HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 39/10

A Törvényszék (negyedik tanács) T-373/10., T-374/10., T-382/10. és T-402/10. sz., Villeroy & Boch AG és társai kontra Európai Bizottság egyesített ügyekben 2013. szeptember 16-án hozott ítélete ellen a Villeroy & Boch AG által 2013. november 29-én benyújtott fellebbezés

(C-625/13. P. sz. ügy)

2014/C 39/17

Az eljárás nyelve: német

Felek

Fellebbező: Villeroy & Boch AG (képviselő: M. Klusmann ügyvéd, S. Thomas)

A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság

A fellebbező kérelmei

Az első fokon előterjesztett kérelmeket fenntartva a fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

1. a keresetet elutasító és a felperest érintő részében teljes egészében helyezze hatályon kívül a Törvényszék (negyedik tanács) T-373/10., T-374/10., T-382/10. és T-402/10. sz. egyesített ügyekben 2013. szeptember 16-án hozott ítéletét;

2. másodlagosan a megtámadott ítélet szerinti változatában a felperest érintő részében részben semmisítse meg az alperes 2010. június 23-i C(2010) 4185 végleges határozatának 1. cikkét;

3. másodlagosan megfelelően csökkentse az alperes 2010. június 23-i megtámadott határozatának 2. cikkében a felperessel szemben kiszabott bírságot;

4. harmadlagosan a jogvitát utalja vissza újbóli határozathozatalra a Törvényszék elé;

5. az alperest kötelezze az eljárás költségeinek viselésére.

Jogalapok és fontosabb érvek

Az 1–6. jogalap azon alapul, hogy a Törvényszék a bizonyítékok értékelése során tévesen alkalmazta a jogot. Így a Törvényszék egy állítólag Franciaországban elkövetett jogsértésre vonatkozó bizonyítékokat a jelen ügyben elegendőnek tartott a felperes elmarasztalásához, miközben ugyanezen bizonyítási kérdést párhuzamos eljárásokban (1) éppen ellenkezőleg értékelte. Ez sérti a kétségre vonatkozó szabályt és a logika szabályait, mivel nem lehet ugyanazon értékelést eltérő eredménnyel a felperes terhére elvégezni.

A 2. jogalap azon alapul, hogy a Törvényszék a felperesnek mint fürdőszobai kerámiaárukat gyártó vállalkozásnak olyan jogsértéseket tudott be, amelyeket Olaszországban nem versenytárs vállalkozások (csaptelepgyártók) követtek el, noha a felperes még csak nem is volt jelen utóbbiak állítólag kartelljogba ütköző találkozóin. Ezenkívül a Törvényszék a felperes versenytársaira vonatkozó párhuzamos ítéletekben (2) ugyanezen kérdést úgy ítélte meg, hogy nem versenytársak között kartelljogba ütköző magatartás még akkor sem áll fenn, ha ezek jelen voltak a csaptelepgyártók állítólagos jogsértései során. A felperesnek az ítéletben való súlyosan hátrányos megkülönböztetésén kívül e tekintetben is fennáll a kétségre vonatkozó szabály és a logika szabályainak megsértése. Ha ugyanis a Törvényszék szerint kétféleképpen lehet értékelni ugyanazon tényállást, akkor a szankciót illetően csak a szankcionált vállalkozások számára kevésbé súlyos alternatívát lehet alkalmazni, nem pedig — amint a jelen ügyben — a hátrányos változatot.

A 3. jogalap a Hollandiában megvalósult összetett jogsértést illetően az elévült tényállásokra vonatkozó megállapító határozat jogszerűségének hiányán, és azon alapul, hogy a Törvényszéknek az indokolásban szereplő megállapításai nem koherensek az ítélet rendelkező részével. A Törvényszék a rendelkező részt tágabban fogalmazta meg, mint az indokolásban szereplő tényleges megállapításait, ami az ítélet indokolásának súlyos hiányát jelenti, amely ítélet rendelkező részét e tekintetben nem támasztja alá az indokolás. Ez sérti az EUMSZ 101. cikket és a Törvényszék eljárási szabályzatának 81. cikkét.

A 4. jogalap Belgiumot illetően lényegében azon releváns tények figyelmen kívül hagyásán alapul, amelyeket maga a Törvényszék hozott fel a tárgyaláson.

Az 5. jogalap a Németországban elkövetett jogsértésre vonatkozó megállapításokat illetően elkövetett jogi hibákon alapul. A Törvényszék a felperes előadását figyelmen kívül hagyta, illetve elferdítette, továbbá jogilag nem helytállók az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdése értelmében vett állítólagos jogellenes információcserére vonatkozó különböző megállapítások.

A 6. jogalap azon alapul, hogy a Törvényszék az Ausztriára vonatkozó értékelés során tévesen alkalmazta a jogot.

A 7. jogalap azon alapul, hogy más, jogilag önálló vállalkozások jogsértései felperesnek — levezetés útján — való betudása sérti a vétkesség elvét.

A 8. jogalap azon alapul, hogy a Törvényszék ténylegesen és jogilag össze nem függő magatartásokat minősített jogilag állítólag egységes, összetett és folyamatos jogsértésnek („single complex and continuous infragment”), amire a felperes szerint jogilag már az együttesen értékelt magatartások egymást kiegészítő jellegének hiánya miatt sem kerülhetett volna sor. Az egységes, összetett és folyamatos jogsértés jogi fogalma jelen ügyben való alkalmazásának módja sérti a tisztességes eljárás elvét.

A 9. jogalap azon alapul, hogy sérti a jogszerűség elvét és a személyes felelősség elvét az, hogy jogalap nélkül állapították meg a cégcsoportra kiszabott bírság megfizetéséért való egyetemleges felelősséget a jogsértésben való közvetlen részvétel hiánya ellenére.

A 10. jogalappal a felperes a Törvényszék jogilag hibás felületes felülvizsgálatát (úgynevezett „light review”) kifogásolja, mivel a Törvényszék nem gyakorolta megfelelően felülvizsgálati jogkörét, és ezáltal nem garantálta a közösségi jog szerinti jogvédelmet.

Végül a 11. jogalap azon alapul, hogy a helybenhagyott bírság mindenképpen aránytalan. Figyelemmel ugyanis arra, hogy a Törvényszék az ítéletben egyes terhelő ténymegállapításokat már megsemmisített, és további terhelő ténymegállapításokat is meg kell semmisíteni a jogilag hibás indokolás miatt, a jogszabályban előírt maximális, a cégcsoport forgalmának 10 %-át kitevő szankció kiszabásának a Törvényszék általi helybenhagyása nem lehet arányos, és így nem fogadható el. Ha a jogsértés indokolására felhozott ténymegállapítások nagyrészt nem állnak helyt, az okozati összefüggés és a bizonyítás egyértelmű hiányosságaira, valamint a hiányzó betudhatósági összefüggésekre tekintettel nem állhat fenn olyan egységes, összetett és folyamatos jogsértés, amelyre 6 országban, 3 termékcsoportot érintően 10 éven keresztül került volna sor, hanem legfeljebb eseti helyi jogsértésekről lehet szó, amelyek messze nem indokolják a jelen ügyben kiszabott mértékű szankciót. A jelen ügyben vizsgált tényállás nagyon messze áll egy súlyos vagy éppen nagyon súlyos esettől, amit a Törvényszék az értelmezendő értékelési kritériumokat súlyos mértékben figyelmen kívül hagyva elmulasztott figyelembe venni.

(1) A Törvényszék T-379/10. és T-381/10. sz., Keramag Keramische Werke AG és társai és Sanitec Europe Oy kontra Bizottság egyesített ügyekben 2013. szeptember 16-án hozott ítélete (az EBHT-ban még nem tették közzé).

(2) A Törvényszék T-379/10. és T-381/10. sz., Keramag Keramische Werke AG és társai és Sanitec Europe Oy kontra Bizottság egyesített ügyekben 2013. szeptember 16-án hozott ítélete (az EBHT-ban még nem tették közzé), valamint a Törvényszék T-380/10. sz., Wabco Europe és társai kontra Bizottság ügyben 2013. szeptember 16-án hozott ítélete (az EBHT-ban még nem tették közzé).