25

E körülmények között az Oberlandesgericht Düsseldorf (düsseldorfi tartományi legfelsőbb bíróság, Németország) felfüggesztette az eljárást, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjesztette a Bíróság elé: „1) A jogsértő által a [2100/94] rendelet 94. cikke (1) bekezdésének a) pontja alapján a közösségi növényfajta‑oltalmi jogok jogosultjának arra tekintettel fizetendő »arányos kártérítés [helyesen: méltányos díjazás]« meghatározása során, hogy jogosulatlanul folytatta a rendelet 13. cikkének (2) bekezdésében megjelölt tevékenységeket, az a [2100/94] rendelet 13. cikkének (2) bekezdésében megjelölt tevékenységek tekintetében ugyanazon a területen a piacon általában alkalmazott licenciaszerződések alapján fizetendő szokásos díjból kiindulva minden esetben meg kell‑e állapítani átalányjelleggel egy további, meghatározott »bitorlási pótdíjat« is? Ez a [2004/48] irányelv 13. cikke (1) bekezdésének második mondatából következik? 2) A jogsértő által a [2100/94] rendelet 94. cikke (1) bekezdésének a) pontja alapján a közösségi növényfajta‑oltalmi jogok jogosultjának arra tekintettel fizetendő »arányos kártérítés [helyesen: méltányos díjazás]« meghatározása során, hogy jogosulatlanul folytatta a rendelet 13. cikkének (2) bekezdésében megjelölt tevékenységeket, a [2100/94] rendelet 13. cikkének (2) bekezdésében megjelölt tevékenységek tekintetében ugyanazon a területen a piacon általában alkalmazott licenciaszerződések alapján fizetendő szokásos díjból kiindulva a konkrét egyedi esetben díjnövelő tényezőként figyelembe kell‑e venni a következő megfontolásokat, illetve körülményeket is: a) azt a körülményt, hogy a bitorlás idején a hivatkozott növényfajta olyan növényfajta volt, amely különös tulajdonságai miatt egyedülálló volt a piacon, ha a szokásos díjat a hivatkozott növényfajta tekintetében bevett hasznosítási szerződésekkel és elszámolásokkal próbálják meghatározni? Amennyiben e körülmény figyelembevétele szóba jön az egyedi esetben: Csak akkor engedhető‑e meg a díj növelése, ha az eljárás tárgyát képező növényfajta egyedülállóságát megalapozó jellemzők szerepelnek a fajtaoltalmi leírásban? b) azt a körülményt, hogy az eljárás tárgyát képező növényfajtát a bitorló növényfajta forgalomba hozatalának időpontjában már nagy sikerrel forgalmazták, miáltal a bitorlást elkövető személy megtakarította a bitorló növényfajta saját maga általi piaci bevezetésének költségeit, ha a piaci jogdíjat az eljárás tárgyát képező növényfajta tekintetében kötött hasznosítási szerződésekkel és elszámolásokkal határozzák meg; c) azt a körülményt, hogy a hivatkozott növényfajta bitorlásának terjedelme, időtartamát és az eladott darabszámokat tekintve, átlagot meghaladó volt; d) azt a megfontolást, hogy a bitorlást elkövető személynek – a hasznosítótól eltérően – nem kell attól tartania, hogy annak ellenére fizeti a jogdíjat (és azt nem követelheti vissza), hogy az eljárás tárgyát képező növényfajtát, amellyel szemben semmisnek nyilvánítás iránti kérelmet terjesztenek elő, később semmisnek nyilvánítják; e) azt a körülményt, hogy a bitorlást elkövető személyt – a hasznosítók esetében megszokottaktól eltérően – nem volt köteles negyedévenként elszámolni; f) azt a megfontolást, hogy az oltalom alatt álló növényfajta jogosultja viseli az azzal járó inflációs kockázatot, hogy a bíróság előtti jogérvényesítés jelentős időszakot ölel át; g) azt a megfontolást, hogy az oltalom alatt álló növényfajta jogosultja a bíróság előtti jogérvényesítés szükségessége miatt – nem úgy, mint a hivatkozott növényfajta hasznosítására vonatkozó engedélyek megadásából származó bevételek elérése esetén – nem számolhat a hivatkozott növényfajtával elérhető bevételekkel; h) azt a megfontolást, hogy az oltalom alatt álló növényfajta jogosultja az eljárás tárgyát képező növényfajta bitorlása esetén viseli mind a bíróság előtti eljárással összefüggő általános eljárási kockázatot, mind annak kockázatát, hogy végső soron nem lesz eredményes a végrehajtás a bitorlást elkövető személlyel szemben; i) azt a megfontolást, hogy a növényfajta‑oltalmi jogok bitorlása esetén a bitorlást elkövető személy önkényes magatartása megfosztja az oltalom alatt álló növényfajta jogosultját annak szabadságától, hogy eldöntse, hogy egyáltalán megengedi‑e az eljárás tárgyát képező növényfajtának a bitorlást elkövető személy általi hasznosítását? 3) A jogsértő által a [2100/94] rendelet 94. cikke (1) bekezdésének a) pontja alapján a közösségi növényfajta‑oltalmi jogok jogosultjának arra tekintettel fizetendő »arányos kártérítés [helyesen: méltányos díjazás]« meghatározása során, hogy jogosulatlanul folytatta a rendelet 13. cikkének (2) bekezdésében megjelölt tevékenységeket, figyelembe kell‑e venni az évente fizetendő díjnak a szokásos késedelmi kamatláb szerinti kamatait, ha abból kell kiindulni, hogy észszerűen eljáró szerződő felek előírtak volna ilyen kamatokat? 4) A jogsértő által a [2100/94] rendelet 94. cikke (2) bekezdésének első mondata alapján a közösségi növényfajta‑oltalmi jogok jogosultja részére arra tekintettel megtérítendő, a »tevékenység eredményeképpen bekövetkező minden egyéb kár« kiszámítása során, hogy jogosulatlanul folytatta a rendelet 13. cikkének (2) bekezdésében megjelölt tevékenységeket, az említett rendelet 13. cikkének (2) bekezdésében megjelölt tevékenységek tekintetében ugyanazon a területen a piacon általában alkalmazott licenciaszerződések alapján fizetendő szokásos díj tekintendő‑e a számítás alapjának? 5) Az e kérdésre adandó igenlő válasz esetén: a) A [2100/94] rendelet 94. cikke (2) bekezdésének első mondata szerinti »egyéb kárnak« valamely, piacon alkalmazott licenciaszerződés alapján való kiszámítása során egyedi esetben a második kérdés a)–i) pontjában megnevezett megfontolásokat, illetve körülményeket és/vagy azt a körülményt, hogy az oltalom alatt álló növényfajta jogosultjának a bíróság előtti jogérvényesítés szükségessége miatt személyesen rá kell fordítania a szokásos időt a bitorlás felderítésére és az üggyel való foglalkozásra, és a növényfajta‑oltalmi jogok bitorlása esetén szokásos mértékben fel kell derítenie a növényfajta‑oltalmi jogok bitorlását, figyelembe kell‑e venni oly módon, hogy azok igazolják a szokásos díj növelését? b) A [2100/94] rendelet 94. cikke (2) bekezdésének első mondata szerinti »egyéb kárnak« valamely, piacon alkalmazott licenciaszerződés alapján való kiszámítása során minden esetben meg kell‑e állapítani átalányjelleggel egy további, meghatározott »bitorlási pótdíjat« is? Ez következik a [2004/48] irányelv 13. cikke (1) bekezdésének második mondatából? c) A [2100/94] rendelet 94. cikke (2) bekezdésének első mondata szerinti »egyéb kárnak« a piacon alkalmazott licenciaszerződések alapján való kiszámítása során figyelembe kell‑e venni az évente fizetendő díjnak a szokásos késedelmi kamatláb mértéke szerinti kamatait, ha abból kell kiindulni, hogy észszerűen eljáró szerződő felek előírtak volna ilyen kamatokat? 6) Úgy kell‑e értelmezni a [2100/94] rendelet 94. cikke (2) bekezdésének [első] mondatát, hogy a jogsértő által realizált nyereség az e rendelkezés értelmében vett olyan »egyéb kár«, amely a [2100/94] rendelet 94. cikkének (1) bekezdése szerinti »arányos kártérítés [helyesen: méltányos díjazás]« mellett követelhető, vagy a [2100/94] rendelet 94. cikke (2) bekezdésének első mondata alapján fizetendő, bitorlásból származó nyereséggel csak a 94. cikk (1) bekezdése szerinti méltányos díjazás alternatívájaként tartoznak felróható magatartás esetén? 7) Ellentétesek‑e a [2100/94] rendelet 94. cikkének (2) bekezdéséből eredő kártérítési igénnyel az olyan nemzeti rendelkezések, amelyek szerint az oltalom alatt álló növényfajta jogosultja, akit a növényfajta‑oltalmi jogok bitorlása miatti, ideiglenes intézkedés hozatalára irányuló eljárásban jogerősen ezen eljárás költségeinek viselésére köteleztek, e költségek megtérítését akkor sem kérheti az anyagi jogra hivatkozva, ha pernyertes lesz az ugyanezen növényfajta‑oltalmi jogok bitorlása miatti, az ügy érdemére vonatkozó későbbi eljárásban? 8) Ellentétesek‑e a [2100/94] rendelet 94. cikkének (2) bekezdéséből eredő kártérítési igényjogosultsággal az olyan nemzeti rendelkezések, amelyek szerint a károsult a kártérítési igény peren kívüli és peres érvényesítésére fordított időért nem kérhet kártérítést a költségek megállapítására irányuló eljárás szűk keretein kívül, amennyiben az időráfordítás nem haladja meg a szokásos mértéket?”