–

egy olyan helyzetben, ahol a szokásos tartózkodási helyét megváltoztató jogosult az új szokásos tartózkodási helye szerinti állam valamely bíróságához nyújt be a kötelezettel szemben egy olyan múltbeli időszakra vonatkozó, tartás iránti kérelmet, amelynek során egy másik tagállamban tartózkodott, az eljáró bíróság joga – amely egyben a jogosult új szokásos tartózkodási helye szerinti állam joga is – alkalmazható, amennyiben az eljáró bíróság szerinti tagállam bíróságai joghatósággal rendelkeztek az e felekkel kapcsolatos és az említett időszakra vonatkozó, tartással kapcsolatos jogviták elbírálására. Amint az a hágai jegyzőkönyv 4. cikkének (2) bekezdéséből kitűnik, e rendelkezés, amely megengedi a jogosult szokásos tartózkodási helye szerinti állam joga helyett az eljáró bíróság jogának alkalmazását, csak akkor érvényesül hatékonyan, ha e jogok különbözőek. Ebből az következik, hogy az alapeljárásban szereplőhöz hasonló esetben, ahol a tartásdíj iránti követeléssel érintett időszak tekintetében az eljáró bíróság joga, a jelen esetben az osztrák jog nem egyezik a jogosult szokásos tartózkodási helye szerinti állam jogával, a jelen esetben a német joggal, a hágai jegyzőkönyv 4. cikkének (2) bekezdése hatékonyan érvényesülhet. Szükséges azonban továbbá, hogy az e rendelkezés szerinti jog, amely az eljáró bíróság joga, a múltbeli időszakra vonatkozó tartás iránti kérelemre is alkalmazható legyen. E tekintetben rá kell mutatni arra, hogy önmagában a hágai jegyzőkönyv 4. cikke (2) bekezdésének a szövege alapján nem állapítható meg egyértelműen e rendelkezés hatálya. E rendelkezést a hágai jegyzőkönyvben megállapított kapcsoló elvek rendszerére, valamint e jegyzőkönyv céljára tekintettel kell értelmezni. Ami a hágai jegyzőkönyvben megállapított kapcsoló elvek rendszerét illeti, rá kell mutatni arra, hogy e jegyzőkönyv 4. cikkének (2) bekezdése olyan különös szabályt állapít meg bizonyos jogosultak javára, amely kiegészíti az e jegyzőkönyv 3. cikkében szereplő általános szabályt. Egyébiránt, amint az különösen a Bonomi jelentésből, illetve a hágai jegyzőkönyv elfogadására irányuló tárgyalásokban tevékenyen részt vevő Bizottság által megvalósítani kívánt célkitűzésekből kitűnik (lásd: a tartással kapcsolatos ügyekben a joghatóságról, az alkalmazandó jogról, a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról, valamint az e területen folytatott együttműködésről szóló tanácsi rendeletre irányuló javaslat [COM(2005) 649 végleges]), e rendszer az alkalmazandó jog előreláthatóságának garantálására irányul annak biztosításával, hogy e jog megfelelő kapcsolatot mutasson az adott családi helyzettel. Tekintettel a hágai jegyzőkönyvben előírt kapcsoló elvek rendszerére, valamint az e jegyzőkönyv által megvalósítani kívánt, előreláthatósággal kapcsolatos célkitűzésre, amelyeket a jelen ítélet 41. pontja ismertet, meg kell állapítani, hogy amennyiben az eljáró bíróság jogának a hágai jegyzőkönyv 4. cikke (2) bekezdése szerinti kiegészítő alkalmazása kizárólag az új szokásos tartózkodási hely jogosult általi megválasztásától függene, anélkül hogy a tartási kötelezettséggel érintett időszakot illetően kapcsolat állna fenn e jog, illetve a tartási kötelezettségi viszonyban részt vevő jogosult és kötelezett családi helyzete között, úgy e jog alkalmazása sem e rendszerrel, sem e célkitűzéssel nem lenne összhangban.