Ugyanis először a 2010/64 irányelv a büntetőeljárás és az európai elfogatóparancs végrehajtására irányuló eljárás során igénybe vehető tolmácsoláshoz és fordításhoz való jogra vonatkozó szabályokat állapít meg. Ezen irányelv 1. cikkének (2) bekezdéséből kitűnik, hogy e jog az érintett személyre attól az időponttól kezdve alkalmazandó, hogy a hatáskörrel rendelkező tagállami hatóságok a tudomására hozzák, hogy bűncselekmény elkövetésével gyanúsítják vagy vádolják őt, egészen a büntetőeljárás befejezéséig, azaz annak végső megállapításáig, hogy elkövette‑e a bűncselekményt, ide értve adott esetben a büntetéskiszabást és a fellebbezés elbírálását is. Márpedig az olyan különleges eljárás, amely valamely más tagállam bírósága által hozott bírósági határozat elismerésére irányul, fogalmilag csak annak a végleges meghatározása után folytatható le, hogy a gyanúsított vagy a vádlott elkövette‑e a bűncselekményt, valamint azután, hogy adott esetben e bíróság elítélte.

A bűnügyi nyilvántartásból származó információk tagállamok közötti cseréjének megszervezéséről és azok tartalmáról szóló 2009/315 kerethatározatot, valamint az Európai Bűnügyi Nyilvántartási Információs Rendszer (ECRIS) létrehozásáról szóló 2009/316 határozatot úgy kell értelmezni, hogy azokkal ellentétes az olyan különleges eljárást bevezető nemzeti szabályozás alkalmazása, amely más tagállam bírósága által hozott, valamely személyt bűncselekmény elkövetése miatt elítélő jogerős bírósági határozatnak a nemzeti bíróság általi, ezen elítélésnek a bűnügyi nyilvántartásba való felvétel végett történő elismerésére irányul.

E kerethatározat és e határozat értelmében ugyanis az ítélethozatal szerinti tagállam bírósága által meghozott büntetőítéletnek a bűnügyi nyilvántartásba való, a személy állampolgársága szerinti tagállam központi hatósága általi felvételének közvetlenül az e büntetőítéletekre vonatkozó információknak – az ECRIS‑en keresztül – kód formájában történő, az ítélethozatal szerinti állam központi hatósága általi továbbítása alapján kell megtörténnie. E tekintetben az állampolgárság szerinti tagállam kérheti ugyan az ítélethozatal szerinti tagállamtól a büntetőjogi felelősséget megállapító határozat másolatának megküldését, ám erre csak akkor kerülhet sor, ha azt különleges körülmények teszik szükségessé, és e megküldés nem követelhető meg szisztematikusan ezen elítélésnek az állampolgárság szerinti tagállam bűnügyi nyilvántartásába való felvétele érdekében. Következésképpen e felvétel nem függhet e határozat bíróság általi elismerése iránti eljárás előzetes lefolytatásától, attól pedig még kevésbé, hogy a büntetőjogi felelősséget megállapító határozatot továbbítják‑e elismerés céljából a terhelt állampolgársága szerinti tagállamnak.

Ezen értelmezést támasztja alá a 2009/315 kerethatározat és a 2009/316 határozat által követett célkitűzés – a különböző uniós tagállamokban meghozott büntetőítéletekkel kapcsolatos információk cseréjére irányuló gyors és hatékony rendszert kialakítása – is. A más tagállamok bíróságai által meghozott büntetőítéletek elismerésére irányuló, e büntetőítéletek bűnügyi nyilvántartásba való felvételét megelőző olyan eljárás ugyanis, amely e határozatok átadását és fordítását is szükségessé teszi, erőteljesen hátráltathatja e felvételt, megbonyolíthatja a tagállamok közötti információcserét, megfoszthatja hatékonyságától a 2009/316 határozat által előírt automatizált fordítási mechanizmust, és ezáltal veszélyeztetheti az említett célkitűzés megvalósulását. Valamint az ilyen eljárás EUMSZ 82. cikk (1) bekezdésében előírt, a büntetőügyekben hozott bírósági ítéletek és határozatok kölcsönös elismerésének elvébe is ütközik. Ezen elvvel ellentétes ugyanis, hogy a valamely tagállam bíróságai által hozott határozatok más tagállam általi elismerésének az legyen a feltétele, hogy ez utóbbi tagállamban erre irányuló bírósági eljárást kelljen lefolytatni.

(vö. 45, 46, 48–50, 52–56. pont és a rendelkező rész)