A 2004/18 irányelv 1. cikke (9) bekezdése második bekezdése c) pontjának első fordulata ugyanis nem határozza meg pontosabban azokat a módokat, amelyek szerint a rendelkezés által érintett finanszírozásnak meg kell valósulnia. Így a rendelkezés különösen nem követeli meg, hogy az adott szervezet tevékenységét közvetlenül az állam vagy az egyéb közjogi intézmény finanszírozza ahhoz, hogy az erre vonatkozó feltétel teljesüljön. A közvetett finanszírozási mód tehát e tekintetben elegendő.

Az építési beruházásra, az árubeszerzésre és a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló 2004/18 irányelv 1. cikke (9) bekezdése második albekezdése c) pontjának első fordulatát úgy kell értelmezni, hogy többségi részben állami finanszírozás áll fenn abban az esetben, ha a törvényes egészségbiztosítási pénztárak tevékenységét főként a biztosítottak által befizetett járulékok útján finanszírozzák, és e járulékokat közjogi jogszabályok alapján vetik ki, számítják ki és szedik be. Az ilyen egészségbiztosítási pénztárakat az irányelv szabályai alkalmazásában közjogi intézményeknek, és következésképpen ajánlatkérőknek kell tekinteni.

Amennyiben valamely vegyes közbeszerzési szerződés tárgyát egyidejűleg áruk és szolgáltatások képezik, az annak meghatározására alkalmazandó kritérium, hogy a szerződés árubeszerzésre vagy szolgáltatásnyújtásra irányuló szerződésnek tekintendő-e, a szerződésben foglalt áruk, illetve szolgáltatások értéke. Olyan áru rendelkezésre bocsátása esetében, amelyet az adott ügyfél egyéni szükségleteinek megfelelő formában, ahhoz igazodva állítottak elő, és amelynek a használatára vonatkozóan az adott ügyfelet egyéni tanácsokkal szükséges ellátni, az említett áru előállítását a szerződés egyes részei értékének a kiszámításakor a szerződés „árubeszerzést” képező részéhez kell sorolni.

Amennyiben ugyanis a szerződés egyidejűleg árubeszerzésre és szolgáltatásnyújtásra is irányul, az építési beruházásra, az árubeszerzésre és a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló 2004/18 irányelv 1. cikke (2) bekezdése d) pontjának második bekezdése különleges szabályt ír elő, amely meghatározza az annak eldöntéséhez alkalmazandó kritériumot, hogy a kérdéses szerződés árubeszerzésre vagy szolgáltatásnyújtásra irányuló szerződésnek tekintendő-e, ez a kritérium pedig a szerződés részét képező áruk és szolgáltatások értéke. Ezenfenül az „árubeszerzésre irányuló közbeszerzési szerződés” fogalmának az építési beruházásra, az árubeszerzésre és a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló 2004/18 irányelv 1. cikke (2) bekezdése c) pontjának első bekezdésében foglalt meghatározása értelmében a fogalom olyan műveleteket foglal magában, mint például a „termékek” megvétele vagy bérlete, anélkül hogy e tekintetben a rendelkezés meghatározást tartalmazna vagy megkülönböztetést alkalmazna arra vonatkozóan, hogy a kérdéses terméket szabványosított vagy egyéniesített formában – azaz az ügyfél konkrét preferenciái és igényei szerint – állították-e elő. Következésképpen a „termék” fogalma, amelyre e rendelkezés általános értelemben utal, az előállítási folyamatot is magában foglalja, függetlenül attól, hogy az érintett terméket a fogyasztók rendelkezésére készen, vagy a fogyasztók kérései alapján történő legyártást követően bocsátják rendelkezésre.

(vö. 61., 64., 66. pont és a rendelkező rész 2. pontja)