Keywords

Summary



Keywords

1. Közösségi védjegy – A közösségi védjegy meghatározása és megszerzése – Feltétlen kizáró okok – Az erre vonatkozó általános érdek alapján való értelmezés – A 40/94 irányelv 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja – Célkitűzés – A rendelkezésre állás követelménye

(40/94 tanácsi rendelet, 7. cikk, (1) bekezdés, c) pont)

2. Közösségi védjegy – A közösségi védjegy meghatározása és megszerzése – Feltétlen kizáró okok – A 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) és c) pontjában foglalt okok alkalmazási köre közötti átfedés

(40/94 tanácsi rendelet, 7. cikk, (1) bekezdés, b) és c) pont)

3. Közösségi védjegy – A közösségi védjegy meghatározása és megszerzése – Feltétlen kizáró okok – Kizárólag olyan jelekből vagy adatokból álló védjegyek, amelyek valamely áru vagy szolgáltatás jellemzőinek leírására szolgálhatnak – Fogalom – Kizárólag számokból álló megjelölések

(40/94 tanácsi rendelet, 7. cikk, (1) bekezdés, c) pont)

4. Közösségi védjegy – A közösségi védjegy hatálya – Korlátozások – A 40/94 rendelet 12. cikkének b) pontja – Tárgy

(40/94 tanácsi rendelet, 7. cikk, (1) bekezdés, c) pont, és 12. cikk, b) pont)

5. Közösségi védjegy – Az OHIM határozatai – Az egyenlő bánásmód elve – A gondos ügyintézés elve – Az OHIM korábbi döntéshozatali gyakorlata

Summary

1. A 40/94 rendelet 7. cikkének (1) bekezdésében felsorolt egyes kizáró okokat a mögöttük meghúzódó közérdek fényében kell értelmezni. Az említett rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja mögött meghúzódó közérdek annak biztosításából áll, hogy a közösségi védjegybejelentéssel érintett áruk vagy szolgáltatások egy vagy több jellemzőjét leíró megjelöléseket az ilyen árukat vagy szolgáltatásokat kínáló összes gazdasági szereplő szabadon használhassa.

Annak érdekében, hogy a szabad felhasználás céljának teljes körű megvalósítását biztosítsa, a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja szerinti bejelentésnek a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) általi elutasításának nem feltétele, hogy a szóban forgó megjelölést a bejelentés időpontjában ténylegesen használják a leírás céljára. Elegendő, ha az említett megjelölés alkalmas az ilyen használatra. Ehhez hasonlóan, a kizáró ok alkalmazása nem függ a konkrét, aktuális és tényleges rendelkezésre állás követelményének fennállásától, tehát irreleváns azon versenytársak számának megismerése, amelyeknek a szóban forgó megjelölés használata érdekében áll, vagy érdekében állhat. Ezenkívül lényegtelen, hogy a szóban forgó megjelöléseknél gyakrabban használatos megjelölések is léteznek a védjegybejelentésben említett áruk vagy szolgáltatások jellemzőinek jelölésére. A fentiekből következik, hogy az említett rendelet 7. cikke (1) bekezdése c) pontjának alkalmazása nem követeli meg, hogy a szóban forgó megjelölés megfeleljen a jelölés szokásos módjának.

(vö. 36–40. pont)

2. A közösségi védjegyről szóló 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontjában meghatározott leíró jellegű megjelölések a rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja alapján megkülönböztető képességgel sem rendelkeznek. Fordított esetben, valamely megjelölés az említett 7. cikk (1) bekezdése b) pontjának értelmében az esetleges leíró jellegétől eltérő okok miatt is alkalmatlan lehet a megkülönböztetésre. Ennélfogva bizonyos átfedés van a 7. cikk (1) bekezdésének b) pontja, illetve ezen 7. cikk (1) bekezdése c) pontjának hatálya között, mindazonáltal az első rendelkezés abban különbözik a másodiktól, hogy az első rendelkezés az összes olyan körülményre vonatkozik, amelyben valamely megjelölés nem alkalmas arra, hogy valamely vállalkozás áruit vagy szolgáltatásait megkülönböztesse más vállalkozások áruitól vagy szolgáltatásaitól.

E körülmények között a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének helyes alkalmazása érdekében ügyelni kell arra, hogy az e 7. cikk (1) bekezdésének c) pontjában megfogalmazott kizáró ok alkalmazását megfelelően fenntartsák az e kizáró ok által pontosan meghatározott esetekre.

(vö. 46–48. pont)

3. A közösségi védjegyről szóló rendelet 40/94 rendelet 7. cikk (1) bekezdése c) pontjában foglalt kizáró ok valójában azokat az eseteket határozza meg, amelyekben az a megjelölés, amelynek közösségi védjegyként való lajstromozását kérték, alkalmas a bejelentéssel érintett áruk vagy szolgáltatások „jellemzőinek” jelölésére. Ugyanis az említett rendelet 7. cikke (1) bekezdése c) pontjában „az áru vagy a szolgáltatás fajtája, minősége, mennyisége, rendeltetése, értéke, földrajzi származása, előállítási vagy teljesítési ideje, illetve egyéb jellemzője” kifejezés használatával a jogalkotó egyrészt azt mondta ki, hogy a fajtát, a minőséget, a mennyiséget, a rendeltetést, az értéket, a földrajzi származást, az előállítási vagy teljesítési időt mindig az áruk vagy szolgáltatások jellemzőinek kell tekinteni, másrészt azt jelezte, hogy ez a lista nem kimerítő, mivel az áruk vagy a szolgáltatások minden további jellemzőjét figyelembe lehet venni.

A „jellemző” kifejezés jogalkotó általi használata azt a tényt hangsúlyozza, hogy az említett rendelkezés csak azokra a megjelölésekre vonatkozik, amelyek a bejelentéssel érintett áruknak vagy szolgáltatásoknak az érintett fogyasztói kör által könnyen felismerhető tulajdonságának megjelölésére szolgálnak. Tehát a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja alapján a megjelölés lajstromozását csak akkor lehet megtagadni, ha ésszerűen feltételezhető, hogy azt az érintett fogyasztói kör valóban az egyik említett jellemző leírásaként fogja felismerni.

Ezeknek a megállapításoknak különleges jelentőségük van a kizárólag számokból álló megjelöléseket illetően. Ugyanis mivel ezeket a megjelöléseket általában számoknak tekintik, azok a kereskedelemben többek között mennyiségek megjelölésére használhatók. Mindazonáltal a kizárólag számokból álló megjelölés lajstromozását abban az esetben lehet a 7. cikk (1) bekezdésének c) pontja alapján megtagadni azzal az indokkal, hogy ez a megjelölés valamely mennyiséget jelöl, ha ésszerűen feltételezhető, hogy az érintett fogyasztói kör a számokkal megjelölt mennyiséget a védjegybejelentéssel érintett áruk vagy szolgáltatások jellemzőjének tekinti.

(vö. 48–52. pont)

4. A közösségi védjegyről szóló 40/94 rendelet 12. cikkének b) pontjában foglalt szabálynak nincs meghatározó befolyása az e rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontjában foglalt szabály értelmezésére. Ugyanis az említett rendelet 12. cikke a közösségi védjegyoltalom korlátaira vonatkozik, míg e rendelet 7. cikke a megjelölések védjegyként való lajstromozását kizáró okokra.

Az a körülmény, hogy az említett 12. cikk b) pontja biztosítja, hogy az összes gazdasági szereplő szabadon használhassa az áruk és a szolgáltatások jellemzőire vonatkozó megjelöléseket, egyáltalán nem korlátozza az említett 7. cikk (1) bekezdése c) pontjának hatályát. Éppen ellenkezőleg, az említett körülmény azt az érdeket teszi nyilvánvalóvá, hogy a 7. cikk (1) bekezdésének c) pontjában megfogalmazott – egyébiránt feltétlen – kizáró okot ténylegesen alkalmazzák az összes olyan megjelölésre, amely alkalmas lehet a védjegybejelentéssel érintett áruk vagy szolgáltatások valamely jellemzőjének jelölésére.

(vö. 59–61. pont)

5. A Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) köteles a hatáskörét az uniós jog általános elveivel – így az egyenlő bánásmód elvével és a gondos ügyintézés elvével – összhangban gyakorolni.

E két utóbbi elvre tekintettel az OHIM a közösségi védjegybejelentés vizsgálata keretében köteles figyelembe venni a hasonló kérelmekre vonatkozóan már meghozott határozatokat, és különösen figyelmesen kell megvizsgálnia azt a kérdést, hogy ugyanúgy kell‑e határoznia, vagy sem.

(vö. 73–74. pont)