ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
14

Bár a felperes formálisan két különböző jogalapot hoz fel, amelyek közül az elsőt a jogszabály nyilvánvaló megsértésére, a másodikat pedig a hatáskörrel és eljárással való visszaélésre alapítja, meg kell állapítani, hogy e jogalapok lényegében egyetlen jogalapot alkotnak, amelyet a 2016. március 23‑i határozatnak a személyzeti szabályzat 45. cikke által előírt érdemek összehasonlító vizsgálata keretében történő olyan figyelembevételére alapoztak, amely azzal a következménnyel járt, hogy ugyanazon cselekmény miatt másodszor is szankciót szabtak ki vele szemben. A felperes tehát azt állítja, hogy a kinevezésre jogosult hatóság egyszerre sértette meg a személyzeti szabályzat 45. cikkét, valamint a személyzeti szabályzat IX. melléklete 9. cikkének (3) bekezdését és a non bis in idem elvét, valamint hatáskörrel és eljárással való visszaélést követett el.
207

Ez annál is inkább így van, mivel a Home Secretary határozata olyan tagállamból származik, amely esetében a 2001/931 közös álláspont 1. cikkének (4) bekezdése és a 2580/2001 rendelet 2. cikkének (3) bekezdése a Tanáccsal való együttműködés sajátos formáját vezette be, és az ezt az intézményt arra kötelezi, hogy amennyire lehetséges bízzon meg a hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóságok értékelésében (2008. október 23‑iPeople’s Mojahedin Organization of Iran kontra Tanács ítélet, T‑256/07, EU:T:2008:461, 133. pont; 2008. december 4‑iPeople’s Mojahedin Organization of Iran kontra Tanács ítélet, T‑284/08, EU:T:2008:550, 53. pont).
43

Ugyanis, először is, a lajstromoztatni kívánt megjelölés domináns elemének szóeleme és a hivatkozott korábbi védjegy szóeleme, nevezetesen a „v” betű, illetve a „volvo” szóelem bizonyos hasonlóságokat mutatnak. Egyrészt az említett betű megegyezik e szóelem első betűjével. Másrészt mindkét esetben azonos betűtípussal szedték őket. Bár ez a betűtípus nem különösen fantáziadús, ugyanakkor stilizált, és nem szerepel a szövegszerkesztő szoftverek „szabványbetűtípusai” között, amint azt a felek a tárgyaláson megerősítették. Az EUIPO egyébként nem vitatja, hogy a kérdéses betűtípust kifejezetten a felperes számára alkották, és azt a felperes évek óta használja. Egyébiránt, amint arra a felperes is joggal hivatkozik, a fellebbezési tanács által megállapítottakkal ellentétben a Garamond betűtípus és a fenti 35. pontban szereplő, ütköző megjelölésekben használt betűtípus közötti különbség nem kizárólag a betűk „kissé szélesebb” szedési módjából ered, hanem abból is, hogy a Garamond betűtípussal szemben az említett megjelölésekben szereplő „v” betű az alsó, csúcsos részét levágva szerepel. Következésképpen meg kell állapítani, hogy e megjelölések a „v” és a „volvo” szóelemeik tekintetében ugyanazt a betűtípust használják, amely – ellentétben azzal, amit a fellebbezési tanács állít – nem szerepel a kereskedelmi forgalomban általában használatos betűtípusok között.
89

Ami továbbá a felperes azon érvét illeti, amely szerint egyrészt a tömítőmodulnak a vitatott védjegyben nem ábrázolt jellemzői – vagyis a választóvonal és négyszögletes térbeli forma – más tervezésű versenytárs termékekbe is beilleszthetők, másrészt pedig léteznek egyéb olyan csőátvezetési megoldások is a piacon, amelyeknél ez a sajátos műszaki módszer nem szükséges, emlékeztetni kell arra, hogy a 2017/1001 rendelet 7. cikke (1) bekezdése e) pontjának ii. alpontjára vonatkozó ítélkezési gyakorlat pontosítja, hogy a szükségesség feltétele nem jelenti azt, hogy a szóban forgó formának kell lennie az egyetlen olyan formának, amely e hatás elérését lehetővé teszi. Igaz, amint azt a felperes is hangsúlyozza, hogy bizonyos esetekben ugyanazon műszaki hatás eltérő megoldások révén is elérhető. Mindazonáltal a felperes állításával szemben e körülmény önmagában véve nem jár azzal a következménnyel, hogy a szóban forgó forma védjegyként való lajstromozása ne lenne hatással az általa megtestesített műszaki megoldás többi gazdasági szereplő számára való hozzáférhetőségére. E tekintetben rá kell mutatni arra, hogy egy áru kizárólag funkcionális formájának védjegyként történő lajstromozása lehetővé teheti e védjegy jogosultja számára, hogy megtiltsa a többi vállalkozás számára nem csupán minden azonos forma, de még a hasonló formák használatát is. Jelentős számú alternatív forma válhatna így használhatatlanná az említett jogosult versenytársai számára (lásd: 2018. január 31‑iTranszdermális tapasz ábrázolása ítélet, T‑44/16, nem tették közzé, EU:T:2018:48, 56. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
31

Márpedig a 6/2002 rendelet elfogadásához vezető eljárás keretében létrejött jogi aktusok közül az Európai Bizottság által benyújtott, a közösségi formatervezési mintáról szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre irányuló első javaslat (HL 1994. C 29., 20. o.) valamennyi nyelvi változata tartalmazta 6. cikkének (1) bekezdésében a „jelentős mértékben” pontosítást. A Gazdasági és Szociális Bizottságnak „a közösségi formatervezési mintáról szóló európai parlamenti és tanácsi rendelettervezetre” vonatkozó véleményét (HL 1994. C 388., 9. o.) követően, amely rámutatott, hogy a „jelentős mértékben” kifejezés számos formatervezési mintát, különösen textilmintákat kizárna a tervezett oltalom hatálya alól, és amely ezért azt javasolta, hogy azt hagyják el, e pontosítást kivették az Európai Bizottság által benyújtott, a közösségi formatervezési mintáról szóló tanácsi rendeletre irányuló módosított javaslat (HL 2000. C 248 E., 3. o.) valamennyi nyelvi változata 6. cikkének (1) bekezdéséből, az olasz nyelvi változatának kivételével. Az e rendelkezés szövegét érintő ezen eltérés a közösségi formatervezési mintáról szóló tanácsi rendeletre irányuló, a Bizottság által végül benyújtott módosított javaslat (HL 2001. C 62 E., 173. o.) olasz nyelvi változatában is fennmaradt.
62

A nemesítő 2015. augusztus 6‑i kötelező formájú nyilatkozatából az is kitűnik, hogy az 1984. szeptember 3‑i feljegyzésen szereplő kézzel írott jegyzetek tükrözik a nyugat ausztráliai mezőgazdasági és élelmiszerügyi hivatal „Kertészet” nevű részlegének vezetőjével együtt 1985. április 3‑án megtartott találkozó eredményét, amely találkozó során megvitatták az említett feljegyzés tartalmát. Konkrétan a nemesítő kötelező formájú nyilatkozatából az tűnik ki, hogy a „Two varies, Sundowner and Pink Lady to be released” [két fajta, a Sundowner és a Pink Lady terjesztendő] jegyzet azt jelenti, hogy az említett két fajtának az ágazatban „a kereskedelem körülményei között végzett kiterjedt kísérletek és értékelés” céljából való terjesztése iránt a nemesítő által előterjesztett kérelmet jóváhagyták.
10

A felperesek szerint a 2014. január 29‑i találkozó során az egységvezető munkájának méltatását követően az igazgató az egységvezető távozása után említést tett a segítségnyújtás iránti kérelemről, jelezve ugyanakkor, hogy nem ismeri annak tartalmát, és kérte a felpereseket, hogy beszéljenek vele nyíltan. Ezt mondta ugyanis nekik: „Open your hearts and tell me what is on your liver” (Mondják el nekem nyugodtan, mi nyomja a szívüket). Azt javasolta továbbá a felpereseknek, hogy forduljanak a munkahelyi zaklatással és annak megelőzésével foglalkozó tanácsadó bizottsághoz. A felperesek azt kérték az igazgatótól, hogy ez a beszélgetés hivatalos jellegű‑e, mivel igenlő válasz esetén kérnék jogi képviselőjük jelenlétét, aki nem tartózkodik a teremben. Az igazgató azt válaszolta, hogy olyan belső megbeszélésről van szó, amely kizárja a jogi képviselő jelenlétét. A keresetlevélben a felperesek ismertetik, hogy az igazgatóval folytatott megbeszélést újabb megfélemlítési kísérletként, az összetartásuk elleni tisztességtelen támadásként és az emberi méltóságuk megsértéseként értékelik.
153

Mindazonáltal a prudenciális értelemben vett ellenőrzésért való felelősség – még akkor is, ha ez az ellenőrzés hatással lehet arra, hogy a Crédit Mutuel‑csoporthoz tartozó bankokat ügyfeleik a „megbízható bank” képével társítva érzékelik –, önmagában még kevés annak megállapításához, hogy a beavatkozó fél a bankok pénzügyi helyzetének felügyelete mellett a fogyasztók részére nyújtott szolgáltatások és szolgáltatások felett is ellenőrzést is gyakorolja, és így azok minőségért is felel. Márpedig csak ez utóbbi kritérium alapján lehetne megállapítani, hogy a vitatott önálló védjegy, amelynek a beavatkozó a jogosultja, azt jelzi, hogy az általa jelölt áruk és szolgáltatások egyetlen vállalkozástól származnak, aminek köszönhetően a Crédit Mutuel‑csoport tagjai általi együttes használata révén, az áruk és a szolgáltatások kereskedelmi származását garantálva megkülönböztető képességet szerez.
57

Majd a 1991. október 31‑i megállapodásban szereplő javaslat lényegében átvételre került a Nagy‑Britannia és Észak‑Írország Egyesült Királysága kivételével az Európai Közösségek tagállamai között létrejött, szociálpolitikáról szóló megállapodás (HL 1992. C 191., 91. o.; a továbbiakban: a szociálpolitikáról szóló megállapodás), 4. cikkében, amely megállapodást a szociálpolitikáról szóló (14.) jegyzőkönyvhöz, ez utóbbit pedig az EK‑Szerződéshez csatolták. A szociálpolitikáról szóló megállapodás 4. cikke (2) bekezdésének első albekezdése úgy rendelkezett, hogy a szociális partnerek által kötött megállapodások végrehajtására a fenti 50. pontban említett két eljárás valamelyike szerint kerül sor. Különösen e rendelkezés angol, illetőleg francia nyelvi változata tartalmazta a „[the a]greements […] shall be implemented”, illetőleg a „la mise en œuvre des accords […] intervient” kifejezéseket. Ezeket a kifejezéseket utólag átvették az EUMSZ 155. cikk (2) bekezdésének első albekezdésében.
57

A CdT állítása szerint a 2018. április 26–i levél joghatásokat vált ki vele szemben. Az EUIPO azon döntése, amellyel saját magát jogosultnak tekinti a szükséges intézkedések egyoldalú meghozatalára, jogellenes, mivel sérti a 2965/94 és a 2017/1001 rendeletet, valamint a 2016. évi megállapodás 11. cikkét. Azon alternatív intézkedés, amely szerint a fordítási szolgáltatásokat az EUIPO‑n belül szerveznék meg, jelentős számú álláshely EUIPO‑n belüli létrehozatalának indokolásával érne fel, és megfosztaná a lényegüktől mindazokat a rendelkezéseket, amelyek előírása szerint a CdT az EUIPO fordítási szükségleteinek fedezésére hivatott, egységes szakosított központ szerepét tölti be. A CdT szerint az EUIPO kétszeresen is felbontotta a kapcsolatukat, először a 2018. április 26‑i levéllel, másodszor pedig a közbeszerzési eljárás alkalmazásával. Az EUIPO a 2018. április 26‑i levéllel a 2965/94 és a 2017/1001 rendeletben foglalt elveket megsértve olyan folyamatot indított el, amely az ajánlati felhívás közzétételéhez vezető, több későbbi határozatot is magában foglal.
13

Egyrészt, ami a korábbi európai uniós védjegyeket illeti, a fellebbezési tanács úgy ítélte meg, hogy a felszólalást helyesen utasították el, abban a részében, amelyben az a 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontján és (5) bekezdésén alapult. E tekintetben a fellebbezési tanács először is megjegyezte, hogy az említett védjegyek árujegyzékének „gyógyszerészeti készítmények, kivéve gyermekek és betegek részére szánt élelmiszerek és gyógyszerészeti használatra szánt vegyi készítmények” szövegű leírása nem volt egyértelmű. Másodszor úgy ítélte meg, hogy e leírást nem észszerűtlen és a nyelvtani szabályokkal sem ellentétes olyan leírásként értelmezni, mint amely gyógyszerészeti készítményekre vonatkozik, „a gyermekek és betegek részére szánt élelmiszerként való használatra szolgáló készítmények, valamint a szintetikus gyógyszerészeti készítmények kivételével”. Harmadszor, úgy ítélte meg, hogy bár az ettől eltérő értelmezések lehetősége sem zárható ki, az árukat és a szolgáltatásokat a lajstromba kellő egyértelműséggel és pontossággal kell bejegyezni ahhoz, hogy a kért oltalom terjedelme egyedül ennek alapján is meghatározható legyen. Ezenkívül a fellebbezési tanács szerint a nem egyértelmű leírás nem értelmezhető a jogosult számára kedvező módon. Következésképpen úgy ítélte meg, hogy a felszólalási osztály helyesen értelmezte a leírást szigorúan, úgy, mint amely kizárja a gyógyszerészeti használatra szánt vegyi készítményeket. Egyébiránt megjegyezte, hogy még ha úgy is kellett volna tekinteni, hogy a leírás kiterjedt egyes növényi eredetű gyógyszerészeti készítményekre is, a felperes nem bizonyította, hogy az ALLIANCE védjegyet e gyógyszerészeti készítmények vonatkozásában használták, mivel a használatra vonatkozó bizonyítékok kizárólag szintetikus összetevőkre utaltak.
64

Először is meg kell állapítani, hogy a Bizottság a releváns közigazgatási eljárást teljes mértékben és szabályszerűen betartotta. A felperes ugyanis először a személyzeti szabályzat VIII. melléklete 12. cikkének (2) bekezdése alapján nyújtotta be a távozási díj támogatás iránti kérelmét. E tekintetben a felperesnek lehetősége volt minden általa hasznosnak vélt információt megadni. Ezután a személyzeti szabályzat 90. cikke (1) bekezdésének megfelelően a PMO a felperes által közölt összes körülmény alapján hozta meg a határozatát. Ezt követően a személyzeti szabályzat 90. cikkének (2) bekezdése alapján a felperes panaszt nyújtott be a munkaszerződés megkötésére jogosult hatósághoz, amelyben kifejthette azokat az okokat, amelyek miatt úgy ítélte meg, hogy az említett támogatást megkaphatja, és előterjeszthette az általa hasznosnak ítélt összes információt is. Végül a Bizottság a határozat elfogadása során az azt befolyásoló összes körülményt figyelembe vette, amelyek lényegesek lehetnek a határozat szempontjából, így különösen azokat, amelyeket a felperes ezen eljárás keretében terjesztett elő. Következésképpen a felperes nem róhatja fel a Bizottságnak, hogy az nem hallgatta meg megfelelően.
41

Arra a kérdésre, hogy a második jogalap első részével a felperes az érintett közönséget akként kívánta‑e meghatározni, mint kizárólag az angol nyelven értő közönséget, a tárgyalás során a felperes nemleges választ adott, és elismerte, hogy az említett közönséget tágabb értelemben kell érteni. Ekként jelezte, hogy szerinte referenciaközönségnek az Unió egészének azon közönségét kell tekinteni, amely jó angol nyelvismerettel rendelkezik. E tekintetben a védjegybejelentés tárgyát képező megjelölés valamennyi jellemzőjét figyelembe véve meg kell erősíteni a fellebbezési tanács értékelését, hiszen az említett megjelölés legalább két olyan szót – nevezetesen, amint arra a fellebbezési tanács rámutatott, a latin eredetű szó „cannabis” szót, továbbá a nemzetközileg ismert holland várost jelölő „amsterdam” szót – is tartalmaz, amelyet az angol nyelven értő közönségen felül mások is megértenek, és hogy az említett megjelölésben szereplő ábrás elemben – amint azt a fellebbezési tanács helyesen megjegyezte – a marihuána emblematikus ábrázolása is felismerhető.
10

A felperes 2018. február 21‑én panaszt nyújtott be a megtámadott határozattal szemben. Ezt a panaszt a munkaszerződések megkötésére jogosult hatóság a 2018. június 18‑i határozatával elutasította, amelyet ugyanezen a napon közöltek. A munkaszerződések megkötésére jogosult hatóság először is meghatározta – az Európai Unió egyéb alkalmazottaira vonatkozó alkalmazási feltételek 21. és 92. cikke alapján a szerződéses alkalmazottakra is alkalmazandó – az Európai Unió tisztviselői személyzeti szabályzata (a továbbiakban: személyzeti szabályzat) VII. melléklete 4. cikke (1) bekezdésének a) pontjában szereplő „a szolgálatba lépésük időpontját megelőző hat hónappal záródó ötéves időszak[ot]” (a továbbiakban: referencia–időszak). A munkaszerződések megkötésére jogosult hatóság referencia–időszakként a 2012. március 1‑jétől 2017. február 28‑ig tartó időszakot határozta meg. Ezt követően a munkaszerződések megkötésére jogosult hatóság azzal indokolta a felperes panaszának elutasítását, hogy a felperes 2010. szeptember 22. óta Belgiumban lakott, ott végzett foglalkozási tevékenységet, és a férjének 2016. szeptemberi távozása után továbbra is ott lakott.
119

Márpedig, először is a 8‑hidroxi‑kinolint a 2017/776 rendelet alapján 1B. kategóriájú reprodukciót károsító anyagként sorolták be (lásd a fenti 12. pontot), ami az 1107/2009 rendelet II. mellékletének 3.6.4 pontja alapján főszabály szerint e hatóanyag jóváhagyásának akadályát képezi. Ezt követően, 2017. szeptember 28‑i levelével az illetékes spanyol hatóság megtagadta, hogy eljárást folytasson le a 8‑hidroxi‑kinolin harmonizált osztályozási és címkézési elemeinek módosítására irányuló javaslat alapján (lásd a fenti 14. pontot), és ily módon a Bizottság köteles volt az utóbbiakat figyelembe venni a megtámadott végrehajtási rendelet elfogadásához vezető eljárás céljából. Végül, ahogyan a megtámadott végrehajtási rendelet (11) preambulumbekezdéséből kitűnik (lásd a fenti 30. pontot), a Bizottság megállapította, hogy a vitatott közigazgatási eljárás nem minősíthető a 8‑hidroxi‑kinolin vonatkozásában a 993/2001 végrehajtási rendelet értelmében megadott jóváhagyást érintő (lásd a fenti 2. pontot), az 1107/2009 rendelet 21. cikke értelmében vett olyan felülvizsgálati eljárásnak, amely akár az említett jóváhagyás visszavonásához is vezethet. E körülmények között a Bizottságnak csak arra volt lehetősége, hogy elutasítsa a 8‑hidroxi‑kinolin jóváhagyási feltételeinek módosítására irányuló kérelmet, és helybenhagyja a 993/2011 végrehajtási rendeletben előírt korlátozásokat (a megtámadott végrehajtási rendelet (10) preambulumbekezdése).
5

A felperes, a Currency One S. A., 2015. december 22‑én a vitatott védjegy törlése iránti kérelmet nyújtott be a 207/2009 rendelet 52. cikke (1) bekezdésének a) pontja (jelenleg a 2017/1001 rendelet 59. cikke (1) bekezdésének a) pontja) alapján a fenti 3. pontban említett valamennyi áru és szolgáltatás tekintetében, amelyet egyrészt a 207/2009 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontjára (jelenleg a 2017/1001 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja, amelynek szövege megegyezik az előbbi rendelkezésével, és a továbbiakban ez utóbbira történik utalás) alapított azzal az indokkal, hogy az említett védjegyet alkotó megjelölés leíró jellegű az említett áruk és szolgáltatások tekintetében, másrészt a 207/2009 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontjára (jelenleg a 2017/1001 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja, amelynek szövege megegyezik az előbbi rendelkezésével, és a továbbiakban ez utóbbira történik utalás) azzal az indokkal, hogy az említett védjegy nem rendelkezik megkülönböztető képességgel.
56

A felperes elsősorban előadja, hogy a szívritmuszavar kockázatainak a jelen ügyben elvégzett értékelése eltért a hatályos iránymutatásoktól, különösen a QT/QTc‑intervallum megnyúlása és a nem antiaritmiás gyógyszerek proaritmiás hatása kockázatának klinikai értékelésével kapcsolatos iránymutatásoktól (CHMP/ICH/2/04, note for guidance on the clinical evaluation of QT/QTc interval prolongation and proarrhythmic potential for non‑antiarrhytmic drugs, a továbbiakban: QT‑iránymutatások), amelyek a QT‑intervallum megnyúlását esetlegesen előidéző gyógyszerekkel kapcsolatos kockázatok értékelése céljából releváns paramétereket határozzák meg. A fellebbező szerint a CHMP – azzal, hogy eltért a 2017. október 11‑i közös értékelő jelentésben szereplő következtetésektől – egyfelől nem fejtette ki, hogy a felperes által benyújtott adatokat és számításokat miért nem tartotta relevánsnak, másfelől pedig nem vette figyelembe az iloperidon forgalomba hozatalát követően szerzett tapasztalatot.
29

A Bizottság 809/2014 végrehajtási rendelet 25. cikkének analógia útján történő alkalmazására vonatkozó érvelésével kapcsolatban ki kell emelni, hogy e cikk a helyszíni ellenőrzés végrehajtását megelőző „bejelentés” megtételének lehetőségét szabályozza. Amint arra a Cseh Köztársaság hivatkozik, a „bejelentés” kifejezés feltételezi, hogy az ellenőrzés alá kerülő kedvezményezettet az ellenőrzést megelőzően figyelmeztetik. Az ellenőrzés konkrét időpontját megelőzően tehát egy bejelentés történik, és ezt egyértelműen alátámasztja a szóban forgó rendelkezés szövege is, amely szerint „[a] helyszíni ellenőrzések bejelenthetők”. Ezenkívül, a bejelentésnek általában jeleznie kell a kedvezményezett számára az ellenőrzés időpontját és az ellenőrzés tárgyát képező elemeket, a kedvezményezett előzetes együttműködésének biztosítása érdekében, akkor, ha ezen együttműködés az ellenőrzés hatékony lefolytatásának biztosításához nélkülözhetetlen (lásd továbbá a lenti 37. és 38. pontokat). Márpedig pusztán az, hogy az ellenőrzésre első alkalommal kerül sor, a kedvezményezett számára nem nyújt információt arról, hogy szükségképpen további ellenőrzéseknek is alávetik majd, mivel – az adott esettől függően – egyetlen ellenőrzés elegendő lehet, ahogy a későbbi ellenőrzések pontos időpontját, illetve az ellenőrzések során vizsgálandó elemeket illetően sem. Ennélfogva, – még annak feltételezésével is, hogy lehetőség van „közvetett bejelentésre” – az első ellenőrzés nem tekinthető automatikusan a 25. cikk által előírt határidő folyását megindító „közvetett bejelentésnek”.
73

Márpedig az ügy irataiból az tűnik ki, hogy a Tanács, amint azt az utóbbi a Törvényszék által feltett kérdésre válaszolva a tárgyaláson megerősítette, a 2017/2282 határozat elfogadáskor azon információkon túlmenően, amelyekkel a felperes nevének a vitatott listára való első felvételekor már rendelkezett, azokat is figyelembe vette, amelyeket a 2017. október 23‑i COREU CFSP/1492/17 hivatkozási számú belső dokumentum foglalt magában. Először is e 2017. október 23-i dokumentum említette, hogy ezen időpontban még nem tettek közzé választási naptárt, valamint hogy a független nemzeti választási bizottság 2017. október 11-én bejelentette, hogy legalább 504 nap szükséges a választások megszervezéséhez. Másodszor ugyanebben a dokumentumban az szerepelt, hogy az Egyesült Nemzetek Szervezetének kongói demokratikus köztársasági missziója (Monusco) azt jelentette, hogy egyrészt a biztonsági helyzet a Kongói Demokratikus Köztársaság számos részén romlott, és másrészt a konfliktusok területeiről menekülő civil lakosság távozását követően a regionális instabilitás növekedett. Harmadszor az említett dokumentum arról adott számot, hogy az egyesülés, a véleménynyilvánítás és a kifejezés szabadságát továbbra is elnyomják, amint azt a választási menetrend közzétételének elmulasztása elleni tüntetésekre vonatkozó tilalom, valamint az általános tüntetés bejelentését követően a szociális médiának a 2017. augusztusi betiltása is tanúsítja.
62

Márpedig az ügy irataiból az tűnik ki, hogy a Tanács, amint azt az utóbbi a Törvényszék által feltett kérdésre válaszolva a tárgyaláson megerősítette, a megtámadott határozat elfogadáskor azon információkon túlmenően, amelyekkel a felperes nevének a vitatott listára való első felvételekor már rendelkezett, azokat is figyelembe vette, amelyeket a 2017. október 23‑i COREU CFSP/1492/17 hivatkozási számú belső dokumentum foglalt magában. Először is e 2017. október 23‑i dokumentum említette, hogy ezen időpontban nem volt közzétéve a választások menetrendje, és a független nemzeti választási bizottság 2017. október 11‑én bejelentette, hogy a választások megszervezéséhez legalább 504 nap szükséges. Másodszor ugyanebben a dokumentumban az szerepelt, hogy az Egyesült Nemzetek Szervezetének kongói demokratikus köztársasági missziója (Monusco) azt jelentette, hogy egyrészt a biztonsági helyzet a Kongói Demokratikus Köztársaság számos részén romlott, és másrészt a konfliktusok területeiről menekülő civil lakosság távozását követően a regionális instabilitás növekedett. Harmadszor az említett dokumentum arról adott számot, hogy az egyesülés, a véleménynyilvánítás és a kifejezés szabadságát továbbra is elnyomják, amint azt a választási menetrend közzétételének elmulasztása elleni tüntetésekre vonatkozó tilalom, valamint az általános tüntetés bejelentését követően a szociális médiának a 2017 augusztusi betiltása is tanúsítja.
73

E tekintetben kétségtelenül igaz, hogy a 2014. november 13‑iSpanyolország kontra Bizottság ítéletben (T‑481/11, EU:T:2014:945, 38. pont) pontosításra kerül, hogy valamely elemet akkor is újnak kell minősíteni, ha az a korábbi aktus elfogadásakor nem létezett, és akkor is, ha olyan elemről van szó, amely már létezett a korábbi aktus elfogadásakor, de amelyet bármely oknál fogva – ideértve az ezen utóbbi aktus megalkotójának a hanyagságát is – ezen elfogadáskor nem vettek figyelembe.