9

A végrehajtási rendeletnek az „Értelmező megjegyzések a vámértékre vonatkozóan” című 23. melléklete többek között a Közösségi Vámkódex 29. cikkének (2) és (3) bekezdésére, valamint 31. cikkének (1) bekezdésére és e rendelet 143. cikke (1) bekezdésének e) pontjára vonatkozó értelmező megjegyzéseket tartalmazza: 29. cikk, (2) bekezdés 1. A (2) bekezdés a) és b) pontja különböző lehetőségeket nyújt az ügyleti érték elfogadhatóságának megállapítására. 2. A (2) bekezdés a) pontja szerint, amennyiben az eladó és a vevő nem független egymástól, az üzlet körülményeit megvizsgálják, és az ügyleti értéket elfogadják mint vámértéket, feltéve, hogy a kapcsolat nem befolyásolta az árat. Nem cél, hogy az üzlet körülményeit minden olyan esetben megvizsgálják, amikor az eladó és a vevő nem független egymástól. Ilyen vizsgálatot csak abban az esetben kell végezni, amikor az ár elfogadhatóságát illetően kétségek merülnek fel. Amennyiben a vámhatóságoknak nincs kétségük az ár elfogadhatóságát illetően, azt elfogadják anélkül, hogy a nyilatkozattevőtől további információt kérnének. Előfordulhat például, hogy a vámhatóságok már előzőleg megvizsgálták az eladó és a vevő kapcsolatát, vagy részletes információ áll a rendelkezésükre a vevőt és az eladót illetően, és a vizsgálat vagy információ eredményeként megállapították, hogy a kapcsolat nem befolyásolta az árat. 3. Amennyiben a vámhatóságok nem tudják az ügyleti értéket elfogadni további vizsgálat nélkül, lehetőséget adnak a nyilatkozattevőnek, hogy mindazt a további részletes információt megadja, amelynek segítségével a vámhatóságok megvizsgálhatják az üzlet körülményeit. Ennek megfelelően a vámhatóságoknak fel kell készülniük arra, hogy az ügylet releváns aspektusait megvizsgálják, többek között az eladó és a vevő közötti üzleti kapcsolat rendszerét és az ár megállapításának folyamatát, ilyen módon megállapítva, hogy a kapcsolat befolyásolta‑e az árat. Amennyiben kimutatható, hogy, annak ellenére, hogy az eladó és a vevő a 143. cikk értelemében nem független egymástól, olyan módon ad el és vásárol egymástól, mintha nem állna fenn köztük kapcsolat, ez azt jelenti, hogy az árat nem befolyásolta a kapcsolat. Például ha az árat a szóban forgó iparág szokásos árai szerint állapították meg, vagy ha az eladó az árat ugyanúgy állapította meg, mint olyan vásárlók esetében, akiktől független, ez azt mutatja, hogy az árat nem befolyásolta a vevő és az eladó kapcsolata. További példa, ha kimutatható, hogy az ár megfelelő mértékű ahhoz, hogy a költségeket fedezze, és olyan nyereséget eredményezzen, amely összhangban áll a cég azonos osztályba tartozó vagy azonos fajta áru értékesítéséből származó nyereségével reprezentatív időtartamon belül (pl. éves szinten), ez szintén azt mutatja, hogy az árat a kapcsolat nem befolyásolta. 4. A (2) bekezdés b) pontja lehetőséget nyújt a nyilatkozattevőnek, hogy kimutassa, az ügyleti értéke szorosan megközelíti a vámhatóságok által előzetesen megállapított »összehasonlító« értéket, és ezért azt a 29. cikk értelmében el kell fogadni. Amennyiben a (2) bekezdés b) pontja szerint megállapított »összehasonlító« értéknek megfelel az ár, nem szükséges a (2) bekezdés a) pontjában tárgyalt befolyásolás kérdését megvizsgálni. Ha a vámhatóságoknak további részletes vizsgálatok nélkül is megfelelő információ áll rendelkezésére, amelynek segítségével megállapíthatják, hogy a (2) bekezdés b) pontjában foglalt összehasonlítások egyike kielégítést nyert, nincs rá ok, hogy a nyilatkozattevőt kötelezzék az összehasonlítás helytállóságának igazolására. 29. cikk, (2) bekezdés, b) pont Számos tényezőt figyelembe kell venni annak megállapításakor, hogy egy érték »szorosan megközelít«‑e egy másik értéket. Ezek közé a tényezők közé tartozik az importált áru jellege, az iparág természete, a szezon, amelyben az árucikket importálják, és hogy az értékkülönbség piaci szempontból jelentős‑e. Mivel ezek a tényezők esetenként változnak, nem lehet minden esetben egységes formulát alkalmazni, mint amilyen például egy kötött százalékarány. Például bizonyos típusú áruk esetében az érték csekély különbsége sem elfogadható, más típusú áruk esetében nagyobb különbség is elfogadható lehet az ügyleti értéknek a 29. cikk (2) bekezdésének b) pontjában előírt összehasonlító érték szoros megközelítésére. […] […] 31. cikk, (1) bekezdés 1. A 31. cikk (1) bekezdése alapján megállapított vámértékeknek a lehető legnagyobb mértékben az előzőleg megállapított vámértékeken kell alapulniuk. 2. A 31. cikk (1) bekezdése szerinti értékelés a 29. cikkben és a 30. cikk (2) bekezdésében megállapított módszer szerint történik, de a módszereket megfelelő rugalmassággal kell alkalmazni a 31. cikk (1) bekezdésének rendelkezései és céljai értelmében. 3. Néhány példa a megfelelő rugalmasságra: […] b) hasonló áru – az a követelmény, hogy a hasonló áru körülbelül ugyanabban az időben kerüljön exportálásra, mint az értékelés alatt álló áru, rugalmasan alkalmazható; olyan hasonló áru is lehet a vámértékelés alapja, amely nem az értékelés alatt álló árut exportáló országban készült; használható olyan hasonló áru vámértéke is, amely már előzőleg megállapítást nyert a 30. cikk (2) bekezdése c) és d) pontjainak rendelkezései szerint; […] […] […] 143. cikk, (1) bekezdés, e) pont Egy személy abban az esetben tekinthető egy másikat ellenőrző személynek, ha jogi vagy működési szempontból olyan helyzetben van, hogy a másik személy fölött korlátozást vagy irányítást gyakorolhat [helyesen: a másik személyre nyomást vagy fölötte irányítást gyakorolhat].