Hatá rozatok Tá r a  
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (hatodik tanács) 
2020 . november 19. * 
„Előzetes döntéshozatal – A szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség –  
Menekültpolitika – 2011 /95/EU irányelv – A menekült jogállás nyújtásának feltételei – A katonai  
szolgálat teljesítésének megtagadása – A 9. cikk (2) bekezdésének e) pontja – A származási országnak a  
lelkiismereti okból történő megtagadáshoz való jogról nem rendelkező joga – Azon személyek védelme,  
akik származási országukból a katonai szolgálat alóli felmentésre vonatkozó határidő letelte után  
menekültek el – A 9. cikk (3) bekezdése – Az ezen irányelv 10. cikkében említett okok és az említett  
irányelv 9. cikke (2) bekezdésének e) pontjában említett büntetőeljárás és büntetés közötti  
összefüggés – Bizonyítás”  
AC-238/19. sz. ügyben, 
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a 
Verwaltungsgericht Hannover (hannoveri közigazgatási bíróság, Németország) a Bírósághoz 2019 . 
március 20-án érkezett, 2019 . március 7-i határozatával terjesztett elő az 
EZ 
és 
a Bundesrepublik Deutsc hland 
között folyamatban lévő eljárásban, 
A BÍRÓSÁG (hatodik tanács), 
tagjai: J.–C. Bonichot, az első tanács elnöke, tanácselnökként eljárva (előadó), C. Toader és M. Safjan  
bírák,  
főtanácsnok: E. Sharpston,  
hivatalvezető: R. Schiano tanácsos,  
tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2020 . március 5-i tárgyalásra,  
figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:  
– EZ képv iseletében S. Schröder Rechtsanwältin, 
– a Bundesrepublik Deutschland képv iseletében A. Horlamus, meghatalmazotti minőségben, 
– a német kormány képv iseletében R. Kanitz, meghatalmazotti minőségben, 
* Az eljárás nyelve: német. 
HU 
ECLI:EU:C:2020 :945 1 
2020 . 11. 19-I ÍTÉLET – C-238/19. SZ. ÜGY  
BUND ESAMT FÜR MIGRATION UND FLÜCHTLINGE (KATONAI SZOLGÁLAT ÉS MENEKÜLTÜGY)  
– az Európai Bizottság képv iseletében S. Grünheid és M. Condou-Durande, meghatalmazotti 
minőségben, 
afőtanácsnok indítványának a 2020 . május 28-i tárgyaláson történt meghallgatását követően, 
meghozta a következő 
Ítéletet 
1 Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a harmadik országbeli állampolgárok és hontalan személyek 
nemzetközi védelemre jogosultként való elismerésére, az egységes menekült-vagy kiegészítő védelmet 
biztosító jogállásra, valamint a nyújtott védelem tartalmára vonatkozó szabályokról szóló, 2011 . 
december 13-i 2011 /95/EU európai parlament és tanácsi irányelv (HL 2011 . L 337., 9. o.; helyesbítések: 
HL 2017 . L 167., 58. o.; HL 2019 . L 19., 20. o.) 9. cikke (2) bekezdése e) pontjának és (3) bekezdésének 
az értelmezésére vonatkozik. 
2 E kérelmet a szíriai állampolgár EZ és a Bundesrepublik Deutschland (Németországi Szövetségi 
Köztársaság) között a Bundesamt für Migration und Flüchtlinge (szövetségi migrációs és menekültügyi 
hivatal, Németország) azon határozata tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő, 
amelyben megtagadták tőle a menekült jogállást. 
Jogi háttér 
A Genfi Egyezmény 
3 A menekültek helyzetére vonatkozó, 1967 . január 31-én New Yorkban aláírt, 1967 . október 4-én 
hatályba lépő jegyzőkönyvvel (kihirdette: az 1989 . évi 15. tvr.) kiegészített, a menekültek helyzetére 
vonatkozó, 1951 . július 28-án Genfben aláírt, és 1954 . április 22-én hatályba lépő egyezmény (Recueil 
des traités des Nations unies, 189. kötet, 150. o., 2545 . sz. [1954 ]; kihirdette: az 1989 . évi 15. tvr.; a 
továbbiakban: Genfi Egyezmény) 1. cikkének A. pontja értelmében: 
„Az Egyezmény alkalmazásában a »menekült« fogalma alkalmazandó minden olyan személyre, aki: 
[…] 
(2) […] faji, vallási okok, nemzeti hovatartozása, illetve meghatározott társadalmi csoporthoz való 
tartozása, avagy politikai meggyőződése miatti üldözéstől való megalapozott félelme miatt az 
állampolgársága szerinti országon kívül tartózkodik, és nem tudja, vagy az üldözéstől való 
félelmében nem kívánja annak az országnak a védelmét igénybe venni; vagy aki állampolgársággal 
nem rendelkezve és korábbi szokásos tartózkodási helyén kívül tartózkodva ilyen események 
következtében nem tud, vagy az üldözéstől való félelmében nem akar oda visszatérni. 
[…]” 
ECLI:EU:C:2020 :945 2 
2020 . 11. 19-I ÍTÉLET –C-238/19. SZ. ÜGY  
BUND ESAMT FÜR MIGRATION UND FLÜCHTLINGE (KATONAI SZOLGÁLAT ÉS MENEKÜLTÜGY)  
A 2011 /95 irányelv 
4 A 2011 /95 irányelv (2), (4), (12), (24) és (29) preambulumbekezdése értelmében: 
„(2) A közös menekültpolitika, beleértve a Közös Európai Menekültügyi Rendszert is, lényeges 
alkotóelemét képe zi az Európai Unió azon célkitűzésének, hogy fokozatosan létrehozza a 
szabadság, a biztonság és a jog olyan térségét, amely nyitva áll azok előtt, akik kényszerítő 
körülmények miatt jogosan keresnek védelmet az Unión belül. 
[…] 
(4) A genfi egyezmény […] a menekültek védelmét szolgáló nemzetközi jogi rendszer sarokkövét 
képe zi. 
[…] 
(12) Ezen irányelv legfőbb célja egyrészről annak biztosítása, hogy valamennyi tagállamban azonos 
feltételeket alkalmazzanak a nemzetközi védelemre valóban rászorulók beazonosítására, 
másrészről annak elősegítése, hogy e személyek valamennyi tagállamban hozzáférhessenek az 
ellátások egy minimális szintjéhez. 
[…] 
(24) A menedékkérőknek a genfi egyezmény 1. cikke értelmében menekültként történő elismerésére 
vonatkozóan közös feltételeket kell elfogadni.” 
[…] 
(29) A genfi egyezmény 1. cikkének A. pontja szerinti menekültkénti elismerés egyik feltétele, hogy 
okozati kapcsolat álljon fenn az üldöztetés okai, azaz a faji, illetőleg vallási okok, nemzeti 
hovatartozás, politikai meggyőződés vagy meghatározott társadalmi csoporthoz való tartozás, 
valamint az üldözési cselekmé nyek, illetve az üldözési cselekmé nyek elleni védelem hiánya 
között.” 
5 Ezen irányelv 2. cikkének d) pontja értelmében ezen irányelv alkalmazásában a „menekült”„harmadik 
ország olyan állampolgára, aki faji, illetőleg vallási okok, nemzeti hovatartozása, politikai meggyőződése 
avagy meghatározott társadalmi csoporthoz való tartozása miatti üldöztetéstől való megalapozott 
félelme miatt az állampolgársága szerinti országon kívül tartózkodik, és nem tudja, vagy az 
üldöztetéstől való félelmében nem kívánja annak az országnak a védelmét igénybe venni; […]”. 
6 Az említett irányelv „A nemzetközi védelem iránti kérelem értékelése”című II. fejezetében szereplő 
4. cikke az alábbiak szerint rendelkezik: 
„(1) A tagállamok a kérelmező kötelezettségének tekinthetik, hogy a lehető leggyorsabban bemutasson 
a nemzetközi védelem iránti kérelem megalapozásához szükséges valamennyi bizonyítékot. A kérelem 
szemp ontjából jelentőséggel bíró bizonyítékok értékelését – a kérelmező közreműködésével – a 
tagállam végzi. 
(2) Az (1) bekezdésben említett bizonyítékok közé tartoznak a kérelmező által az alábbiak tekintetében 
szolgáltatott információk, valamint ezek alátámasztására a kérelmező birtokában lévő dokumentumok: 
a kérelmező életkora, háttere – ideértve az érintett hozzátartozókét is –, személyazonossága, 
állampolgársága(i), korábbi tartózkodási helye(i), illetve a korábbi tartózkodási helye(i) szerinti 
ország(ok), menedékjog iránt korábban benyújtott kérelmei, utazásának útvonala, úti okmányai, 
továbbá nemzetközi védelem iránti kérelmének indokai.” 
ECLI:EU:C:2020 :945 3 
2020 . 11. 19-I ÍTÉLET – C-238/19. SZ. ÜGY  
BUND ESAMT FÜR MIGRATION UND FLÜCHTLINGE (KATONAI SZOLGÁLAT ÉS MENEKÜLTÜGY)  
(3) A nemzetközi védelem iránti kérelem értékelése egyedi alapon, a következők figyelembevételével 
történik: 
a) a kérelemre vonatkozó határozat meghozatalának időpontjában a származási országra vonatkozó 
valamennyi releváns tény, ideértve a származási ország törvényi, rendeleti és közigazgatási 
rendelkezéseit [helyesen: törvényi és rendeleti rendelkezéseit], valamint azok alkalmazási módját is; 
b) a kérelmező releváns nyilatkozatai és az általa bemutatott dokumentumok, ideértve az arra 
vonatkozó információkat is, hogy a kérelmező üldöztetésnek vagy súlyos sérelemnek ki volt-e téve, 
illetve, hogy ezek veszélye fennáll-e; 
c) a kérelmező egyéni helyzete és személyes körülményei, ideértve az olyan tényezőket is, mint a 
háttér, nem és életkor, annak megállapítása érdekében, hogy a személyes körülményeit figyelembe 
véve a vele szemben elkövetett cselekmé nyek vagy azon cselekmé nyek, amelyeket vele szemben 
elkövethetnek, üldöztetésnek, illetve súlyos sérelemnek minősülnek-e; 
d) azon kérdés megválaszolása, hogy a kérelmező a származási ország elhagyása után végzett-e olyan 
tevékenységet, amelynek kizárólagos vagy legfőbb célja a nemzetközi védelem iránti kérelem 
benyújtásához szükséges feltételek megteremtése volt, annak megállapítása érdekében, hogy e 
tevékenysége miatt az említett országba való visszatérése esetén a kérelmező vonatkozásában 
üldöztetés vagy súlyos sérelem veszélye fennállna-e; 
e) azon kérdés megválaszolása, hogy észszerűen elvárható–e a kérelmezőtől, hogy egy olyan másik 
állam védelmét vegye igénybe, amelynek állampolgárságát megszerezheti. 
(4) Azon tény, hogy a kérelmező korábban már üldöztetésnek vagy súlyos sérelemnek volt kitéve, 
illetve vele szemben ilyen üldöztetés vagy súlyos sérelem közvetlen veszélye állt fenn, komoly 
alátámasztásául szolgál a kérelmező üldöztetéstől való megalapozott félelmének, valamit [helyesen: 
valamint] a súlyos sérelem tényleges veszélyének, kivéve , amennyiben alapos okból feltételezhető, hogy 
a kérelmezőt nem fogják újból üldözni, illetve hogy a súlyos sérelem veszélye vele szemben már nem áll 
fenn. 
(5) Amennyiben a tagállamok alkalmazzák az (1) bekezdés első mondatában említett elvet [helyesen: 
Amennyiben a tagállamok azon elvet alkalmazzák], amely szerint a kérelmezőnek meg kell indokolnia 
a nemzetközi védelem iránti kérelmét, és amennyiben a kérelmező állításait nem támasztják alá 
dokumentumok vagy egyéb bizonyítékok, úgy ezen állításokat nem kell bizonyítani [helyesen: 
amennyiben a kérelmező állításainak bizonyos részeit nem támasztják alá dokumentumok vagy egyéb 
bizonyítékok, úgy ezeket nem kell bizonyítani], amennyiben: 
a) a kérelmező láthatóan mindent megtett kérelmének alátámasztása érdekében; 
b) a kérelmező átadta a rendelkezésére álló valamennyi bizonyítékot [helyesen: valamennyi releváns 
bizonyítékot], és az egyéb jelentős, de hiányzó bizonyítékok vonatkozásában kielégítő magyarázatot 
adott; 
c) megállapítható, hogy a kérelmező állításai logikailag összefüggőek és hihetőek, és nem mondanak 
ellent a kérelméve l kapcsolatban ismert általános és egyedi információknak; 
d) kérelmező az első adandó alkalommal benyújtotta a nemzetközi védelem iránti kérelmét, kivéve , 
amennyiben alapos indokkal igazolni tudja ennek elmulasztását; és 
e) általánosságban megállapítható a kérelmező szavahihetősége.” 
ECLI:EU:C:2020 :945 4 
2020 . 11. 19-I ÍTÉLET – C-238/19. SZ. ÜGY  
BUND ESAMT FÜR MIGRATION UND FLÜCHTLINGE (KATONAI SZOLGÁLAT ÉS MENEKÜLTÜGY)  
7 Ugyanezen irányelvnek „Az üldöztetés” című 9. cikke az alábbiak szerint rendelkezik: 
„(1) Egy cselekmé ny a genfi egyezmény 1. cikkének A. pontja szerint akkor minősül üldözésnek, ha: 
a) jellegénél, illetve ismétlődésénél fogva elegendően súlyos ahhoz, hogy az alapvető emberi jogokat 
súlyosan megsértse, különös tekintettel az állam azon kötelezettségeire, amelyektől az emberi 
jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló[, Rómában, 1950 . november 4-én aláírt] európai 
egyezmény [kihirdette: az 1993 . évi XXX I. tv.] 15. cikkének (2) bekezdése értelmében nem lehet 
eltérni, vagy 
b) különböző olyan intézkedések együtteséből áll össze, amelyek elég súlyosan sértik az emberi jogokat 
ahhoz, hogy az érintett személy helyzetére az a) pontban említetthez hasonló módon hassanak. 
(2) Az (1) bekezdés szerinti üldözés többek között a következő cselekmé nyek formájában jelenhet meg: 
[…] 
e) konfliktushelyzetben történő katonai szolgálatmegtagadás miatti büntetőeljárás vagy büntetés, 
amennyiben a katonai szolgálat teljesítése bűncselekmé ny vagy a 12. cikk (2) bekezdése szerinti 
kizáró okok hatálya alá tartozó valamely cselekmé ny elkövetésével járna; 
[…] 
(3) A 2. cikk d) pontjával összhangban, a 10. cikkben említett okok, valamint az e cikk 
(1) bekezdésében üldözésnek minősített cselekmé nyek, illetve az ilyen cselekmé nyekkel szembeni 
védelem hiánya között összefüggésnek kell lennie.” 
8 A 2011 /95 irányelv 10. cikke a következőképpe n szól: 
„(1) Az üldöztetési okok értékelésekor a tagállamok a következőket veszik figyelembe: 
[…] 
e) a politikai vélemény fogalma különösen azt foglalja magában, hogy a kérelmező egy olyan ügyben, 
amely a 6. cikkben említett potenciális üldözőt, annak politikáját vagy eljárását érinti, meghatározott 
véleményt, gondolatokat vagy meggyőződést képv isel, függetlenül attól, hogy a kérelmező az adott 
vélemény, gondolatok vagy meggyőződés alapján cselekedett-e. 
(2) Annak értékelésekor, hogy a kérelmező üldöztetéstől való félelme megalapozott-e, nincs jelentősége 
annak, hogy a kérelmező ténylegesen rendelkezik-e az üldöztetés alapjául szolgáló faji, vallási, 
nemzetiségi, társadalmi vagy politikai jellemzőkkel, amennyiben üldözője úgy tekinti, hogy rendelkezik 
e jellemzőkkel.” 
9 Ezen irányelv „Kizáró okok” című 12. cikkének (2) bekezdése a következőket írja elő: 
„A harmadik országbeli állampolgár vagy hontalan személy nem ismerhető el menekültként, 
amennyiben nyomós okkal feltételezhető, hogy az érintett személy: 
a) béke elleni, háborús, vagy emberiség elleni, az ilyen bűncselekmé nyekről rendelkező nemzetközi 
okmányokban meghatározott bűncselekmé nyt követett el; 
[…]” 
ECLI:EU:C:2020 :945 5 
2020 . 11. 19-I ÍTÉLET – C-238/19. SZ. ÜGY  
BUND ESAMT FÜR MIGRATION UND FLÜCHTLINGE (KATONAI SZOLGÁLAT ÉS MENEKÜLTÜGY)  
A német jog 
10 Az Asylgesetz (a menedékjogról szóló törvény) alapügyre alkalmazandó változata (a továbbiakban: 
AsylG) „A menekültként való elismerés” című 3. §-ában a következőket írja elő: 
„(1) A külföldi a [Genfi Egyezmény] értelmében vett menekült, ha 
1. faji, illetőleg vallási okok, nemzeti hovatartozása, politikai meggyőződése avagy meghatározott 
társadalmi csoporthoz való tartozása miatti üldöztetéstől való megalapozott félelme miatt 
2. azon országon (származási ország) kívül tartózkodik, 
a) amelynek az állampolgára, és nem tudja, vagy az üldözéstől való félelmében nem kívánja ezen 
ország védelmét igénybe venni; 
[…] 
(2) A külföldi állampolgár menekültként történő, fenti (1) bekezdés szerinti elismerése kizárt, 
amennyiben nyomós ok van annak feltételezésére, hogy az érintett személy: 
1. béke elleni, háborús, vagy emberiesség elleni, az ilyen bűncselekmé nyekről rendelkező nemzetközi 
okmányokban meghatározott bűncselekmé nyt követett el; 
2. a szövetségi területen kívül, a menekültként történő befogadását megelőzően súlyos, nem politikai 
bűncselekmé nyt követett el, ideértve különösen valamilyen kegyetlen cselekmé nyt, akkor is, ha azt 
állítólagos politikai célból követte el, vagy 
3. az Egyesült Nemzetek céljaiba és elveibe ütköző cselekmé nyekben bűnös.  
[…]”  
11 Az AsylG-nak „Az üldöztetés” címet viselő 3a §-a az alábbiakat írja elő: 
„(1) A 3. § (1) bekezdése értelmében üldözésnek minősül valamely cselekmé ny, ha 
1. jellegénél vagy ismétlődésénél fogva elég súlyos ahhoz, hogy az alapvető emberi jogokat súlyosan 
megsértse, különös tekintettel az állam azon kötelezettségeire, amelyektőlaz[…] emberi jogok és 
alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezmény […] 15. cikkének (2) bekezdése 
értelmében nem lehet eltérni; vagy 
2. különböző olyan intézkedések együtteséből áll össze, amelyek elég súlyosan sértik az emberi jogokat 
ahhoz, hogy az érintett személy helyzetére az a) pontban említetthez hasonló módon hassanak. 
(2) Az (1) bekezdés szerinti üldözés többek között a következő cselekmé nyek formájában jelenhet meg: 
[…] 
5. konfliktushelyzetben történő katonai szolgálatmegtagadás miatti büntetőeljárás vagy büntetés, 
amennyiben a katonai szolgálat teljesítése bűncselekmé ny vagy a 3. cikk (2) bekezdése szerinti 
kizáró okok hatálya alá tartozó valamely cselekmé ny elkövetésével járna; 
[…] 
ECLI:EU:C:2020 :945 6 
2020 . 11. 19-I ÍTÉLET – C-238/19. SZ. ÜGY  
BUND ESAMT FÜR MIGRATION UND FLÜCHTLINGE (KATONAI SZOLGÁLAT ÉS MENEKÜLTÜGY)  
(3) A 3. § (1) bekezdésének 1. pontja és a 3b § együttesen értelmezett rendelkezéseiben említett 
üldözési okok, valamint az e § (1) és (2) bekezdésében üldözésnek minősített cselekmé nyek, illetve az 
ilyen cselekmé nyekkel szembeni védelem hiánya között összefüggésnek kell lennie.” 
12 Az AsylG „Üldöztetési okok” című 3b §-a a következőképpe n rendelkezik: 
„(1) Az üldözési okoknak a 3. § (1) bekezdésének 1. pontja alapján történő értékelésekor az alábbi 
körülményeket kell figyelembe venni: 
[…] 
5. a politikai vélemény fogalma különösen azt foglalja magában, hogy a külföldi állampolgár egy olyan 
ügyben, amely a 3c. cikkben említett potenciális üldözőt, annak politikáját vagy eljárását érinti, 
meghatározott véleményt, gondolatokat vagy meggyőződést képv isel, függetlenül attól, hogy a 
külföldi állampolgár az adott vélemény, gondolatok vagy meggyőződés alapján cselekedett-e. 
(2) Annak értékelésekor, hogy a külföldi üldöztetéstől való félelme megalapozott-e, nincs jelentősége 
annak, hogy ténylegesen rendelkezik-e az üldöztetés alapjául szolgáló faji, vallási, nemzetiségi, 
társadalmi vagy politikai jellemzőkkel, amennyiben üldözője úgy tekinti, hogy rendelkezik e 
jellemzőkkel.” 
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések 
13 A szír állampolgár, EZ 2014 . november 6-án hagyta el hazáját. 2015 . szeptember 5–én érkezett 
Németországba, ahol 2016 . január 28–án menedékjog iránti kérelmet terjesztett elő. 
14 Előadta, hogy 2014 novemberében elmenekült Szíriából, hogy ne kelljen a katonai szolgálatát 
teljesítenie, és attól való félelmében, hogy részt kell vennie a polgárháborúban. A katonai szolgálat 
alóli felmentését 2015 februárjáig, az egyetemi tanulmányai befejezéséig engedélyezték. 
15 2017 . április 11–én a szövetségi migrációs és menekültügyi hivatal kiegészítő védelmet biztosított 
számára, a menedékjog iránti kérelmét azonban elutasította azon az alapon, hogy EZ nem szenvedett el 
üldöztetést, amely miatt a hazáját el kellett volna hagyni. E hatóság szerint az érintettnek – mivel csak a 
polgárháború miatt menekült el – nem kell üldöztetéstől tartania, ha visszatér Szíriába. Mindenesetre 
nincs összefüggés az üldöztetés, amelytől tart és azon üldöztetési okok között, amelyek a 
menekültkénti elismerésre jogosíthatnak. 
16 EZ 2017 . május 1-jén keresetet indított e határozattal szemben a kérdést előterjesztő bíróság, a 
Verwaltungsgericht Hannover (hannoveri közigazgatási bíróság, Németország) előtt. Lényegében úgy 
véli, hogy amiatt, hogy származási országából azért menekült el, hogy kibújjon a katonai szolgálatra 
vonatkozó kötelezettség alól, és a Németországban benyújtott menedékjog iránti kérelme miatt fennáll 
az üldöztetés veszélye, amely igazolja, hogy megadják számára a menekült jogállást. 
17 A kérdést előterjesztő bíróság megállapítja, hogy a nemzeti ítélkezési gyakorlat nincs rögzítve az azon 
szíriai hadköteles személyek által előterjesztett menedékjog iránti kérelmek tekintetében, akik azért 
menekültek el az országukból, hogy kivonják magukat a katonai szolgálat alól, és emiatt az országukba 
való visszatérésük esetén büntetőeljárás és büntetés fenyegeti őket. 
ECLI:EU:C:2020 :945 7 
2020 . 11. 19-I ÍTÉLET – C-238/19. SZ. ÜGY  
BUND ESAMT FÜR MIGRATION UND FLÜCHTLINGE (KATONAI SZOLGÁLAT ÉS MENEKÜLTÜGY)  
18 E körülmények között határozott úgy a Verwaltungsgericht Hannover (hannoveri közigazgatási 
bíróság), hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket 
terjeszti a Bíróság elé: 
„1) Úgy kell-e értelmezni a [2011 /95] irányelv 9. cikke (2) bekezdésének e) pontját, hogy a 
»konfliktushelyzetben történő katonai szolgálatmegtagadás« nem követeli meg, hogy az érintett 
személy formális megtagadási eljárásban tagadja meg a katonai szolgálatot, ha a származási ország 
joga nem rendelkezik a katonai szolgálat megtagadásához való jogról? 
2) Az első kérdésre adandó igenlő válasz esetén: védelemben részesíti-e a [2011 /95] irányelv 9. cikke 
(2) bekezdésének e) pontja a »konfliktushelyzetben történő katonai szolgálatmegtagadással« azokat 
a személyeket is, akik a katonai szolgálat alóli felmentés lejárta után nem állnak a származási ország 
katonai közigazgatásának rendelkezésére, és meneküléssel kivonják magukat a kényszerbehívás alól? 
3) A második kérdésre adandó igenlő válasz esetén: úgy kell-e értelmezni a [2011 /95] irányelv 9. cikke 
(2) bekezdésének e) pontját, hogy az olyan hadköteles személy számára, aki a jövőbeli katonai 
bevetési területét nem ismeri, a katonai szolgálat teljesítése pusztán azért »járna [közvetlenül vagy 
közvetve] bűncselekmé ny vagy a 12. cikk (2) bekezdése szerinti kizáró okok hatálya alá tartozó 
valamely cselekmé ny elkövetésével«, mivel a származási országának fegyveres erői hadköteles 
személyek bevetésével ismételten és rendszeresen követnek el ilyen bűncselekmé nyeket vagy 
cselekmé nyeket? 
4) Úgy kell-e értelmezni a [2011 /95] irányelv 9. cikkének (3) bekezdését, hogy a [2011 /95] irányelv 
9. cikke (2) bekezdésének e) pontja szerinti üldöztetés esetén is – a [2011 /95] irányelv 2. cikkének 
d) pontjával összhangban – összefüggésnek kell lennie a [2011 /95] irányelv 10. cikkében említett 
okok, valamint a [2011 /95] irányelv 9. cikkének (1) és (2) bekezdésében üldöztetésnek minősített 
cselekmé nyek, illetve az ilyen cselekmé nyekkel szembeni védelem hiánya között? 
5) A negyedik kérdésre adandó igenlő válasz esetén: a [2011 /95] irányelv 9. cikkének a 2. cikke 
d) pontjával összefüggésben értelmezett (3) bekezdése értelmében vett azon összefüggés, amely a 
katonai szolgálatmegtagadás miatti büntetőeljárás vagy büntetés formájában történő üldöztetés és 
az üldöztetési ok között áll fenn, már akkor adott, ha a büntetőeljárás vagy a büntetés a 
megtagadáshoz kapcsolódik?” 
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről 
Előzetes észrevételek 
19 Először is emlékeztetni kell arra, hogy a 2011 /95 irányelv (4) és (12) preambulumbekezdéséből kitűnik, 
hogy a Genfi Egyezmény a menekültek védelmét szolgáló nemzetközi jogi rendszer sarokkövét képe zi, 
és ezt az irányelvet többek között azért fogadták el, hogy valamennyi tagállamban azonos feltételeket 
alkalmazzanak a nemzetközi védelemre valóban rászorulók beazonosítására. 
20 A 2011 /95 irányelv rendelkezéseit tehát az irányelv általános rendszerének és céljának fényében kell 
értelmezni, tiszteletben tartva a Genfi Egyezményt és az EUMSZ 78. cikk (1) bekezdésében említett 
egyéb vonatkozó szerződéseket. Ezen értelmezés során az irányelv (16) preambulumbekezdése 
értelmében tiszteletben kell tartani az Európai Unió Alapjogi Chartája által elismert jogokat is (lásd 
ebben az értelemben: 2015 . február 26-i Shepherd ítélet, C-472/13, EU:C:2015 :117, 23. pont, valamint 
az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). 
ECLI:EU:C:2020 :945 8 
2020 . 11. 19-I ÍTÉLET – C-238/19. SZ. ÜGY  
BUND ESAMT FÜR MIGRATION UND FLÜCHTLINGE (KATONAI SZOLGÁLAT ÉS MENEKÜLTÜGY)  
21 Másodszor emlékeztetni kell arra, hogy a 2011 /95 irányelv 2. cikkének d) pontja szerint menekült 
többek között a harmadik ország olyan állampolgára, aki faji, illetőleg vallási okok, nemzeti 
hovatartozása, politikai meggyőződése avagy meghatározott társadalmi csoporthoz való tartozása miatti 
„üldöztetéstől való megalapozott félelme miatt” az állampolgársága szerinti országon kívül tartózkodik, 
és nem tudja, vagy „az üldöztetéstől való félelmében” nem kívánja annak az országnak a „védelmét” 
igénybe venni. Így a származási országában fennálló körülmények miatt fenn kell állnia az érintett 
állampolgárnak az irányelvben és a Genfi Egyezményben felsorolt öt közül legalább egy okból való 
személyes üldöztetés miatti megalapozott félelmének (lásd ebben az értelemben: 2015 . február 26-i 
Shepherd ítélet, C-472/13, EU:C:2015 :117, 24. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). 
22 Harmadszor hangsúlyozni kell, hogy a 2011 /95 irányelv 9. cikke meghatározza azokat a tényezőket, 
amelyek alapján egyes cselekmé nyek a Genfi Egyezmény 1. cikkének A. pontja értelmében vett 
üldözésnek minősülnek. E tekintetben ezen irányelv 9. cikke (1) bekezdésének a) pontja kifejti, hogy a 
releváns cselekmé nyeknek jellegüknél, illetve ismétlődésüknél fogva elegendően súlyosaknak kell 
lenniük ahhoz, hogy az alapvető emberi jogokat súlyosan megsértsék, különösen azokat az abszolút 
jogokat, amelyektől az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezmény 
15. cikkének (2) bekezdése értelmében semm ilyen eltérés nem lehetséges. Másfelől az említett irányelv 
9. cikke (1) bekezdésének b) pontja kifejti, hogy üldöztetésnek kell tekinteni különböző olyan 
intézkedések együttesét is, amelyek elég súlyosan sértik az emberi jogokat ahhoz, hogy az érintett 
személy helyzetére az ugyanezen irányelv 9. cikke (1) bekezdésének a) pontjában említetthez hasonló 
módon hassanak. E rendelkezésekből következően az alapvető jogok megsértésének bizonyos súlyúnak 
kell lennie ahhoz, hogy a Genfi Egyezmény 1. cikkének A. pontja szerinti üldöztetésnek minősüljön 
(lásd: ebben az értelemben: 2015 . február 26-i Shepherd ítélet, C-472/13, EU:C:2015 :117, 25. pont, 
valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). 
23 Negyedszer meg kell állapítani, hogy a 2011 /95 irányelv 4. cikke (3) bekezdésének a)-c) pontja 
értelmében a nemzetközi védelem iránti kérelem egyedi értékelésekor figyelembe kell venni a 
kérelemre vonatkozó határozat meghozatalának időpontjában a származási országra vonatkozó 
valamennyi releváns tényt, a kérelmező releváns nyilatkozatait és az általa bemutatott releváns 
dokumentumokat, valamint a kérelmező egyéni helyzetét és személyes körülményeit. 
24 E megfontolások fényében kell értelmezni a 2011 /95 irányelv 9. cikke (2) bekezdése e) pontjának 
rendelkezéseit, amelyek értelmében az e cikk (1) bekezdése értelmében vett üldözésnek minősül 
többek között a konfliktushelyzetben történő katonai szolgálatmegtagadás miatti büntetőeljárás vagy 
büntetés, amennyiben a katonai szolgálat teljesítése bűncselekmé ny vagy az ezen irányelv 12. cikke 
(2) bekezdése szerinti kizáró okok hatálya alá tartozó valamely cselekmé ny elkövetésével járna. 
25 Egyébiránt az alapügyet illetően a kérdést előterjesztő bíróság által szolgáltatott információkból kitűnik, 
hogy azok a bűncselekmé nyek, amelyeket EZ a szíriai polgárháború során sorkatonaként elkövethetett 
volna, a 2011 /95 irányelv 12. cikke (2) bekezdésének a) pontja szerinti „háborús bűncselekmé nyeknek” 
vagy „emberiség elleni bűncselekmé nyeknek” minősülnek. 
Az első és a második kérdésről 
26 Első két kérdésével, amelyeket célszerű együtt vizsgálni, a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra 
vár választ, hogy a 2011 /95 irányelv 9. cikke (2) bekezdésének e) pontját úgy kell-e értelmezni, hogy 
azzal ellentétes, hogy – ha a származási állam joga nem rendelkezik a katonai szolgálat teljesítése 
megtagadásának lehetőségéről -e megtagadást olyan helyzetben állapítják meg, amelyben az érintett 
személy nem tette hivatalossá egy adott eljárás szerint a megtagadását, és elmenekült a származási 
országából anélkül, hogy jelentkezett volna a katonai hatóságoknál. 
ECLI:EU:C:2020 :945 9 
2020 . 11. 19-I ÍTÉLET – C-238/19. SZ. ÜGY  
BUND ESAMT FÜR MIGRATION UND FLÜCHTLINGE (KATONAI SZOLGÁLAT ÉS MENEKÜLTÜGY)  
27 A 2011 /95 irányelv 9. cikke (2) bekezdésének e) pontja szerint a katonai szolgálat teljesítésének 
megtagadásából kell erednie annak az üldöztetésnek, amelyeknek az állítása szerint ki van téve az a 
személy, aki e rendelkezés alapján menekült jogállást kíván szerezni. Következésképpe n e 
megtagadásnak az egyetlen olyan eszköznek kell minősülnie, amely az érintett számára lehetővé teszi 
az ugyanezen irányelv 12. cikke (2) bekezdésének a) pontja szerinti bűncselekmé nyekben való részvétel 
elkerülését (lásd: ebben az értelemben: 2015 . február 26-i Shepherd ítélet, C-472/13, EU:C:2015 :117, 
44. pont). 
28 Következésképpe n azon körülmény, hogy a menekült jogállást kérelmező nem élt a katonai szolgálatot 
lelkiismereti okokból megtagadó személy jogállásának a megszerzésére irányuló eljárással, a 2011 /95 
irányelv 9. cikke (2) bekezdésének e) pontja szerinti bármely védelmet kizár, kivéve ha az említett 
kérelmező bizonyítja, hogy a konkrét helyzetében a számára semm ilyen ilyen jellegű eljárás nem lett 
volna igénybe vehető (lásd: ebben az értelemben: 2015 . február 26-i Shepherd ítélet, C-472/13, 
EU:C:2015 :117, 45. pont). 
29 Különösen, ha a származási állam joga nem rendelkezik a katonai szolgálat teljesítése megtagadásának 
lehetőségéről, és ennek következtében semm ilyen erre irányuló eljárás nem létezik, a katonai szolgálat 
alól kibúvó személytől nem várható el, hogy egy adott eljárás szerint hivatalos formába öltse a 
megtagadását. 
30 Ezenkívül ebben az esetben, tekintettel e megtagadásnak a származási állam joga szerinti jogellenes 
jellegére, valamint arra a büntetőeljárásra és büntetésre, amelynek az az elkövetőjét kiteszi, nem lehet 
észszerűen elvárni tőle, hogy a megtagadást a katonai hatóságok előtt kifejezésre juttassa. 
31 Ugyanakkor ezek a körülmények nem elegendőek annak megállapításához, hogy az érdekelt valóban 
megtagadta a katonai szolgálat teljesítését. A 2011 /95 irányelv 4. cikke (3) bekezdése a)-c) pontjának 
megfelelően a nemzetközi védelem iránti kérelem értékelésekor az annak alátámasztásaként 
előterjesztett más bizonyítékokhoz hasonlóan figyelembe kell venni a kérelemre vonatkozó határozat 
meghozatalának időpontjában a származási országra vonatkozó valamennyi releváns tényt, a kérelmező 
releváns nyilatkozatait és az általa bemutatott releváns dokumentumokat, valamint a kérelmező egyéni 
helyzetét és személyes körülményeit, amint az a jelen ítélet 23. pontjában felidézésre került. 
32 Következésképpe n a 2011 /95 irányelv 9. cikke (2) bekezdésének e) pontját úgy kell értelmezni, hogy 
azzal nem ellentétes – ha a származási állam joga nem rendelkezik a katonai szolgálat megtagadásának 
lehetőségéről –, hogy e megtagadást megállapítják abban az esetben, ha az érintett személy nem tette 
hivatalossá a megtagadását egy adott eljárás szerint, és anélkül menekült el a származási országából, 
hogy a katonai hatóságoknál jelentkezett volna. 
A harmadik kérdésről 
33 Harmadik kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság arra vár választ, hogy a 2011 /95 irányelv 9. cikke 
(2) bekezdésének e) pontját úgy kell-e értelmezni, hogy konfliktushelyzetben a katonai szolgálata 
teljesítését megtagadó, olyan hadköteles személy számára, aki a jövőbeli katonai bevetési területét nem 
ismeri, a katonai szolgálat teljesítése pusztán azért járna bűncselekmé ny vagy az ezen irányelv 
12. cikkének (2) bekezdése szerinti kizáró okok hatálya alá tartozó valamely cselekmé ny elkövetésével, 
mivel a származási országának fegyveres erői hadköteles személyek bevetésével ismételten és 
rendszeresen követnek el ilyen bűncselekmé nyeket vagy cselekmé nyeket. 
34 Kizárólag a nemzeti hatóságok feladata az, hogy bírósági felülvizsgálat mellett értékeljék, hogy a katonai 
szolgálat teljesítésének a menekült jogállást kérelmező személy által történő megtagadása a 2011 /95 
irányelv 9. cikke (2) bekezdésének e) pontja alapján szükségképpe n, vagy legalábbis nagy 
ECLI:EU:C:2020 :945 10 
2020 . 11. 19-I ÍTÉLET – C-238/19. SZ. ÜGY  
BUND ESAMT FÜR MIGRATION UND FLÜCHTLINGE (KATONAI SZOLGÁLAT ÉS MENEKÜLTÜGY)  
valószínűséggel arra fogja-e vezetni utóbbit, hogy az ugyanezen irányelv 12. cikkének (2) bekezdésében 
említett bűncselekmé nyeket kövesse el (lásd: ebben az értelemben: 2015 . február 26-i Shepherd ítélet, 
C-472/13, EU:C:2015 :117, 40. pont). 
35 E ténybeli értékelésnek olyan valószínűsítő körülmények együttesén kell alapulnia, amelyek – a 
kérdéses körülmények összességére tekintettel, különösen ideértve a kérelemre vonatkozó határozat 
meghozatalának időpontjában a származási országra vonatkozóan fennálló valamennyi releváns tényt, 
valamint a kérelmező egyéni helyzetét és személyes körülményeit – bizonyítják, hogy a helyzet 
egészében véve valószínűvé teszi az állítólagos bűncselekmé nyek elkövetését (lásd: ebben az 
értelemben: 2015 . február 26-i Shepherd ítélet, C-472/13, EU:C:2015 :117, 46. pont). 
36 A Bíróság továbbá úgy ítélte meg, hogy főszabály szerint nem kizártak azok a helyzetek, amelyekben a 
kérelmező – többek között amiatt, hogy nem a harci csapatokhoz tartozik, hanem például egy 
logisztikai vagy kisegítő egységhez került beosztásra – csak közvetetten venne részt ilyen 
bűncselekmé nyek elkövetésében (lásd: ebben az értelemben: 2015 . február 26-i Shepherd ítélet, 
C-472/13, EU:C:2015 :117, 37. pont). 
37 A szíriai általános polgárháborús helyzetben, amely az érintett kérelmének elbírálásakor, azaz 2017 
áprilisában fennállt, és tekintettel különösen a háborús bűncselekmé nyeknek a szíriai hadsereg 
– ideértve a hadköteles személyekből álló egységeket is – általi ismétlődő és rendszeres, a kérdést 
előterjesztő bíróság szerint nagymértékben dokumentált elkövetésére, úgy tűnik, nagyon nagy a 
valószínűsége annak, hogy egy hadköteles személy – a bevetési területétől függetlenül – arra 
kényszerül, hogy közvetlenül vagy közvetetten részt vegyen a kérdéses bűncselekmé nyek 
elkövetésében, aminek az ellenőrzése a kérdést előterjesztő bíróság feladata. 
38 Következésképpe n a 2011 /95 irányelv 9. cikke (2) bekezdésének e) pontját úgy kell értelmezni, hogy 
konfliktushelyzetben a katonai szolgálata teljesítését megtagadó, olyan hadköteles személy számára, aki 
a jövőbeli katonai bevetési területét nem ismeri, egy általános polgárháborús helyzetben, amelyet az 
ugyanezen irányelv 12. cikkének (2) bekezdésében említett bűncselekmé nyeknek vagy 
cselekmé nyeknek a hadköteles személyeket bevető hadsereg általi ismétlődő és rendszeres elkövetése 
jellemez, a katonai szolgálat teljesítése azzal járna, hogy közvetve vagy közvetlenül részt vesz ilyen 
bűncselekmé nyek vagy cselekmé nyek elkövetésében, a bevetési területtől függetlenül. 
A negyedik kérdésről 
39 Negyedik kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a 2011 /95 irányelv 
9. cikkének (3) bekezdését úgy kell-e értelmezni, hogy összefüggésnek kell fennállnia az ezen irányelv 
10. cikkében említett okok és az ugyanezen irányelv 9. cikke (2) bekezdésének e) pontjában említett 
büntetőeljárás és büntetés között. 
40 E kérdést nemcsak az említett 9. cikk szövegére, hanem szövegösszefüggésére, valamint az uniós 
jogalkotó szándékára is tekintettel kell megválaszolni. 
41 Először is, a 2011 /95 irányelv 9. cikke (3) bekezdésének szövegéből következik, hogy összefüggésnek 
kell lennie az ezen irányelv 10. cikkében említett okok, valamint a 9. cikke (1) bekezdése szerinti 
üldözésnek minősített cselekmé nyek, illetve az ilyen cselekmé nyekkel szembeni védelem hiánya között. 
Márpedig az említett irányelv 9. cikkének (2) bekezdése tartalmazza az üldöztetésnek az e 9. cikk 
(1) bekezdése értelmében vett tájékoztató jellegű felsorolását. Következésképpe n a 10. cikkben említett 
okok és a 9. cikk (1) bekezdése szerinti üldözési cselekmé nyek közötti összefüggés fennállásának 
követelménye többek között az e rendelkezés 9. cikkének (2) bekezdésében – ideértve annak e) pontját 
is -felsorolt üldözési cselekmé nyekre is érvényes. 
ECLI:EU:C:2020 :945 11 
2020 . 11. 19-I ÍTÉLET – C-238/19. SZ. ÜGY  
BUND ESAMT FÜR MIGRATION UND FLÜCHTLINGE (KATONAI SZOLGÁLAT ÉS MENEKÜLTÜGY)  
42 Másodszor ez az értelmezés megfelel magának a „menekült” fogalmának a 2011 /95 irányelv 2. cikkének 
d) pontjában szereplő meghatározásának, amely olyan harmadik országbeli állampolgárra vagy hontalan 
személyre utal, akinek az esetében fennáll az e rendelkezésben felsorolt, és az irányelv 10. cikkében 
kifejtett öt ok közül legalább egy ok miatti üldöztetéstől való megalapozott félelem, és aki nem tudja, 
vagy e félelem miatt nem kívánja annak az országnak a védelmét igénybe venni, ahol szokásos 
tartózkodási hellyel rendelkezett. 
43 Harmadszor, amint azt (24) preambulumbekezdése jelzi, a 2011 /95 irányelv célja a Genfi Egyezmény 
értelmében menekültként történő elismerés közös feltételeinek elfogadása. Következésképpe n az ezen 
egyezmény 1. cikke A. pontjának 2. alpontjában foglalt rendelkezéseknek megfelelően ezen irányelv a 
menedékjogban részesülést azokra a személyekre korlátozza, akik faji, vallási okok, nemzeti 
hovatartozásuk, meghatározott társadalmi csoporthoz való tartozásuk vagy politikai meggyőződésük 
miatti üldöztetéstől megalapozottan félnek, amint az az irányelv (29) preambulumbekezdésébőlis 
kitűnik. 
44 A fentiekre tekintettel a 2011 /95 irányelv 9. cikkének (3) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az 
megköveteli az ezen irányelv 10. cikkében említett okok és az említett irányelv 9. cikke 
(2) bekezdésének e) pontjában említett büntetőeljárás és büntetés közötti összefüggés fennállását. 
Az ötödik kérdésről 
45 Ötödik kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a 2011 /95 irányelv 
9. cikkének (3) bekezdésével összefüggésben értelmezett 9. cikke (2) bekezdésének e) pontját úgy kell-e 
értelmezni, hogy az ezen irányelv 2. cikkének d) pontjában és 10. cikkében említett okok, valamint az 
említett irányelv 9. cikke (2) bekezdésének e) pontja szerinti katonai szolgálatmegtagadás miatti 
büntetőeljárás és büntetés közötti összefüggés fennállását bizonyítottnak kell tekinteni pusztán amiatt, 
hogy a büntetőeljárás és a büntetés e megtagadással függ össze. 
46 Először is meg kell állapítani, hogy a 2011 /95 irányelv 9. cikke (2) bekezdésének e) pontja – azáltal, 
hogy a konfliktushelyzetben történő katonai szolgálatmegtagadás miatti büntetőeljárásra vagy 
büntetésre vonatkozik, amennyiben a katonai szolgálat teljesítése bűncselekmé ny, vagy az ezen irányelv 
12. cikkének (2) bekezdése szerinti kizáró okok hatálya alá tartozó valamely cselekmé ny elkövetésével 
járna – indokuk alapján határoz meg bizonyos üldözési cselekmé nyeket, és ez az indok eltér az ezen 
irányelv 2. cikkének d) pontja és 10. cikke által kimerítően felsorolt okoktól, amelyek a faj, a vallás, a 
nemzeti hovatartozás, politikai meggyőződés avagy meghatározott társadalmi csoporthoz való tartozás. 
47 Igaz ugyan, hogy számos esetben a katonai szolgálat teljesítésének megtagadása politikai vélemény 
kifejeződése – függetlenül attól, hogy e vélemény a katonai erő mindenfajta alkalmazásának 
elutasításából, vagy a származási ország hatóságainak politikájával vagy módszereivel szembeni 
tiltakozásból áll –, vallási meggyőződés kifejeződése, vagy akár bizonyos társadalmi csoporthoz való 
tartozás indokolja azt. Ezekben az esetekben azok az üldözési cselekmé nyek, amelyekre e megtagadás 
adhat okot, szintén ugyanezen okokhoz kapcsolhatók. 
48 Mindazonáltal, amint arra a főtanácsnok az indítványának 67. pontjában rámutatott, a katonai szolgálat 
megtagadásának a fent említett öt üldöztetési októl eltérő okai is lehetnek. Ezt többek között az attól 
való félelem indokolhatja, hogy az érintett kiteszi magát a katonai szolgálat fegyveres konfliktus esetén 
való teljesítésével járó veszélyeknek. 
49 Következésképpe n annak elismerése, hogy a katonai szolgálatnak a 2011 /95 irányelv 9. cikke 
(2) bekezdésének e) pontjában meghatározott feltételek szerinti megtagadása minden esetben a Genfi 
Egyezményben előírt öt üldöztetési ok egyikéhez kapcsolódik, valójában más üldöztetési okokkal 
egészítené ki ezeket az okokat, és ily módon kiterjesztené ezen irányelv hatályát a Genfi Egyezmény 
ECLI:EU:C:2020 :945 12 
2020 . 11. 19-I ÍTÉLET – C-238/19. SZ. ÜGY  
BUND ESAMT FÜR MIGRATION UND FLÜCHTLINGE (KATONAI SZOLGÁLAT ÉS MENEKÜLTÜGY)  
hatályához képe st. Márpedig az ilyen értelmezés ellentétes lenne az uniós jogalkotónak az említett 
irányelv (24) preambulumbekezdésében kifejtett azon egyértelmű szándékával, hogy az Unión belül 
harmonizálja a Genfi Egyezmény értelmében vett menekült jogállás alkalmazását. 
50 Ezért az ezen irányelv 10. cikkében említett üldöztetési okok legalább egyike és az ezen irányelv 9. cikke 
(2) bekezdésének e) pontjában említett büntetőeljárás és büntetés közötti összefüggés fennállása nem 
tekinthető bizonyítottnak, következésképpe n nem vonható ki a nemzetközi védelem iránti kérelem 
értékelésével megbízott nemzeti hatóságok vizsgálata alól. 
51 Ezt a következtetést megerősítik a nemzetközi védelem iránti kérelmek értékelésének a 2011 /95 
irányelvben előírt részletszabályai. 
52 Ezen irányelv ugyanis a 4. cikkének (1) bekezdésében úgy rendelkezik, hogy a tagállamok a kérelmező 
kötelezettségének tekinthetik, hogy a lehető leggyorsabban bemutassa a nemzetközi védelem iránti 
kérelme megalapozásához szükséges valamennyi bizonyítékot. A nemzetközi védelmet kérelmező 
nyilatkozatai azonban a tények és körülmények illetékes hatóságok által folytatott értékelésére irányuló 
eljárásnak csupán a kiindulópontját képe zik (lásd ebben az értelemben: 2018 . január 25-i F ítélet, 
C-473/16, EU:C:2018 :36, 28. pont). Ugyanezen rendelkezés ugyanis előírja, hogy a kérelme 
szemp ontjából jelentőséggel bíró bizonyítékok értékelését – a nemzetközi védelmet kérelmező 
közreműködésével -a tagállam végzi. 
53 Márpedig az illetékes nemzeti hatóságok által értékelendő, jelentőséggel bíró bizonyítékok között a 
2011 /95 irányelv 4. cikkének (2) bekezdése „a nemzetközi védelem iránti [kérelem] indokait” említi, 
amelyek szükségszerűen magukban foglalják azon üldözési cselekmé nyek indokát, amelyeknek a 
kérelmező állítása szerint ki van téve. Következésképpe n annak vizsgálat nélküli elfogadása, hogy a 
katonai szolgálatnak az ezen irányelv 9. cikke (2) bekezdésének e) pontjában említett körülmények 
közötti megtagadása miatti büntetőeljárás és büntetés a Genfi Egyezményben rögzített öt üldöztetési 
ok egyikéhez kapcsolódik, az említett irányelv 4. cikkének (2) bekezdésében foglaltakkal ellentétben a 
„nemzetközi védelem iránti [kérelem] indokai” egyik lényeges elemének az illetékes hatóságok 
értékelése alóli kivonását eredményezné. 
54 Mindazonáltal nem állapítható meg, hogy a nemzetközi védelmet kérelmezőre hárulna a 2011 /95 
irányelv 2. cikkének d) pontjában és 10. cikkében említett okok és a katonai szolgálat teljesítésének az 
ezen irányelv 9. cikke (2) bekezdésének e) pontjában foglalt feltételek szerinti megtagadása miatt őt 
érintő büntetőeljárás és büntetés közötti összefüggés bizonyítása. 
55 Az ilyen bizonyítási teher ugyanis ellentétes lenne a nemzetközi védelem iránti kérelmek értékelésének 
a 2011 /95 irányelv 4. cikkében meghatározott szabályaival. Egyrészt, amint arra a jelen ítélet 52. pontja 
emlékeztetett, ezen irányelv 4. cikkének (1) bekezdése csak azt teszi lehetővé a tagállamok számára, 
hogy a kérelmezőre hárítsák azt a terhet, hogy „a lehető leggyorsabban bemutasson a nemzetközi 
védelem iránti kérelem megalapozásához szükséges valamennyi bizonyítékot”, és az eljáró tagállamot 
terheli a kérelem jelentőséggel bíró bizonyítékainak értékelése. Másrészt, amint arra a főtanácsnok az 
indítványának 70. pontjában rámutatott, a 2011 /95 irányelv 4. cikkének (5) bekezdése elismeri, hogy a 
kérelmezőnek nem lesz mindig lehetősége arra, hogy kérelmét dokumentumokkal vagy egyéb 
bizonyítékokkal támassza alá, és felsorolja azokat az együttes feltételeket, amelyek esetén az ilyen 
bizonyítékok nem szükségesek. E tekintetben a katonai szolgálat megtagadásának okai, és 
következésképpe n azon büntetőeljárás, amelyet az maga után von, a kérelem szubjektív elemeinek 
minősülnek, amelyek közvetlen bizonyítása különösen nehéznek bizonyulhat. 
56 E körülmények között az illetékes nemzeti hatóságoknak kell értékelniük – a nemzetközi védelmet 
kérelmező által előadott összes körülményre tekintettel – a 2011 /95 irányelv 2. cikkének d) pontjában 
és 10. cikkében említett okok, valamint a katonai szolgálatnak az ezen irányelv 9. cikke 
(2) bekezdésének e) pontjában előírt feltételek mellett történő megtagadása esetén folytatott 
büntetőeljárás és büntetés közötti összefüggés hihető jellegét. 
ECLI:EU:C:2020 :945 13 
2020 . 11. 19-I ÍTÉLET – C-238/19. SZ. ÜGY  
BUND ESAMT FÜR MIGRATION UND FLÜCHTLINGE (KATONAI SZOLGÁLAT ÉS MENEKÜLTÜGY)  
57 E tekintetben hangsúlyozni kell, hogy erős vélelem áll fenn arra vonatkozóan, hogy a katonai 
szolgálatnak az ezen irányelv 9. cikke (2) bekezdésének e) pontjában meghatározott feltételek melletti 
megtagadása az említett irányelv 10. cikkében felidézett öt ok egyikéhez kapcsolódik. 
58 Először is, a 2011 /95 irányelv 9. cikke (2) bekezdésének e) pontjában említett üldözési cselekmé nyek 
okának pontosításával nyilvánvaló, hogy az uniós jogalkotó nem kívánta megnehezíteni a menekült 
jogállásnak a katonai szolgálatot lelkiismereti okokból megtagadók általi megszerzését azáltal, hogy e 
jogállás megszerzését további feltételhez kötötte, hanem éppe n ellenkezőleg, úgy vélte, hogy ezen 
üldöztetési ok főszabály szerint a menekült jogállásra jogosító öt üldöztetési ok közül legalább egyhez 
kapcsolódik. Ugyanis az ezen irányelvben a katonai szolgálatot lelkiismereti okokból megtagadókra 
történő külön utalás abban az esetben, ha a katonai szolgálat teljesítése arra kötelezné ez utóbbiakat, 
hogy béke elleni, háborús vagy emberiesség elleni bűncselekmé nyeket kövessenek el, teljes mértékben 
összhangban áll a fent említett bűncselekmé nyek elkövetőinek a menekült jogállásból az irányelv 
12. cikkében előírt kizárásával. 
59 Másodszor, amint azt a főtanácsnok az indítványának 75. pontjában megemlítette, a katonai szolgálat 
teljesítésének megtagadása -különösen, ha az súlyos szankciókkal sújtható – lehetővé teszi annak 
feltételezését, hogy az érintett és a származási ország hatóságai között erős ellentét áll fenn az 
értékekkel és a politikai vagy vallási véleményekkel kapcsolatban. 
60 Harmadszor, fegyveres konfliktus, különösen polgárháború esetében, és a katonai kötelezettségek alóli 
kibújásra vonatkozó jogi lehetőség hiányában nagyon valószínű, hogy a hatóságok a katonai szolgálat 
megtagadását politikai ellenállási cselekmé nyként értelmezik, függetlenül az érintett esetlegesen 
összetettebb személyes indokaitól. Márpedig a 2011 /95 irányelv 10. cikkének (2) bekezdése szerint 
„[a]nnak értékelésekor, hogy a kérelmező üldöztetéstől való félelme megalapozott-e, nincs jelentősége 
annak, hogy a kérelmező ténylegesen rendelkezik-e az üldöztetés alapjául szolgáló faji, vallási, 
nemzetiségi, társadalmi vagy politikai jellemzőkkel, amennyiben üldözője úgy tekinti, hogy rendelkezik 
e jellemzőkkel”. 
61 A fentiekből következik, hogy a 2011 /95 irányelv 9. cikke (2) bekezdésének e) pontját a 9. cikkének 
(3) bekezdésével összefüggésben úgy kell értelmezni, hogy az ezen irányelv 2. cikkének d) pontjában és 
10. cikkében említett okok, valamint az említett irányelv 9. cikke (2) bekezdésének e) pontjában 
említett katonai szolgálatmegtagadás miatti büntetőeljárás és büntetés közötti összefüggés fennállása 
nem tekinthető bizonyítottnak pusztán amiatt, hogy e büntetőeljárás és büntetés összefügg e 
megtagadással. Mindazonáltal erős vélelem áll fenn arra vonatkozóan, hogy a katonai szolgálat 
teljesítésének az ugyanezen irányelv 9. cikke (2) bekezdésének e) pontjában pontosított feltételek 
melletti megtagadása az irányelv 10. cikkében felidézett öt ok egyikéhez kapcsolódik. Az illetékes 
nemzeti hatóságok feladata, hogy a szóban forgó körülmények összességére tekintettel ellenőrizzék e 
kapcsolat hihető jellegét. 
A költségekről 
62 Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt 
folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képe zi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a 
Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, 
nem téríthetők meg. 
A fenti indokok alapján a Bíróság (hatodik tanács) a következőképpe n határozott: 
1) A harmadik országbeli állampolgárok és hontalan személyek nemzetközi védelemre 
jogosultként való elismerésére, az egységes menekült-vagy kiegészítő védelmet biztosító 
jogállásra, valamint a nyújtott védelem tartalmára vonatkozó szabályokról szóló, 2 0 1 1 . 
december 1 3-i 2 0 1 1 / 9 5 / E U európai parlamenti és tanácsi irányelv 9. cikke (2) bekezdésének 
ECLI:EU:C:2020 :945 14 
2020 . 11. 19-I ÍTÉLET – C-238/19. SZ. ÜGY  
BUND ESAMT FÜR MIGRATION UND FLÜCHTLINGE (KATONAI SZOLGÁLAT ÉS MENEKÜLTÜGY)  
e) pontját úgy kell értelmezni, hogy az zal nem ellentétes – ha a származási állam joga nem 
rendelkezik a katonai szolgálat megtagadásának lehetőségéről –, hogy e megtagadást 
megállapítják abban az esetben, ha az érintett személy nem tette hivatalossá a megtagadását 
egy adott eljárás szerint, és anélkül menekült el a származási országából, hogy a katonai 
hatóságoknál jelentkezett volna. 
2) A 2 0 1 1 / 9 5 irányelv 9. cikke (2) bekezdésének e) pontját úgy kell értelmezni, hogy 
konfliktushelyzetben a katonai szolgálata teljesítését megtagadó, olyan hadköteles személy 
számára, aki a jövőbeli katonai bevetési területét nem ismeri, egy általános polgár háborús 
helyzetben, amelyet az ezen irányelv 1 2. cikkének (2) bekezdésében említett 
bűncselekményeknek vagy cselekményeknek a hadköteles személyeket bevető hadsereg általi 
ismétlődő és rendszeres elkövetése jellemez, a katonai szolgálat teljesítése az zal járna, hogy 
köz vetve vagy köz vetlenül részt vesz ilyen bűncselekmények vagy cselekmények 
elkövetésében, a bevetési területtől függetlenül. 
3) A 2 0 1 1 / 9 5 irányelv 9. cikkének (3) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az megköveteli az 
ezen irányelv 1 0. cikkében említett okok és az említett irányelv 9. cikke (2) bekezdésének 
e) pontjában említett büntetőeljárás és büntetés közötti összefüggés fennállását. 
4) A 2 0 1 1 / 9 5 irányelv 9. cikke (2) bekezdésének e) pontját a 9. cikkének (3) bekezdésével 
összefüggésben úgy kell értelmezni, hogy az ezen irányelv 2. cikkének d) pontjában és 
1 0. cikkében említett okok, valamint az említett irányelv 9. cikke (2) bekezdésének 
e) pontjában említett katonai szolgálatmegtagadás miatti büntetőeljárás és büntetés közötti 
összefüggés fennállása nem tekinthető bizonyítottnak pusztán amiatt, hogy e büntetőeljárás 
és büntetés összefügg e megtagadással. Mindazonáltal erős vélelem áll fenn ar ra 
vonatkozóan, hogy a katonai szolgálat teljesítésének az ugyanezen irányelv 9. cikke 
(2) bekezdésének e) pontjában pontosított feltételek melletti megtagadása az irányelv 
1 0. cikkében felidézett öt ok egyikéhez kapcsolódik. Az illetéke s nemzeti hatóságok feladata, 
hogy a szóban forgó körülmények összességére tekintette l ellenőriz zék e kapcsolat hihető 
jellegét. 
Aláírások 
ECLI:EU:C:2020 :945 15