ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
(34)

Azokat a – mind nemzeti, mind pedig közösségi szintű – törvényeket, rendeleteket és kollektív szerződéseket, amelyek a munkavégzési feltételek és a munkahelyi biztonság terén hatályosak, alkalmazni kell a közbeszerzési szerződés teljesítése során, feltéve, hogy e szabályok és azok alkalmazása a közösségi jognak megfelelnek. Olyan esetben, amikor az egyik tagállamból származó munkavállaló közbeszerzési szerződés teljesítése céljából egy másik tagállamban nyújt szolgáltatást, a [96/71 irányelv] állapítja meg azokat a minimumfeltételeket, amelyeket a fogadó országnak e kiküldött munkavállalók tekintetében be kell tartania. Ha a nemzeti jog tartalmaz erre vonatkozó rendelkezéseket, e kötelezettségek be nem tartása súlyos kötelességszegésnek vagy az érintett gazdasági szereplő szakmai hitelét érintő jogsértésnek minősülhet, amely akár ahhoz is vezethet, hogy az adott gazdasági szereplőt kizárják a közbeszerzési eljárásból.
35

A kérdést előterjesztő bíróság hangsúlyozza, hogy a fellebbezési eljárásban nem vitatott a tényállás. E szerint finn ügyfelek alkoholtartalmú italokat rendeltek az EIG internetes oldalán keresztül, és V. Visnapuu az EIG képviselőjeként ezeket az italokat leszállította az ügyfelek egy részének oly módon, hogy azokat Észtországból Finnországba importálta, jóllehet nem rendelkezett az alkoholról szóló törvény 8. §‑ának első bekezdése szerinti engedéllyel. Az EIG, amely nem vezetett be újrafeldolgozási vagy újrahasználati rendszert az italospalackok tekintetében, és nem is csatlakozott ilyen rendszerhez, nem jelentette be a vámhatóságnál az említett alkoholtartalmú italokat azok célállomásra való megérkezésekor, és ezért egyáltalán nem került sor jövedéki adó megállapítására. A fellebbezési eljárás keretében az sem vitatott továbbá, hogy V. Visnapuu importálta a Helsingin käräjäoikeus (helsinki elsőfokú bíróság) által megállapított mennyiségű alkoholtartalmú italt, és nem fizette meg az e bíróság által hozott ítéletben említett adókat.
17

2013. október 29‑én C. Pujante Rivera keresetet terjesztett elő a Gestorával és a bérgarancia‑alappal szemben a kérdést előterjesztő bíróság, a Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona előtt (33. számú barcelonai munkaügyi bíróság). A munkavállaló vitatja objektív okok miatti elbocsátásának érvényességét azon az alapon, hogy a Gestorának az ET 51. cikkének megfelelően a csoportos létszámcsökkentés esetén előírt eljárást kellett volna lefolytatnia. C. Pujante Rivera szerint ugyanis a saját elbocsátását megelőző és azt követő 90 nap során történt szerződésmegszüntetések figyelembevétele esetén elérik az ET 51. cikke (1) bekezdésének b) pontja szerinti küszöbértéket, mivel az öt önkéntes távozás kivételével az összes többi szerződésmegszüntetés elbocsátásnak vagy a szerződés elbocsátással egy tekintet alá eső megszüntetésének minősül.
33

A Kovács‑végzés (C‑5/13, EU:C:2013:705) alapjául szolgáló tényálláshoz hasonlóan ugyanis a Bíróság elé terjesztett egyik irat sem teszi lehetővé annak megállapítását, hogy olyan körülmények között, mint az alapeljárásban szereplők, az adócsalás elleni küzdelem célkitűzése kizárólag akkor érhető el, ha a nyilvántartási kötelezettség alóli mentesség feltételeinek teljesítését igazoló iratot a közúti ellenőrzés során mutatják be, ellenkező esetben bírságot szabnak ki rá, melynek összege megegyezik a nyilvántartási kötelezettség megszegése esetén alkalmazandó bírságéval, és annak megállapítását sem, hogy e cél ne volna elérhető akkor is, ha ezen iratokat az ellenőrzés után rövid időn belül bemutatják, ahogyan az az alapeljárásban is történt (Kovács‑végzés, C‑5/13, EU:C:2013:705, 35. pont).
14

Az indító vámhivatal 2006. augusztus 4‑én, 2007. szeptember 26‑án és 2008. január 24‑én arról tájékoztatta a B & S‑t, hogy sem a szükséges bemutatási igazolás, sem az elektronikus visszaigazolás nem érkezett be hozzá. E vámhivatalnak azon kérelmére, hogy mutasson be bizonyítékot ezen eljárások megfelelő befejeződéséről, B & S több árutovábbítási okmányt, úgynevezett „bills of ladinget” mutatott be.
39

Az ügy érdemét illetően az ANKO emlékeztet arra, hogy a Törvényszék a megtámadott ítélet több pontjában is megállapította, hogy a Bizottságnak nem kellett teljes mértékben bizonyítania, hogy a szabálytalanságok hatást gyakoroltak a Perform és Oasis projektekre vonatkozó támogatási szerződésekre. A Törvényszék ezzel szemben megállapította, hogy a Bizottság még az ilyen hatás lehetőségét vagy valószínűségét sem mutatta be. Az ANKO arra is hivatkozik, hogy a kifizetések felfüggesztése nem szükségszerűen a Bizottság teljes mértékben diszkrecionális jogköréből fakad, amely ilyen módon egyszerűen a szabálytalanság gyanújára hivatkozva függeszthetné fel a kifizetéseket. Az általános feltételek II.5 pontja (3) bekezdésének d) pontja előírja a Bizottság számára az annak bizonyítására vonatkozó a kötelezettséget, hogy elsődlegesen a szabálytalanságok súlyosak és rendszeresek voltak, illetve másodlagosan alkalmasak voltak arra, hogy hatással legyenek az említett szerződések jövőbeni végrehajtására.
6

A héairányelv 135. cikke a következőképpen rendelkezik: „(1) A tagállamok mentesítik az adó alól a következő ügyleteket: […] d) azon ügyletek, beleértve a közvetítést is, amelyek betétre, folyószámlára, fizetésre, átutalásra, követelésre, csekkre és egyéb átruházható értékpapírra vonatkoznak, kivéve a követelésbehajtást; e) azon ügyletek, beleértve a közvetítést is, amelyek törvényes fizetőeszközként szolgáló devizára, bankjegyre és érmére vonatkoznak, az érme‑ és bankjegygyűjtemények, azaz a szokásosan törvényes fizetőeszközként nem használt, illetve numizmatikai értékű, aranyból, ezüstből vagy más fémből készült érmék, valamint bankjegyek kivételével; f) azon ügyletek, beleértve a közvetítést is – kivéve a kezelést és a letéti kezelést –, amelyek részvényekre, gazdasági társaságokban vagy egyesületekben való részesedésre, kötvényekre vagy egyéb értékpapírokra vonatkoznak, az áruk feletti rendelkezési jogot megtestesítő értékpapírok, valamint a 15. cikk (2) bekezdésében említett jogok, illetve értékpapírok kivételével; […]”
4

Az 1/2003 rendelet 23. cikke (2) bekezdésének a) pontja alapján kiszabott bírságok megállapításáról szóló iránymutatás (HL 2006. C 210., 2. o., a továbbiakban: 2006. évi iránymutatás) 4–6., 13., 36. és 37. pontja a következőket mondja ki: „4. [...] A bírságoknak elégséges elrettentő hatással kell rendelkezniük, nem csupán az érintett vállalkozásokat szankcionálva (speciális elrettentő hatás), hanem más vállalatokat is elriasztva a[z] [EK] 81. [cikkel] és [az] [EK] 82. cikk[...]‑el ellentétes magatartástól, illetve annak folytatásától (általános elrettentő hatás). 5. E célok elérése érdekében szükséges, hogy a Bizottság a bírságok megállapításának alapjaként azon eladott áruk vagy szolgáltatások értékét vegye alapul, amelyekre a jogsértés vonatkozik. A jogsértés időtartamának szintén fontos szerepet kell játszania a bírság megfelelő összegének kiszámításában. [...] 6. A jogsértéssel összefüggő eladások értékének és az időtartamnak a kombinációja megfelelő helyettesítő értéknek tekinthető, mely tükrözi a jogsértés gazdasági jelentőségét, valamint a jogsértésben részt vevő egyes vállalkozások egymáshoz viszonyított súlyát. [...] [...] 13. A kiszabásra kerülő bírságok alapösszegének meghatározásához a Bizottság a jogsértés által közvetlenül vagy közvetve [(például egy adott áru árának rögzítéséről szóló horizontális megállapodás esetén, amikor ezen áru ára szolgál alapjául alacsonyabb vagy magasabb minőségű áruk árának)] érintett, a vállalkozás által az [Európai Gazdasági Térségen (EGT)] belül, az érintett földrajzi területen értékesített áruk és szolgáltatások eladásának értékét alkalmazza. [...] [...] 36. A Bizottság adott esetben jelképes bírságot is kiszabhat. Az ilyen bírság kiszabását a határozat szövegében indokolni kell. 37. Bár a jelen Iránymutatás meghatározza az általános módszertant a bírságok megállapítását illetően, azonban az egyes ügyek egyedisége vagy egy bizonyos ügy esetében az elrettentő hatás elérésének szükségessége okán a Bizottság eltérhet ezektől a módszerektől [...].”
45

Ezenkívül hangsúlyozni kell, hogy a 987/2009 rendelet 60. cikke (1) bekezdésének harmadik mondata előírja, hogy amikor a családi ellátások igénylésére jogosult személy nem él e jogával, a tagállamok illetékes intézményeinek figyelembe kell venniük az ilyen ellátások nyújtására irányuló azon kérelmeket is, amelyeket az e rendelkezés szerinti személyek vagy intézmények nyújtottak be, amelyek körébe a „másik szülő” is tartozik.
2

E kérelmeket az Union des syndicats de l’immobilier (UNIS) és a Beaudout Père et Fils SARL a ministre du Travail, de l’Emploi et de la Formation professionnelle et du Dialogue social (munka‑, foglalkoztatás‑, szakképzés‑ és szociális párbeszédügyi miniszter) az egy vagy több kiegészítő biztosítási rendszerben vagy egészségügyi ellátási költségek visszatérítésére irányuló kiegészítő rendszerében egy adott biztosítási intézményt egyetlen biztosító szervezetként kijelölő kollektív megállapodásoknak az érintett ágazat valamennyi munkáltatójára és munkavállalójára kiterjesztő két rendeletének megsemmisítése tárgyában folyamatban lévő két külön eljárás keretében terjesztették elő.
3

A 44/2001 rendelet (11) és (12) preambulumbekezdése a következőképpen szól: „(11) A joghatósági szabályoknak nagymértékben kiszámíthatóknak kell lenniük, és azt az elvet kell követniük, hogy a joghatóságot általában az alperes lakóhelye alapozza meg, és a joghatóságnak ezen az alapon mindenkor megállapíthatónak kell lennie, kivéve egyes pontosan meghatározott eseteket, amelyekben a per tárgya vagy a felek szerződéses szabadsága eltérő joghatósági okot kíván meg. [...] (12) Az alperes lakóhelyén kívül a bíróság és a per közötti szoros kapcsolaton alapuló vagylagos joghatósági okokat is meg kell állapítani az igazságszolgáltatás megbízható működésének előmozdítása érdekében.”
38

A 207/2009 rendelet 8. cikke (5) bekezdésének szövegéből következik, hogy annak alkalmazása a következő három feltételhez kötött: tudniillik először is az ütköző védjegyek azonossága vagy hasonlósága, másodszor a felszólalásban hivatkozott korábbi védjegy jó hírneve, és harmadszor azon veszély fennállása, hogy a bejelentett védjegy alapos ok nélküli használata sérti vagy tisztességtelenül kihasználja a korábbi védjegy megkülönböztető képességét vagy jó hírnevét. A rendelkezés szövegéből egyébiránt az is következik, hogy az előzőekben idézett három feltételt kumulatív feltételeknek kell tekinteni. Végül arra kell rámutatni, hogy az ütköző védjegyek azonosságára vagy hasonlóságára vonatkozó feltétel e rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontjában és 8. cikkének (5) bekezdésében is szerepel.
37

Először is azzal kapcsolatban, hogy ahhoz, hogy a kereskedelmi ügynök kártérítést követelhessen, a megbízónak felróható vétkes magatartás fennállása szükséges, és annak okozati összefüggésben kell állnia az állítólagos kárral, emlékeztetni kell arra, hogy – miként ez a jelen ítélet 32. pontjából is következik – az irányelv és különösen annak 17. cikke (2) bekezdésének c) pontja nem határozza meg pontosan, hogy a kereskedelmi ügynököket milyen feltételek mellett illeti meg kártérítés. Következésképpen a tagállamoknak kell nemzeti jogukban meghatározniuk azt, hogy a kártérítés az állítólagos kárral okozati összefüggésben álló, a megbízónak felróható szerződésszegés vagy jogellenes károkozás fennállásától függ‑e.
26

E körülmények között a Ráckevei Járásbíróság úgy határozott, hogy felfüggeszti az eljárást, és az alábbi kérdéseket terjeszti a Bíróság elé előzetes döntéshozatalra: „1. Pénzügyi eszköznek kell‑e tekintetni a [2004/39 irányelv] 4. cikke (1) bekezdés[ének] 2. pontjában (befektetési szolgáltatások és tevékenységek) és 17. pontjában (pénzügyi eszköz), valamint [I. melléklete] C. szakasz[ának] 4. pontjában (deviza határidős ügylet, származtatott eszközök) foglalt meghatározások alapján, ha a devizaalapú kölcsönszerződés jogcímén magyar forint átszámításával nyilvántartott devizával végzett folyósításkori azonnali és törlesztéskori határidős adásvételi (árfolyam‑) ügyletet kínálnak az ügyfélnek, [ami] az ügyfelet illető kölcsönt a tőkepiac hatásaitól [és kockázataitól (árfolyamkockázat)] teszi függővé […]? 2. Befektetési szolgáltatásnak vagy tevékenység[nek] kell‑e tekinteni a [2004/39 irányelv] 4. cikk[e] (1) bekezdés[ének] 6. pontja (saját számlára kereskedés), valamint I. melléklet[e] A. szakasz[ának] 3. pontja (sajátszámlás kereskedés) [szerinti] meghatározás alapján, ha a fenti első kérdésben foglalt pénzügyi eszközzel végeznek sajátszámlás kereskedési tevékenységet? 3. [A p]énzügyi intézmény köteles‑e elvégezni [a 2004/39 irányelv] 19. cikk[ének] (4) és (5) bekezdésében előírt megfelelőségi vizsgálatot arra is figyelemmel, hogy a deviza határidős ügylet (származtatott eszköz) pénzügyi eszközre vonatkozó befektetési szolgáltatást más pénzügyi termék (kölcsön) részeként kínálták, és a származtatott eszköz önmagában is összetett pénzügyi eszköz [?] Az [i]rányelv 19. [c]ikk[e] (9) bekezdésének hatálya kizárható‑e [arra tekintettel, hogy] mivel a kölcsönre és a pénzügyi eszközre vonatkozó ügyfélkockázatok alapvetően eltérnek, […] a származtatott eszközre vonatkozó ügyleti tartalom okán a megfelelőségi értékelés nélkülözhetetlennek mutatkozik? 4. [A 2004/39 irányelv] 19. [c]ikk[e] (4) és (5) bekezdésének megkerülése a [Banif Plus Bank] és az [adósok] között létrejött kölcsönszerződés semmisségének a megállapítását vonja‑e maga után?”
14

Az 1013/2006 rendelet „Különutasítások a bejelentőlap és a kísérő dokumentum kitöltéséhez” című I C. mellékletének 26. pontja a következőképpen szól: „15. rovat (lásd II. melléklet, 1. rész, 8–10. és 14. pont): A 15. rovat (a) sorában a küldő ország, a tranzitországok és a célország [...] nevét kell feltüntetni, vagy az ISO 3166 szabvány szerinti országkódokat [...]. A (b) sorba adott esetben az egyes országok illetékes hatóságának kódszámát kell beírni, a (c) sorban pedig az országba való beléptetés, illetőleg az onnan való kiléptetés helyének jelölésére fel kell tüntetni a határátkelőhely vagy határkikötő nevét és – adott esetben – a vámhivatal kódszámát. A tranzitországok esetében a ki‑ és a beléptetés helyét egyaránt fel kell tüntetni a c) sorban. Ha egy szállítmány több mint három tranzitországon keresztül jut célba, a megfelelő információt csatolni kell. A ki‑ és beléptetési helyek közötti tervezett útvonalat is ismertetni kell a mellékletben, beleértve a lehetséges – akár váratlan körülmények esetén választható – alternatívákat.”
7

A 2003. évi távközlési törvény (Telekommunikationsgesetz 2003, BGBl. I. 70/2003.; a továbbiakban: távközlési törvény) 25. §‑ának szövege a következő: „(1) A hírközlő hálózatok és/vagy hírközlési szolgáltatások szolgáltatói általános szerződési feltételeket fogadnak el, amelyekben a kínált szolgáltatásokat is leírják, és meghatározzák az azokért fizetendő díjakra vonatkozó rendelkezéseket. Az általános szerződési feltételek és a díjakra vonatkozó rendelkezések módosításait a szolgáltatásnyújtás megkezdése előtt be kell jelenteni a szabályozó hatóságnak, és megfelelő formában közzé kell tenni azokat. (2) Az általános szerződési feltételek és a díjakra vonatkozó rendelkezések módosításait azok hatálybalépése előtt be kell jelenteni a szabályozó hatóságnak, és megfelelő formában közzé kell tenni azokat. Az előfizetők számára nem kizárólag előnyös módosítások esetében két hónapos közzétételi és bejelentési határidő alkalmazandó. A jelen törvény rendelkezései a fogyasztóvédelmi törvényben […] és a polgári törvénykönyvben foglalt rendelkezések sérelme nélkül alkalmazandók. (3) A nem kizárólag előnyös módosítások lényeges tartalmát írásban, például egy időszakosan kibocsátott számlára nyomtatott formában, a módosítás hatálybalépése előtt legalább egy hónappal közölni kell az előfizetővel. Egyidejűleg fel kell hívni az előfizető figyelmét a módosítások hatálybalépésének időpontjára, valamint arra, hogy ezen időpontig jogosult a szerződést díjmentesen felmondani. […] A hírközlő hálózatok és/vagy hírközlési szolgáltatások szolgáltatói általános szerződési feltételeinek és díjakra vonatkozó rendelkezéseinek olyan módosításai, amelyek kizárólag a szabályozó hatóság által e rendelkezés alapján elfogadott rendelet miatt válnak szükségessé, és amelyek a felhasználó számára nem kizárólag előnyösek, nem teszik jogosulttá az előfizetőt a szerződés díjmentes felmondására. [...] (5) A díjakra vonatkozó rendelkezéseknek legalább a következőket tartalmazniuk kell: [...] (2) azok az eszközök és módok, amelyek segítségével az érvényes díjakra és karbantartási költségekre vonatkozó, aktuális információkhoz hozzá lehet jutni; [...]”
13

Az általános díjszabási rendszerről, valamint a díjakra és a belga felségterületen működő földgázelosztórendszer‑irányítók könyvvitelére vonatkozó alapelvekről és eljárásokról szóló 2004. február 29‑i királyi rendelet (arrêté royal du 29 février 2004 relatif à la structure tarifaire générale et aux principes de base et procédures en matière de tarifs et de comptabilité des gestionnaires des réseaux de distribution de gaz naturel actifs sur le territoire belge; Moniteur belge, 2004. március 11.) 9. cikkének szövege a következő: „A díjakról kiállított számlák tartalmazzák az adókhoz, kötelező jellegű befizetésekhez, kiegészítő díjakhoz, hozzájárulásokhoz és egyéb közterhekhez kapcsolódó díjtételeket. E díjtételek nem minősülnek az e királyi rendelet 3–8. cikke értelmében vett díjaknak, de azokat bele kell foglalni a rendszerhasználók részére kiállított számlába. E számlák adott esetben tartalmazzák: 1° azon kiegészítő díjakat, kötelező jellegű befizetéseket vagy egyéb közterheket, amelyek a közszolgáltatási kötelezettségek finanszírozását szolgálják, amelyek szintjén különbséget kell tenni a szociális jellegű intézkedések és az ésszerű energiafelhasználásnak, valamint a megújuló vagy minőségi kapcsolt energiatermelésből származó energiaforrások felhasználásának támogatására irányuló intézkedések között [...]”
3

Ezen irányelv 4. cikke a következőképpen rendelkezik: „(1) Az I. mellékletben említett fajok fennmaradásának és szaporodásának biztosítása érdekében elterjedési területükön az élőhelyüket érintő különleges védelmi intézkedésekre van szükség. Ebben az összefüggésben figyelembe kell venni: a) a kipusztulással fenyegetett fajokat; b) az élőhelyük meghatározott változásaira érzékeny fajokat; c) a kis állományuk vagy korlátozott helyi elterjedésük miatt ritkának minősített fajokat; d) az élőhelyük egyedi jellege miatt különleges figyelmet érdemlő egyéb fajokat. Az állományszintek változásának irányát és ingadozásait az értékelések háttér‑információjaként figyelembe kell venni. A tagállamok a mennyiségük és méretük szerint legalkalmasabb területeket e fajok védelme érdekében [KVT‑vé] minősítik, figyelembe véve a fajok védelmi szükségleteit azokon a földrajzilag meghatározott tengeri és szárazföldi területeken, ahol ezt az irányelvet alkalmazni kell. (2) A tagállamok hasonló intézkedéseket tesznek az I. mellékletben fel nem sorolt, rendszeresen előforduló vonuló fajok esetében is, szem előtt tartva azok védelmi szükségleteit azon a földrajzilag meghatározott tengeri és szárazföldi területen, ahol ezt az irányelvet alkalmazni kell, tekintettel költő‑, vedlő‑ és telelőterületeikre, valamint vonulási útvonaluk pihenőhelyeire. A tagállamok e célból külön figyelmet fordítanak a vizes élőhelyek védelmére és különösen a nemzetközi jelentőségű vizes élőhelyekre. […] (4) Az (1) és (2) bekezdésben meghatározott védett területek vonatkozásában a tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket az élőhelyek szennyezésének vagy elpusztításának, illetve a madarak bármiféle zavarásának elkerülése érdekében, amennyiben azok jelentősek e cikk céljai szempontjából. A tagállamok e védett területeken kívül is törekednek az élőhelyek szennyezésének vagy elpusztításának elkerülésére.”
—

a Scotch Whisky Association, a spiritsEUROPE és a Comité de la Communauté économique européenne des Industries et du Commerce des Vins, Vins aromatisés, Vins mousseux, Vins de liqueur et autres Produits de la Vigne (CEEV) képviseletében C. Livingstone advocate, G. McKinlay Rechtsanwalt, A. O’Neill QC, J. Holmes és M. Ross barristers,
23

G. Hiebler felülvizsgálati kérelmet (Revision) nyújtott be az Oberster Gerichtshofhoz (legfelsőbb bíróság). G. Hiebler e bíróság előtt úgy érvelt, hogy még ha az alapügyben szóban forgó nemzeti szabályozás össze is egyeztethető az uniós joggal azt illetően, hogy a tárgyát képező területi korlátozás a kéményseprők által a „tűzrendészet” terén ellátott feladatokra vonatkozik, az nem egyeztethető össze azonban az uniós joggal azt illetően, hogy e korlátozás a kéményseprőknek a kémények és füstgázkürtők, kéménybélések és füstgázcsövek, valamint az azokhoz tartozó tüzelőberendezések tisztításával és karbantartásával kapcsolatos magánjellegű gazdasági tevékenységeire is vonatkozik.
2

Ezt a kérelmet a németországi lakóhelyű R. Hobohm és a spanyolországi székhelyű, illetve lakóhelyű Benedikt Kampik Ltd & Co. KG, B. A. Kampik és a Mar Mediterraneo Werbe‑ und Vertriebsgesellschaft für Immobilien SL közötti jogvita keretében nyújtották be, amelynek tárgya az R. Hobohm által B. A. Kampik rendelkezésére bocsátott pénzösszegek visszafizetése.
4

Az említett határozatnak az „Egyes új pszichoaktív anyagok ellenőrzés alá vonására irányuló eljárás” című 8. cikke a következőképpen szól: „(1) A kockázatértékelő jelentés átvételétől számított hat héten belül a Bizottság kezdeményezést nyújt be a Tanácsnak az új pszichoaktív anyag ellenőrzési intézkedéseknek történő alávetéséről. […] (2) Amennyiben a Bizottság úgy ítéli meg, hogy nem szükséges az új pszichoaktív anyag ellenőrzési intézkedéseknek való alávetésére vonatkozó kezdeményezést benyújtani, egy vagy több tagállam is benyújthat ilyen jellegű kezdeményezést a Tanácsnak, lehetőleg legkésőbb a jelentésnek Bizottság által a Tanács részére történt benyújtása időpontját követő hat héten belül. (3) A Tanács a[z EU] 34. cikk[…] (2) bekezdésének c) pontja alapján minősített többséggel eljárva határoz az (1) vagy (2) bekezdés szerint benyújtott kezdeményezés alapján arról, hogy az új pszichoaktív anyagot alá kell‑e vetni ellenőrzési intézkedéseknek.”
15

A Bizottság az „egyes intézkedések közelgő hatályvesztéséről szóló értesítésnek” az Európai Unió Hivatalos Lapjában 2012. május 1‑jén való közzététele (HL C 127., 3. o.) keretében közölte, hogy amennyiben nem indul felülvizsgálat az alaprendelet 11. cikkének (2) bekezdésében előírt eljárásnak megfelelően, a többek között a Kínai Népköztársaságból származó és Tajvanból szállított, illetve a Tajvanból származó nem újratölthető tűzköves gázöngyújtók behozatalára vonatkozó dömpingellenes intézkedések 2012. december 13‑án hatályukat vesztik. Mivel ezen értesítés közzétételét követően nem nyújtottak be kellőképpen alátámasztott, felülvizsgálat iránti kérelmet, a Bizottság „az egyes intézkedések közelgő hatályvesztéséről szóló értesítésnek” az Európai Unió Hivatalos Lapjában 2012. december 12‑én való közzététele (HL C 127., 3. o.) keretében bejelentette, hogy e dömpingellenes intézkedések 2012. december 13‑án valóban hatályukat vesztik.
64

Ez a szabadság az EJEE 10. cikke alapján is védelemben részesül, amelyet – miként ez az Emberi Jogok Európai Bíróságának ítélkezési gyakorlatából is kitűnik – alkalmazni kell a kereskedelmi jellegű, többek között reklámszövegként megjelenő információk vállalkozó általi terjesztésére is (lásd: EJEB, 1994. február 24‑i Casado Coca kontra Spanyolország ítélet, A. sorozat, 35. és 36. §; 2003. december 11‑i Krone Verlag GmbH & Co. KG kontra Ausztria (3. sz.), Ítéletek és Határozatok Tára, 2003‑XII, 19. és 20. §).