ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
63

Következésképpen, bár a felperes azt állítja, hogy a jelentéseket az 1049/2001 rendelet alapján közölték A. Gotovinával, először is azt kell megállapítani, hogy a felperes nem vitatta a Nemzetközi Törvényszék ügyésze által az e bíróság által elbírált ügyben kizárólag új bizonyíték beszerzése érdekében felhasznált információknak a fenti 59–62. pontban ismertetett közlési eljárásának a tényét. A Tanács által a jelentések A. Gotovina védelmével való közlésére irányuló eljárás tekintetében adott magyarázatok fényében ezt követően azt kell megállapítani, hogy az iratanyag alapján nem lehet azt feltételezni, hogy a Tanács a 48 jelentést azt követően közölte volna A. Gotovinával, hogy az 1049/2001 rendelet alapján dokumentumokhoz való hozzáférés iránti kérelmet nyújtott volna be hozzá. E tekintetben, bár a felperes először a tárgyaláson utalt egy 2007. május 30-i kérelemre, amellyel állítása szerint A. Gotovina vagy ügyvédei a Tanácstól hozzáférést kértek a jelentésekhez, elegendő azt megállapítani, hogy e dokumentumot, ha feltételezzük is, hogy létezik, a jelen eljárás keretében nem nyújtották be.
175

A 2419/2001 rendelet 25. cikke a következőket írja elő: „(1) A helyszíni ellenőrzéseknek ki kell terjedniük a teljes állatállományra, amelyre az ellenőrizendő támogatási intézkedések keretében támogatási kérelmet adtak be, és a szarvasmarhafélékre vonatkozó támogatási rendszerek esetében a be nem jelentett állatokra is. (2) A helyszíni ellenőrzéseknek különösen a következőkből kell állniuk: a) annak ellenőrzése, hogy a támogatási kérelem által érintett, birtokon tartott állatok száma, illetve a be nem jelentett szarvasmarhafélék száma megegyezik a nyilvántartásba bejegyzett számmal, illetve a szarvasmarhafélék esetében a számítógépes adatbázis felé bejelentett számmal; b) a szarvasmarhafélékre vonatkozó támogatási intézkedésekkel kapcsolatban: — a nyilvántartás bejegyzéseinek és a számítógépes adatbázis felé tett bejelentések pontosságának ellenőrzése egy, a kapcsolódó dokumentumokból vett minta alapján, például a beszerzési és értékesítési számlák, vágóhídi igazolások, állatorvosi igazolások és, ahol alkalmazható, a marhalevelek segítségével, azokkal az állatokkal kapcsolatban, amelyekre a helyszíni ellenőrzést megelőző 12 hónapban támogatási kérelmet nyújtottak be, — annak ellenőrzése egy minta alapján, hogy a számítógépes adatbázisban tárolt információk megfelelnek a nyilvántartásban szereplő információknak azon állatok tekintetében, amelyekre a helyszíni ellenőrzést megelőző 12 hónapban támogatási kérelmet adtak be, — annak ellenőrzése, hogy minden, a birtokon jelen lévő, és továbbra is birtokontartási kötelezettség alá eső állat megfelel a kért támogatás követelményeinek, — annak ellenőrzése, hogy a birtokon lévő összes szarvasmarha meg van-e jelölve füljelzőkkel, és – ahol alkalmazható – rendelkezik-e marhalevéllel, továbbá bejegyezték-e a nyilvántartásba, és bejelentették-e a számítógépes adatbázisba;e]zeket az ellenőrzéseket egyedileg kell végezni minden egyes, még a birtokontartási kötelezettség alatt tartott [helyesen: még a birtokon tartási kötelezettség tárgyát képező, olyan] hímivarú szarvasmarha esetében, amelyekre [helyesen: amelyre] speciális húsmarha-támogatás iránti kérelmet nyújtottak be, az 1254/1999 […] rendelet 4. cikk[ének] (6) bekezdésével összhangban benyújtott kérelmek kivételével [; m]inden egyéb esetben a marhalevelekbe, a nyilvántartásba és az adatbázisba tett bejegyzések pontosságának ellenőrzését el lehet végezni egy minta alapján; […]”
12

Ugyanígy a 2009. január 30-i, pénteki nap folyamán az ellenőrök megvizsgálták C számítógépe merevlemezének tartalmát is, és több adatállományt, dokumentumot és elektronikus levelet visszaállítottak, amelyek meglátásuk szerint a vizsgálat szempontjából relevánsak lehetnek, és amelyeket a vizsgálat kezdete és 2009. január 30-a között töröltek. Két elektronikuslevél-sorozatot is kimásoltak két adatrögzítő eszközre (a továbbiakban: adatrögzítő). Emellett kimásoltak egy A számítógépén talált elektronikuslevél-sorozatot két adatrögzítőre. E négy adatrögzítőt lepecsételt borítékokba helyezték, amelyeket ezt követően a felperesek egy képviselője aláírásával látott el. Az ellenőrök úgy döntöttek, e borítékokat visszaviszik a Bizottság brüsszeli (Belgium) irodáiba. C számítógépét, valamint egy, az irodájában talált adatrögzítőt egy szekrénybe helyeztek, amelyet az ellenőrök lepecsételtek. A Bizottság kutatáshoz használt számítógépeinek merevlemezeit ezt követően letörölték. Végül az ellenőrök tájékoztatták a felpereseket, hogy jelezni fogják a vizsgálat folytatásának időpontját. A felperesek jelezték, hogy jobban szeretnék, ha C számítógépének merevlemezét a Nexans France helyiségeiben vizsgálnák meg, és nem a Bizottság irodáiban.
92

A megkerülhetetlen kereskedelmi partner pozíciójából következik, hogy az ügyfelek szükségleteik egy részét mindenképpen az erőfölényben lévő vállalkozástól szerzik be (a továbbiakban: nem vitatható rész). Az erőfölényben lévő társaság versenytársa tehát nem képes versenybe szállni egy ügyfél teljes ellátásáért, csak a keresletnek a nem vitatható részt meghaladó hányadáért (a továbbiakban: vitatható rész). A vitatható rész tehát az ügyfél szükségleteinek azon része, amelyet egy referencia‑időszak során az erőfölényben lévő vállalkozás egy versenytársa reálisan át tud venni, ahogy arra a Bizottság is rámutat a megtámadott határozat (1009) preambulumbekezdésében. Az erőfölényben lévő vállalkozás részéről a kizárólagossági engedmény biztosítása nehezebbé teszi a versenytárs számára, hogy saját termékeit szállítsa az erőfölényben lévő vállalkozás ügyfelei számára. Ha ugyanis az erőfölényben lévő társaság egy ügyfele, a kizárólagossági vagy szinte kizárólagossági feltételt be nem tartva egy versenytárstól vásárol, akkor nemcsak az e versenytárshoz áthelyezett egységek utáni engedmény elvesztését kockáztatja, hanem a kizárólagossági engedmény egészének elvesztését is.
194

Ezen érv nem fogadható el. Pusztán az a tény, hogy az Akzo Nobel e két találkozón nem vett részt, nem jelenti azt, hogy e tekintetben nem szolgálhatott információval a Bizottság számára. A 188., illetve a 207. lábjegyzet ugyanis, amelyre a megtámadott határozat fent említett preambulumbekezdései utalnak, a Bizottság által e két találkozóval kapcsolatban hivatkozott bizonyítékok között említi az Akzo Nobel nyilatkozatát is. E lábjegyzetek ezenkívül megemlítenek több, a Bizottság által a kartell különböző résztvevőinél végzett helyszíni vizsgálatok során lefoglalt dokumentumot is. Mivel e helyszíni vizsgálatokra a felperes engedékenység iránti kérelmének előterjesztését megelőzően került sor, olyan bizonyítékokról van szó, amelyek e kérelem előterjesztésekor már a Bizottság birtokában voltak. Következésképpen, mivel a felperes nem vitatja részletesen e bizonyítékok összességének relevanciáját, nem állapítható meg, hogy a felperes volt az első olyan vállalkozás, amely e találkozókra vonatkozóan releváns bizonyítékokat nyújtott be a Bizottsághoz, éspedig azon kérdéstől függetlenül, hogy e körülmény – amennyiben bizonyítottnak tekintjük – elegendő lett volna‑e annak megállapításához, hogy a felperes a kalcium‑karbid‑port illetően is jelentős hozzáadott értékkel bíró bizonyítékokkal szolgált.
2

A Saint‑Gobain Glass France SA, a Saint‑Gobain Sekurit Deutschland GmbH & Co. KG és a Saint‑Gobain Sekurit France SAS (a továbbiakban együtt: Saint‑Gobain), a T‑56/09. sz. ügy felperesei, anyagok, köztük a járműipari üvegek gyártása, feldolgozása és forgalmazása területén működő társaságok. E társaságok a Compagnie de Saint‑Gobain SA (a továbbiakban: Compagnie), a T‑73/09. sz. ügy felperese, 100%‑os tulajdonában lévő leányvállalatok. A Pilkington Group Ltd tagjai többek között a Pilkington Automotive Ltd, a Pilkington Automotive Deutschland GmbH, a Pilkington Holding GmbH és a Pilkington Italia SpA társaságok (a továbbiakban együtt: Pilkington). A Pilkington, amely szintén megsemmisítés iránti keresetet nyújtott be a megtámadott határozattal szemben (T‑72/09. sz. ügy), egyike a világ legnagyobb üveg‑ és üvegtermék‑gyártóinak, különösen a gépjárműágazatban. A Soliver NV, amely megsemmisítés iránti keresetet nyújtott be ugyanezen határozattal szemben (T‑68/09. sz. ügy), olyan kisebb üveggyártó, amely többek között a gépjárműágazatban aktív.
2

Az eljárás megindításáról szóló értesítés 2. pontja a következőképpen határozza meg az érintett terméket: „Az állítások szerint dömpingelt terméket a rendszerint az ex 7304 11 00, ex 7304 19 10, ex 7304 19 30, ex 7304 22 00, ex 7304 23 00, ex 7304 24 00, ex 7304 29 10, ex 7304 29 30, ex 7304 31 80, ex 7304 39 58, ex 7304 39 92, ex 7304 39 93, ex 7304 51 89, ex 7304 59 92 és ex 7304 59 93 [Kombinált Nómenklatúra] kóddal bejelentett, [Kínából] származó, legfeljebb 406,4 mm külső átmérőjű, kör keresztmetszetű, varrat nélküli vas‑ és acélcsövek alkotják, amelyek szénegyenértéke nem haladja meg a 0,86‑ot a Nemzetközi Hegesztési Intézet (IIW) képlete és kémiai analízise szerint. Ezek a KN‑kódok csak tájékoztató jellegűek.”
9

A piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállást illetően a Bizottság először is azt állapította meg, hogy Örményországot nem lehet piacgazdaságnak tekinteni, mivel ez az ország szerepel az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének a) pontjához (jelenleg a 1225/2009 rendelet 2. cikke (7) bekezdésének a) pontja) fűzött lábjegyzetben. A Bizottság kifejtette továbbá, hogy a felperes nem felelt meg az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése c) pontjának második és harmadik francia bekezdésében szereplő, a könyvelésre és a termelési költségekre vonatkozó mutatóknak. Ebben a tekintetben először is a felperes 2006‑ra vonatkozó elszámolása a könyvvizsgáló kedvezőtlen értékelését tartalmazta, 2007‑re pedig a vállalat nem nyújtott be auditált elszámolást. Másodszor a korábbi termelési helyet üzemeltető vállalkozás részvényeiért az örmény államnak fizetett ár a névleges értéknek csak mintegy harmada volt, ráadásul a felperes az ingatlanvagyon haszonélvezetét ingyen kapta meg (az ideiglenes rendelet (24), (25) és (27)–(31) preambulumbekezdése).
322

A felperes először is előadja, hogy a Bizottság nem fejti ki azokat az okokat, amelyek miatt a HP versenytársainak nyújtott engedmények – versenyhez való alkalmazkodás érdekében történő – növelése versenyellenes lenne. Másodszor, a HP „Managing Intel and AMD to maximise value to BPC” című dokumentumából kitűnik, hogy maga a HP is arra a következtetésre jutott, hogy az ilyen intézkedés nem jelent valós kockázatot, és hogy ilyen jelenséget nem észleltek más világméretű kereskedelmi egységeknél, amelyeknél erősebb arányban voltak jelen az AMD termékei. Harmadszor, ha a HP ingyenesen egymillió x86‑os CPU‑t kapott volna az AMD‑től, elkerülte volna, hogy 163,86 millió USD‑t (vagyis az egymillió x86‑os CPU engedmény nélküli átlagos eladási árát) fizessen a felperesnek. A felperes által nyújtandó, a HPA1‑megállapodásban előirányzott összes engedmény mindössze 130 millió USD‑t tett ki, így a HP‑nak közel 34 millió USD‑t kellett volna fizetnie ahhoz, hogy az x86‑os CPU‑k megfelelő mennyiségét megvásárolja a felperestől. A HP tehát szükségszerűen azon egyszerű oknál fogva utasította el az AMD ajánlatát, hogy elégtelen volt a kereslet az AMD x86‑os CPU‑ival felszerelt rendszerek iránt, és nem vette figyelembe a felperes által nyújtott engedmények esetleges elvesztését. Negyedszer, a HP „Managing Intel and AMD to maximise value to BPC” című dokumentumából az is kitűnik, hogy bizonytalan volt az AMD vállalati ügyfelek általi piaci elfogadottsága.
48

Ugyanezen rendelet (28) és (29) preambulumbekezdésében a Bizottság elutasította a felperes érvelését, amely a következőköz alapult: először is, a 2006‑os évet illetően az ellenőrzési eljárásnak való megfelelésen, másodszor azon a kötelezettségvállaláson, hogy 2007‑re vonatkozóan a nemzetközi számviteli standardoknak megfelelő, ellenőrzött elszámolást nyújtanak be, és harmadszor azon, hogy a könyvvizsgáló által megfogalmazott esetleges elutasító véleménynek nincs jelentősége, mivel az elszámolást a nemzetközi ellenőrzési standardokkal összhangban ellenőrizték. Egyrészt a Bizottság emlékeztetett arra, hogy a 2007‑re vonatkozó elszámolásokat nem nyújtották be hozzá, annak ellenére, hogy ezt kérte. Másrészt rámutatott arra, hogy az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének b) pontja, amely a piacgazdasági feltételek alapján működő társaság jogállásának (a továbbiakban: MET) megadását irányozza elő, kivételes rendelkezés és azt, mint ilyet, szigorúan kell értelmezni, és ebből azt a következtetést vonta le, hogy az elszámolásoknak nemcsak az ellenőrzését kell a nemzetközi standardok szerint végezni, hanem elkészíteni is ezekkel a standardokkal összhangban kell őket.
105

Először is, a Bizottság a megtámadott határozat (461) preambulumbekezdésében többek között azokra a faxokra támaszkodott, amelyeket az ITR a kartell többi tagjának küldött. E dokumentumokat, amelyek az iratanyag részét képezik, végeredményben nem vonták kétségbe a felperesek, akik ugyanakkor vitatják azt, ahogyan azokat a Bizottság értelmezte. Ezek az 1999 júniusában és 2001 júniusában kelt dokumentumok többek között azt bizonyítják, hogy az ITR és a kartell többi tagja a 2000 januárját követő időszakban is bizonyos rendszerességgel üzeneteket váltottak, amit a tárgyaláson maguk a felperesek is elismertek.
45

A Törvényszék a dokumentumok benyújtásával kapcsolatos pervezető intézkedésre vonatkozó, 2012. július 10‑i végzésben – miután megállapította először is, hogy a Bizottság azzal az indokkal vitatta a felperes egyes érveinek elfogadhatóságát, hogy azok olyan részletes információkon alapultak, amelyek nem szerepeltek a megtámadott határozatnak az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzétett nem bizalmas változatában; másodszor, hogy a felperes a keresetleveléhez mellékelte a megtámadott határozat nem bizalmas változatát; harmadszor pedig, hogy a megtámadott határozat nem bizalmas változatából törölt információk szükségesek voltak a határozat alapos megértéséhez, következésképpen a jogvita elbírálásához is – a Törvényszék eljárási szabályzata 65. cikkének b) pontja, 66. cikkének 1. §‑a, valamint 67. cikke 3. §‑ának második bekezdése alapján felhívta a Bizottságot, hogy nyújtsa be a megtámadott határozat azon teljes változatát, amelyet e határozat címzettjével, vagyis az Osztrák Köztársasággal közölt. A végzés kiemelte, hogy a megtámadott határozat teljes változatát a Törvényszék az eljárás e szakaszában nem fogja közölni sem a felperessel, sem pedig az eljárásban részt vevő többi féllel, kivéve az Osztrák Köztársaságot, amely e nem bizalmas változatnak már eleve címzettje volt. A Bizottság e felhívásnak 2012. július 25‑én eleget tett.
26

A felperes vitatja, hogy a kereset okafogyottá vált. E tekintetben először is úgy érvel, hogy a Bizottságnak a 2008/969 határozatban előírt intézkedések meghozatalára vonatkozó hatásköre jogalapjának kérdése még jogvita tárgyát képezi, és továbbra is fennáll, mivel arról nem határozott a Bizottság kontra Planet ítélet, fenti 13. pont (EU:C:2012:823). Másodszor, a felperes előadja, hogy jóllehet a Bizottság törölte a KER‑be való bejegyzést (ex nunc törlés), továbbra is érdekében áll a fellépés, és annak megállapíttatása, hogy jogalap hiányában, és ennélfogva a Bizottság hatáskörének hiányában a bejegyzés ab initio (ex tunc), azaz a figyelmeztető jelzés időpontjától semmis. Nem kizárt ugyanis, hogy a Bizottság az okafogyottságot követően „visszatér az ügyre”, és ugyanazon indokok alapján megismétli a bejegyzést.
78

Mivel az LIFG és tagjai tekintetében bizonyos releváns értékeléseket tartalmaznak, figyelembe kell venni az A. Abdulrahim által az ügy irataihoz benyújtott, a hatáskörrel rendelkező angol bíróságok bizonyos határozatait is, nevezetesen: a Special Immigration Appeal Commission (SIAC) DD and AS v. Secretary of State for the Home Department SC/50/2005 and SC/42/2005 ügyben 2007. április 27‑én hozott ítéletét, a High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division, Administrative Court AU and Others v. Secretary of State of the Home Department [2008] EWHC 2789 (Admin) ügyben 2008. november 14‑én hozott ítéletét, valamint a High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division, Administrative Court AV v. Secretary of State for the Home Department [2009] EWHC 902 (Admin) ügyben 2009. április 30‑án hozott ítéletét (a Bizottságnak adott válasz 3., 4., illetve 5. melléklete).
314

A tárgyalás során a Bizottság a felperes által benyújtott, 2005. április 20‑i sajtóközleményre támaszkodva kifejtette, hogy a Lucchini‑család tagjainak a Lucchini tőkéjében való 20,18%‑os kisebbségi részvénytulajdona ellenére e család tagjai továbbra is igen jelentős szerepeket töltöttek be a vállalkozás vezető szerveiben, oly módon, hogy a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a Lucchini‑család továbbra is meghatározó befolyást gyakorolt a Lucchinire, még 2005 után is, egészen az első határozat elfogadásának időpontjáig. A Bizottság ekképpen megállapította, hogy 2005‑ben a Lucchini‑család a Lucchini igazgatótanácsának három tagját nevezte ki, és másfelől, hogy Giuseppe Lucchini az SP részvényese volt, és a Lucchini igazgatótanácsának elnöke lett a vállalkozás Severstal általi 2005‑ös megszerzését követően.
53

Ugyanis, először is, ez az állítás teljesen irreleváns, hiszen ahhoz, hogy a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdése e) pontjának ii. alpontja alkalmazható legyen, azt kell bizonyítani, hogy a szóban forgó védjegy alapvető jellemzői az érintett áru műszaki funkcióját töltik be, és azokat e funkció betöltése érdekében választották, és nem annak eredményei. Így tehát, amint azt az OHIM helyesen állítja, a fenti 27. pontban hivatkozott Philips‑ítélet (EU:C:2002:377) 79. és 80. pontjából az következik, hogy így értendő a Bíróság által az ugyanezen ítélet 84. pontjában tett azon megállapítás, miszerint a kizárólag valamely áru formájából álló megjelölés lajstromozásra alkalmatlan, ha bizonyítható, hogy e forma alapvető funkcionális jellemzői kizárólag a célzott műszaki hatásnak tulajdoníthatóak. Ezt erősíti meg a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdése e) pontja ii. alpontjának a Törvényszék által a fenti 27. pontban hivatkozott Piros Lego kocka ítélet (EU:T:2008:483) 43. pontjában adott értelmezése is (lásd a fenti 31. pontot), miszerint az e rendelkezésben foglalt kizáró ok csak akkor alkalmazható, ha az áru formája „az adott műszaki hatás elérését műszakilag előidéző és ahhoz elégséges”, amely értelmezést a fenti 32. pontban hivatkozott Lego Juris kontra OHIM ítélet (EU:C:2010:516) 50–58. pontjában a Bíróság is megerősített.
79

E magyarázatok azonban nem követhetők. Kétségtelen, hogy G. feljegyzései, amelyeket a Bizottság nyújtott be, nem közvetlenül a felperestől származnak. Mindazonáltal ki kell emelni, hogy ez utóbbi a kifogásközlésre adott válaszában elismerte azon kapcsolatok nem megfelelő jellegét, amelyeket 2003 elejétől az AGC‑vel tartott fenn. Ezenfelül az engedékenységet kérelmező fél nyilatkozatának több szakasza megerősíti, hogy az AGC/Splintexszel telefonon történt kapcsolattartás alkalmával a felperes azon piac megőrzése céljából kérte az új Volkswagen Passathoz szánt oldalüveg beszállítására vonatkozó szerződéseket, amellyel ugyanezen gépjármű előző modellje esetében rendelkezett. Ugyanezen nyilatkozatok értelmében a Saint‑Gobain és az AGC/Splintex megegyeztek abban, hogy továbbra is a felperes szállítsa be az oldalüvegeket az új Volkswagen Passathoz. Végül az egyfelől K. H., másrészt D. W. és V. G. között 2002. május 22‑én folytatott telefonbeszélgetésről készített, a fenti 73–76. pontban hivatkozott feljegyzésből kiderül, hogy a felperes már ebben az időpontban ismerte a Saint‑Gobain azon szándékát, hogy vitassák meg új Volkswagen Passathoz szánt üveg beszállításának elosztását.
Keywords

Subject of the case

Rendelkező rész



Keywords

Közösségi védjegy

–

A közösségi védjegy meghatározása és megszerzése

–

Viszonylagos kizáró okok

–

Azonos vagy hasonló áruk, illetve szolgáltatások vonatkozásában lajstromozott azonos vagy hasonló korábbi védjegy jogosultja általi felszólalás

–

A korábbi védjeggyel való összetéveszthetőség (207/2009 tanácsi rendelet, 8. cikk, (1) bekezdés, b) pont) (vö. 24

–

27. pont, 41. pont)

Subject of the case

Tárgy

Az OHIM első fellebbezési tanácsának a Teco Electric & Machinery Co. Ltd. és a Graf‑Syteco GmbH & Co. KG közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2010. február 18‑án hozott határozata (R 230/2009‑1. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

Az ügy adatai

>lt>15

Rendelkező rész

Rendelkező rész

1) A Törvényszék a keresetet elutasítja.

2) A Törvényszék a Graf-Syteco GmbH & Co. KG‑t kötelezi a költségek viselésére.
Keywords

Subject of the case

Rendelkező rész



Keywords

Közösségi védjegy

–

A közösségi védjegy meghatározása és megszerzése

–

Viszonylagos kizáró okok

–

Azonos vagy hasonló áruk, illetve szolgáltatások vonatkozásában lajstromozott azonos vagy hasonló korábbi védjegy jogosultja általi felszólalás

–

A korábbi védjeggyel való összetéveszthetőség (207/2009 tanácsi rendelet, 8. cikk, (1) bekezdés, b) pont) (vö. 50., 55. pont)

Subject of the case

Tárgy

Az OHIM második fellebbezési tanácsának a Seven SpA és a Seven for all mankind LLC közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2010. január 28‑án hozott határozata (R 1514/2008‑2. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

Rendelkező rész

Rendelkező rész

1) A Törvényszék hatályon kívül helyezi a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) második fellebbezési tanácsának 2010. január 28‑i határozatát (R 1514/2008‑2. sz. ügy).

2) A Törvényszék a keresetet ezt meghaladó részében elutasítja.

3) A Törvényszék az OHIM‑ot kötelezi a Seven SpA részéről a Törvényszék előtti eljárásban, valamint a fellebbezési tanács előtti eljárásban felmerült költségek viselésére.

4) A Seven for all mankind LLC maga viseli saját költségeit.
A közösségi védjegyről szóló 207/2009 rendelet 53. cikke (2) bekezdésének szövegéből az derül ki, hogy amikor az arra az esetre hivatkozik, amikor a korábbi jog alapján valamely közösségi védjegy használata megtiltható, egyértelműen két esetet különböztet meg aszerint, hogy a korábbi jog az uniós szabályozás „vagy” a nemzeti jog védelme alatt áll.

Ami a közösségi védjegyről szóló 40/94 rendelet végrehajtásáról szóló 2868/95 rendelet által meghatározott eljárási rendszert illeti, a 207/2009 rendelet 53. cikke (2) bekezdése szerint a nemzeti jog értelmében védelmet élvező valamely korábbi jog alapján benyújtott kérelem esetében a 2868/95 rendelet 37. szabálya úgy rendelkezik, hogy ilyen esetben a kérelmezőnek kell bizonyítékot szolgáltatnia arról, hogy az alkalmazandó nemzeti jogszabályok értelmében ő erre a jogra hivatkozhat.

E szabály nemcsak azt a terhet rója a kérelmezőre, hogy a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) elé terjessze azokat a bizonyítékokat, amelyek igazolják, hogy fennállnak az általa alkalmazni kért nemzeti jogszabály által ahhoz megkövetelt feltételek, hogy valamely korábbi jog alapján megtilthassa a közösségi védjegy használatát, hanem azt is, hogy az OHIM elé terjessze azokat a bizonyítékokat is, amelyek alátámasztják e jogszabály tartalmát.

Mivel a 207/2009 rendelet 53. cikke (1) bekezdésének c) pontja kifejezetten utal ugyanezen rendelet 8. cikkének (4) bekezdésére, és ez utóbbi rendelkezés azokra a korábbi jogokra vonatkozik, amelyeket a szóban forgó megjelölésre alkalmazandó uniós vagy tagállami jog részesít védelemben, a bizonyítási szabályok akkor is alkalmazandók, amikor a 207/2009 rendelet 53. cikke (1) bekezdésének c) pontja szerinti nemzeti jogra hivatkoznak. A 2868/95 rendelet 37. szabálya b) pontja ii. alpontjában ugyanis hasonló rendelkezéseket ír elő a korábbi jog bizonyítása terén a 207/2009 rendelet 53. cikkének (1) bekezdése alapján benyújtott kérelmek esetében is.

Következésképpen a nemzeti jog meglétének kérdése ténykérdés, és annak a félnek, aki a 207/2009 rendelet 8. cikkének (4) bekezdésében foglalt feltételeknek megfelelő valamely jog meglétére hivatkozik, nem csupán azt kell bizonyítania az OHIM előtt, hogy e jog a nemzeti jogszabályokból ered, hanem maguknak e jogszabályoknak az alkalmazási körét is.

(vö. 57–60., 62., 72. pont)