ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
A Törvényszék (tizedik tanács) 2021. november 10 ítélete –

VF International kontra EUIPO – National Geographic Society (NATIONAL GEOGRAPHIC)

(T‑517/20. sz. ügy)

„Európai uniós védjegy – Törlési eljárás – NATIONAL GEOGRAPHIC európai uniós szóvédjegy – geographic korábbi lajstromozatlan védjegy – Viszonylagos kizáró ok – A megjelölésnek a helyi jelentőségűt meghaladó mértékű kereskedelmi forgalomban történő használata elmaradása – A 207/2009/EK rendelet 8. cikkének (4) bekezdése és 53. cikke (1) bekezdésének c) pontja (jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikkének (4) bekezdése és 60. cikke (1) bekezdésének c) pontja)”

1. Európai uniós védjegy – A védjegyoltalomról való lemondás, a védjegyoltalom megszűnése és a védjegy törlése – Viszonylagos törlési okok – Nem lajstromozott védjegy vagy a gazdasági tevékenység körében használt más megjelölés fennállása – Feltételek – Az uniós jog alapján való értelmezés – A hivatkozott megjelölésre irányadó nemzeti jog által előírt szempontokra figyelemmel történő értékelés (207/2009 tanácsi rendelet, 8. cikk, (4) bekezdés, és 53. cikk, (1) bekezdés, c) pont) (lásd: 15., 16. és 18. pont)

2. Európai uniós védjegy – A védjegyoltalomról való lemondás, a védjegyoltalom megszűnése és a védjegy törlése – Viszonylagos törlési okok – Nem lajstromozott védjegy vagy a gazdasági tevékenység körében használt más megjelölés fennállása – A megjelölés gazdasági tevékenység körében történő használata – Fogalom – Gazdasági előnyre törekvő, kereskedelmi forgalomban történő használat (207/2009 tanácsi rendelet, 8. cikk, (4) bekezdés, és 53. cikk, (1) bekezdés, c) pont) (lásd: 17. és 30. pont)

3. Európai uniós védjegy – A védjegyoltalomról való lemondás, a védjegyoltalom megszűnése és a védjegy törlése – Viszonylagos törlési okok – Nem lajstromozott védjegy vagy a gazdasági tevékenység körében használt más megjelölés fennállása – NATIONAL GEOGRAPHIC szóvédjegy és geographic lajstromozatlan védjegy (207/2009 tanácsi rendelet, 8. cikk, (4) bekezdés, és 53. cikk, (1) bekezdés, c) pont) (lásd: 26., 38., 43., 44. 46. és 47. pont)

4. Európai uniós védjegy – A védjegyoltalomról való lemondás, a védjegyoltalom megszűnése és a védjegy törlése – Viszonylagos törlési okok – Nem lajstromozott védjegy vagy a gazdasági tevékenység körében használt más megjelölés fennállása – Feltételek – A megjelölés helyi jelentősége (207/2009 tanácsi rendelet, 8. cikk, (4) bekezdés, és 53. cikk, (1) bekezdés, c) pont) (lásd: 31. pont)

5. Európai uniós védjegy – Az EUIPO határozatai – Az egyenlő bánásmód elve – A megfelelő ügyintézés elve – Az EUIPO korábbi döntéshozatali gyakorlata – A jogszerűség elve – Minden egyes esetben szigorú és teljes körű vizsgálat szükségessége (207/2009 tanácsi rendelet) (lásd: 45. pont)

Tárgy

Az EUIPO első fellebbezési tanácsának a VF International és a National Geographic Society közötti törlési eljárással kapcsolatban 2020. május 21‑én hozott határozata (R 1665/2019‑1. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

Rendelkező rész

1) A Törvényszék a keresetet elutasítja.
A Törvényszék (tizedik tanács) 2021. november 10 ítélete –

VF International kontra EUIPO – National Geographic Society (NATIONAL GEOGRAPHIC)

(T‑518/20. sz. ügy)

„Európai uniós védjegy – Törlési eljárás – NATIONAL GEOGRAPHIC európai uniós ábrás – GEOGRAPHIC korábbi lajstromozatlan védjegy – Viszonylagos kizáró ok – A megjelölésnek a helyi jelentőségűt meghaladó mértékű kereskedelmi forgalomban történő használata elmaradása – A 40/94/EK rendelet 8. cikkének (4) bekezdése és 52. cikke (1) bekezdésének c) pontja (jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikkének (4) bekezdése és 60. cikke (1) bekezdésének c) pontja)”

1. Európai uniós védjegy – A védjegyoltalomról való lemondás, a védjegyoltalom megszűnése és a védjegy törlése – Viszonylagos törlési okok – Nem lajstromozott védjegy vagy a gazdasági tevékenység körében használt más megjelölés fennállása – Feltételek – Az uniós jog alapján való értelmezés – A hivatkozott megjelölésre irányadó nemzeti jog által előírt szempontokra figyelemmel történő értékelés (40/94 tanácsi rendelet, 8. cikk, (4) bekezdés, és 52. cikk, (1) bekezdés, c) pont) (lásd: 15., 16. és 18. pont)

2. Európai uniós védjegy – A védjegyoltalomról való lemondás, a védjegyoltalom megszűnése és a védjegy törlése – Viszonylagos törlési okok – Nem lajstromozott védjegy vagy a gazdasági tevékenység körében használt más megjelölés fennállása – A megjelölés gazdasági tevékenység körében történő használata – Fogalom – Gazdasági előnyre törekvő, kereskedelmi forgalomban történő használat (40/94 tanácsi rendelet, 8. cikk, (4) bekezdés, és 52. cikk, (1) bekezdés, c) pont) (lásd: 17. és 30. pont)

3. Európai uniós védjegy – A védjegyoltalomról való lemondás, a védjegyoltalom megszűnése és a védjegy törlése – Viszonylagos törlési okok – Nem lajstromozott védjegy vagy a gazdasági tevékenység körében használt más megjelölés fennállása – NATIONAL GEOGRAPHIC ábrás védjegy és GEOGRAPHIC lajstromozatlan védjegy (40/94 tanácsi rendelet, 8. cikk, (4) bekezdés, és 52. cikk, (1) bekezdés, c) pont) (lásd: 26., 38., 43., 44. 46. és 47. pont)

4. Európai uniós védjegy – A védjegyoltalomról való lemondás, a védjegyoltalom megszűnése és a védjegy törlése – Viszonylagos törlési okok – Nem lajstromozott védjegy vagy a gazdasági tevékenység körében használt más megjelölés fennállása – Feltételek – A megjelölés helyi jelentősége (40/94 tanácsi rendelet, 8. cikk, (4) bekezdés, és 52. cikk, (1) bekezdés, c) pont) (lásd: 31. pont)

5. Európai uniós védjegy – Az EUIPO határozatai – Az egyenlő bánásmód elve – A megfelelő ügyintézés elve – Az EUIPO korábbi döntéshozatali gyakorlata – A jogszerűség elve – Minden egyes esetben szigorú és teljes körű vizsgálat szükségessége (40/94 tanácsi rendelet) (lásd: 45. pont)

Tárgy

Az EUIPO első fellebbezési tanácsának a VF International és a National Geographic Society közötti törlési eljárással kapcsolatban 2020. május 21‑én hozott határozata (R 1664/2019‑1. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

Rendelkező rész

1) A Törvényszék a keresetet elutasítja.
A Törvényszék (kilencedik tanács) 2021. november 17‑i ítélete –

Société des produits Nestlé kontra EUIPO – Amigüitos pets & life (THE ONLY ONE by alphaspirit wild and perfect)

(T‑616/20. sz. ügy)

„Európai uniós védjegy – Felszólalási eljárás – A THE ONLY ONE by alphaspirit wild and perfect európai uniós ábrás védjegy bejelentése – ONE korábbi európai uniós szóvédjegy – Viszonylagos kizáró okok – A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja és 8. cikkének (5) bekezdése (jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja és 7. cikkének (5) bekezdése) – Valamely korábbi határozat Törvényszék általi megsemmisítését követően hozott határozat – Az (EU) 2017/1001 rendelet 72. cikkének (6) bekezdése – Jogerő”

1. Megsemmisítés iránti kereset – Megsemmisítést kimondó ítélet – Joghatások – Végrehajtási intézkedések hozatalára vonatkozó kötelezettség – Terjedelem – Az ítélet indokolásának, valamint rendelkező részének figyelembevétele (EUMSZ 266. cikk; 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 72. cikk, (6) bekezdés) (lásd: 36. és 37. pont)

2. Európai uniós védjegy – Jogorvoslati eljárás – Az uniós bírósághoz benyújtott kereset – A Törvényszéknek a megtámadott határozat megváltoztatására vonatkozó jogosultsága – Korlátok (2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 72. cikk) (lásd: 48. pont)

3. Bírósági eljárás – Jogerő – Terjedelem (lásd: 51. pont)

Tárgy

Az EUIPO ötödik fellebbezési tanácsának a Société des produits Nestlé és az Amigüitos pets & life közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2020. július 29‑én hozott határozata (R 424/2020‑5. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

Rendelkező rész

1) A Törvényszék az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) ötödik fellebbezési tanácsának 2020. július 29‑i határozatát (R 424/2020‑5. sz. ügy) hatályon kívül helyezi.

2) Az EUIPO maga viseli saját költségeit, valamint a Société des produits Nestlé SA részéről a Törvényszék előtti eljárással kapcsolatban felmerült költségeket.
1.

Tisztviselők – Ideiglenes alkalmazottak – Az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 2. cikke c) pontjának hatálya alá tartozó ideiglenes alkalmazottak – A Parlament valamely képviselőcsoportjához beosztott ideiglenes alkalmazott – A képviselőcsoport feloszlása – Következmény – A szerződés megszüntetése – A Parlament azon kötelezettsége, hogy az érintettet új képviselőcsoportba ossza be újra – Hiány (Az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek, 2. cikk, c) pont, 33. cikk, és 34. cikk, (3) bekezdés) (lásd: 17–24., 116. és 117. pont)
1.

Tisztviselők – Ideiglenes alkalmazottak – Az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 2. cikke c) pontjának hatálya alá tartozó ideiglenes alkalmazottak – A Parlament valamely képviselőcsoportjához beosztott ideiglenes alkalmazott – A képviselőcsoport feloszlása – Következmény – A szerződés megszüntetése – A Parlament azon kötelezettsége, hogy az érintettet új képviselőcsoportba ossza be újra – Hiány (Az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek, 2. cikk, c) pont, 33. cikk, és 34. cikk, (3) bekezdés) (lásd: 17–24. 116. és 117. pont)
48

E tekintetben a felperes által a keresetlevél 55. pontjában előadott érv, amely szerint a valamely másik tagállam által kiadott működési engedéllyel rendelkező légitársaságokat gyakran a Svéd Királyságtól eltérő tagállamok állampolgárai birtokolják és üzemeltetik, mint ahogyan – a felpereshez hasonlóan – ilyen állampolgárokat is alkalmaznak, még ha bizonyítást is nyerne, teljesen mellékes jellegű, és nem befolyásolhatja a szóban forgó támogatási program szükségességét, különös tekintettel az általa felállított kritériumokra, közöttük a svéd engedély kritériumára. Hozzá kell tenni, hogy ez az érv könnyen vitatható a felperessel szemben, mivel a svéd engedéllyel rendelkező társaságok tőkéjében a Svéd Királyságon kívüli, különböző tagállamokban letelepedett jogi vagy természetes személyek részesedhetnek, vagy azok e más tagállamok állampolgárai is lehetnek.
26

A jelen ügyben nem vitatható, hogy a Covid19‑világjárvány az EUMSZ 107. cikk (2) bekezdése b) pontjának értelmében vett rendkívüli eseménynek minősül. A megtámadott határozat e tekintetben a 29. pontban ismerteti a Bizottság határozathozatali gyakorlatának kritériumait, majd megjelöli, hogy mennyiben felel meg azoknak a Covid19‑világjárvány. A felperes azonban anélkül, hogy ezt vitatta volna, a tárgyaláson arra hivatkozott, hogy a Bizottság és a Francia Köztársaság beadványaiban úgy tekintette, hogy az e tagállam által elfogadott közlekedéskorlátozási és lezárási intézkedések alkotják az említett eseményt, nem pedig maga a világjárvány. Valójában – amint azt a Bizottság az ellenkérelem 18. lábjegyzetben egyértelművé tett 35. pontjában megállapítja – az említett világjárványt és a francia hatóságok által azzal szemben hozott intézkedéseket együttesen tekintik a szóban forgó rendkívüli eseménynek, amint az kitűnik a megtámadott határozat 15. és 50. pontjának egyértelmű megfogalmazásából. Az említett, különösen a mozgás szabadságát illetően rendkívül korlátozó intézkedések indoka ugyanis mind Franciaországban, mind az Európai Unióban kizárólag a világjárvány terjedésének korlátozására irányuló szándék volt. Ez utóbbi határozta meg a szóban forgó intézkedéseket, amelyek maguk is hatást gyakoroltak a francia piacon működő légitársaságokra. A rendkívüli esemény és a kár közötti okozati összefüggés tehát megszakítás nélküli. Hasonló megközelítés következik összességében az ítélkezési gyakorlatból is. Így a Törvényszék a 2008. június 25‑iOlympiaki Aeroporia Ypiresies kontra Bizottság ítéletben (T‑268/06, EU:T:2008:222, 49. pont) megállapította, hogy a Bizottság helyesen emlékeztetett az Egyesült Államokban 2001. szeptember 11. és 14. között bevezetett légtérzár rendkívüli esemény jellegére, és állapította meg, hogy nemcsak a terrorcselekmények, hanem a légtérzár is rendkívüli eseménynek minősül.
40

Végül az EUIPO úgy véli, hogy a gondossági kötelezettséggel ellentétes, hogy nyilvánvaló ok nélkül késleltették a fellebbezés alapjául szolgáló okokat megjelölő írásbeli nyilatkozat elküldését a határidő lejártának napján 18 óra 30 perc után is, miközben az már reggel készen volt. Azt is teljesen megmagyarázhatatlannak tekinti, hogy ezt a beadványt nem másnap, hanem csak két héttel a határidő lejártát követően nyújtották be.
114

Egyébiránt, bár a megtámadott határozat (3) bekezdésében kétségtelenül az szerepel, hogy a svéd hatóságoknak a nem alapvető utazások elkerülésére vonatkozó ajánlása „legalább 2020. június 15‑ig” alkalmazandó, rá kell mutatni arra, hogy a szóban forgó intézkedésnek az e határozat (9) preambulumbekezdésében említett célja az, hogy részlegesen megtérítse a SAS részére a Covid19‑világjárvánnyal összefüggő utazási korlátozások bevezetése nyomán a járatainak törléséből vagy átütemezéséből eredő kárt, anélkül hogy e korlátozásokat pontosabban meghatároznák. Következésképpen a megtámadott határozatból nem tűnik ki, hogy a SAS által elszenvedett kár ne származhatna olyan korlátozásokból is, amelyek továbbra is hatályban maradnak, vagy amelyeket a svéd hatóságok ajánlásának feloldása után fogadnak el, amely ajánlásról egyébiránt e határozat (3) preambulumbekezdésének szövegéből kifejezetten az tűnik ki, hogy az 2020. június 15‑ét követően is hatályban maradhatott. Következésképpen meg kell állapítani, hogy nem volt ellentmondásban annak egyidejű megállapítása, hogy a SAS által elszenvedett kár a Covid19‑világjárvánnyal összefüggésben az utazással kapcsolatos korlátozásokból eredt, és hogy e kár 2020. június 15‑ét követően, egészen 2021‑ig bekövetkezhetett.
74

Arra is emlékeztetni kell, hogy az EUMSZ 107. cikk (3) bekezdésének b) pontja nemcsak azt követeli meg, hogy az érintett tagállam valóban a gazdasága komoly zavarával nézzen szembe, hanem azt is, hogy az e zavar megszüntetése érdekében elfogadott támogatási intézkedések egyrészt szükségesek legyenek e cél eléréséhez, másrészt pedig e cél elérésére alkalmasak és azzal arányosak legyenek. Ugyanez a követelmény következik az ideiglenes keret 19. pontjából is.
6.

2020. július 31‑én a Bizottság elfogadta az SA.57659 (2020/N) – Spanyolország Covid19 – Feltőkésítési alap – állami támogatásról szóló C(2020) 5414 final határozatot (a továbbiakban: megtámadott határozat), amelyben megállapította, hogy a szóban forgó intézkedés az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett állami támogatásnak minősül, és az az EUMSZ 107. cikk (3) bekezdésének b) pontja és a 2020. április 3‑án (HL 2020. C 112 I, 1. o.), 2020. május 13‑án (HL 2020. C 164., 3. o.) és 2020. június 29‑én (HL 2020. C 218., 3. o.) módosított, az „Állami támogatási intézkedésekre vonatkozó ideiglenes keret a gazdaságnak a jelenlegi Covid19‑járvánnyal összefüggésben való támogatása céljából” című, 2020. március 19‑i bizottsági közlemény (HL 2020. C 91. I, 1. o.), (a továbbiakban: ideiglenes keret) alapján összeegyeztethető a belső piaccal, így annak tekintetében nem emelt kifogást.
26

Harmadsorban, a felperes azt állítja, hogy a fellebbezési tanács azért is tévesen állapította meg, hogy ezen áruk nem hasonlók, mert nem vette figyelembe azt a tényt, hogy az ütköző áruk ugyanazon gyártóktól származnak, és ugyanazon értékesítési csatornákon keresztül értékesítik őket. E tekintetben a felperes először is azt állítja, hogy a tényleges gyártási hely nem annyira meghatározó, mint az a kérdés, hogy az érintett vásárlóközönség figyelembe veszi‑e az áruk gyártását vagy szállítását irányító vagy ellenőrző jogalany kilétét, és megjegyzi, hogy a felszólalási osztály megállapította, hogy napjainkban a gépárműgyártók védjegyeikkel olyan árukat is kínálnak, mint a 14. és 25. osztályba tartozó áruk. A felszólalási osztály azt is elismerte, hogy a gépkocsikat, a ruházati cikkeket és az órákat gyakran ugyanazon gyártók, nevezetesen a gépárműgyártók felelősségére állítják elő és szállítják. Másodszor a felperes előadja, hogy a keresetlevélhez mellékelt internetes honlapok nyomtatott oldalaiból kitűnik, hogy a gépjárműgyártók által kínált ruházati cikkek és kiegészítők elérhetők a gépjárműgyártók honlapjain, amelyek gyakran részletes információkat tartalmaznak a kínált járművekről is. Ezenkívül számos gyártó kínálja ruháit a szokásos gépjárműkereskedői közvetítésével.
24

Másodszor, a megtámadott határozat 50–58. pontjában a fellebbezési tanács először is válaszolt a felperes azon érvére, amely szerint az EUIPO‑nak nem kellett volna törölnie ezeket a bejegyzéseket, mivel a beavatkozó fél fizetésképtelenségétől függetlenül a szóban forgó védjegyet már 2014 júniusában átruházták a Spring Holdingsra. A fellebbezési tanács e tekintetben megállapította, hogy az olasz csődtörvény 45. cikke értelmében a jogügylet harmadik személyekkel szembeni érvényesíthetőségéhez szükséges alaki követelmények érvénytelenek a fizetésképtelenségi eljárás tekintetében, ha azokat a fizetésképtelenség megállapítását követően teljesítették. Márpedig a 2017/1001 rendelet 27. cikke (1) bekezdésének megfelelően a szóban forgó védjegyoltalom állítólagos átruházását nem a beavatkozó fél fizetésképtelenségének megállapítása előtt jegyezték be a nyilvántartásba, tehát azok harmadik személyekkel, vagyis a jelen ügyben a felszámolóval szemben nem hatályosak. Irreleváns lett volna tehát annak meghatározása, hogy a szóban forgó védjegyoltalmat átruházó első szerződésben megjelölt 2014. június 26‑i időpont az olasz jogszabályok értelmében bizonyos volt‑e, amit a felek részletesen megvitattak, mivel az átruházást nem jegyezték be az EUIPO nyilvántartásába. Mindenesetre, amint azt maga a felperes is elismerte, a fellebbezési tanács úgy ítélte meg, hogy nem rendelkezik hatáskörrel e kérdés eldöntésére, az a nemzeti bíróságok hatáskörébe tartozik. A fellebbezési tanács szerint, noha kétségtelenül igaz, hogy az átruházásnak az EUIPO nyilvántartásába való bejegyzése nem feltétele ezen átruházás felek közötti érvényességének, amint azt a felperes állítja, mindazonáltal olyan feltételről van szó, amely szükséges ahhoz, hogy a védjegyoltalom átruházása harmadik személyekkel, vagyis a jelen ügyben a felszámolóval szemben joghatásokat váltson ki.
96

Ezenkívül el kell utasítani a felperes azon érvét, miszerint a felszólalási osztály azt állította, hogy a szoftverek rendeltetése nagyon eltérő. A felszólalási osztály ugyanis rámutatott arra, hogy bár a szoftverek sajátos rendeltetése nem azonos (their specific purpose of use is not the same), általában azok mindegyikét adatkezelésre (data processing) használják, továbbá (számítógép segítségével történő) használatuk szintén azonos. E határozatokból tehát kitűnik a szoftverek rendeltetése közötti átfedés, amennyiben mindegyik lehetővé teszi az adatkezelést. [omissis]
37

A felperes álláspontja szerint a fellebbezési tanács ezen megállapításai tévesek. Megjegyzi, hogy egyrészt a bejelentett védjegy árujegyzékében szereplő áruk jellege, másrészt pedig a korábbi védjegy árujegyzékében érintett alkoholtartalmú italok jellege különböző az alkoholnak az összetételükben való jelenléte vagy hiánya, valamint alapvető összetevőik, előállítási módjuk, színük, illatuk és ízük miatt. A fellebbezési tanács álláspontjával ellentétben, a felperes szerint e kérdések az érintett fogyasztó számára fontosabbak az esetleges közös célnál és felhasználási módszernél. Ami a vizek és alkoholmentes italok célját és felhasználást illeti, továbbra is a felperes szerint, az alkoholtartalmú – akár alacsony alkoholtartalommal rendelkező – italok fogyasztása nem zárja ki az alkoholmentes italok (vizek) fogyasztását és fordítva, de ezen italok egyikének fogyasztása nem feltétlenül jár a másik fogyasztásával. Ezenkívül az alkoholtartalmú italok – még az alacsony alkoholtartalmú italok is – általában élvezeti célra, nem pedig szomjúság oltására, még kevésbé az emberi egészség megőrzésére szolgálnak, míg a bejelentett védjegy árujegyzékében szereplő alkoholmentes italok általában vagy – az ásványvizek és szénsavas vizek esetében – akár kizárólag a szomjúság oltására és az emberi egészség megóvására szolgálnak. A fogyasztó ugyanis egyre több vizet fogyaszt, nemcsak azért, mert szomjas, hanem az „ép testben ép lélek” üzenet hatására is. Végül a felperes véleménye szerint a szóban forgó áruk nem egymást kiegészítő jellegűek, és nem is versengő jellegűek.
54

Először is meg kell állapítani, hogy – amint arra az EUIPO és a beavatkozó fél hivatkozik – a felperes tévesen állítja, hogy az első törlési kérelem nem létezik jogi értelemben. Amennyiben ugyanis azt állítja, hogy a 2017/1001 rendelet kiegészítéséről és az (EU) 2017/1430 felhatalmazáson alapuló rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2018. március 5‑i (EU) 2018/625 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet (HL 2018. L 104., 1. o.) 15. cikkének megfelelően az első törlési kérelmet be nem nyújtottnak kell tekinteni, meg kell állapítani, hogy e kérelem benyújtásakor e cikk nem volt alkalmazandó. Mindenesetre az akkor alkalmazandó rendelkezés, azaz a 40/94 rendelet végrehajtásáról szóló, 1995. december 13‑i 2868/95/EK bizottsági rendelet (HL 1995. L 303., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 189. o.) 39. szabálya értelmében a törlési kérelmet az előírt díjak megfizetése hiányában kell be nem nyújtottnak tekinteni, nem pedig ha azt visszavonták, és ugyanez a helyzet a 2018/625 felhatalmazáson alapuló rendelet 15. cikkének (1) bekezdése esetén is. Ráadásul, amint azt az EUIPO előadja, az első törlési kérelem tárgyában a törlési osztály 2006. április 26‑án, a felperes elállását követően határozatot hozott.
46

A megtámadott határozatban a fellebbezési nagytanács a 2017/1001 rendelet 72. cikkének (6) bekezdésére hivatkozva először is megállapította, hogy az EUIPO‑t valamely ítélet rendelkező része csak annyiban köti, amennyiben az azt alátámasztó tények és jogkérdések azonosak. Azt is állította, hogy a hatályon kívül helyező ítéletben a Törvényszék úgy ítélte meg, hogy az „eddig” benyújtott bizonyítékok nem elegendőek a 207/2009 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontjában foglalt feltétlen kizáró ok bizonyításához, és idézte a hatályon kívül helyező ítélet indokait – a 34. és 45–48. pontok kivonatát –, amelyek álláspontja szerint alá tudják támasztani ezt az állítást. A fellebbezési nagytanács, mivel úgy ítélte meg, hogy új bizonyítékokat vehet alapul, és támaszkodhat a 2017/1001 rendelet 95. cikke (1) bekezdésének rendelkezéseire, ebből azt a következtetést vonta le, hogy a bejelentett védjegy lajstromozhatóságának újabb vizsgálata megengedett és szükséges, mivel a hatályon kívül helyező ítélet meghatározó indokai nem akadályozzák a feltétlen kizáró ok új bizonyítékok alapján történő felülvizsgálatát. Következésképpen úgy ítélte meg, hogy köteles újból megvizsgálni az említett okot.
47

2021. március 9‑i végzésével a Törvényszék az eljárási szabályzat 92. cikkének (3) bekezdése alapján kötelezte az EGSZB‑t, hogy nyújtsa be az OLAF jelentésének mellékleteit, beleértve a tanúk és a visszaélést bejelentő személyek meghallgatásának leiratait is, amelyeket az OLAF a 2020. január 16‑i feljegyzésével közölt vele. A Törvényszék egyébiránt kifejtette, hogy az eljárás e szakaszában e dokumentumokat nem közli a felperessel, kivéve ha az EGSZB az említett dokumentumok teljes változatán kívül be tudja nyújtani e dokumentumok nem bizalmas változatát is.