ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

A Törvényszék felfüggeszti az Európai Gyógyszerügynökség (EMA) azon, 2015. november 25‑i EMA/785809/2015. sz. határozatának végrehajtását, amely az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság dokumentumaihoz való nyilvános hozzáférésről szóló, 2001. május 30‑i 1049/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet alapján harmadik személy számára hozzáférést biztosított a C 45151 / Wistar‑patkányokon, (6 órán keresztül félig okkluzív kenettel) végzett 28 napos dermális toxicitási vizsgálat, a C 45162 / Wistar‑patkányokon, (szondával) végzett 28 napos orális toxicitási vizsgálat és a C 88913 / Wistar‑patkányokon, (6 órán keresztül félig okkluzív kenettel) végzett 28 napos dermális toxicitási vizsgálat jelentéseihez.
57

Következésképpen abban az esetben, ha a Törvényszék az alapeljárás végén a Bíróság alapokmánya 60. cikke második bekezdésében előírt halasztó hatállyal megsemmisítené a 2015/230 rendeletet, a 2015/236 határozatot is megsemmisítené (lásd: fenti 18. pont), és minden valószínűség szerint ezen megsemmisítés hatálybalépését az EUMSZ 264. cikk második bekezdése értelmében a 2015/230 rendelet megsemmisítésének a hatálybalépéséhez igazítaná. Mindenesetre még ha a 2015/236 határozat megsemmisítésének időbeli hatályát nem is igazítanák a 2015/230 rendelet megsemmisítésének időbeli hatályához, a felperessel szemben az említett rendelet alapján hozott korlátozó intézkedéseket a Bíróság alapokmánya 60. cikkének második bekezdése alapján a megsemmisítést kimondó ítélet kihirdetésének az időpontját követően is kötelezően fenntartanák, ezért a felperes nevét ezen ítélet értelmében semmi esetre sem törölnék azonnal.
40

Főszabály szerint igaz ez a CCPL‑csoport struktúrájára is, amelyre tekintettel a felperesek lényegében azt állítják, a Bizottság pedig nem cáfolja, hogy első szintű szövetkezetek konzorciumáról van szó, amelynek elsődleges rendeltetése, hogy tagjai szövetkezeti érdekeit előmozdítsa, köztük a CMB‑ét, amely részesedései tisztán intézményi jellegűek. Ebből az a következtetés adódik, hogy a CMB‑nek – amely olyan választás előtt áll, hogy a nyilvánvalóan jelentős forrásait (lásd a fenti 28. pontot) az erőteljesen eladósodott és éppen a kiszabott bírságok miatt a kényszerfelszámolás kockázatának kitett szövetkezeti struktúrára fordítsa, vagy adott esetben új szövetkezeti struktúrába fektessen be – nemigen áll objektív érdekében, hogy kötelezettséget vállaljon a legfelső szintű anyavállalat vagy a testvérszövetkezetek széles körű támogatására. Ez az érdek ugyanilyen okokból minimálisnak tűnik a CCFS finanszírozási szövetkezet esetében, amelynek tevékenységére ráadásul szigorú banki szabályok irányadóak, és amely már most is a CCPL‑csoport legjelentősebb hitelező bankja, mivel rögzítették, hogy belső rendszerének értelmében a követelését megfelelő garanciáknak kell biztosítania. Márpedig nehéz pénzügyi helyzetének okán a csoport nem igazán tűnik alkalmasnak arra, hogy a CCFS számára további garanciákat adjon, ami prima facie kizárja a megtámadott határozatban kiszabott bírságok CCFS általi finanszírozásának minden észszerű lehetőségét.
90

Egyébként a felperes által hivatkozott kár súlyosságát az alábbi is bizonyítja: egyrészt igazolást nyert a fumus boni iuris fennállása a jelen ügyben azáltal, hogy a felperes által benyújtott, bizalmas kezelés iránti kérelem olyan összetett kérdések fennállására világít rá, amelyek az ügy érdemében határozó bíróság által elvégzendő alapos vizsgálatot igényelnek; másrészt az ideiglenes intézkedés iránti kérelemről határozó bírónak a sürgősség mérlegelése szempontjából abból az előfeltevésből kell kiindulnia, amely szerint az állítólagosan bizalmas információk ténylegesen is azok (lásd a fenti 84. pontot). Márpedig a gazdasági jellegű információ csak akkor minősül bizalmasnak, ha a hozzáférhetővé tétel súlyosan sértheti az arra jogosult személy kereskedelmi és pénzügyi érdekeit (lásd ebben az értelemben: 1996. szeptember 18‑i Postbank kontra Bizottság ítélet, T‑353/94, EBHT, EU:T:1996:119, 87. pont; 2006. május 30‑i Bank Austria Creditanstalt kontra Bizottság ítélet, T‑198/03, EBHT, EU:T:2006:136, 71. pont; 2007. október 12‑i Pergan Hilfsstoffe für industrielle Prozesse kontra Bizottság ítélet, T‑474/04, EBHT, EU:T:2007:306, 65. pont). Ebből az következik, hogy annak a kérdésnek az értékelése, hogy a jogvita tárgyát képező jelentések hozzáférhetővé tétele a felperes számára „enyhe” vagy „súlyos” kárt okoz‑e, nem választható le az ügy érdemében határozó bíróság által az alapeljárásban lefolytatandó alapos vizsgálatról. Az ideiglenes intézkedés iránti kérelemről határozó bírónak az ügy érdemében határozó bírósághoz képest játszott járulékos szerepére tekintettel tehát a jelen eljárás szempontjából mindenesetre nem csak a jogvita tárgyát képező jelentések bizalmas jellegét kell vélelmeznie, hanem azon kár súlyos jellegét is, amelyet az említett jelentések hozzáférhetővé tétele a felperes számára okozhat (lásd ebben az értelemben: Deza kontra ECHA végzés, fenti 52. pont, EU:T:2014:686, 86. pont).
18

Ami a közvetlen érintettséget illeti, az állandó ítélkezési gyakorlat szerint az először is azt kívánja meg, hogy a kifogásolt intézkedés közvetlen hatást gyakoroljon a magánszemély jogi helyzetére, másodszor pedig azt, hogy ne hagyjon mérlegelési jogkört az ezen intézkedés végrehajtásával megbízott címzettek számára, mert az ilyen végrehajtás tisztán automatikus jellegű, és köztes szabályok alkalmazása nélkül, egyedül az uniós szabályozás alapján történik (1998. május 5‑iDreyfus kontra Bizottság ítélet, C‑386/96 P, EU:C:1998:193, 43. pont; 2004. június 29‑iFront national kontra Parlament ítélet, C‑486/01 P, EU:C:2004:394, 34. pont; 2009. szeptember 10‑iBizottság kontra Ente per le Ville vesuviane és Ente per le Ville vesuviane kontra Bizottság ítélet, C‑445/07 P és C‑455/07 P, EU:C:2009:529, 45. pont).
10

A felperes, a Pagkyprios organismos ageladotrofon Dimosia Ltd (POA), a tehéntej‑ és hústermeléssel foglalkozó szarvasmarha‑tenyésztők szövetsége. A szövetséget 2004‑ben hozták létre és jegyezték be, annak 157 tagja van, ami hozzávetőleg az összes ciprusi tehéntejtermelő 75%‑ának felel meg. Cipruson évente átlagosan 54 millió liter tehéntejet használnak fel a „halloumi” nevű sajt termelési folyamatában. Sajátos ciprusi sajtfajtáról van szó, amelyet meghatározott módon készítenek, és amely sajátos ízzel, állaggal és kulináris jellemzőkkel rendelkezik. A felperes a halloumi gyártásához felhasznált tehéntej legjelentősebb ciprusi termelője. A felperes – a 100%‑ban a tulajdonában lévő Papouis Dairies Ltd nevű leányvállalata útján – a saját márkaneve alatt és forgalmazói márkanevek részére termelői tevékenységet is folytat a halloumi sajtok tekintetében.
16

Mindenesetre, és még ha feltételezzük is – ahogyan azt a felperes állítja –, hogy a Bizottság állást foglalt és úgy értelmezte a 2006/123 irányelvet, hogy az alkalmazandó az állami tulajdonra vonatkozó tengerparti koncessziókra, emlékeztetni kell arra, hogy az ítélkezési gyakorlat értelmében nem támadható meg megsemmisítés iránti keresettel sem a Bizottság olyan aktusa, amely a Bizottság vagy annak valamely szervezeti egysége arra vonatkozó szándékát fejezi ki, hogy bizonyos magatartást tanúsítson (lásd: 1998. május 5‑iEgyesült Királyság kontra Bizottság ítélet, C‑180/96, EU:C:1998:192, 28. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat), sem valamely egyszerű írásbeli véleménynyilvánítás, mint amilyen az arra való emlékeztetés, hogy a Bizottság hogyan értelmezi a másodlagos jog valamely rendelkezését, mivel az nem vált ki joghatást és nem is irányul ilyen hatás kiváltására (lásd ebben az értelemben: 1999. október 5‑i, Hollandia kontra Bizottság ítélet, C‑308/95, EU:C:1999:477, 27–30. pont). Következésképpen meg kell állapítani, hogy még ha feltételezzük is, hogy a vitatott közlemény a 2006/123 irányelv Bizottság általi értelmezéséről szól, valamint ezen intézmény azon szándékáról, hogy ezen irányelv hatálya alá vonja az állami tulajdonra vonatkozó tengerparti koncessziókat, e közlemény nem irányul kötelező joghatások kiváltására.
22

Még ha feltételezzük is, hogy a követelt összegeknek a Brüsszel fővárosi régió – amely sem a jelen jogvitának, sem a szerződésnek nem részese – által a felperes részére történő visszatérítése a felperes jelen eljáráshoz fűződő érdekének megszűnését eredményezhetné, akkor is meg kell állapítani, hogy a Parlament és a Bizottság nem bizonyítja, de még csak nem is állítja, hogy a követelt összegek – ideértve a szerződéses kamatokat is – visszatérítése megtörtént volna, vagy hogy a felperesnek ezen a jogcímen követelése állna fenn a Brüsszel fővárosi régióval szemben. Ilyen követelés például a Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (a brüsszeli francia nyelvű elsőfokú bíróság) azon ítéletéből származhatna, amellyel a felperes által hozzá benyújtott keresetet bírálja el (lásd a fenti 9. pontot). Végeredményben a fenti 17. pont szerinti pervezető intézkedésre adott válaszként 2016. május 10‑én előterjesztett észrevételeiben a felperes azt állítja, hogy eddig az időpontig a Brüsszel fővárosi régió „a C‑163/14. sz. ügyben hozott ítélet ellenére nem [volt] hajlandó visszatéríteni [számára] a korábban megfizetett, vitatott hozzájárulásokat”.
A Törvényszék (második tanács) 2017. március 14‑i végzése –

Karl Conzelmann kontra EUIPO (LIKE IT)

(T‑21/16. sz. ügy)

„Európai uniós védjegy – A LIKE IT szóvédjegy bejelentése – Feltétlen kizáró ok – Megkülönböztető képesség hiánya – A 207/2009 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja”

1. Európai uniós védjegy–Az európai uniós védjegy meghatározása és megszerzése–Feltétlen kizáró okok–Megkülönböztetésre nem alkalmas megjelölések–Fogalom–Értékelési szempontok (207/2009 tanácsi rendelet, 7. cikk, (1) bekezdés, b) pont) (lásd: 16. és 17. pont)

2. Európai uniós védjegy–Az európai uniós védjegy meghatározása és megszerzése–Feltétlen kizáró okok–Megkülönböztetésre nem alkalmas megjelölések–Reklámjelmondatokból álló védjegyek–Megkülönböztető képesség–Különleges értékelési szempontok alkalmazása–Megengedhetetlenség (207/2009 tanácsi rendelet, 7. cikk, (1) bekezdés, b) pont) (lásd: 18. pont)

3. Európai uniós védjegy–Az európai uniós védjegy meghatározása és megszerzése–Feltétlen kizáró okok–Megkülönböztetésre nem alkalmas megjelölések–Reklámjelmondatokból álló védjegyek–Dicsérő jellegű reklámjelmondat (207/2009 tanácsi rendelet, 7. cikk, (1) bekezdés, b) pont) (lásd: 19–22. és 34. pont)

4. Európai uniós védjegy–Az európai uniós védjegy meghatározása és megszerzése–Feltétlen kizáró okok–Megkülönböztetésre nem alkalmas megjelölések–LIKE IT szóvédjegy (207/2009 tanácsi rendelet, 7. cikk, (1) bekezdés, b) pont) (lásd: 24., 25., 27., 31., 35., 36. és 44. pont)

5. Európai uniós védjegy–Az EUIPO határozatai–Az egyenlő bánásmód elve–A megfelelő ügyintézés elve–Az EUIPO korábbi döntéshozatali gyakorlata–A jogszerűség elve (207/2009 tanácsi rendelet) (lásd: 40–42. pont)

Tárgy

Az EUIPO első fellebbezési tanácsának a LIKE IT szómegjelölés európai uniós védjegyként történő lajstromozása iránti kérelemmel kapcsolatban 2015. november 11‑én hozott határozata (R 223/2015‑1. sz.) ellen benyújtott kereset.

Rendelkező rész

1) A Törvényszék a keresetet elutasítja.
3)

A Cyprus Turkish Chamber of Industry, az Animal Breeders and Producers Association, a Milk and Oil Products Production and Marketing Cooperative Ltd, a Süt Urünleri İmalatçulari Birliği Milk Processors Association és Fatma Garanti maguk viselik saját költségeiket, valamint az Európai Bizottság részéről felmerült költségeket, ideértve az ideiglenes intézkedés iránti eljáráshoz kapcsolódó költségeket.
Az ideiglenes intézkedés iránti kérelem sürgősségét az alapján kell értékelni, hogy a kérelmező felet fenyegető súlyos és helyrehozhatatlan kár megakadályozása érdekében szükséges ideiglenes intézkedés elrendelése azt megelőzően, hogy a megsemmisítés iránti alapkérelemről határozat születik. E félnek kell komoly bizonyítékot előterjesztenie arra vonatkozóan, hogy az alapkeresetre vonatkozó eljárás kimenetelét nem várhatja ki anélkül, hogy e fél személyesen el ne szenvedne ilyen jellegű kárt.

Márpedig a felperes továbbra is adós e komoly bizonyíték előterjesztésével, ha a hivatkozott kár legkorábban csak több olyan szerződés lejártakor következhet be, amelyek időtartama meghaladja a Törvényszék előtti eljárás várható időtartamát, és amely szerződések meghosszabbíthatók. E tekintetben adott esetben a felperesnek az említett szerződések be nem tartása esetén megnyílt sajátos jogi utakat kell igénybe venni. A szerződéses kötelezettségek megsértése esetén továbbá elképzelhető lenne számára, hogy az eljárási szabályzat 160. cikkére hivatkozzon.

(vö. 34., 36., 37. pont)
Az ideiglenes intézkedés iránti kérelem sürgősségét az alapján kell értékelni, hogy a kérelmező felet fenyegető súlyos és helyrehozhatatlan kár megakadályozása érdekében szükséges‑e ideiglenes intézkedés elrendelése azt megelőzően, hogy a megsemmisítés iránti alapkérelemről határozat születik, és e félnek kell komoly bizonyítékot előterjesztenie arra vonatkozóan, hogy az alapkeresetre vonatkozó eljárás kimenetelét nem lehet megvárni anélkül, hogy e fél személyesen el ne szenvedne ilyen jellegű kárt.

Márpedig a felperes továbbra is adós marad e komoly bizonyíték előterjesztésével, mivel az állítólagos kár legkorábban csak több szerződés lejártakor következhet be, amelynek időtartama meghaladja a Törvényszék előtti eljárások átlagos tartamát, és e szerződéseket meg is lehet újítani. E tekintetben az e szerződések megszegése esetén nyíló sajátos jogorvoslatok igénybe vétele a felperes feladata. E szerződéses kötelezettségek megsértése esetén a felperes mérlegelheti az eljárási szabályzat 160. cikkére való hivatkozást, amely a Törvényszék előtti jogvitája keretében biztosítja a számára a hatékony bírói jogvédelmet. Ezenfelül, ha az említett szerződések lejártát akkor erősítik meg, amikor a Törvényszék még nem hozta meg az ítéletét, nem kizárt, hogy a Törvényszék megállapítja, hogy rendkívüli körülmények állnak fenn, és így hivatalból úgy dönt, hogy ezen ügyet az eljárási szabályzat 151. cikkének (2) bekezdése alapján gyorsított eljárásban bírálja el. Az sem kizárt, hogy ha a körülmények ezt megkövetelik, a jelen ügyet ugyanezen szabályzat 67. cikkének (2) bekezdése értelmében soron kívül bírálják el.

(vö. 45., 47–49. pont)
46

A fentiekből az következik, hogy a fenti 31. és 32. pontban leírt két eseménysorozat kombinációjához kapcsolódó következmények, még ha azok biztos jellegét bizonyítanák is, semmiképpen nem terjednének ki tizenöt évre, hanem valójában a Törvényszék által meghozott, az alapeljárást befejező ítélet kihirdetésének az időpontját megelőző időszakra korlátozódnak. E tekintetben egyrészt meg kell jegyezni, hogy bár a Lengyel Köztársaság nem tartotta célszerűnek, hogy az alapkeresete keretében gyorsított eljárás iránti kérelmet terjesszen elő, nem kizárt, hogy a Törvényszék hivatalból úgy dönt, hogy ezen ügyet ilyen eljárásban bírálja el az eljárási szabályzat 151. cikkének (2) bekezdése alapján. Ennek hiányában az sem kizárt, hogy ha a körülmények ezt megkövetelik, az a döntés születik, hogy a jelen ügyet ugyanezen szabályzat 67. cikkének (2) bekezdése értelmében soron kívül bírálják el. Másrészt a Németországi Szövetségi Köztársaság beadványára vonatkozó észrevételeiben a Lengyel Köztársaság hangsúlyozza, hogy a kára mindenekelőtt a gáz Unió felé irányuló tranzitútjának az esetleges módosításából származik. Márpedig, amint az a fenti 35. és 36. pontban megállapításra került, nemcsak a jelenleg hatályban lévő jogi megállapodások akadályozzák legalább 2020‑ig e feltételezés megvalósulását, hanem azon sajátos jogi utak is – ideértve az új tények alapján az ideiglenes intézkedésről határozó bíróhoz fordulást –, amelyek a Lengyel Köztársaság számára a Törvényszék előtti jogvitája keretében biztosítják a hatékony bírói jogvédelmet e megállapodások megsértése esetén. Így kizárólag a fenti 31. pontban leírt, és a Lengyel Köztársaság által számba vett eset következhet be esetlegesen a Törvényszék által meghozott, az alapeljárást befejező ítélet időpontját megelőző időszakban. Márpedig ez az eset, amely az OPAL gázvezeték szállítási kapacitása legalább 90%‑ának a Gazprom általi felhasználásában áll, önmagában nem vezet a Lengyel Köztársaság által hivatkozott kárhoz, nevezetesen a lengyelországi gázellátás biztonságára vonatkozó veszélyhez. Így még ha ezen eset hatásai visszafordíthatatlanok is lennének, nem teljesül a Lengyel Köztársaság számára bekövetkező, olyan súlyos és helyrehozhatatlan kár bizonyításának a követelménye, amely igazolná a kért ideiglenes intézkedések elfogadását.
50

Mindenesetre meg kell jegyezni, hogy a 2014. március 6‑iNorthern Ireland Department of Agriculture and Rural Development kontra Bizottság ítélet (C‑248/12 P, nem tették közzé, EU:C:2014:137) 23. és 26. pontjában a Bíróság maga is megállapította, hogy az 1985. január 17‑iPiraiki‑Patraiki és társai kontra Bizottság ítéletben (11/82, EU:C:1985:18) követett megoldást a meghozatalának hátteréül szolgáló különleges helyzetek magyarázzák, ami ezen ítélet szövegéből is kitűnik.
6

Az 1999. augusztus 17‑i és szeptember 29‑i leveleiben a Bizottság értesítette a spanyol hatóságokat azon határozatáról, hogy a hat adóügyi intézkedésre, így a Vizcaya és Guipúzcoa tartományok által elfogadott, a vállalkozások részére nyújtott, beruházásaik 45%‑ának megfelelő mértékű adókedvezményre (HL 1999. C 351., 29. o.), az Álava, Vizcaya és Guipúzcoa tartomány által elfogadott, új vállalkozások részére négy éven keresztül nyújtott csökkenő mértékű adóalap‑csökkentésre (HL 2000. C 55., 2. o.) és az Álava tartomány által elfogadott, a vállalkozások részére nyújtott, beruházásaik 45%‑ának megfelelő mértékű adókedvezményre (HL 2000. C 71., 8. o.) vonatkozóan megindítja az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdése szerinti hivatalos vizsgálati eljárást.
46

A jelen esetben azt kell megállapítani, hogy az EUIPO a fenti 43. pontban említett kivonatot 2017. május 23‑án nyújtotta be, vagyis majdnem két hónappal a 2017. március 31‑i elfogadhatatlansági kifogás benyújtása után. Ugyanakkor az EUIPO részéről e késedelmes benyújtás annak tudható be, hogy először is, az e kivonatot tartalmazó levelet a részére a beavatkozó fél csak 2017. május 11‑én küldte meg, másodszor, az EUIPO nem rendelkezett hozzáféréssel a német Landok közös cégnyilvántartási portáljához, harmadszor pedig a fizetés ellenében való ilyen hozzáférés az EUIPO tevékenységeire tekintettel nem indokolt.
Az ideiglenes intézkedés iránti kérelem sürgősségét az alapján kell értékelni, hogy a kérelmező felet fenyegető súlyos és helyrehozhatatlan kár megakadályozása érdekében szükséges‑e ideiglenes intézkedés elrendelése azt megelőzően, hogy a megsemmisítés iránti alapkérelemről határozat születik, és e félnek kell komoly bizonyítékot előterjesztenie arra vonatkozóan, hogy az alapkeresetre vonatkozó eljárás kimenetelét nem lehet megvárni anélkül, hogy e fél személyesen el ne szenvedne ilyen jellegű kárt.

Márpedig a felperes továbbra is adós marad e komoly bizonyíték előterjesztésével, mivel az állítólagos kár legkorábban csak több szerződés lejártakor következhet be, amelynek időtartama meghaladja a Törvényszék előtti eljárások átlagos tartamát, és e szerződéseket meg is lehet újítani. E tekintetben az e szerződések megszegése esetén nyíló sajátos jogorvoslatok igénybe vétele a felperes feladata. E szerződéses kötelezettségek megsértése esetén a felperes mérlegelheti az eljárási szabályzat 160. cikkére való hivatkozást, amely a Törvényszék előtti jogvitája keretében biztosítja a számára a hatékony bírói jogvédelmet. Ezenfelül, ha az említett szerződések lejártát akkor erősítik meg, amikor a Törvényszék még nem hozta meg az ítéletét, nem kizárt, hogy a Törvényszék megállapítja, hogy rendkívüli körülmények állnak fenn, és így hivatalból ügy dönt, hogy ezen ügyet az eljárási szabályzat 151. cikkének (2) bekezdése alapján gyorsított eljárásban bírálja el. Az sem kizárt, hogy ha a körülmények ezt megkövetelik, a jelen ügyet ugyanezen szabályzat 67. cikkének (2) bekezdése értelmében soron kívül bírálják el.

(vö. 44., 46–48. pont)
A KÖZZÉ NEM TETT HATÁROZATOKRA VONATKOZÓ INFORMÁCIÓK 
Hatá rozatok Tá r a 
A Tör vényszék (nyolcadik tanács) 2 0 1 9 . február 8-i végzése – Sc hokker kontra EASA 
(T-8 1 7 / 1 7 . sz. ügy) 
„Közszolgálat – Szerződéses alkalmazottak – EASA – Felvétel – Kiválasztási eljárás – A felperes 
nevének tartaléklistára vétele – A felpereshez címzett állásajánlat visszavonása – Felelősség – Az EASA 
jogsértő magatartásának hiánya – Nyilvánvalóan minden jogi alapot nélkülöző kereset” 
1. Bírósági eljárás – Indokolt végzéssel hozott határozat – Feltételek – Nyilvánvalóan elfogadhatatlan 
vagy nyilvánvalóan minden jogi alapot nélkülöző kereset 
(A Törvényszék eljárási szabályzata, 126. cikk) 
(lásd: 21. és 22. pont) 
2. Tisztviselők – Az intézmények szerződésen kívüli felelőssége – Feltételek – Jogellenesség – Kár – 
Okoz ati összefüggés – Együttes feltételek 
(EUMSZ 340. cikk, második bekezdés) 
(lásd: 30. és 31. pont) 
3. Tisztviselői kereset – Sérelmet okozó aktus – Fogalom – Az állásajánlat visszavonása – 
Előkészítő aktus – Kizártság 
(Személyzeti szabályzat, 90. és 91. cikk) 
(lásd: 35–39. pont) 
Tárgy 
A felperesnek egy szerződéses alkalmazott felvételére irányuló kiválasztási eljárás során állítólagosan az 
EASA jogsértő magatartásával okozott kár megtérítése iránt az EUMSZ 270. cikk alapján benyújtott 
kérelem. 
HU 
ECLI:EU:T:2019 :74 1 
A KÖZZÉ NEM TETT HATÁROZATOKRA VONATKOZÓ INFORMÁCIÓK 
Rendelkező rész 
1) A Törvényszék a keresetet elutasítja.  
2) A Törvényszék Boudewijn Schokkert kötelezi a költségek viselésére.  
ECLI:EU:T:2019 :74 2
2)

Nem szükséges határozni a Polska Grupa Energetyczna S. A. (PGE), a Francia Köztársaság, az Elektrárny Opatovice, a.s, és a Saale Energie GmbH, a Sev.en EC, a.s., a Freistaat Sachsen, az Elektrárna Počerady, a.s., a European Environmental Bureau (EEB) és a Client Earth által előterjesztett beavatkozási kérelmekről.
4

2016. május 26‑án az elbíráló a 207/2009 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) és c) pontja és (2) bekezdése alapján (jelenleg a 2017/1001 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) és c) pontja és (2) bekezdése) a védjegybejelentést elutasította, azzal az indokolással, hogy a bejelentett megjelölés egyrészt leíró jellegű, másrészt nem rendelkezik megkülönböztető képességgel. Az elbíráló a felperes arra vonatkozó érvét is elutasította, hogy a bejelentett megjelölés e rendelet 7. cikkének (3) bekezdése (jelenleg a 2017/1001 rendelet 7. cikkének (3) bekezdése) értelmében a használata révén megszerezte a megkülönböztető képességet.
27

Márpedig, ha az ítélkezési gyakorlatban azt is figyelembe vették, hogy a kért ideiglenes intézkedés hiányában a felperes piaci részesedései helyrehozhatatlanul megváltoznának, meg kell jegyezni, hogy a jelen eset csupán akkor kezelhető azonos módon a piacról való eltűnés kockázatával, és akkor igazolhatja a kért ideiglenes intézkedés elfogadását, ha a piaci részesedések helyrehozhatatlan módosulása is súlyos. Nem elegendő tehát az, hogy egy vállalkozás helyrehozhatatlanul elveszítheti a piaci részesedését, hanem az is kell, hogy ez a piaci részesedés – különösen a vállalkozás méretére tekintettel – kellően jelentős legyen, figyelembe véve azon cégcsoport jellemzőit is, amelyhez e vállalkozás a részvényesei révén kapcsolódik (lásd: 2010. április 30‑iXeda International kontra Bizottság végzés, T‑71/10 R, nem tették közzé, EU:T:2010:173, 43. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
24

A felperes azt állítja, hogy határidőn belül nyújtotta be a keresetet. Állítása szerint 2017. május 29. előtt nem szerzett tényleges tudomást a 2016. április 15‑i határozatról. Ebből következően a jelen megsemmisítés iránti kérelmet határidőn belül nyújtotta be. Egyébiránt a felperes előadja, hogy az általa a Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (laziói tartományi közigazgatási bíróság, Olaszország) előtt indított kereset is a többi olyan, 2015‑re és 2017‑re vonatkozó olasz határozatra irányul, amelyre vonatkozóan viszont nem nyújtották be az ESZT megfelelő határozatait.