C‑272/15. sz. ügy

Swiss International Air Lines AG

kontra

The Secretary of State for Energy and Climate Change

és

Environment Agency

(a Court of Appeal [England & Wales] [Civil Division] [Egyesült Királyság] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)

„Előzetes döntéshozatal – 2003/87/EK irányelv – Az üvegházhatású gázok kibocsátási egységeinek kereskedelmi rendszere – Az uniós tagállamok és a harmadik országok többsége közötti járatokra vonatkozó kibocsátási egységek átadására irányuló kötelezettség – 377/2013/EU határozat – 1. cikk – Ideiglenes eltérés – A svájci repülőterekre érkező és onnan induló járatok kizárása – Harmadik országok közötti eltérő bánásmód – Az egyenlő bánásmód általános elve – Alkalmazhatatlanság”

Összefoglaló – A Bíróság ítélete (negyedik tanács), 2016. december 21.

Környezet – Levegőszennyezés – 2003/87 irányelv – Az üvegházhatású gázok kibocsátási egységeinek kereskedelmi rendszere – Az uniós tagállamok és a harmadik országok többsége közötti járatokra vonatkozó kibocsátási egységek átadására irányuló kötelezettség – Ideiglenes eltérés – Harmadik országok közötti eltérő bánásmód – Megengedhetőség – Az egyenlő bánásmód elve – Alkalmazhatatlanság

(A 2008/101 irányelvvel módosított 2003/87 európai parlamenti és tanácsi irányelv, 12. cikk, 2a) bekezdés, és 16. cikk; 377/2013 európai parlamenti és tanácsi határozat, 1. cikk)

Az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységei Közösségen belüli kereskedelmi rendszerének létrehozásáról szóló 2003/87 irányelvtől való ideiglenes eltérésről szóló 377/2013 határozatnak az egyenlő bánásmód elvére tekintettel való vizsgálata nem tárt fel olyan tényezőt, amely érintené e határozat érvényességét, mivel azon ideiglenes eltérés, amelyet e határozat 1. cikke az európai uniós tagállamok és a harmadik országok többsége között a 2012‑ben megvalósított járatokra vonatkozó üvegházhatású gázok kibocsátási egységeinek átadása tekintetében a 2008/101 irányelvvel módosított 2003/87 irányelv 12. cikkének 2a) bekezdéséből és a 16. cikkéből eredő követelmények alól előír, nem alkalmazandó többek között a svájci repülőterekre érkező és az onnan induló járatokra.

A 377/2013 határozat ugyanis az Unió külkapcsolatokra vonatkozó hatásköreinek keretén belül hozott intézkedések részét képezi. Márpedig a külkapcsolatok folytatása során az intézkedések széles skálája rendelkezésre áll, amelyek nem korlátozódnak az összes harmadik országgal szemben hozott intézkedésekre, és így azok egy vagy több harmadik országra is vonatkozhatnak.

Az uniós intézmények és szervek a külkapcsolatok folytatása során igen szabadon hozhatnak politikai döntéseket. Mivel a külkapcsolatok folytatása szükségszerűen magában foglalja politikai jellegű döntések meghozatalát, az Uniónak képesnek kell lennie arra, hogy meghozza a politikai döntéseit, és hogy az általa elérni kívánt célkitűzések alapján harmadik országok között különbséget tegyen, anélkül, hogy köteles lenne egyenlő bánásmódot biztosítani ezen országok mindegyike számára. A külpolitikai előjogoknak az uniós intézmények és szervek általi gyakorlása így azzal a következménnyel járhat, hogy egy harmadik ország más harmadik országokhoz képest eltérő bánásmódban részesül.

Az uniós jog az Unió tekintetében nem ír elő semmilyen kifejezett kötelezettséget arra nézve, hogy egyenlő bánásmódot biztosítson az összes harmadik ország számára. Mivel a nemzetközi közjog nem tartalmaz harmadik országok tekintetében alkalmazott egyenlő bánásmódra vonatkozó általános elvet, az egyenlő bánásmód elvének harmadik országok tekintetében történő alkalmazása egyoldalúan korlátozná az Unió nemzetközi szintű tevékenységének lehetőségeit. Ennélfogva nem tekinthető úgy, hogy az Unió elismerhetett ilyen követelményt anélkül, hogy kifejezetten rögzítette volna a Szerződésekben a harmadik országok közötti egyenlő bánásmódot.

Így nincs az EUM‑Szerződésben olyan általános elv, amely kötelezi az Uniót arra, hogy külkapcsolatai keretében valamennyi tekintetben egyenlő bánásmódban részesítse a különböző harmadik országokat, és a gazdasági szereplők semmi esetre sem hivatkozhatnak egy ilyen elv létezésére. Ezért a 377/2013 határozat 1. cikkében megállapított, harmadik országok közötti, az Unió külkapcsolatai keretében történő eltérő bánásmód alkalmazása nem tartozik az egyenlő bánásmód elvének alkalmazási körébe.

(vö. 22–26., 35., 37. pont és a rendelkező rész)