ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
94

Természetesen a Bizottság köteles alaposan megvizsgálni az összefonódásban részt vevő felek érvelését annak pontosságát, teljes és meggyőző jellegét illetően, és igazolt kétségek esetén azt figyelmen kívül hagyni. Az is igaz, hogy a végrehajtási rendelet 3. cikkének (1) bekezdése alapján a tervezett összefonódás bejelentésének valós és teljes adatokat kell tartalmaznia, és hogy a rendelet 11. cikkének megfelelően a bejelentő felek kötelesek teljesen, pontosan és az előírt határidőn belül válaszolni a Bizottság esetleges információkérésére, amelynek elmulasztása esetén, ha a szóban forgó információkat határozat útján kérték, a Bizottság rendelet 14. és 15. cikke alapján bírságot vagy kényszerítő bírságot szabhat ki. Ugyanakkor ettől még a Bizottságnak a kifogásközlésre adott válasz alkalmával – a bejelentő felek védelemhez való joga csorbítása nélkül – ugyanazokat a kritériumokat kell alkalmaznia, mint amelyeket a harmadik személyek érvelésének vizsgálata céljából követ, vagy amelyeket a vizsgálata korábbi szakaszában alkalmazott, miközben levonhatja a megfelelő következtetéseket abban az esetben, ha az eljárás nagyon előrehaladott szakaszában bizonyosodik be, hogy az érintett bejelentés nem tartja be a végrehajtási rendelet 3. cikke (1) bekezdésének a követelményeit.
75

Ez a lehetőség, amint azt jelen ügyben Írország is elismeri, arra ösztönözheti az illetékes szerveket, hogy ne járjanak el a módosított 85/337 irányelv hatálya alá tartozó olyan projektek felfüggesztése vagy beszüntetése ügyében, amelyek kivitelezése az engedéllyel, valamint az említett engedélyt megelőzően elvégzendő környezeti hatásvizsgálattal kapcsolatos követelmények figyelmen kívül hagyásával folyamatban van, vagy már be is fejeződött, és tartózkodjanak a PDA által erre vonatkozóan előírt kényszerítő eljárástól, Írország hangsúlyozza ugyanakkor e tekintetben, hogy a hatóságok e tárgyban diszkrecionális hatáskörrel rendelkeznek.
68

Az állandó ítélkezési gyakorlatból következik, hogy amennyiben egy nemzeti szabályozás kizárólag a cégcsoporton belüli viszonyokra vonatkozik, döntően a letelepedés szabadságát érinti (lásd e tekintetben többek között a fent hivatkozott Test Claimants in the FII Group Litigation ügyben hozott ítélet 118. pontját, a fent hivatkozott Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation ügyben hozott ítélet 33. pontját és a fent hivatkozott Oy AA ügyben hozott ítélet 23. pontját).
6

A 2002. december 20-i törvény 7. cikke az alábbiak szerint rendelkezik: „(1) A jelen törvény alkalmazásában annak a vállalkozásnak – beleértve azt a vállalkozást is, amely a Luxemburgi Nagyhercegség területén kívüli székhellyel rendelkezik, vagy amelynek a szokásos munkavégzési helye luxemburgi területen kívül található –, amelynek egy vagy több munkavállalója Luxemburgban végez tevékenységet, beleértve a jelen törvény 1. és 2. cikke rendelkezéseinek megfelelően ideiglenes kiküldetésben lévőket is, a munka megkezdése előtt az Inspection du travail et des mines (munka- és bányafelügyelet) rendelkezésére kell bocsátania egyszerű kérelemre és a lehető legrövidebb idő alatt az ellenőrzéshez szükséges tájékoztatást, és különösen: — a munkavállalók családi és keresztnevét, születési idejét és helyét, állampolgárságát, családi állapotát és foglalkozását; — a munkavállaló pontos képesítését; — azon minőséget, amelyben alkalmazzák a vállalkozásnál, és a rendszeres beosztását; — a munkavállalók lakóhelyét és adott esetben szokásos tartózkodási helyét; — amennyiben szükséges, a tartózkodási engedélyt és a munkavállalási engedélyt; — a luxemburgi munkavégzési helyet vagy helyeket, és a munka időtartamát; — az E 101 nyomtatvány másolatát, vagy adott esetben azoknak a társadalombiztosítási szervezeteknek a pontos megjelölését, amelyeknek a munkavállalók tagjai a luxemburgi területen való tartózkodásuk alatt; — a munkaszerződés vagy a munkaadónak a munkavállalóval szembeni, a szerződés, illetve a munkaviszony feltételeire vonatkozó tájékoztatási kötelezettségéről szóló, 1991. október 14-i 91/533/EGK irányelv alapján készített okirat másolatát. (2) Nagyhercegi rendelet pontosíthatja a jelen cikk alkalmazását.”
3

A 89/104 irányelvnek „A védjegyoltalom tartalma” című 5. cikke a következőképpen rendelkezik: „(1) A védjegyoltalom a jogosult számára kizárólagos jogokat biztosít. A kizárólagos jogok alapján a jogosult bárkivel szemben felléphet, aki engedélye nélkül gazdasági tevékenység körében használ a) a védjeggyel azonos megjelölést olyan árukkal, illetve szolgáltatásokkal kapcsolatban, amelyek azonosak a védjegy árujegyzékében szereplő árukkal, illetve szolgáltatásokkal b) olyan megjelölést, amelyet a fogyasztók a védjeggyel összetéveszthetnek a megjelölés és a védjegy azonossága vagy hasonlósága, valamint az érintett áruk, illetve szolgáltatások azonossága vagy hasonlósága miatt; az összetéveszthetőség magában foglalja azt az esetet is, ha a fogyasztók a megjelölést gondolati képzettársítás (asszociáció) útján kapcsolhatják a korábbi védjegyhez. (2) Bármelyik tagállam előírhatja továbbá, hogy a jogosult bárkivel szemben felléphet, aki hozzájárulása nélkül gazdasági tevékenység körében a védjeggyel azonos vagy ahhoz hasonló megjelölést használ az árujegyzékben szereplő árukhoz, illetve szolgáltatásokhoz nem hasonló árukkal, illetve szolgáltatásokkal kapcsolatban, feltéve, hogy a védjegy a tagállamban jóhírnevet élvez, és a megjelölés alapos ok nélkül történő használata sértené vagy tisztességtelenül kihasználná a védjegy megkülönböztető képességét vagy jóhírnevét. (3) Az (1) és (2) bekezdésben szabályozott feltételek megvalósulása esetén tilos különösen a) a megjelölés elhelyezése az árun vagy csomagolásán; b) a megjelölést hordozó áru eladásra való felkínálása, forgalomba hozatala, valamint forgalomba hozatal céljából történő raktáron tartása, illetve szolgáltatás felajánlása vagy annak nyújtása a megjelölés alatt; c) a megjelölést hordozó áruk behozatala vagy kivitele; d) a megjelölés használata az üzleti iratokon vagy a reklámozásban. […] (5) Az (1)–(4) bekezdésekben foglaltak nem érintik a tagállamok olyan jogszabályi rendelkezéseit, amelyek alapján a jogosult felléphet a megkülönböztetéstől eltérő célokra szolgáló megjelölés használata ellen, feltéve, hogy az ilyen megjelölés alapos ok nélkül történő használata sértené vagy tisztességtelenül kihasználná a védjegy megkülönböztető képességét vagy jóhírnevét.”
2

E kérelmet az International Association of Independent Tanker Owners (Intertanko), az International Association of Dry Cargo Shipowners (Intercargo), a Greek Shipping Co-operation Committee, a Lloyd’s Register és az International Salvage Union, valamint a Secretary of State for Transport (közlekedési minisztérium) között a 2005/35 irányelv végrehajtásával kapcsolatban folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő.
39

Ez a nézet nem fogadható el. Az állandó ítélkezési gyakorlatból valóban az következik, hogy amennyiben valamely tagállam a gazdasági többszörös vagy kettős adóztatás elkerülésére vagy enyhítésére szolgáló rendszert hoz létre a belföldi illetőségű társaságok által a belföldi illetőségű személyek részére fizetett osztalékok tekintetében, a külföldi illetőségű társaságok által a belföldi illetőségű személyek részére fizetett osztalékot azzal azonos bánásmódban kell részesítenie (a fent hivatkozott Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation ügyben hozott ítélet 55. pontja és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
63

Ahogy a Bizottság is megjegyzi, még azokban a tagállamokban is, ahol hatóságok határozzák meg a gyógyszerek eladási árait, illetve a gyógyszerár-támogatás mértékét, a gyógyszergyártók részt vesznek azokon a tárgyalásokon, amelyeken kérésükre és az általuk javasolt árból kiindulva meghatározzák az eladási árat, illetve a gyógyszerár-támogatás mértékét. Amint azt a 89/105 irányelv második és harmadik preambulumbekezdése ki is fejti, a gyógyszerárak meghatározása során a hatóságoknak nemcsak az a feladata, hogy ellenőrizzék a közegészségügyi kiadásokat, és hogy biztosítsák a megfizethető [helyesen: ésszerű] árú gyógyszerekkel történő megfelelő ellátást, hanem az is, hogy kedvező hatást gyakoroljanak a gyógyszerek gyártásának hatékonyságára, és hogy ösztönözzék az új gyógyszerek kutatására és fejlesztésére irányuló tevékenységet. Amint azt a főtanácsnok az indítványának 90–93. pontjában meg is fogalmazza, az eladási ár és a gyógyszerár-támogatás mértéke adott gyógyszer esetében annak függvénye, hogy az árat illető tárgyalásokon mekkora súllyal tudják magukat képviseltetni az érintett tagállam hatóságai és a gyógyszeripari vállalkozások.
13

B. Bartsch felülvizsgálati kérelmet nyújtott be a Bundesarbeitsgerichtnél (szövetségi munkaügyi bíróság) a Landesarbeitsgericht ítélete ellen, amely az eljárás felfüggesztéséről határozott, és az alábbi kérdéseket terjesztette a Bíróság elé előzetes döntéshozatalra: „1) a) Tartalmazza-e az Európai Közösségek elsődleges joga az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetés tilalmát, amelynek védelmét a tagállamok bíróságai akkor is biztosítani kötelesek, ha az esetlegesen hátrányosan megkülönböztető bánásmódnak semmilyen közösségi jogi vonatkozása nincsen? b) Ha az 1. kérdés a) pontjára nemleges a válasz: Ilyen közösségi jogi vonatkozást létrehoz-e az EK 13. cikk vagy – már az átültetésre előírt határidő lejárta előtt is – a […] 2000/78 irányelv? 2) Az 1. kérdés megválaszolásából esetlegesen következő, az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetés közösségi jogi tilalma alkalmazható-e az egyrészről a magánmunkáltatók, másrészről a munkavállalóik vagy a foglalkoztatói nyugellátásukban részesülők és az ő túlélő hozzátartozóik közötti viszonyokban? 3) Ha a 2. kérdésre igenlő a válasz: a) Az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetés e tilalma vonatkozik-e a foglalkoztatói nyugdíjbiztosítás olyan szabályozására is, amely szerint a túlélő hozzátartozói nyugellátás a túlélő házastárs számára nem jár, ha több mint 15 évvel fiatalabb, mint az elhunyt néhai munkavállaló? b) Ha a 3. kérdés a) pontjára igenlő a válasz: Szolgálhat-e egy ilyen szabályozás igazolására az, hogy a munkáltatónak érdeke a foglalkoztatói nyugdíjbiztosításból eredő kockázatok korlátozása? c) Ha a 3. kérdés b) pontjára nemleges a válasz: Az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetés esetleges tilalmának a foglalkoztatói nyugellátási jogban korlátlan visszaható hatálya van-e, vagy a múltra vonatkozóan ez korlátozott, és ha igen, milyen módon?”
32

Mivel az alapügyben vitatott szerződésnek a versenyszabályok tekintetében való minősítése a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő jogvita megoldásához alapvető fontosságú, a Bíróságnak először is emlékeztetnie kell az e minősítés szempontjából releváns kritériumokra (az első kérdés, valamint a második kérdés a) pontja). Másodszor meg kell vizsgálni azt, hogy a csoportmentesség alkalmazható-e az említett szerződésre, figyelembe véve az abban foglalt, teljesítésének tartamára vonatkozó rendelkezéseket (első kérdés b) és c) pontja, valamint a második kérdés b) pontja), valamint a fogyasztói ár meghatározását (a második kérdés c) pontja). Harmadszor felmerül a szerződésnek az EK 81. cikk (2) bekezdésén alapuló semmissége is (az első kérdés d) pontja).
7

A hatodik irányelv 22. cikke szerint: „[…] (4) Minden adóalany adóbevallást nyújt be az egyes tagállamok által meghatározott időtartamon belül. […] […] (5) Minden adóalany megfizeti az adóbevallás benyújtásakor az adólevonás érvényesítése után fennmaradó fizetendő [HÉA] összegét. A tagállamok azonban az összeg megfizetésére más határidőt is megállapíthatnak, vagy időközi fizetést írhatnak elő. […] (8) […] a tagállamok további kötelezettségeket is előírhatnak, amelyeket szükségesnek tartanak az adó helyes megállapítása és beszedése, továbbá az adókijátszás elkerülése érdekében. […]”
14

Az energiaágazat újjászervezéséről szóló, és a kormányt az energiapolitika terén a hatályos rendelkezések reformjára felhatalmazó 2004. augusztus 23-i 239. sz. törvény (legge n. 239, riordino del settore energetico, nonche’ delega al Governo per il riassetto delle disposizioni vigenti in materia di energia) (GURI no 215, 2004. szeptember 13., 3. o.) 1. cikkének (69) bekezdése az alábbiak szerint rendelkezik: „[…] A [164/2000 törvényerejű rendelet] 15. cikk[e] (5) bekezdésében meghatározott átmeneti időszak 2007. december 31-én ér véget, kivéve a koncessziót odaítélő helyi önkormányzat azon lehetőségét, hogy a jelen törvény hatálybalépését követő hat hónapon belül egy évvel meghosszabbítsa az átmeneti időszakot, amennyiben ezt közérdekű okok indokolják. […] Az említett [164/2000] törvényerejű rendelet 15. cikkének (8) bekezdése hatályát veszti.”
2

E kérelmet a Corporación Dermoestética SA (a továbbiakban: Dermoestética) spanyol jog szerinti, a kozmetikai és kozmetológiai ágazatban működő vállalkozás, illetve a To Me Group Advertising Media (a továbbiakban: To Me Group) reklámügynökség között amiatt folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő, mert ez utóbbi esetlegesen nem teljesítette a Dermoestética javára szervezendő reklámkampányra vonatkozó szerződést.
37

A 2000/78 irányelvet, 3. cikke (1) bekezdésének c) pontja értelmében, a Közösségre átruházott hatáskörök korlátain belül minden személyre alkalmazni kell mind a köz-, mind a magánszféra vonatkozásában – beleértve a köztestületeket is – a foglalkoztatási és munkakörülményekre beleértve a munkáltatói felmondást és a díjazást is.
47

A közösségi rendeletek esetében ez annál is inkább szükséges, hogy az érdekelteknek adott esetben lehetőséggel kell rendelkezniük arra, hogy a nemzeti bírósággal felülvizsgáltathassák a közösségi rendelet nemzeti végrehajtási intézkedéseinek a közösségi rendelettel való összhangját (lásd ebben az értelemben a 230/78. sz., Eridania Zuccherifici nazionali és Società italiana per l’industria degli zuccheri ügyben 1979. szeptember 27-én hozott ítélet [EBHT 1979., 2749. o.] 34. pontját). Az ilyen helyzetben tehát nemcsak a kérdéses nemzeti szabályozást kell közzétenni, hanem azt a közösségi rendeletet is, amely a tagállamokat arra kötelezi, hogy a magánszemélyek számára kötelezettségeket keletkeztető intézkedéseket fogadjanak el.
7

2005. május 19-i levelével az Osztrák Köztársaság megküldte a Bizottságnak az említett indokolással ellátott véleményre válaszul előadott észrevételeit. Továbbra is fenntartotta a felszólító levélre vonatkozó észrevételeiben hivatkozott érveket, és arra is hivatkozott, hogy ha az Európai Közösség intézkedéseket kívánna hozni, a vitatott megállapodásokban foglalt konfliktusrendező mechanizmus alapján lehetőség van konszenzusos megoldásra. Azt is előadta, hogy a kétoldalú beruházási megállapodások osztrák mintájának folyamatban lévő felülvizsgálata során „regionális gazdasági integrációs szervezetekről” szóló záradékot fogadott el, figyelembe véve a tőke szabad mozgására irányuló esetleges korlátozásokat, amelyekről az Unió vagy a Közösség határozhat, és amelyek a jövőben valamennyi nemzetközi megállapodásra vonatkozó tárgyalás kiindulópontját fogják képezni.
49

Hasonlóképp, a Bíróság megállapította, hogy az említett rendelkezéssel az is ellentétes, ha a kiegészítő jegyzőkönyv hatálybalépését követően a letelepedés szabadságának gyakorlása kapcsán bármilyen új korlátozást vezetnek be – ideértve az érdemi és/vagy eljárási feltételekre vonatkozókat is – az érintett tagállam területén önálló vállalkozóként üzleti tevékenységet folytatni kívánó török állampolgároknak az ezen tagállam területére való belépésére vonatkozóan (a fent hivatkozott Tum és Dari ügyben hozott ítélet 69. pontja).
7

A 615/98 rendelet 5. cikkének (2), (3) és (7) bekezdése értelmében: „(2) A [mezőgazdasági termékekre vonatkozó export-visszatérítési rendszer alkalmazásának közös részletes szabályai megállapításáról szóló, 1987. november 27-i] 3665/87/EGK [bizottsági] rendelet [HL L 351., 1. o.] 47. cikkének megfelelően elkészített export-visszatérítés kifizetésére irányuló kérelmet az e cikkben előírt határidőn belül az 1. cikk rendelkezései betartásának igazolásával kell kiegészíteni. Az igazolást a következők jelentik: — a 2. cikk (3) bekezdése szerinti dokumentum megfelelő kitöltése és — adott esetben a 3. cikk (2) bekezdése szerinti jelentés. […] (3) Az export-visszatérítést nem fizetik meg a szállítása közben elpusztult, illetve azon állatok tekintetében, amelyeknél az illetékes hatóságok – a (2) bekezdés szerinti iratok, a 4. cikk szerinti ellenőrzések jelentései és/vagy az 1. cikk betartásáról szóló egyéb információk alapján – arra a következtetésre jutnak, hogy az állatok szállítás alatti védelméről szóló irányelvet nem tartották be. […] (7) Ha a visszatérítés kifizetése után megállapítják, hogy az állatok szállítás alatti védelmére vonatkozó közösségi rendelkezéseket nem tartották be, a visszatérítés megfelelő részét, adott esetben a (4) bekezdés szerinti további csökkentést is beleértve, jogtalanul kifizetettnek tekintik, és a 3665/87/EGK rendelet 11. cikkének (3)–(6) bekezdésének rendelkezései szerint ismét beszedik azokat.”
7

A 2006/24 irányelv (5)-(11) preambulumbekezdése értelmében: „(5) Számos tagállam olyan jogszabályokat fogadott el, amelyek a bűncselekmények megelőzése, kivizsgálása, felderítése és üldözése érdekében a szolgáltatásnyújtók számára előírják egyes adatok megőrzését. Ezen nemzeti jogszabályok rendelkezései jelentősen eltérnek. (6) A bűncselekmények megelőzése, kivizsgálása, felderítése és üldözése érdekében az adatok megőrzését előíró nemzeti rendelkezések közötti jogi és technikai különbségek akadályokat jelentenek az elektronikus hírközlés belső piaca számára, mivel a szolgáltatások nyújtóira eltérő követelmények vonatkoznak a megőrizendő forgalmi és helymeghatározó adatok típusait, valamint a megőrzés feltételeit és idejét illetően. (7) A Bel- és Igazságügyi Tanács a 2002. december 19-i következtetéseiben hangsúlyozta, hogy az elektronikus hírközlési lehetőségek jelentős növekedése következtében az elektronikus hírközlési eszközök használatával kapcsolatos adatok különös jelentőséggel bírnak, és így értékes eszközt jelentenek a bűncselekmények – különösen a szervezett bűnözés – megelőzése, kivizsgálása, felderítése és üldözése során. (8) Az Európai Tanács által 2004. március 25-én elfogadott, a terrorizmus elleni küzdelemről szóló nyilatkozat felszólította a Tanácsot, hogy vizsgálja meg a hírközlési forgalmi adatok szolgáltatásnyújtók által történő megőrzésére vonatkozó szabályok kidolgozásának lehetőségét. (9) Az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezmény […] [a továbbiakban: EJEE] 8. cikke szerint mindenkit megillet a magánéletének és levelezésének tiszteletben tartásához való jog. E jog gyakorlásába hatóság csak a törvényben meghatározott olyan esetekben avatkozhat be, amikor az egy demokratikus társadalomban a nemzetbiztonság, a közbiztonság, zavargás vagy bűncselekmény megelőzése, valamint mások jogainak és szabadságainak védelme érdekében szükséges. Mivel az adatmegőrzés több tagállamban is igen hasznos és hatékony nyomozati eszköznek bizonyult a bűnüldözés terén, különösen a szervezett bűnözés és a terrorizmus felderítése tekintetében, szükség van arra, hogy a megőrzött adatokhoz a bűnüldöző szervek ezen irányelvben megállapított feltételek mellett, korlátozott időtartamra, hozzáférjenek. Az EJEE 8. cikkével összhangban álló, adatok megőrzését szabályozó jogi eszköz elfogadása ezért egy szükséges intézkedés. (10) A Tanács 2005. július 13-án a Londont ért terrortámadások elítéléséről elfogadott nyilatkozatában megerősítette, hogy minél hamarabb közös intézkedéseket kell elfogadni a távközlési adatok megőrzésére vonatkozóan. (11) Figyelemmel a forgalmi és helymeghatározó adatok fontosságára a bűncselekmények kivizsgálása, felderítése és üldözése során – ahogyan számos tagállam kutatásai és gyakorlati tapasztalatai is mutatják –, európai szinten biztosítani kell, hogy a hírközlési szolgáltatások nyújtása során a nyilvánosan elérhető elektronikus hírközlési szolgáltatások nyújtói, illetve a nyilvános hírközlő hálózatok szolgáltatói által előállított vagy feldolgozott adatokat az ezen irányelvben megállapított feltételek mellett, meghatározott ideig megőrizzék.”
51

Noha szóbeli előadásában Írország arra az elméletre összpontosított, hogy jelen esetben a társaság létesítő okiratában megjelölt székhelyének áthelyezéséről van szó, még ha csak röviden is, de kifejtette azon feltevésre vonatkozó álláspontját is, amely szerint az alapügyben a társaság tényleges székhelyének áthelyezéséről van szó, amely álláspontot egyébként hangoztatott a szóbeli szakasz újbóli megnyitására vonatkozó kérelmében is.
15

A Bizottság ebből arra a következtetésre jut, hogy az LSA 159. cikke (1) bekezdése c) pontjának második albekezdése a tőzsdén jegyzett társaságok tekintetében hátrányos megkülönböztetést vezet be egyrészt az érintett társaság alaptőke-emelése előtt meglévő, a részvényeikhez „piaci értéken” jutó részvényesek (a továbbiakban: korábbi részvényesek), másrészt pedig a részvényeiket az e társaság alaptőke-emelésekor jegyző részvényesek (a továbbiakban: új részvényesek) között, akik részvényeiket azok „piaci értékénél” jelentősen alacsonyabb áron is jegyezhetnék.
55

A fellebbező ezt követően rámutat, hogy az eljárás nyelvén ellentmondás áll fenn a megtámadott ítélet 62. pontjában szereplő állítás „That list of goods and services is close to that which is claimed in the Community trade mark” és azon következtetés között, amely szerint a korábbi védjeggyel oltalmazott áruk és a lajstromozni kért megjelöléssel lefedett áruk nem hasonlóak.
26

Következésképpen minden egyes alkalommal, amikor Dániában – tehát abban a tagállamban, ahol született és azóta is él – igazolnia kell személyazonosságát, fennáll annak a veszélye, hogy el kell oszlatnia a személyazonosságával kapcsolatos kételyeket, és el kell hárítania a hamis nyilatkozattétel gyanúját, amely azért vetődhet fel, mert eltér egymástól egyrészt az a név, amelyet a mindennapi életben mindig is használ és amely a dán hatóságok nyilvántartásaiban, valamint a Dániában rá vonatkozóan kiállított valamennyi hivatalos okiratban, így például a születési anyakönyvi kivonatában is szerepel, és másrészt a német útlevelében szereplő név.
2

Ezt a kérelmet a Synthon BV (a továbbiakban: Synthon), a gyógyszerészeti ágazatban működő holland társaság és az egyesült királysági Licensing Authority of the Department of Health (a továbbiakban: Licensing Authority) közötti eljárás keretében terjesztették elő, melynek tárgya azon határozat jogszerűsége, amellyel a Licensing Authority elutasította a Synthon által előterjesztett, egy gyógyszer forgalomba hozatali engedélyének kölcsönös elismerésére vonatkozó kérelmet.
„292

[M]eg kell állapítani, hogy a párhuzamos kereskedelem egy olyan jelenség, amely a Bizottság által vizsgált [rövid] időszak letelte után is folytatódhat, nem csak az azt előidéző árkülönbözetek tartós jellege, hanem, amennyiben nem szűnnek meg, az árfolyamváltozások ciklikus jellege miatt is. A Bizottság a […] COM (1998) 588 végleges közleményében egyetért ezzel. Ellenkérelmében azt is elismeri, hogy az árfolyamváltozások továbbra is valósak azon tagállamok vonatkozásában, amelyek nem léptek be [a Gazdasági és Monetáris Unió] harmadik szakaszába 1999-ben; ezen tagállamok között van az Egyesült Királyság is.
5

A megtámadott rendelet (5) preambulumbekezdéséből kitűnik, hogy e rendeletnek az is célja, hogy a hulladéklistáknak a bázeli egyezménnyel való harmonizálása és néhány egyéb követelmény felülvizsgálata érdekében a hulladékok hasznosítási célú, határokat átlépő szállításának felügyeletéről szóló C (92) 39 végleges határozatot felülvizsgáló C (2001) 107 végleges Gazdasági Együttműködési és Fejlesztési Szervezet (OECD) tanácsi határozat (a továbbiakban: OECD-határozat) tartalmát átvegye a közösségi jogszabályokba. Ahogyan az a megtámadott rendelet (2) preambulumbekezdéséből kitűnik, egyidejűleg döntés született arról is, hogy az érthetőség kedvéért a 259/93 rendelet számos módosítása egyetlen szövegben jelenjen meg.