ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
7

Az e rendelet III. címének „[k]ülönleges, nem járulékalapú pénzbeli ellátások[ra]” vonatkozó 9. fejezetében szereplő 70. cikk az „Általános rendelkezések” címet viseli. E cikk kimondja: „(1) Ezt a cikket kell alkalmazni a különleges, nem járulékalapú pénzbeli ellátásokra is, amelyek olyan jogszabályokban kerülnek megállapításra, amelyek – személyi hatályuk, célkitűzéseik és/vagy a jogosultságra vonatkozó feltételeik miatt – a 3. cikk (1) bekezdésében említett szociális biztonsági jogszabályok, valamint a szociális segélyezés jellegzetességeit egyaránt magukban hordozzák. (2) E fejezet alkalmazásában a »különleges, nem járulékalapú pénzbeli ellátás« az az ellátás, amelynek: a) célja, hogy: i. 3. cikk (1) bekezdésében említett szociális biztonsági ágak által fedezett kockázatok kiegészítő, helyettesítő vagy járulékos fedezetéül szolgáljon, és az érintett személyeknek minimum megélhetési jövedelmet biztosítson az érintett tagállam gazdasági és társadalmi helyzetére is figyelemmel; ii. a fogyatékossággal élők részére kifejezetten különös védelmet biztosítson [helyesen: kizárólag biztosítsa a fogyatékossággal élők különös védelmét], szoros kapcsolatban az érintett személy szociális környezetével az érintett tagállamban; és b) amely esetében a finanszírozás kizárólag a kötelező, az általános közkiadások fedezésére szolgáló adóbevételből származik, valamint az ellátások nyújtásának és kiszámításának feltételei a kedvezményezett tekintetében nem függnek semmiféle járulékfizetéstől. A járulékalapú ellátások kiegészítésére szolgáló ellátások azonban egyedül ezen az alapon nem minősülnek járulékalapú ellátásnak; és c) amely szerepel a X. melléklet felsorolásában. (3) A 7. § és e cím más fejezetei nem vonatkoznak az e cikk (2) bekezdésében említett ellátásokra. (4) A (2) bekezdésben említett ellátások kizárólag abban a tagállamban nyújthatók, az ilyen tagállam jogszabályainak megfelelően, amelyben az érintett személy lakóhellyel rendelkezik. Ezeket az ellátásokat a lakóhely szerinti illetékes intézmény a saját költségére nyújtja.”
44

Ami először is azon szerződési feltételt illeti, amelynek értelmében az alapeljárásban szóban forgó szerződések valamely harmadik állam joga alá tartoznak, meg kell jegyezni, hogy különbséget kell tenni azon kérelem között, amelyet valamely munkavállaló nyújt be a garanciaintézethez a fennálló munkabér‑követelésének megfelelő összeg kifizetése érdekében, és azon kérelem között, amelyet az ilyen munkavállaló a fizetésképtelen munkáltatóval szemben nyújt be, és amely annak elérésére irányul, hogy az ilyen követeléseket elégítsék ki (lásd ebben az értelemben: Visciano‑ítélet, C‑69/08, EU:C:2009:468, 41. pont).
30

Le Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (laziói regionális közigazgatási bíróság) elé több keresetet terjesztettek többek között a Comitato nazionale per la gestione della direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto (a 2003/87/EK irányelvet végrehajtó és a Kiotói Jegyzőkönyv szerinti projekttevékenységek irányítását támogató nemzeti bizottság) által a 2013/448 határozat végrehajtása keretében elfogadott 29/2013, 10/2014 és 16/2014 határozattal szemben.
9

A Wet op de omzetbelasting 1968 (a forgalmi adóról szóló 1968. évi törvény) alapügyre alkalmazandó változatának (a továbbiakban: Wet OB) 3. cikke előírja: „(1) Termékértékesítésnek minősülnek a következők:[...] c) ingatlannak az építő általi értékesítése, az építési teleknek nem minősülő beépítetlen ingatlant kivéve […] [...] h) a saját vállalkozás keretében a saját vállalkozás céljaira előállított termékek feletti rendelkezés, ha e termékeket, valamely vállalkozótól való beszerzésük esetén, olyan adó terhelné, amelynek vonatkozásában az adólevonási jog részben vagy egészben kizárt; a saját vállalkozás keretében előállított termékekkel azonos elbírálás alá esnek az anyagok – beleértve az ingatlanokat is – rendelkezésre bocsátása mellett megbízás alapján előállított termékek; e szakasz nem alkalmazandó azokra a beépítetlen ingatlanokra, amelyek nem minősülnek […] építési telkeknek. [...] (2) Szintén termékértékesítésnek minősül az ingatlanokon fennálló jogok alapítása, átruházása, módosítása, megszüntetése vagy az azokról való lemondás, a jelzálogok és a földjáradékok kivételével, kivéve ha az ellenérték és a forgalmi adó együttes összege kisebb e jogok gazdasági forgalmi értékénél. A gazdasági forgalmi érték legalább a jog tárgyát képező ingatlan forgalmi adót is tartalmazó azon önköltségi árának felel meg, amely egy független harmadik személy által az aktus időpontjában történő jogalapítás esetén megjelenne.”
25

Ezenkívül az 1186/2009 rendelet 4., 7. és 9–11. cikkének megfogalmazása is megerősíti a „szokásos lakóhely” fogalmának azon értelmezését, amely szerint valamely természetes személy egyidejűleg csak egy szokásos lakóhellyel rendelkezhet. Így először is e rendelet 4. cikke úgy rendelkezik, hogy a mentesség azokra a személyes vagyontárgyakra korlátozódik, egyrészt amelyeket az érintett személy a „korábbi szokásos lakóhelyén” legalább hat hónapig használt azt az időpontot megelőzően, hogy a feladási harmadik országban a „szokásos lakóhelye megszűnt”, másrészt „az új szokásos lakóhelyén” való használatra szolgálnak. Továbbá az említett rendelet 7., 9. és 10. cikke mind ugyanarra az eseménysorra utal, amelynek során az érintett először elhagyja a harmadik országban lévő szokásos lakóhelyét, majd ezt követően az Unió vámterületén létesít szokásos lakóhelyet. Végül, az 1186/2009 rendelet 11. cikke az e rendelet 3. cikkében is használt „áthelyez” igét tartalmazza a szokásos lakóhelynek valamely harmadik országból egy tagállamba történő elmozdításának megjelölésére.
20

A Bíróság azt is kimondta, hogy a 2001/29 irányelv 5. cikke (2) bekezdésének c) pontja eredménykötelmet ró arra a tagállamra, amely a nemzeti jogában a magáncélú másolatokra vonatkozó kivételt vezet be, abban az értelemben, hogy ez a tagállam a joghatóságának megfelelően köteles biztosítani a kizárólagos jog jogosultjai által a védelem alatt álló műnek az említett állam területén lakóhellyel rendelkező végső felhasználók által történő többszörözése folytán elszenvedett kár megtérítésére szánt méltányos díj tényleges beszedését (lásd ebben az értelemben: 2011. június 16‑iStichting de Thuiskopie ítélet, C‑462/09, EU:C:2011:397, 34–36., 39. és 41. pont; 2013. július 11‑iAmazon.com International Sales és társai ítélet, C‑521/11, EU:C:2013:515, 32. és 57–59. pont).
29

A fenti elemek fényében kell először is meghatározni, hogy a 2003/86 irányelv 7. cikke (1) bekezdésének c) pontját úgy kell‑e értelmezni, hogy az lehetővé teszi e tagállam illetékes hatóságának annak értékelését, hogy az említett kérelem benyújtásának időpontját követően továbbra is teljesül‑e a családegyesítő állandó, rendszeres és elégséges forrásaira vonatkozó feltétel.
30

Noha igaz, hogy a magánszemélyek közötti jogvitát illetően a Bíróság több alkalommal megállapította, hogy valamely irányelv önmagában nem keletkeztet magánszemélyekre vonatkozó kötelezettséget, következésképpen arra ilyenként nem is lehet magánszemélyekkel szemben hivatkozni (lásd különösen: Marshall‑ítélet, 152/84, EU:C:1986:84, 48. pont; Faccini Dori ítélet, C‑91/92, EU:C:1994:292, 20. pont; Pfeiffer és társai ítélet, C‑397/01–C‑403/01, EU:C:2004:584, 108. pont), a Bíróság több ízben kimondta azt is, hogy a tagállamok irányelvből eredő kötelezettsége az abban előírt eredmény elérésére, valamint azon feladatuk, hogy megtegyék a megfelelő általános és különös intézkedéseket e kötelezettség teljesítésének biztosítása érdekében, a tagállamok minden hatóságára vonatkozik, beleértve hatáskörük keretén belül az igazságszolgáltatás szerveit is (lásd ebben az értelemben különösen: von Colson és Kamann ítélet, 14/83, EU:C:1984:153, 26. pont; Kücükdeveci‑ítélet, C‑555/07, EU:C:2010:21, 47. pont).
18

Először is emlékeztetni kell arra, hogy az EUMSZ 49. cikk előírja a letelepedés szabadsága korlátozásainak megszüntetését. E rendelkezés értelmében e szabadság valamely tagállam állampolgára tekintetében magában foglalja a jogot gazdasági tevékenységnek a más tagállam területén, önálló vállalkozóként történő megkezdésére és folytatására, vállalkozások alapítására és irányítására, a letelepedés országának joga által a saját állampolgáraira előírt feltételek szerint. A szabad letelepedés korlátainak eltörlése vonatkozik azokra a korlátozásokra is, amelyek képviseletnek, fióktelepnek vagy leányvállalatnak valamely tagállam más tagállamban letelepedett állampolgára által történő alapítására vonatkoznak (lásd többek között: Bizottság kontra Franciaország ítélet, 270/83, EU:C:1986:37, 13. pont; Royal Bank of Scotland ítélet, C‑311/97, EU:C:1999:216, 22. pont; CLT‑UFA ítélet, C‑253/03, EU:C:2006:129, 13. pont).
21

A vámhatóság ezen ítélet ellen fellebbezést nyújtott be a Commissione tributaria regionale della Toscana (Toscana tartomány adóügyi bírósága) előtt, amely 2010. szeptember 7‑i ítéletével megváltoztatta az említett ítéletet. E bíróság úgy ítélte meg, hogy adócsalást követ el az a hagyományos importőr, amely – jóllehet a GATT kontingens keretében nem rendelkezik behozatali engedéllyel – ahelyett, hogy az exportőrtől közvetlenül szerezné be és meghatározott vám megfizetése mellett kontingensen kívül importálná az árut, a már vámkezelt árut egy olyan másik gazdasági szereplőtől vásárolja meg, amely a megbízása alapján és a részére történő továbbértékesítés céljából a szolgáltatásnyújtás megfelelő ellenértéke fejében az említett kontingens keretében behozatali engedéllyel rendelkező társaság útján szerezte be az árut.
16

C. Genc szüleinek válását 1997. december 30‑án mondta ki a haymanai bíróság (Törökország). Annak ellenére, hogy az alapeljárás felperesének apja kapta meg a C. Genc és két bátyja feletti felügyeleti jogot, az alapeljárás felperese a válást követően továbbra is Törökországban élt nagyszüleivel.
1

Fellebbezéseikkel az ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s., az ArcelorMittal Tubular Products Roman SA, a Benteler Deutschland GmbH, korábban Benteler Stahl/Rohr GmbH, az Ovako Tube & Ring AB, a Rohrwerk Maxhütte GmbH, a Dalmine SpA, a Silcotub SA, az TMK‑Artrom SA, a Tubos Reunidos SA, a Vallourec Oil and Gas France SAS, korábban Vallourec Mannesmann Oil & Gas France SAS, a Vallourec Tubes France SAS, korábban V & M France SAS, a Vallourec Deutschland GmbH, korábban V & M Deutschland GmbH, a Voestalpine Tubulars GmbH & Co. KG, a Železiarne Podbrezová a.s. (a továbbiakban együtt: ArcelorMittal és társai), valamint az Európai Unió Tanácsa az Európai Unió Törvényszéke 2014. január 29‑iHubei Xinyegang Steel kontra Tanács ítéletének (T‑528/09, EU:T:2014:35, a továbbiakban: megtámadott ítélet) a hatályon kívül helyezését kérik, amely ítélettel a Törvényszék helyt adott a Kínai Népköztársaságból származó egyes varrat nélküli vas‑ vagy acélcsövek behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről és a kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről szóló, 2009. szeptember 24‑i 926/2009/EK tanácsi rendelet (HL L 262., 19. o.; a továbbiakban: vitatott rendelet) megsemmisítése iránt a Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd (a továbbiakban: Hubei) által előterjesztett kérelemnek.
40

Először is meg kell állapítani, hogy a szerződéses kötelezettségekre alkalmazandó jogról szóló, 1980. június 19‑én Rómában aláírásra megnyitott egyezménynek az Európai Közösségek Bírósága által történő értelmezéséről szóló, 1988. december 19‑i első jegyzőkönyve (HL 1998. C 27., 47. o.; magyar nyelven: HL 2005. C 169., 10. o.) 2. cikkének a) pontja értelmében a Bíróságnak hatásköre van az Oberster Gerichtshof (legfelsőbb bíróság) által előzetes döntéshozatal iránti kérelem keretében ezen egyezményre vonatkozóan feltett kérdések megválaszolására.
9

A közúti közlekedésről szóló 1988. évi I. törvény (a továbbiakban: a közúti közlekedésről szóló törvény) 20. §‑a kimondja: „(1) Az e törvényben, valamint külön jogszabályban és közösségi jogi aktusban […] d) a közúti közlekedésben használt menetíró készülék és tachográfkorong, valamint a digitális tachográfokhoz szükséges kártyák használatára, […] vonatkozó rendelkezések megsértői bírság fizetésére kötelezhetők. (2) A bírságolással kapcsolatos eljárás lefolytatására – a (11) bekezdésben meghatározott ellenőrzési jogosultsághoz igazodóan – a közlekedési hatóság, a rendőrség, a vámhatóság, a katasztrófavédelmi hatóság, a munkaügyi hatóság és a közterület‑felügyelet [...] jogosult. (3) A (2) bekezdés szerinti bírságolási eljárásra az eljáró hatóság ellenőrző tevékenységét szabályozó külön jogszabályban foglalt rendelkezéseket az e §‑ban meghatározott eltérésekkel kell alkalmazni. (4) Az (1) bekezdés a)–j) és l) pontjában foglalt valamely rendelkezés megsértőjével szemben – ide nem értve a regisztrációs adóról szóló törvény szerinti gépjárműflotta‑üzemeltetőtől bérbe vett személygépkocsi bérlőjét, vezetőjét, ha a személygépkocsi után a regisztrációs adót megfizették, és ezt a személygépkocsi vezetője a vámhatóság által kiállított igazolás bemutatásával bizonyítja – 10000 [magyar forinttól (HUF)] 800000 [HUF‑ig], a k) pontban foglalt esetben 10000 [HUF‑tól] 300000 [HUF‑ig] terjedő bírság szabható ki. Az egyes rendelkezések megsértése esetén kiszabandó bírságok, valamint a több jogsértő cselekmény vagy mulasztás esetén az ugyanabban az eljárásban kiszabható bírság maximális összegét külön jogszabály állapítja meg. Nincs helye bírság kiszabásának, ha a jogsértő cselekmény elkövetése óta két év eltelt (elévülés). (5) A bírságot a rendelkezés megsértéséért felelős köteles megfizetni. Amennyiben valamely rendelkezés megsértéséért többen is felelőssé tehetők, a külön jogszabályban meghatározott bírság összegét a jogsértésben való felelősségük arányában kötelesek megfizetni. Ha a felelősségük aránya nem állapítható meg, a bírságfizetési kötelezettség őket egyenlő arányban terheli. Nem állapítható meg a bírságfizetési kötelezettség a közúti szállítást végző működési körén kívül eső olyan elháríthatatlan ok esetén, amelyet az nem látott és észszerű elvárhatóság mellett nem is láthatott előre. […]”
19

A 2006. december 12‑iTest Claimants in the FII Group Litigation ítéletből (C‑446/04, EU:C:2006:774, 162. pont), a 2010. március 18‑iGielen‑ítéletből (C‑440/08, EU:C:2010:148, 53. pont) és a 2013. február 28‑iBeker‑ítéletből (C‑168/11, EU:C:2013:117, 62. pont) eredő ítélkezési gyakorlatra támaszkodva e bíróság megállapította, hogy bár a Bíróság még nem foglalt állást e kérdés kapcsán, kimondta, hogy a nemzeti szabályozás szabadon választható alkalmazása is lehet összeegyeztethetetlen az uniós joggal. Következésképpen az említett bíróság lehetségesnek tartja, hogy az ErbStG 2. §‑a (3) bekezdésének elfogadása nem változtat az ErbStG 16. §‑a (2) bekezdésének uniós joggal fennálló összeegyeztethetetlenségén, különösen azért, mert az utóbbi rendelkezés automatikusan alkalmazandó az adóalany kérelme hiányában.
15

Az alapeljárás felperese 2004. július 26‑i, a Supreme Court of England and Wales (Anglia és Wales legfelsőbb bírósága, Egyesült Királyság) előtt 2004. szeptember 22‑én nyilvántartásba vett és a The London Gazette‑ben2004. november 8‑án közzétett nyilatkozatával (Deed Poll) nevét megváltoztatta, amely ekként a brit jog értelmében „Peter Mark Emanuel Graf von Wolffersdorff Freiherr von Bogendorff”.
4

Ugyanezen rendelet „A menetrend‑egyeztető és a koordinátor” című 4. cikkének szövege az alábbi: „(1) A [...] koordinált repülőtérért felelős tagállam feladata, hogy megfelelő képesítéssel rendelkező természetes vagy jogi személyt nevezzen ki [...] koordinátori beosztásba, a repülőteret rendszeresen igénybe vevő légifuvarozókkal, az érdekképviseleti szervezeteikkel, a repülőtér vezetésével és a koordinációs bizottsággal – ha van ilyen bizottság – folytatott konzultációt követően. Ugyanaz a [koordinátor] egyszerre több repülőtérhez is kijelölhető. (2) Egy [...] koordinált repülőtérért felelős tagállam biztosítja, hogy: [...] b) a koordinált repülőtéren a koordinátor független legyen, oly módon, hogy a koordinátort funkcionálisan elkülöníti valamennyi érdekelt féltől. A koordinátorok tevékenységét finanszírozó rendszernek biztosítania kell a koordinátorok független jogállását; c) a koordinátor e rendeletnek megfelelően semlegesen, megkülönböztetésmentesen és átláthatóan tevékenykedjen. [...] (5) A koordinátor egyedüli személyként felelős a résidők kiosztásáért. A résidőket e rendelet rendelkezéseinek megfelelően osztja ki, és gondoskodik arról, hogy sürgős esetben a résidők munkaidőn kívül is kioszthatók legyenek. (6) [...] A koordinátor ellenőrzi, hogy a légifuvarozók tényleges üzemelése összhangban áll‑e a részükre kiosztott résidőkkel. E megfelelőségi ellenőrzéseket a repülőtér irányító szervével és a légiforgalmi irányító hatóságokkal együttműködve végzik, és figyelembe veszik az érintett repülőtérre vonatkozó idő‑ és egyéb lényeges paramétereket. [...] [...] (8) A koordinátor kérésre, észszerű időn belül térítésmentesen az érintett felek, különösen a koordinációs bizottság tagjai vagy megfigyelői rendelkezésére bocsátja felülvizsgálat céljából akár írásos formában, akár pedig egyéb, könnyen elérhető formában a következő tájékoztatásokat: — a) a légitársaság által kiosztott történeti résidők, időrendben, a repülőteret használó valamennyi légifuvarozó részére; — b) a kért résidők (eredeti kérelmek) légi fuvarozók szerint és időrendi sorrendben, minden légi fuvarozó tekintetében; — c) minden kiadott résidő és a még nem teljesített kérelmek is, légifuvarozók szerint és időrendben felsorolva, valamennyi légifuvarozó részére; — d) a még rendelkezésre álló résidők; — e) a kiosztás során alkalmazott kritériumokra vonatkozó teljes és részletes információk.”
2

Ezt a kérelmet a Bookit Ltd és a Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (Nagy‑Britannia és Észak‑Írország Egyesült Királyságának adó‑ és vámhatósága; a továbbiakban: adóhatóság) között a Bookit által nyújtott egyes szolgáltatások hozzáadottérték‑adó (héa) alóli mentessége tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő.
32

Az Augstākās tiesas Civillietu departaments (legfelsőbb bíróság, polgári tanács) megállapítja, hogy e végzés nem csupán A. Lembergset érinti, hanem olyan harmadik feleket is, mint a Yelverton, valamint olyan további személyeket, akik nem vettek részt félként a High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Commercial Court) (Anglia és Wales legfelsőbb bírósága mint kereskedelmi bíróság) előtti eljárásban. Nehezen lennének tisztázhatók az arra vonatkozó tények, hogy az eljárásban nem részt vevő felek milyen információval rendelkeztek a vitatott végzésről és az előterjesztett keresethez kapcsolódó dokumentumokról, amennyiben ilyen dokumentumokat sem a felperesek, sem az alperes nem nyújtott be. Meg kell tehát vizsgálni, hogy az uniós jog lehetővé teszi‑e, hogy az ideiglenes intézkedés elrendelésére irányuló eljárásban olyan személy vagyoni jogait korlátozzák, aki nem vett részt félként az említett eljárásban, még ha biztosítják is, hogy bármely személy, akit a biztosítási intézkedést elrendelő határozat érint, bármikor kérheti az érintett bíróságtól a határozat módosítását vagy hatályon kívül helyezését, miközben a felperesek feladata marad, hogy az érdekelteket a határozatról tájékoztassák, és a [tagállam] nemzeti bírósága csak a határozat közlésével kapcsolatos tényeket vizsgálhatja.
18

A Klagenævnet for Udbud (közbeszerzési panaszbizottság) először is úgy határozott, hogy nem biztosít felfüggesztő hatályt a keresetnek. Ezután előzetes döntéshozatalra utaló határozatában úgy vélte, hogy a Per Aarsleff tekintetében közölt információk alapján ezt a társaságot akkor is kiválasztották volna előzetesen, ha saját nevében jelentkezett volna az Aarsleff és Pihl csoport révén történő jelentkezés helyett. A Klagenævnet for Udbud (közbeszerzési panaszbizottság) arra is rámutat, hogy a dán jog egyetlen rendelkezése sem tiltja a közbeszerzési eljárásban részt vevő vállalkozáscsoport összetételének az ajánlatok benyújtását követő módosítását.
18

Az említett bíróság rámutat egyrészt, hogy a KN 2206 vámtarifaszám magában foglalja az erjesztett italok és alkoholmentes italok keverékeit, és hogy a HR 22.06 vámtarifaszámra vonatkozó HR magyarázó megjegyzés értelmében az ilyen italokat akkor is e vámtarifaszám alá kell besorolni, ha azokat hozzáadott alkohollal felerősítették, vagy ha az alkoholtartalom a további erjedés során emelkedik, feltéve hogy jellegük alapján továbbra is az utóbbi vámtarifaszám alá tartoznak. Másrészt a KN 2208 vámtarifaszám azokra a likőrökre is vonatkozik, amelyek alkoholtartalma általában meghaladja 13,4 térfogatszázalékot. Márpedig azon tény következtében, hogy valamely, a KN 2206 vámtarifaszám alá tartozó italhoz lepárolt alkoholt adnak, ez az ital nem kerül ki automatikusan e vámtarifaszám hatálya alól. Mindazonáltal, noha az olyan áruban, mint a Petrikov Creamy Green az erjesztett alkohol és a lepárolt alkohol aránya nem meghatározó ezen áru besorolása szempontjából, és az, hogy az az ital, amelyhez a lepárolt alkoholt hozzáadták a KN 2208 vámtarifaszám alá tartozó áruk tulajdonságaival és jellemzőivel rendelkezik, az említett árut e bíróság szerint az említett vámtarifaszám alá kell besorolni.
62

Végül, amint az Osztrák Köztársaság az ellenkérelmének 20. pontjában megjegyzi, a 2007. évi határozat 192. és azt követő oldalain Stájerország kormányzója maga is elismerte, hogy a projekt „a felszíni víz legalább részleges állapotromlásával” és „a »kiváló szintnek« az érintett OK 8026600 részleges szakaszon való fenntartásával” jár, amely közérdek, és hogy „a OK 8026600 »felsőbb« víztest[en] körülbelül 8 km‑es szakaszon a vízjogról szóló törvény 30a. cikkében említett állapotok egyikét érinti az egy fokozattal történő, vagyis a »kiválóról«»jóra« való állapotromlás”.
12

2008. október 27‑én a Sanofi‑Aventis Deutschland szabadalombitorlás miatt keresetet nyújtott be a United States District Court for the Eastern District of Texashoz (az Egyesült Államok kelet‑texasi kerületi szövetségi bírósága, Egyesült Államok) a Genentech és a Biogen Idec Inc. ellen. Utóbbiak ugyanezen a napon e szabadalmak megsemmisítése iránti keresetet nyújtottak be a United States District Court for the Northern District of Californiához (az Egyesült Államok észak‑kaliforniai kerületi szövetségi bírósága, Egyesült Államok). E két eljárást ez utóbbi bíróság egyesítette, majd a 2011. március 11‑i határozatával elutasította a kereseteket.