24

E körülmények között a tribunal de grande instance de Paris (párizsi általános hatáskörű elsőfokú bíróság) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé: „1) Az alapügy[ekhez] hasonló ügy[ek] körülményei között a tényleges érvényesülés elvének fényében értelmezett [93/13] irányelvvel ellentétes‑e az elévülési szabályok alkalmazása a következő esetekben: a) egy feltétel tisztességtelen jellegének megállapítása esetén, b) az esetleges visszatérítések esetében, c) amikor a fogyasztó a felperes, és d) amikor a fogyasztó az alperes, ideértve a viszontkeresetet is? 2) Az első kérdésre adandó részben vagy teljes egészében nemleges válasz esetén az alapügy[ekhez] hasonló ügy[ek] körülményei között a tényleges érvényesülés elvének fényében értelmezett [93/13] irányelvvel ellentétes‑e az olyan nemzeti ítélkezési gyakorlat, amely az elévülés kezdő időpontjaként a hitelajánlat elfogadásának, nem pedig a komoly pénzügyi nehézségek felmerülésének időpontját határozza meg? 3) Az alapügy[ek]ben vizsgáltakhoz hasonló olyan kikötések, amelyek többek között akként rendelkeznek, hogy a svájci frank a kirovó pénznem, az euró pedig a lerovó pénznem, és amelyek hatására a kölcsönfelvevő viseli az árfolyamkockázatot, a szerződésnek a 93/13 irányelv 4. cikkének (2) [bekezdése] értelmében vett elsődleges tárgyához tartoznak‑e, amennyiben nem vitatott az átváltási díjak összege, és vannak olyan kikötések, amelyek adott időpontokban lehetőséget biztosítanak a kölcsönfelvevő számára, hogy előre meghatározott képlet szerint éljen az euróra történő átváltás lehetőségével? 4) A[z uniós] jog tényleges érvényesülésének elve alapján értelmezett [93/13] irányelvvel ellentétes‑e az olyan nemzeti ítélkezési gyakorlat, amely az alapügy[ek]ben vizsgáltakhoz hasonló egy vagy több feltételt azzal az indokkal nyilvánít az irányelv értelmében »világosnak és érthetőnek«, hogy: – az előzetes hitelajánlat részletezi a kölcsön futamideje alatt megvalósításra kerülő árfolyamműveleteket, és pontosítja, hogy az euró/svájci frank átváltási árfolyamként az árfolyamműveletet meghatározó esemény időpontja előtt két munkanappal alkalmazandó, az Európai Központi Bank honlapján közzétett árfolyamot kell alkalmazni; – az ajánlatban szerepel, hogy a kölcsönfelvevő a hitel működtetéséhez és törlesztéséhez szükséges, svájci frankról euróra és euróról svájci frankra történő átváltással kapcsolatos műveleteket elfogadja, és hogy a hitelező a hitel járulékos költségeinek megfizetése után az euróban meghatározott havi törlesztőrészletek egyenlegét átváltja svájci frankra; – az ajánlat rámutat arra, hogy ha az árfolyamművelet az esedékességkor svájci frankban alacsonyabb törlesztési összeget eredményez, akkor a tőketörlesztés lelassul, és a tőkeösszeg esetlegesen még nem törlesztett része bekerül a tartozás svájci frankban meghatározott negatív egyenlegébe; arra, hogy a kölcsön tőkeösszegének törlesztése a havi törlesztések folyamán alkalmazott átváltási árfolyam változásaitól, emelkedésétől vagy csökkenésétől függően alakul, továbbá arra, hogy e változások a tőketörlesztés időtartamának meghosszabbításához vagy lerövidüléséhez vezethetnek, és adott esetben módosíthatják a törlesztéssel járó teljes terhet; – az »euróban történő belső elszámolás« és a »svájci frankban történő belső elszámolás« című pontok részletezik az egyes elszámolásokban jóváírt, illetve terhelt egyes esedékes törlesztésekkor végrehajtott műveleteket, és a szerződés átlátható módon kifejti a külföldi pénznem átváltási mechanizmusának konkrét működését; és annak ellenére, hogy az ajánlat nem tartalmaz többek között sem az »árfolyamkockázatra« – amelyet a kirovó pénznemben szerzett jövedelem hiányában a kölcsönfelvevő visel –, sem a »kamatkockázatra« vonatkozó kifejezett hivatkozást? 5) Abban az esetben, ha a negyedik kérdésre igenlő választ kell adni, [az uniós] jog tényleges érvényesülésének elve alapján értelmezett [93/13] irányelvvel ellentétes‑e az olyan nemzeti ítélkezési gyakorlat, amely az alapügy[ek]ben vizsgáltakhoz hasonló egy vagy több olyan feltételt arra tekintettel nyilvánít az irányelv értelmében »világosnak és érthetőnek«, hogy egy eredetileg [22‑25 éves] időtartamú szerződésben a negyedik kérdésben említett elemek kizárólag a lerovó pénznemnek a kirovó pénznemhez képest [5‑6%‑os] leértékelődésére vonatkozó szimulációval egészülnek ki, anélkül hogy a továbbiakban megjelenne a »kockázat« vagy a »nehézség« kifejezés? 6) Az eladót, illetve a szolgáltatót, vagy pedig a fogyasztót terheli‑e valamely feltételnek a 93/13 irányelv értelmében vett »világos és érthető« jellegére vonatkozó – a szerződéskötés körülményeire is kiterjedő – bizonyítás? 7) Ha a feltétel világos és érthető jellegére vonatkozó bizonyítás az eladót vagy a szolgáltatót terheli, a 93/13 irányelvvel ellentétes‑e az olyan nemzeti ítélkezési gyakorlat, amely az értékesítési módszerekkel kapcsolatos dokumentumok birtokában megállapítja, hogy a kölcsönfelvevők kötelezettsége annak bizonyítása egyrészt, hogy az e dokumentumokban foglalt információk nekik szóltak, másrészt, hogy a banktól kapták ezeket, vagy éppen ellenkezőleg, ezen irányelv megköveteli, hogy ezen elemek megalapozzák azon vélelmet, amely szerint az e dokumentumokban szereplő információkat – akár szóban – közölték a kölcsönfelvevőkkel, ezen egyszerű vélelem megdöntése pedig az eladó vagy a szolgáltató – aki az általa választott közvetítők által közölt információkért felel – feladata? 8) Tekintettel arra, hogy egyfelől az eladó vagy a szolgáltató a fogyasztóhoz képest megfelelőbb eszközökkel bír az árfolyamkockázat előrejelzéséhez, másfelől az eladó vagy szolgáltató korlátozott kockázatot visel, míg a fogyasztó nem, jelentős egyenlőtlenség fennállása körvonalazható‑e az alapügy[ek]ben vizsgált[ak]hoz hasonló olyan szerződés[ek] esetében, amely[ek]ben mind a két fél visel árfolyamkockázatot?