk] alkalmazására vonatkozó 91/299/EGK bizottsági határozatot (IV/33.133 – C: „nyersszóda – Solvay”-ügy) (HL 1991. L 152., 21. o.). A Bizottság az levelével közölt határozatban megállapította, hogy „[a felperes] megsértette az [EK 82. cikk] rendelkezéseit, mivel nagyjából 1983-tól a mai napig a verseny kizárására vagy jelentős korlátozására irányuló magatartást folytatott, amely abban állt, hogy […] olyan megállapodást kötött ügyfeleivel, amely arra kötelezte őket, hogy szódaszükségletüket teljes egészében vagy jelentős részben határozatlan vagy túlzottan hosszú ideig [tőle] szerezzék be, az ügyfél részére a szerződéses alap-tonnamennyiségét meghaladó kiegészítő mennyiség után is jelentős árengedményeket és egyéb anyagi ösztönzőket nyújtott annak biztosítására, hogy ügyfele szükségleteit teljes egészében vagy jelentős részben [tőle] szerezze be, és az árengedményt az ügyfél ahhoz való hozzájárulásától tette függővé, hogy szükségleteit teljes egészében [tőle] szerezze be”.
201

A megtámadott határozatokból (a 2002/820 határozat 77–93. pontja; a 2003/27 határozat és a 2002/894 határozat 84–99. pontja) kitűnik, hogy a Bizottság a kérdéses támogatási programok közös piaccal való összeegyeztethetőségét az EK 87. cikk (3) bekezdésének a) és c) pontjára tekintettel vizsgálta meg a regionális támogatásokra alkalmazandó közösségi szabályok fényében (a 2002/820 határozat 77., 78. és 86. pontja; a 2003/27 határozat és a 2002/894 határozat 84., 85. és 92. pontja, amelyek az [EK] 87. cikk (3) bekezdése a) és c) pontjának a regionális támogatásokra történő alkalmazása módszeréről szóló bizottsági közleményre [HL 1988. C 212., 2. o.] és az 1998. évi iránymutatásra [lásd a fenti 8. pontot] hivatkoznak), a beruházási támogatásokra alkalmazandó közösségi szabályok fényében (a 2002/820 határozat 82., 89. és 92. pontja, valamint a 2003/27 határozat és a 2002/894 határozat 88., 95. és 98. pontja, amelyek a tagállamok kormányai Tanács keretében összegyűlt képviselőinek az általános regionális támogatási programokról szóló, 1971. október 20-i első tanácsi állásfoglalására [HL C 111., 1. o.], a regionális támogatási programokról szóló bizottsági közleményre [HL 1979. C 31., 9. o.] és a nagyberuházási projektekhez nyújtott regionális támogatások multiszektorális keretszabályáról szóló bizottsági közleményre [HL 1998. C 107., 7. o.] hivatkoznak), a kis- és középvállalkozásoknak (KKV) nyújtott támogatásokra alkalmazandó közösségi szabályok fényében (a 2002/820 határozat 81. és 88. pontja; a 2003/27 határozat és a 2002/894 határozat 87. és 94. pontja, amelyek a KKV-knak nyújtott támogatások közösségi keretszabályáról szóló bizottsági közleményre [HL 1992. C 213., 2. o.] hivatkoznak), valamint a nehéz helyzetben lévő vállalkozásoknak nyújtott támogatásokra alkalmazandó közösségi szabályok fényében (a 2002/820 határozat 93. pontja, valamint a 2003/27 határozat és a 2002/894 határozat 99. pontja, amelyek az 1999. évi iránymutatással [HL C 288., 2. o.] módosított, a nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentéséhez és szerkezetátalakításához nyújtható állami támogatásokról szóló közösségi iránymutatásra [HL 1994. C 368., 12. o.] hivatkoznak).
274

Harmadszor az adóintézkedések hátterét illetően ki kell emelni, hogy az 1996-tól 1999-ig tartó időszakban a Bizottság megvizsgált a felperesek által ezen időszakban bevezetett egyéb adórendszereket is (az 1994-ben, 1996-ban és 1997-ben bevezetett adójóváírások, valamint az 1996-ban bevezetett adóalap-csökkentések, amelyek többek között a fenti 68. és 70. pontban hivatkozott Demesa-ügyben hozott ítélet és a Diputación Foral de Álava kontra Bizottság ügyben 2002. október 23-án hozott ítélet alapjául szolgáló ügyekben voltak kérdésesek). Így a Bizottság, miután 1996 júniusában és 1997 októberében panaszokat nyújtottak be hozzá a 45%-os adójóváírásnak és a társaságiadó-alap csökkentésének Territorio de Histórico de Álavában a Demesa és a Ramondín vállalkozásokra történő alkalmazásával szemben, több eljárást is indított, amelyek az 1999/718 és a 2000/795 határozatok (lásd a fenti 68. pontot), valamint a 45%-os adójóváírást és a társaságiadó-alap csökkentését bevezető rendszereket illetően a hivatalos vizsgálati eljárást megindító és szeptember 29-i bizottsági határozatok elfogadásához vezettek, amely eljárást megindító határozatok maguk is az Elsőfokú Bírósághoz benyújtott keresetek tárgyát képezték (a fenti 174. pontban hivatkozott Diputación Foral de Guipúzcoa és társai kontra Bizottság egyesített ügyekben hozott ítélet és a Diputación Foral de Álava és társai kontra Bizottság egyesített ügyekben hozott ítélet). Igaz ugyan, hogy ezen eljárások nem a jelen ügyben kérdéses 1993. évi adómentességekre vonatkoznak, azonban azokban is ugyanezen hatóságok által elfogadott adókedvezményekről volt szó, amelyek ugyanazon típusú jogi problémákat vethetik fel, és a Bizottság az állami támogatások területén rendelkezésére álló mérlegelési mozgástere keretében úgy ítélhette meg, hogy azokat gyorsabban el kell bírálni, figyelemmel különösen arra, hogy a jelen ügyben kérdéses adómentességek kedvezményezettjeire vonatkozó kérdéseire nem kapott választ.