Az EUMSZ 21. cikk (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes egy olyan tagállami szabályozás, amely nem írja elő az uniós jog szerinti származékos tartózkodási jog biztosítását az e tagállam állampolgárságával rendelkező és – az uniós jog értelmében és azzal összhangban – egy másik tagállamban való tartózkodását követően oda visszatérő uniós polgár harmadik állam állampolgárságával rendelkező családtagja számára, amikor az érintett uniós polgár említett családtagja nem a szóban forgó uniós polgár ebbe a tagállamba történő visszatérése „természetes következményeként” utazott be ezen uniós polgár származási tagállama területére, vagy nyújtott be ott tartózkodási engedély iránti kérelmet, feltéve, hogy az ilyen szabályozás előírja átfogó értékelés keretében egyéb releváns elemek figyelembevételét is, különösen azokét, amelyek az uniós polgár említett tagállamba való visszatérése és a harmadik állam állampolgárságával rendelkező családtagjának ugyanazon tagállamba való beutazása között eltelt idő ellenére bizonyítani tudják, hogy a fogadó tagállamban megteremtett és megszilárdult családi élet nem ért véget, olyan módon, hogy az igazolja a származékos tartózkodási jognak az érintett családtag részére történő biztosítását, aminek vizsgálata a kérdést előterjesztő bíróság feladata.

Mivel a származékos tartózkodási jognak az EUMSZ 21. cikk (1) bekezdése alapján történő biztosítása arra irányul, hogy lehetővé tegye a fogadó államban a harmadik állam állampolgárságával rendelkező családtagjával megteremtett és megszilárdított családi élet abban a tagállamban történő folytatását, amelynek az állampolgárságával az érintett uniós polgár rendelkezik, az ilyen tartózkodási jog biztosítása előtt az uniós polgár állampolgársága szerinti tagállam illetékes hatóságai jogosultak megvizsgálni, hogy az uniós polgár és a harmadik állam állampolgárságával rendelkező családtagja közötti ilyen családi élet nem került‑e megszakításra, mielőtt a harmadik állam állampolgára az érintett uniós polgár állampolgársága szerinti tagállam területére beutazott.

E vizsgálat céljából az érintett tagállam figyelembe veheti azon tényt – mint egyszerű valószínűsítő körülményt –, hogy az egyik saját állampolgárának a harmadik állam állampolgárságával rendelkező családtagja a tagállami állampolgár e tagállamba való visszatérését követő jelentős idő eltelte után utazott be ennek a tagállamnak a területére.

Nem zárható ki azonban, hogy az uniós polgár és a harmadik állam állampolgárságával rendelkező családtagja között az uniós jog értelmében és azzal összhangban a fogadó tagállamban való tartózkodásuk során kialakított és megszilárdult családi élet folytatódik, annak ellenére, hogy e polgár visszatér az állampolgársága szerinti tagállamba, és az érintett családtagja nem kíséri, aki a személyes helyzetével, a munkájával vagy a képzésével kapcsolatos okok miatt kénytelen később érkezni a szóban forgó uniós polgár származási tagállamába.

Következésképpen, azon tény, hogy a tartózkodási engedély iránti kérelem benyújtására nem az uniós polgár visszatérése „természetes következményeként” került sor, olyan releváns elemnek minősül, amely bár önmagában nem meghatározó jellegű, egy átfogó értékelés keretében az érintett uniós polgár származási tagállamát annak megállapítására indíthatja, hogy az e kérelem és az említett uniós polgár szabad mozgáshoz való jogának előzetes gyakorlása közötti kapcsolat nem áll fenn, következésképpen az ilyen tartózkodási engedély iránti kérelem kiállításának megtagadásához vezetheti.

(lásd: 31–35. pont és a rendelkező rész)