33

A felülvizsgálat tárgyát képező első ítélet 38–46. pontja a következőképpen szól: „38 Először is emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint az ítélkező testület összetételének szabálytalanságára vonatkozó jogalap imperatív jogalapnak minősül, amelyet a fellebbviteli bíróságnak hivatalból kell vizsgálni, még akkor is, ha e szabálytalanságra az elsőfokú eljárásban nem hivatkoztak (lásd ebben az értelemben: 2008. július 1‑jei Chronopost és La Poste kontra UFEX és társai ítélet, C‑341/06 P és C‑342/06 P, EU:C:2008:375, 44–50. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). 39 Másodszor emlékeztetni kell arra is, hogy a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint az uniós bíróság főszabály szerint nem alapíthatja a határozatát olyan, akár imperatív jellegű jogalapra, amelyet hivatalból hozott fel, anélkül hogy előtte felhívta a feleket az említett jogalappal kapcsolatos észrevételeik megtételére (lásd: 2009. december 17‑iM kontra EMEA (felülvizsgálat) ítélet, C‑197/09 RX‑II, EU:C:2009:804, 57. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). 40 Harmadszor rá kell mutatni, hogy a 2018. január 23‑iFV kontra Tanács ítéletben (T‑639/16 P, EU:T:2018:22) az ítélkező testület összetételének szabálytalanságára vonatkozó és a fellebbező által azzal az indokkal felhozott jogalap vizsgálata keretében, hogy az e tanácsban ülésező bírák egyikének kinevezésére irányuló eljárás szabálytalan volt, a Törvényszék a következőket állapította meg. 41 Elsősorban a Törvényszék megállapította, hogy a 2016. június 28‑iFV kontra Tanács ítélet (F‑40/15, EU:F:2016:137) meghozatalakor a Közszolgálati Törvényszék (második tanács) K. Bradley, J. Sant’Anna és A. Kornezov bírákból állt. A Törvényszék azt is megállapította, hogy a [2016/454 határozat] rendelkező része és annak (5) preambulumbekezdése szerint a Tanács a Közszolgálati Törvényszék bírájává először is S. Van Raepenbuscht, másodszor J. Sant’Annát, harmadszor A. Kornezovot nevezte ki. Így a Törvényszék megállapította, hogy a 2016/454 határozat nem nevezte ki K. Bradley bírót a Közszolgálati Törvényszék bírájává, így ő nem lehetett a fenti 40. pontban említett jogalappal érintett bíró, Sant’Anna és A. Kornezov bírákat viszont e határozat nevezte ki a Közszolgálati Törvényszék bírájává. 42 Másodsorban a Törvényszék megvizsgálta a kinevezési eljárás amiatti szabálytalanságára alapított jogalapot, hogy a Tanács a Közszolgálati Törvényszéken S. Van Raepenbusch és H. Kreppel bírák álláshelyének betöltésére irányuló [2013. december 3‑i] nyilvános pályázati felhívást követően létrehozott listáról nevezett ki egy bírót a [harmadik állásra], noha e listát nem abból a célból hozták létre, hogy arról bírót nevezzenek ki egy [harmadik állásra]. E tekintetben a 2018. január 23‑iFV kontra Tanács ítélet (T‑639/16 P, EU:T:2018:22) 51. pontjában a Törvényszék kimondta, hogy a Tanács azáltal, hogy a 2013. december 3‑i nyilvános pályázati felhívást követően létrehozott listát a harmadik álláshely […] betöltésére használta, megsértette a 2013. december 3‑i nyilvános pályázati felhívásban kialakított jogi keretet. Ily módon, miután emlékeztetett arra, hogy a 2016/454 határozat rendelkező része és (5) preambulumbekezdése szerint a Tanács a Közszolgálati Törvényszék bírájává először is S. Van Raepenbuscht, másodszor J. Sant’Annát, harmadszor A. Kornezovot nevezte ki, a Törvényszék úgy ítélte meg, hogy ezen intézmény jogszerűen vehette igénybe e listát az első két kinevezéshez, de a harmadik kinevezés esetében erre nem volt jogosult. 43 Harmadsorban a 2018. január 23‑iFV kontra Tanács ítélet (T‑639/16 P, EU:T:2018:22) 78. pontjában a Törvényszék kimondta, hogy tekintettel arra, hogy a jogalanyoknak és a nyilvánosságnak a bíróságok függetlenségébe és pártatlanságába vetett bizalma érdekében fontos tiszteletben tartani a bíróvá történő kinevezés szabályait, az érintett bírót nem lehet a [Charta] 47. cikke második bekezdésének első mondata értelmében vett törvényes bírónak tekinteni, ezért a Törvényszék teljes egészében hatályon kívül helyezte a 2016. június 28‑iFV kontra Tanács ítéletet (F‑40/15, EU:F:2016:137). 44 A jelen ügyben elegendő azt megállapítani, hogy a [2016. június 24‑iSimpson kontra Tanács végzést (F‑142/11 RENV, EU:F:2016:136)] a Közszolgálati Törvényszék (második tanács) hozta meg, melynek tagjai K. Bradley, J. Sant’Anna és A. Kornezov bírák voltak, vagyis ugyanazon ítélkező testület, mint amely a 2016. június 28‑iFV kontra Tanács ítéletet (F‑40/15, EU:F:2016:137) meghozta, és amelynek az összetételét a 2018. január 23‑iFV kontra Tanács ítélet (T‑639/16 P, EU:T:2018:22) szabálytalannak tekintette. 45 Így hivatalból figyelembe kell venni az ítélkező testület összetételének szabálytalanságára vonatkozó jogalapot, amely a Bíróságnak a fenti 38. pontban hivatkozott állandó ítélkezési gyakorlata szerint imperatív jogalapnak minősül, és amelyet a fellebbviteli bíróságnak hivatalból kell vizsgálni, még akkor is, ha e szabálytalanságra az elsőfokú eljárásban nem hivatkoztak (lásd ebben az értelemben: 2008. július 1‑jei Chronopost és La Poste kontra UFEX és társai ítélet, C‑341/06 P és C‑342/06 P, EU:C:2008:375, 44–50. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat), és a felek meghallgatását követően a Törvényszék által a 2018. január 23‑iFV kontra Tanács ítéletben (T‑639/16 P, EU:T:2018:22) hivatkozott elveket alkalmazni kell a jelen ügyben. 46 Következésképpen a megtámadott végzést teljes egészében hatályon kívül kell helyezni a [Charta] 47. cikke második bekezdésének első mondatában foglalt törvényes bíróhoz való jog megsértése miatt, anélkül hogy meg kellene vizsgálni a fellebbező által felhozott jogalapokat.”