Staff case summary



Staff case summary

Összefoglaló

1. Tisztviselők – Kereset – Előzetes közigazgatási panasz – Fogalom

(Személyzeti szabályzat, 90. cikk, (1) és (2) bekezdés)

2. Tisztviselők – Kereset – A törvény hatályának megsértésére alapított jogalap – Hivatalból történő megállapítás – Feltételek

(A Közszolgálati Törvényszék eljárási szabályzata, 77. cikk)

3. Tisztviselők – Tanúsítványi eljárás – A Bizottságon belüli végrehajtás részletes szabályai – A pályázatok értékelésére vonatkozó hatáskör – Az értékelési eljárástól való megkülönböztetés – Eljárásra bocsátási feltételek

(Személyzeti szabályzat, 43. cikk; XIII. melléklet, 10. cikk, (3) bekezdés)

1. Valamely levél vagy feljegyzés jogi minősítése a Közszolgálati Törvényszék kizárólagos hatáskörébe tartozik, és független a felek szándékától. A személyzeti szabályzat 90. cikke (2) bekezdése értelmében vett panasznak kell tekinteni az olyan levelet, amelyben a tisztviselő felkéri az adminisztrációt bizonyos aktusok meghozatalára, még akkor is, ha azt a személyzeti szabályzat 90. cikkének (1) bekezdése szerinti kérelemként is lehet értelmezni, feltéve hogy az említett levelet a kinevezésre jogosult hatóság kifejezetten panaszként értékelte, és így a felperes joggal hihette, hogy eleget tett a személyzeti szabályzat 90. és 91. cikkében előírt pert megelőző eljárás követelményeinek, és közvetlenül keresetet indíthatott a Közszolgálati Törvényszék előtt.

Ugyanis, ha valamely intézmény olyan jellegű magatartást tanúsított, amely önmagában vagy meghatározó mértékben a jóhiszemű és átlagosan tájékozott személytől megkövetelt gondosságot tanúsító jogalany menthető tévedését okozta, az adminisztráció nem hivatkozhat arra, hogy ő maga hagyta figyelmen kívül a jogbiztonság és a bizalomvédelem elvét, ami a jogalany tévedésének alapjául szolgált.

(lásd a 34., 35. és 38–40. pontot)

Hivatkozás:

az Elsőfokú Bíróság T‑12/90. sz., Bayer kontra Bizottság ügyben 1991. május 29‑én hozott ítéletének (EBHT 1991., II‑219. o.) 29. pontja; T‑115/92. sz., Hogan kontra Parlament ügyben 1993. július 15‑én hozott végzésének (EBHT 1993., II‑895. o.) 36. pontja.

2. A közösségi bíróságnak lehetősége van, adott esetben pedig kötelessége hivatalból figyelembe venni bizonyos belső jogszerűségre vonatkozó jogalapokat. Ez a helyzet a törvény hatályának valamely határozat általi be nem tartására vonatkozó imperatív jogalap esetén is. A Közszolgálati Törvényszék ugyanis a törvényesség megállapítására vonatkozó kötelezettségét szegné meg, ha nem állapítaná meg – akár a felek erre vonatkozó hivatkozásának hiányában is –, hogy az előtte vitatott határozat olyan jogi normán alapul, amely az adott esetre nem alkalmazható, és ebből következően az előtte folyamatban lévő jogvitát maga is ilyen jogi norma alapján döntené el.

E tekintetben nem fogadható el azon érv, hogy a belső jogszerűségre vonatkozó jogalap hivatalból történő figyelembevétele a peres eljárás kontradiktórius jellegének csorbításával és a védelemhez való jog sérelmével járna. A Közszolgálati Törvényszék eljárási szabályzatának 77. cikke ugyanis kimondja, hogy a Közszolgálati Törvényszék a felek meghallgatását követően hivatalból vizsgálhatja, hogy a kereset eljárásgátló okok fennállása miatt nem elfogadhatatlan‑e. Márpedig semmi sem utal arra, hogy ha e feltétel a kontradiktórius eljárás elvének és a védelemhez való jog tiszteletben tartásának megfelelő garanciáját nyújtja imperatív jogalapra alapított eljárásgátló ok hivatalból történő figyelembevétele esetén, akkor ne állna fenn ugyanez a helyzet valamely imperatív jogalap figyelembevétele esetén, vonatkozzon e jogalap belső vagy külső jogszerűségre. Meg kell tehát állapítani, hogy az általa hivatalból figyelembe venni kívánt imperatív jogalap felekkel történő közlésével és a felek erre vonatkozó észrevételeinek meghallgatásával, továbbá a tárgyalás során az erre vonatkozó vita lehetővé tételével a Közszolgálati Törvényszék eleget tett a kontradiktórius eljárás elve és a védelemhez való jog tiszteletben tartása követelményeinek.

(lásd az 50., 51., 57. és 60. pontot)

Hivatkozás:

a Bíróság C‑473/00. sz. Cofidis‑ügyben 2002. november 21‑én hozott ítéletének (EBHT 2002., I‑10875. o.) 36. és 38. pontja; C‑442/03. P. és C‑471/03. P.. sz. P & O European Ferries (Vizcaya) és Diputación Floral de Vizcaya kontra Bizottság egyesített ügyekben 2006. június 1‑jén hozott ítéletének (EBHT 2006., I‑4845. o.) 45. pontja; C‑168/05. sz. Mostaza Claro‑ügyben 2006. október 26‑án hozott ítéletének (EBHT 2006., I‑10421. o.) 39. pontja;

az Elsőfokú Bíróság T‑576/93–T‑582/93. sz., Browet és társai kontra Bizottság egyesített ügyekben 1994. július 15‑én hozott ítéletének (EBHT 1994., II‑677. o.) 35. pontja.

3. A személyzeti szabályzat 43. cikkének első bekezdése előírja, hogy a tisztviselők alkalmasságáról, teljesítményéről és feladataik teljesítése során tanúsított magatartásáról rendszeresen, az egyes intézmények által meghatározott feltételek szerint időszakos értékelést kell készíteni. A személyzeti szabályzat 43. cikkének második bekezdése kimondja: az AST csoportban a 4. besorolási fokozatba tartozó tisztviselők esetében az értékelés kitérhet arra is, hogy eredményei alapján az érintett képes‑e az AD csoportba tartozó feladatok ellátására.

A személyzeti szabályzat XIII. mellékletének 10. cikke átmeneti rendelkezést tartalmaz. E rendelkezés szabályozza a korábbi C vagy D besorolási osztályba tartozó tisztviselők előmenetelének módját azon asszisztensi csoportokba, amelyekbe 2006. május 1‑je után osztják be őket. A tanúsítvány a szolgálati időre, tapasztalatra, érdemekre és képzettségre való tekintettel, az intézmények által meghatározott eljárás során szerezhető meg, amely eljárásnak többek között része a pályázatok tanúsítványi vegyes bizottság általi vizsgálata is. A személyzeti szabályzat XIII. melléklete 10. cikkének (3) bekezdése alapján a Bizottság a saját személyi állományára nézve 2004. április 7‑i határozatában meghatározta a tanúsítványi eljárás alkalmazásának részletes szabályait.

A Bizottság által elfogadott, a személyzeti szabályzat 43. cikkének általános végrehajtási rendelkezéseire vonatkozó határozatban meghatározott értékelési eljárás és a 2004. április 7‑i határozatban meghatározott tanúsítványi eljárás két egymástól eltérő eljárás, amelyek alkalmazása teljesen más szabályokon alapul.

E tekintetben, noha az ellenjegyző jogosult a szakmai előmeneteli jelentés elfogadására, feltéve hogy azt a fellebbviteli értékelő nem változtatja meg, a kinevezésre jogosult hatóságnak kell nyilatkoznia a tanúsítványi eljárás minden egyes szakaszában a tisztviselők pályázatáról. Így az említett hatóság – vagyis az értékelési eljárás ellenjegyzőjétől eltérő hatóság – feladata, hogy a rendelkezésre álló szakmai előmeneteli jelentések alapján értékelje a pályázók tapasztalatát és érdemeit. Emellett egyedül a kinevezésre jogosult hatóság hangolja össze a Bizottság különböző szolgálatainál e szempontok értékelésének feltételeit, az ellenjegyző vagy az értékelő szemlélete gyakran a felelősségi körébe tartozó szolgálatra korlátozódik.

Ha a korábbi C vagy D besorolási osztályba tartozó tisztviselő szakmai előmeneteli jelentésének elkészítésekor az adminisztráció azért tagadta meg a felperes részvételét a személyzeti szabályzat XIII. melléklete 10. cikkének (3) bekezdésében előírt tanúsítványi eljárásban, mert az értékelési időszakban nem bizonyította, hogy rendelkezik a tanúsítvány megszerzéséhez szükséges „képességgel”, az eljárásban való részvételt megtagadó határozatot nem olyan módon fogadták el, ahogyan azt a tartalmára tekintettel kellett volna, vagyis a tanúsítványi eljárásra vonatkozó szabályok, a személyzeti szabályzat XIII. melléklete 10. cikkének (3) bekezdése alapján, hanem a személyzeti szabályzat 43. cikke alapján, amely az értékelési eljárásra vonatkozik. Így az adminisztráció megsértette az említett 43. cikk hatályát, amely különbözik a személyzeti szabályzat XIII. melléklete 10. cikke (3) bekezdésének hatályától, valamint megsértette az értékelési és a tanúsítványi eljárás függetlenségét, ennélfogva a felperes megalapozottan kérte a szakmai előmeneteli jelentésének megsemmisítését, mivel az nem ismerte el, hogy a felperes rendelkezik az asszisztensi feladatok ellátásához szükséges képességekkel.

Másfelől sem a személyzeti szabályzat XIII. melléklete 10. cikkének (3) bekezdése, sem a 2004. április 7‑i határozat nem írja elő, hogy a korlátozás nélkül az AST csoportba kerülést lehetővé tevő tanúsítványt más szempontok alapján adják meg, mint a szolgálati idő, a szakmai tapasztalat, az érdemek és a végzettség. A tisztviselőnek a 2004. április 7‑i határozat 5. cikkének (1) bekezdése értelmében a tanúsítvány megszerzésének második szakaszában csupán két követelménynek kell megfelelnie, vagyis megfelelő végzettséggel és szolgálati idővel kell rendelkeznie, képességekre vonatkozó feltétel nincs.

(lásd a 64–66., 76., 80., 82., 87., 88. és 91. pontot)