ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
71

E kérdések megválaszolásához először is hangsúlyozni kell, hogy az 1393/2007 rendelet kimerítő jelleggel határozza meg a bírósági iratok kézbesítésének különféle módjait, amelyek tekintetében megállapítja az alkalmazandó szabályokat, anélkül hogy közöttük hierarchiát állítana fel (lásd ebben az értelemben: 2006. február 9‑iPlumex‑ítélet, C‑473/04, EU:C:2006:96, 20–22. pont; 2012. december 19‑iAlder‑ítélet, C‑325/11, EU:C:2012:824, 31. és 32. pont). E továbbítási módok között szerepel a postai szolgáltatások útján történő kézbesítés is, amelyről az alapügyben is szó van, és amely alapvetően az említett rendelet 14. cikkének is tárgyát képezi.
22

2014. november 26‑án az ISCTR felügyelői ellenőrzés alá vonták a Casa Noastră egyik járművét, amelyet e vállalkozás egyik gépjárművezetője ezen az útvonalon vezetett. Az ellenőrzés során a gépjárművezetőnek be kellett mutatnia a menetíró készülék adatait, amelyek a vezetési idő és a pihenőidő be nem tartását támasztották alá. Ezt követően a Casa Noastrăval szemben szabálysértési bírságot szabtak ki a 37/2007 kormányrendelet 8. cikke (1) bekezdésének 1. és 6. pontja alapján a napi vezetési idő, pontosabban a maximális napi vezetési idő túllépése, valamint a napi pihenőidő minimális időtartamának be nem tartása miatt.
7

A zákon č. 353/2003 Sb., o spotřebních daních (a jövedéki adóról szóló 353/2003. sz. törvény) alapügy tényállására alkalmazandó változatának (a továbbiakban: jövedéki adóról szóló törvény) „A jövedéki adó alá tartozó dohánygyártmányok” című 101. cikke az alábbiak szerint rendelkezik: „(1) A dohánygyártmány jövedéki termék. (2) E törvény alkalmazásában a dohánygyártmány cigaretta, szivar, szivarka és fogyasztási dohány. (3) E törvény alkalmazásában: […] c) fogyasztási dohány: 1. a vágott vagy másképpen feldarabolt, tömbökbe csavart vagy préselt dohány, amely további ipari feldolgozás nélkül dohányzásra alkalmas; 2. az értékesítésre felkínált, feldolgozott dohánytörmelék, amely nem tartozik az a) és b) pont hatálya alá, és dohányzásra alkalmas, vagy 3. cigaretta sodrására szánt finomra vágott dohánynak kell tekinteni az olyan fogyasztási dohányt, amelyben a dohányrészecskék több mint 25 tömegszázalékát kisebb mint 1,5 milliméter szélességűre vágták. […] (6) E törvény alkalmazásában fogyasztási dohány továbbá a teljesen vagy részben dohánytól eltérő anyagokat tartalmazó termék, amely megfelel a (3) bekezdés c) pontjában hivatkozott egyéb feltételeknek, a (8) bekezdésben szereplő termékek kivételével, vagy a (3) bekezdés c) pontjában nem szereplő termék, ha dohányzástól eltérő célra szánták, és ugyanakkor a termék dohányzásra alkalmas, és amelyet előkészítettek a végső fogyasztónak való értékesítésre. […]”
119

A fenti megfontolásokra tekintettel meg kell állapítani, hogy a Bolgár Köztársaság, — mivel 2007‑től 2014‑ig (2014‑et is ideértve) szisztematikusan és folyamatosan megsértette a PM10‑koncentrációra alkalmazandó éves, valamint napi határértékeket BG0001 Szófia; BG0002 Plovdiv; BG0004 Észak‑Bulgária; BG0005 Délnyugat‑Bulgária és BG0006 Délkelet‑Bulgária zónákban és agglomerációkban; — mivel 2007‑től 2014‑ig (2014‑et is ideértve) szisztematikusan és folyamatosan megsértette a PM10‑koncentrációra alkalmazandó napi határértéket BG0003 Várna zónában, valamint 2007‑ben, 2008‑ban, és 2010‑től 2014‑ig (2014‑et is ideértve) az éves határértékeket ugyanezen zónában; nem teljesítette a 2008/50 irányelv 13. cikke (1) bekezdésének és XI. mellékletének egymással összefüggésben értelmezett rendelkezéseiből eredő kötelezettségeit; és — mivel a PM10‑koncentrációra alkalmazandó napi és éves határértékek túllépése valamennyi fent említett zónában és agglomerációban továbbra is fennáll, a 2010. június 11‑től 2014‑ig tartó időszakban (2014‑et is ideértve) nem teljesítette az ezen irányelv 23. cikke (1) bekezdésének második albekezdéséből eredő kötelezettségeit, és különösen az annak biztosítására vonatkozó kötelezettségét, hogy a túllépésidőtartama a lehető legrövidebb legyen.
6

A decreto legislativo n. 471, Riforma delle sanzioni tributarie non penali in materia di imposte dirette, di imposta sul valore aggiunto e di riscossione dei tributi, a norma dell’articolo 3, comma 133, lettera q), della legge 1996. dicembre 23, n. 662 (az 1996. december 23‑i 662. sz. törvény 3. cikke (133) bekezdésének q) pontja alapján a közvetlen adókkal, a hozzáadottérték‑adóval és az adóbeszedéssel összefüggő, nem büntető jellegű adóügyi szankciók reformjáról szóló, 1997. december 18‑i 471. sz. törvényrendelet [a GURI 1998. január 8‑i 5. számának rendes melléklete]) 13. cikke (1) bekezdésének szövege a következő: „Aki az előírt határidőn belül részben vagy egészben elmulasztja az adóelőleg megfizetését, időszakonként fennálló fizetési kötelezettsége teljesítését, a kiegyenlítő adó vagy a bevallása alapján fennálló adó összegének megfizetését – ezekben az esetekben ezek összegét levonva az időszakonként fennálló fizetési kötelezettségek és az adóelőleg összegéből, még ha azok megfizetésére nem is került sor –, a meg nem fizetett összeg 30%‑áig terjedő közigazgatási szankcióval sújtható, akkor is, ha az éves bevallás ellenőrzése során megállapított anyagi jogi vagy számítási hiba kijavítása következtében úgy tűnik, hogy az adó összege nagyobb, vagy a levonható többlet összege kisebb. […]”
13

Másodszor a Törvényszék a megtámadott ítélet 89–146. pontjában az ombudsman eredeti vizsgálat lefolytatásával kapcsolatos, C. Staelen által kifogásolt különböző magatartásainak elemzésével lezárta e tekintetben a vizsgálatát, és az említett ítélet 141–146. pontjában megállapította, hogy az ombudsman három alkalommal megsértette gondossági kötelezettségét, valamint hogy ezek a jogsértések kellően súlyosak ahhoz, hogy megalapozzák az Unió felelősségét. Az említett jogsértések abból álltak, hogy az ombudsman először is elferdítette a Parlament véleményének a tartalmát, másodszor megsértette gondossági kötelezettségét az annak meghatározására irányuló vizsgálat során, hogy C. Staelen nevének az alkalmassági listára történő felvételével kapcsolatos információt a Parlament továbbította‑e a többi uniós intézmény, szerv vagy hivatal számára, harmadszor pedig az ilyen kötelezettséget az annak ellenőrzésére irányuló vizsgálat során is megsértette, hogy a Parlament ugyanezen információt közölte‑e a saját főigazgatóságaival.
13

Az SUT szóban forgó jegyzékbe vételét a következő okok igazolják: „A [SUT] több együttműködési megállapodásban is részt vesz olyan iráni kormányszervezetekkel, amelyeket az ENSZ és/vagy az EU jegyzékbe vett, és amelyek katonai, illetve katonai jellegű területeken – különösen a ballisztikusrakéta‑gyártás és ‑beszerzés területén – működnek. Ilyen megállapodás például: az EU által jegyzékbe vett Aerospace Industries Organisation‑nel (repülőgép‑ipari szervezet, AIO) kötött, többek között műholdak előállítására vonatkozó megállapodás; az iráni védelmi minisztériummal és az Iráni Forradalmi Gárdával (IRGC) folytatott, robothajóversenyekkel kapcsolatos együttműködés; valamint egy, az IRGC légierejével fennálló szélesebb körű, az egyetem kapcsolatainak fejlesztésére és erősítésére, a szervezeti és stratégiai együttműködésre is kiterjedő megállapodás. Az SUT részese egy olyan, hat egyetem részvételével megkötött megállapodásnak, amely az iráni kormányt védelmi vonatkozású kutatással támogatja; az SUT továbbá olyan, pilóta nélküli légi jármű (UAV) tervezéssel kapcsolatos egyetemi mesterképzéseket is nyújt, amelyeket többek között a tudományügyi minisztérium dolgozott ki. Mindez együttesen olyan jelentős együttműködésre utal az iráni kormánnyal katonai, illetve katonai jellegű területeken, amely az iráni kormány támogatásának minősül.”
2

E kérelmet az egyfelől a PJSC Rosneft Oil Company, korábban Rosneft Oil Company OJSC (a továbbiakban: Rosneft), az oroszországi cégnyilvántartásba bejegyzett társaság, másfelől pedig a Her Majesty’s Treasury (a brit államkincstár), a The Secretary of State for Business, Innovation, and Skills (a kereskedelmi, innovációs és szakképzési miniszter), valamint a The Financial Conduct Authority (a pénzügyi tevékenységet felügyelő brit hatóság, a továbbiakban: FCA) között folyamatban lévő azon jogvita keretében terjesztették elő, amelynek tárgya az Európai Unió által bizonyos orosz vállalkozásokkal, köztük a Rosnefttel szemben elfogadott korlátozó intézkedések.
4

A hatodik irányelv 22. cikke a következőképpen rendelkezik: „[…] (4) Minden adóalany adóbevallást nyújt be az egyes tagállamok által meghatározott időtartamon belül. […] (5) Minden adóalany megfizeti az adóbevallás benyújtásakor az adólevonás érvényesítése után fennmaradó fizetendő [héa] összegét. A tagállamok azonban az összeg megfizetésére más határidőt is megállapíthatnak, vagy időközi fizetést írhatnak elő. […] (8) […] a tagállamok további kötelezettségeket is előírhatnak, amelyeket szükségesnek tartanak az adó helyes megállapítása és beszedése, továbbá az adókijátszás elkerülése érdekében. […]”
2

A REACH‑rendeletnek „A XIV. mellékletben feltüntetendő anyagok” címet viselő 57. cikke előírja: „Az 58. cikkben megállapított eljárással összhangban a következő anyagok tüntethetők fel a XIV. mellékletben: a) olyan anyagok, amelyek teljesítik azon kritériumokat, amelyek alapján azokat a(z) 1272/2008/EK rendelet I. melléklete 3. részének 3.6. szakaszával összhangban a »rákkeltő« veszélyességi osztály 1A. vagy 1B. kategóriájába sorolják be; b) olyan anyagok, amelyek teljesítik azon kritériumokat, amelyek alapján azokat a(z) 1272/2008/EK rendelet I. melléklete 3. részének 3.5. szakaszával összhangban a »csírasejt‑mutagenitás« veszélyességi osztály 1A. vagy 1B. kategóriájába sorolják be; c) olyan anyagok, amelyek teljesítik azon kritériumokat, amelyek alapján azokat a(z) 1272/2008/EK rendelet I. melléklete 3. részének 3.7. szakaszával összhangban a »reprodukciós toxicitás« veszélyességi osztály 1A. vagy 1B. kategóriájába (a szexuális működésre és termékenységre vagy a fejlődésre gyakorolt káros hatások) sorolják be. d) az e rendelet XIII. mellékletében meghatározott kritériumokkal összhangban a perzisztens, bioakkumulatív és mérgező anyagok; e) az e rendelet XIII. mellékletében meghatározott kritériumokkal összhangban a nagyon perzisztens és nagyon bioakkumulatív anyagok; f) olyan anyagok – mint például az endokrin rendszert károsító tulajdonságokkal rendelkező anyagok, a perzisztens, bioakkumulatív és mérgező tulajdonságokkal rendelkező anyagok, vagy a nagyon perzisztens és nagyon bioakkumulatív anyagok –, amelyek esetében nem teljesülnek a d) vagy e) pont kritériumai, és amelyek esetében tudományosan igazolható módon megállapítják, hogy valószínűleg olyan súlyos hatást gyakorolnak az emberi egészségre és a környezetre, amely az a)–e) pontban felsorolt anyagokkal azonos mértékű aggodalomra ad okot, és amelyek meghatározására az 59. cikkben meghatározott eljárással összhangban eseti alapon kerül sor.”
21

H. C. Chavez‑Vilchez, venezuelai állampolgár, 2007 vagy 2008 során utazott be Hollandiába turistavízummal. Egy holland állampolgárral való kapcsolatából 2009. március 30‑án gyermeke született, aki holland állampolgársággal rendelkezik. A szülők és a gyermek Németországban éltek 2011 júniusáig, amikor H. C. Chavez‑Vilchez és gyermeke a családi otthon elhagyására kényszerült. Arnhem (Hollandia) önkormányzatának krízisotthonában jelentkeztek, ahol egy bizonyos időn át tartózkodtak. Ettől kezdve H. C. Chavez‑Vilchez gyakorolja a felügyeletet gyermeke felett, és nyilatkozott arról, hogy a gyermek apja sem ez utóbbi eltartásához, sem neveléséhez nem járul hozzá.
1

Keresetével az Európai Bizottság annak megállapítását kéri a Bíróságtól, hogy a Luxemburgi Nagyhercegség, mivel – az 1979. február 12‑i hozzáadottérték‑adóról (héa) szóló törvény (Mémorial A 1979, 23. sz., a továbbiakban: héáról szóló törvény) egységes szerkezetbe foglalt szövege 44. cikke (1) bekezdésének y) pontjában, a személyek önálló csoportjai által a tagjaik részére nyújtott szolgáltatások héamentességéről szóló, 2004. január 21‑i nagyhercegi rendelet (Mémorial A 2004, 9. sz., a továbbiakban: nagyhercegi rendelet) 1–4. cikkében, a 2004. január 29‑i 707. sz. közigazgatási utasításnak (a továbbiakban: közigazgatási utasítás) a nagyhercegi rendelet 1–4. cikkét magyarázó részében és a Comité d’Observation des Marchés (piaci megfigyelési tanács, Luxemburg; a továbbiakban: COBMA) keretében működő munkacsoport által az Administration de l'Enregistrement et des Domaines‑nel (adóhivatal, Luxemburg) egyetértésben megfogalmazott és a 2008. december 18‑i feljegyzésben (a továbbiakban: COBMA‑feljegyzés) a személyek önálló csoportjaira vonatkozó hozzáadottértékadó‑rendszert írt elő – nem teljesítette a 2010. július 13‑i 2010/45/EU tanácsi irányelvvel (HL 2010. L 189, 1. o.) módosított, a közös hozzáadottértékadó‑rendszerről szóló, 2006. november 28‑i 2006/112/EK tanácsi irányelvből (HL 2006. L 347., 1. o.) és különösen ezen irányelv 2. cikke (1) bekezdésének c) pontjából, 132. cikke (1) bekezdésének f) pontjából, 1. cikke (2) bekezdésének második albekezdéséből, 168. cikkének a) pontjából, 178. cikkének a) pontjából, 14. cikke (2) bekezdésének c) pontjából és 28. cikkéből eredő kötelezettségeit.
9

Ezen irányelv „Fogalommeghatározások” címet viselő 2. cikke a következőképpen rendelkezik: „Ezen irányelv alkalmazásában: […] c) »termék«: az áru vagy szolgáltatás, ideértve az ingatlantulajdont, valamint a jogokat és kötelezettségeket is; d) »az üzleti vállalkozásoknak a fogyasztókkal szemben folytatott kereskedelmi gyakorlatai« (a továbbiakban: kereskedelmi gyakorlatok): a kereskedő által kifejtett tevékenység, mulasztás, magatartási forma vagy megjelenítési mód, illetve kereskedelmi kommunikáció – beleértve a reklámot és a marketinget is –, amely közvetlen kapcsolatban áll valamely terméknek a fogyasztó részére történő eladásösztönzésével, értékesítésével vagy szolgáltatásával [helyesen: valamely terméknek a fogyasztó részére történő népszerűsítésével, értékesítésével vagy szolgáltatásával]; […]”
50

Az alapügyben szóban forgóhoz hasonló esetben, amikor az érkezéskor legalább háromórás késés oka nemcsak valamely rendkívüli körülmény, hanem egy másik olyan körülmény is, amely nem tartozik ebbe a kategóriába, a nemzeti bíróság feladata annak meghatározása, hogy a késés azon részét illetően, amellyel összefüggésben a légi fuvarozó azt állítja, hogy az valamely rendkívüli körülménynek tudható be, utóbbi bizonyította, hogy a késés említett része olyan rendkívüli körülménynek tudható be, amelyet nem lehetett elkerülni, jóllehet minden észszerű intézkedést meghoztak, és amellyel kapcsolatban e fuvarozó az említett körülmény következményeinek elhárítására alkalmas minden észszerű intézkedést megtett. Igenlő válasz esetén ennek a bíróságnak a feladata, hogy az érintett légi járat érkezéskor fennálló teljes késési idejéből levonja az ezen rendkívüli körülménynek betudható késést.
2

E kérelmet a Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (az Egyesült Királyság adó‑ és vámhatósága; a továbbiakban: adóhatóság) és a Brockenhurst College (a továbbiakban: College) között ez utóbbi által nyújtott éttermi és szórakoztató szolgáltatásokra vonatkozó hozzáadottérték‑adó (héa) alóli mentesség tárgyában folyamatban lévő eljárásban terjesztették elő.
14

E körülmények között a Bundesarbeitsgericht (szövetségi munkaügyi bíróság, Németország) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé: „1) a) Ellentétes‑e a [2001/23] irányelv 3. cikkével az olyan nemzeti szabályozás, amely azt írja elő, hogy a vállalkozás vagy üzlet átruházása esetén az átadó és a munkavállaló által az akaratszabadság elve szerint a munkaszerződésben egyedileg lefektetett minden munkafeltétel változatlan formában átszáll a kedvezményezettre, mintha egyedi szerződésben maga állapodott volna meg a munkavállalóval e feltételekben, ha a nemzeti jog mind a közös megegyezésen alapuló, mind az egyoldalú módosítás lehetőségét biztosítja a kedvezményezett számára? b) Ha az első kérdésre [a) pont] összességében vagy az átadó és a munkavállaló közötti munkaszerződésből eredő, egyedileg lefektetett munkafeltételek bizonyos csoportja tekintetében igenlő választ kell adni: Az következik‑e a 2001/23 irányelv 3. cikkének alkalmazásából, hogy azok a kedvezményezettre változatlan formában nem szállnak át, hanem az átadó és a munkavállaló által az akaratszabadság elve szerint lefektetett bizonyos munkafeltételeket kizárólag a vállalkozás vagy üzlet átruházása miatt módosítani kell? c) Ha a Bíróság által [az első kérdés a) és b) pontjára] adott válaszok alapján nem száll át változatlan formában a kedvezményezettre valamely egyedi szerződésben egyedileg rögzített olyan hivatkozás, amely alapján valamely kollektív szerződés bizonyos rendelkezései dinamikusan a felek akaratszabadságának elve szerint a munkaszerződés szerves részévé válnak: i. Akkor is így van‑e ez, ha sem az átadó, sem a kedvezményezett nem részes fél a kollektív szerződésben, illetve nem tartozik ilyen részes félhez, vagyis ha a kollektív szerződés rendelkezései a munkaszerződésben a felek akaratszabadságának elve szerint rögzített utaló kikötés hiányában már a vállalkozás vagy üzlet átruházása előtt sem lettek volna alkalmazandók az átadóval fennálló munkaviszonyra? ii. Az [első kérdés c) pontjának i. alpontjára] adott igenlő válasz esetén: Akkor is így van‑e ez, ha az átadó és a kedvezményezett egyazon cégcsoport vállalkozásai? 2) Ellentétes‑e a [Charta] 16. cikkével a 77/187 irányelv, illetve a 2001/23 irányelv átültetésére elfogadott olyan nemzeti szabályozás, amely azt írja elő, hogy a vállalkozás vagy üzlet átruházása esetén akkor is úgy kötik a kedvezményezettet az átadó által a munkavállalóval együtt az üzlet átruházása előtt a munkaszerződésben a felek által az akaratszabadság elve szerint, egyedileg lefektetett munkafeltételek, mintha maga állapodott volna meg e feltételekben, ha e feltételek a munkaviszonyra máskülönben nem alkalmazandó kollektív szerződés bizonyos rendelkezéseit dinamikusan a munkaszerződés szerves részévé teszik, amennyiben a nemzeti jog mind a közös megegyezésen alapuló, mind az egyoldalú módosítás lehetőségét biztosítja a kedvezményezett számára?”
17

Márpedig az IVASS megállapította, hogy e főrészvényes jóhírnevét több marasztaló ítélet is kedvezőtlenül érinti. Először is az utóbbit 2013. július 29‑én a Tribunale de Marsala (marsalai bíróság, Olaszország) elítélte az olasz állam sérelmére elkövetett csalás minősített esetének kísérlete miatt. Ezt követően az említett részvényes a G.C.C. Garanzie Crediti e Cauzioni spA, olasz jog szerint létrejött társaság egyedüli ügyvezetője volt, amelyet 2008. augusztus 28‑án a Banca d’Italia (Olaszország nemzeti bankja) határozata alapján súlyos gazdálkodási szabálytalanságok és a saját tőkére vonatkozó minimális követelmények be nem tartása miatt töröltek a pénzügyi közvetítők jegyzékéből. Ennek keretében Olaszország nemzeti bankja 80000 euró összegű közigazgatási szankciót szabott ki rá. Végül a Garanzie Crediti e Cauzioni Srl, a G.C.C. Garanzie Crediti e Cauzioni spA átalakulásával olasz jog szerint létrejött társaság vagyonát az Agenzia delle entrate (adóhatóság, Olaszország) 2010. április 27‑én és május 28‑én kelt két határozatával a nem teljesített kezességvállalások teljesítésének biztosítása érdekében zárolta.
3

A 2001/29 irányelv (9), (10), (23), (27) és (33) preambulumbekezdése kimondja: „(9) A szerzői jog és szomszédos jogok harmonizációjának a magas szintű védelemből kell kiindulnia, tekintve hogy ezek a jogok elengedhetetlenek a szellemi alkotáshoz. Az általuk nyújtott védelem hozzájárul az alkotó tevékenység fenntartásához és fejlődéséhez a szerzők, az előadóművészek, az előállítók és a fogyasztók, valamint a kultúra, az ipar és a nagyközönség érdekében. A szellemi tulajdon ennek megfelelően a tulajdon részeként nyert elismerést. (10) Ahhoz, hogy a szerzők és előadóművészek a jövőben is alkotó‑ és művészi tevékenységet folytathassanak, műveik felhasználásáért megfelelő díjazásban kell, hogy részesüljenek, ugyanúgy, mint a producerek annak érdekében, hogy a művek pénzügyi hátterét biztosítani tudják. Az olyan termékek előállítása, mint a hangfelvételek, a filmek vagy a multimédia‑termékek, illetve az olyan szolgáltatások nyújtása, mint a lehívásra történő hozzáférhetővé tétel, jelentős befektetést igényelnek. A megfelelő díjazás biztosításához, illetve a befektetés kielégítő mértékű megtérüléséhez a szellemi tulajdonjogok megfelelő szintű védelme szükséges. […] (23) Ennek az irányelvnek harmonizálnia kell a szerzők nyilvánossághoz közvetítéshez való jogát. Ezt a jogot olyan tágan kell értelmezni, hogy lefedjen minden olyan nyilvánossághoz közvetítést, amikor a nyilvánosság nincs jelen a közvetítés kiindulópontjául szolgáló helyszínen. Ez a jog magában kell, hogy foglalja a művek bármilyen vezetékes vagy vezeték nélküli közvetítését, illetve továbbközvetítését, ideértve a sugárzást is. E jog más cselekményekre nem vonatkozik. […] (27) A közvetítést lehetővé tevő, illetve azt megvalósító fizikai [helyesen: tárgyi] eszközök rendelkezésre bocsátása önmagában nem minősül az ezen irányelv értelmében vett közvetítésnek. […] (33) A kizárólagos többszörözési jog alóli kivételként lehetővé kell tenni egyes – járulékos vagy közbenső [helyesen: közbenső vagy járulékos] többszörözésnek minősülő – időleges többszörözési cselekményeket, amelyek valamely műszaki eljárás elválaszthatatlan és lényeges részét képezik, és amelyek kizárólagos célja, hogy lehetővé tegyék a harmadik személyek között hálózaton, köztes szolgáltató által végzett átvitelt, vagy valamely mű vagy más védelem alatt álló teljesítmény jogszerű felhasználását. Ezek a többszörözési cselekmények nem bírhatnak önálló gazdasági jelentőséggel. Ez a kivétel olyan cselekmények esetében is megengedhető e feltételek teljesülése esetén, amelyek a böngészést (»browsing«), illetve a hozzáférés gyorsítására szolgáló tárolóban való rögzítését (»caching«) teszik lehetővé, beleértve az átviteli rendszerek hatékony működését szolgáló cselekményeket is, amennyiben a közvetítő szolgáltató az információt módosítja [helyesen: nem módosítja], és nem zavarja meg az információ felhasználásával kapcsolatos adatok kinyerésére szolgáló, széleskörűen elismert és alkalmazott technológia jogszerű használatát. A felhasználás jogszerűnek minősül, ha azt a jogosult engedélyezi, illetve jogszabály megengedi.”
36

Először is, ami a 2006/126 irányelv általános rendszerét illeti, rá kell mutatni arra, hogy ez az irányelv egységes közösségi vezetői engedély mintát vezet be, amely a tagállamokban fennálló különböző vezetői engedélyek felváltására irányul, és a vezetői engedély új kategóriáját vezeti be a könnyű motorkerékpárok (robogók) esetében. Ezen irányelv 4. cikke tehát rögzíti és meghatározza a vezetői engedélyek különböző kategóriáit, amelyekkel a tagállamoknak – amelyek a saját vezetői engedélyeik kategóriáit már meghatározták – meg kell teremteniük az egyenértékűséget (lásd ebben az értelemben: 2012. április 26‑iHofmann ítélet, C‑419/10, EU:C:2012:240, 40. pont).
18

Bár a jellemzők e felsorolásában a születési hely nem szerepel, meg kell jegyezni, hogy amennyiben a felsorolást a „többek között” kifejezés vezeti be, akkor az nem kimerítő jellegű, tehát nem zárja ki, hogy ez a kritérium is szerepelhet benne. Mindazonáltal, még ha így is van, akkor is meg kell állapítani, hogy a születési hely csupán egy azon sajátos tényezők közül, amelyek a személy etnikai származására utalhatnak, azonban ebből a szempontból egyáltalán nem döntő jelentőségű.
2

E kérelem előterjesztésére a The Gibraltar Betting and Gaming Association Limited (a továbbiakban: GBGA), valamint a Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (adó‑ és vámhatóság, Egyesült Királyság) és a Her Majesty’s Treasury (államkincstár, Egyesült Királyság) közötti, a szerencsejátékokra adót kivető új adószabályozás jogszerűségére vonatkozó jogvita keretében került sor.