41

A Bizottság a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek címzett, az [Osztrák Köztársaság], [a Dán Királyság], [a Németországi Szövetségi Köztársaság], Írország, [a Holland Királyság], [a Szlovén Köztársaság], [a Svéd Királyság] és a [Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága] által a 2003/87 irányelv alapján közölt [NKT-kről] szóló, 2004. július 7-i bizottsági határozatokról szóló, 2004. július 7-i COM(2004) 500 végleges közleményének (a továbbiakban: a 2004. július 7-i bizottsági közlemény) 3.2 pontjában az ex post kiigazításokra vonatkozóan a következőket állapította meg: „A [2003/87] irányelv 11. cikke és III. mellékletének 10. követelménye előírja, hogy a tagállamnak előre (a kereskedelmi időszak kezdete előtt) el kell döntenie, hogy az adott időszakra hány kibocsátási egységet fog kiosztani összesen, valamint az egyes létesítmények üzemeltetőinek tételesen. Ezt a döntést nem lehet felülvizsgálni, és semmilyen kibocsátási egységet nem lehet újraosztani az egyes üzemeltetők tekintetében meghatározott mennyiségek kormányhatározattal vagy előre meghatározott szabályok alapján történő növelése vagy csökkentése útján. A [2003/87] irányelv az ex post kiigazításokat vis maior esetén a 29. cikkben előírt eljárás szerint teszi lehetővé. Ezenfelül: — e döntések az adatok minőségére tekintettel bármely időpontban lehetővé teszik a tervezett kiosztások módosítását a kiosztásra vonatkozó döntésnek a 11. cikk (1) bekezdése szerinti meghozatala előtt; — a [2003/87] irányelv nem zárja ki valamely létesítménynek az időszak során történő bezárása esetén azt, hogy a tagállamok úgy határozzanak, hogy nincs többé olyan üzemeltető, akinek a kibocsátási egységeket ki lehet osztani; és — amennyiben a kiosztás újonnan piacra lépőket érint, és a tartalékban levő kibocsátási egységek felhasználásával jár, az egyes újonnan piacra lépők számára kiosztott pontos mennyiséget akkor határozzák meg, ha a kiosztásra vonatkozó döntést a 11. cikk (1) bekezdése szerint meghozták. A 10. követelmény megkívánja, hogy a meglévő létesítmények számára kiosztandó kibocsátási egységeket a [kiosztási] időszakot megelőzően az [NKT-kben] feltüntessék. A Bizottság az ex post kiigazítások elfogadhatóságát azon ténytől függetlenül értékelte, hogy a tervezett kiigazítás – vagy annak mértéke – betudható-e azon üzemeltető magatartásának, aki számára az időszak során a kiigazítást lehetővé teszik. A III. melléklet 5. követelménye alapján ugyanez az elv alkalmazandó az újonnan piacra lépőkre is. Amint valamely tagállam a kereskedelmi időszak során döntést hozott a tartalékba helyezendő azon kibocsátási egységek teljes mennyiségéről, melyek az újonnan piacra lépőket illetik a piacra lépésükkor, ezt a döntését többé nem vizsgálhatja felül. Ha ez nem így lenne, egyes vállalkozások indokolatlan előnyhöz juthatnának vagy hátrányos megkülönböztetésben részesülhetnének valamely olyan elv alkalmazása folytán, amely a meglévő létesítmények esetében nem elfogadható. Az ex post kiigazítások az üzemeltetők számára bizonytalanság forrását jelentik, és kedvezőtlen hatást gyakorolnak a befektetési döntésekre és a [kereskedelmi] piacra. Az ex post kiigazítások a nehezen végrehajtható közigazgatási eljárások útján adódó megoldásokat helyettesítik. A kiosztott kibocsátási egységek csökkentés útján történő ex post kiigazítása, amelyet a környezet szempontjából kedvezőnek lehet ítélni, káros hatással jár a vállalkozások tekintetében fennálló biztos helyzet tekintetében is, amely szükséges ahhoz, hogy a kibocsátások csökkentését lehetővé tevő befektetéseket eszközöljenek. A Bizottság álláspontja szerint a német és osztrák [NKT-ben] előírt ex post kiigazítások ellentétesek az 5. és/vagy 10. követelménnyel. A Bizottság úgy véli, hogy a német [NKT] ellentétes a [10.] követelménnyel, mivel a [Németországi Szövetségi Köztársaság] ki kívánja igazítani, illetve esetlegesen ki kívánja igazítani az [első] [kiosztási] időszak során létesítményenként kiosztott mennyiségeket, amennyiben (i) a meglévő, az üzemelést 2003. január 1. után megkezdő létesítmények kihasználtságának aránya a kapacitásuknál alacsonyabb; (ii) a meglévő létesítmények éves kibocsátása a referencia-időszak kibocsátásánál legalább 40%-kal kisebb; (iii) a meglévő létesítmények a bezárt létesítménynek szánt kibocsátási egységek átruházása útján kiegészítő egységeket szereznek; (iv) a meglévő létesítményeknek vagy az újonnan piacra lépőknek, akik a villamosenergia és a hő kapcsolt előállítása után járó többletben részesülnek, gyengébb a kapcsolt villamosenergia- és hőtermelése, mint a referencia-időszakban volt. A [Németországi Szövetségi Köztársaság] azon szándéka, hogy esetlegesen kiigazítsa a kibocsátási egységeknek az újonnan piacra lépők számára történő kiosztását, ellentétes az [5.] követelménnyel, amely a Szerződésnek megfelelően előírja a hátrányos megkülönböztetés tilalmát, mivel ezen ex post kiigazítások alkalmazása hátrányos megkülönböztetéssel járna egyrészt az újonnan piacra lépők, másrészt az egyéb létesítmények üzemeltetői között, mely utóbbiak a [2003/87] irányelv értelmében nem részesülhetnek ex post kiigazításban. […]” [nem hivatalos fordítás]