Ezek az elvek alkalmazandók arra az esetre is, ha egy vagy több anyavállalatnak a közös vállalkozásuk által elkövetett jogsértésért való felelősséget tudják be.

Az anyavállalat főszabály szerint akkor is meghatározó befolyást gyakorol a leányvállalata piaci magatartására, ha csak bizonyos üzleti stratégiai döntések meghatározásának vagy jóváhagyásának hatáskörét tartja fenn magának, adott esetben úgy, hogy a képviselői jelen vannak a leányvállalat szerveiben, míg a leányvállalat szoros értelmében vett üzletpolitikájának meghatározására irányuló hatáskört a leányvállalat operatív vezetésével megbízott azon vezetőkre ruházza, akiket az anyavállalat választ ki, és akik az anyavállalat üzleti érdekeit képviselik és mozdítják elő.

Versenyjogi ügyekben a Bizottság valamely közös vállalkozás versenyellenes magatartásának e vállalkozás két egyenlő részben tulajdonos anyavállalatának az EK 81. cikk alapján történő betudása érdekében nem támaszkodhat a meghatározó befolyásnak a vállalkozások közötti összefonódások ellenőrzéséről szóló 139/2004 rendelet által az irányítás megalapozása kapcsán alapul vett egyszerű képességére anélkül, hogy megvizsgálná, hogy e befolyás gyakorlására ténylegesen sor került‑e. Épp ellenkezőleg, főszabály szerint a Bizottságnak több ténybeli körülmény alapján bizonyítania kell az ilyen meghatározó befolyást. E körülmények között szerepel az anyavállalat igazgatóságában és a leányvállalatának vagy a közös vállalkozásának az igazgatóságában a beosztások ugyanazon természetes személyek általi halmozása, vagy az, ha az említett társaságok kötelesek az egységes vezetésük által kibocsátott iránymutatásokat követni, anélkül hogy független piaci magatartást tanúsíthatnának.

Továbbá a közös vállalkozás üzleti magatartása feletti meghatározó befolyás egy vagy több anyavállalat általi tényleges gyakorlását az e közös vállalkozáson belüli döntéshozatali módok vizsgálata útján is bizonyítani lehet. Még ha a közös vállalkozás üzleti döntéseinek meghatározásával kapcsolatos hatáskör vagy lehetőség önmagában csak képességet is jelent a közös vállalkozás üzleti magatartása feletti meghatározó befolyás gyakorlására, ezáltal pedig a 139/2004 rendelet értelmében vett „irányítás” fogalma alá is tartozik, a Bizottság és az uniós bíróság vélelmezheti, hogy a jogszabályi rendelkezéseket és az említett vállalkozás működésére vonatkozó megállapodásokban – különösen a közös vállalkozás létrehozásáról szóló szerződésben és a részvényesek szavazással kapcsolatos megállapodásaiban – foglalt kikötéseket végrehajtották és tiszteletben tartották. Ennyiben a közös vállalkozás üzleti magatartása feletti meghatározó befolyás tényleges gyakorlásának vizsgálata kimerülhet a működésének megkezdése előtt aláírt dokumentumok elvont elemzésében, hasonlóan az irányítással kapcsolatos elemzéshez. Ugyanakkor, mivel a meghatározó befolyás tényleges gyakorlásával kapcsolatos vizsgálat visszatekintő jellegű, vagyis konkrét adatokon alapulhat, mind a Bizottság, mind pedig az érdekelt felek bizonyítékkal szolgálhatnak arra, hogy a közös vállalkozás üzleti döntéseit másként határozták meg, mint ami a közös vállalkozás működésével kapcsolatos megállapodások csupán elvont vizsgálatából következik.

Az anyavállalatoknak a közös vállalkozás operatív ügyvezetése feletti, a közös vállalkozás igazgatótanácsának az általuk kijelölt tagjain keresztül gyakorolt befolyása teljes mértékben releváns annak mérlegelése szempontjából, hogy az anyavállalatok és az említett közös vállalkozás között gazdasági egység áll‑e fenn. A Bizottság azonban nem bizonyította, hogy az adott közös vállalkozást a két anyavállalat szorosan együttműködve vezette volna, vagy hogy az említett igazgatótanácson belül hozott határozatok a felelőssé nyilvánított egyes anyavállalatok szándékát tükrözték volna. Ilyen megállapítás nem vezethető le a közös vállalkozás működését szabályozó megállapodásokból. A Bizottság nem szolgált e tekintetben semmilyen konkrét ténybeli adattal – így többek között az igazgatótanács üléseinek jegyzőkönyveivel – sem.

Következésképpen ha a két anyavállalat egyike a közös vállalkozás közös ügyvezetésének hiányára vonatkozó ténybeli adatokat közöl, akkor a Bizottság a közös ügyvezetés tényének bizonyítása céljából nem veheti alapul kizárólag a közös vállalkozás működését szabályozó megállapodások szövegét.

(vö. 101., 102., 107., 108., 114., 115., 119., 123., 124. pont)