Felek

Az ítélet indoklása

Rendelkező rész



Felek

A C‑181/06. sz. ügyben,

az EK 234. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto (Portugália) a Bírósághoz 2006. április 7‑én érkezett, 2006. március 7‑i határozatával terjesztett elő

a Deutsche Lufthansa AG

és

az ANA – Aeroportos de Portugal SA

között,

a Ministério Público

részvételével

folyamatban lévő eljárásban,

A BÍRÓSÁG (második tanács),

tagjai: C. W. A. Timmermans tanácselnök, P. Kūris (előadó), J. Makarczyk, L. Bay Larsen és J.‑C. Bonichot bírák,

főtanácsnok: J. Mazák,

hivatalvezető: M. Ferreira főtanácsos,

tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2007. február 8‑i tárgyalásra,

figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:

– a Deutsche Lufthansa AG képviseletében A. Moura Portugal advogado,

– a portugál kormány képviseletében L. Fernandes és M. J. Viegas, meghatalmazotti minőségben,

– a görög kormány képviseletében K. Georgiadis és Z. Chatzipavlou, meghatalmazotti minőségben,

– az Európai Közösségek Bizottsága képviseletében J. R. Vidal Puig, S. Noe és P. Guerra e Andrade, meghatalmazotti minőségben,

a főtanácsnok indítványának a 2007. április 19‑i tárgyaláson történt meghallgatását követően,

meghozta a következő

Ítéletet

Az ítélet indoklása

1. Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a közösségi repülőterek földi kiszolgálási piacára való bejutásról szóló, 1996. október 15‑i 96/67/EK tanácsi irányelv (HL L 272., 36. o.; magyar nyelvű különkiadás 4. fejezet, 4. kötet, 496. o.) 6. cikkének és 16. cikke (3) bekezdésének az értelmezésére irányul.

2. A jelen kérelem előterjesztésére a Deutsche Lufthansa AG (a továbbiakban: Lufthansa) és az ANA – Aeroportos de Portugal SA (a továbbiakban: ANA) között az ANA által kibocsátott, a földi adminisztráció és felügyelet díjának megállapítására és megfizetésére vonatkozó felszólítás tárgyában folyamatban lévő eljárásban került sor.

Jogi háttér

A közösségi szabályozás

3. A 96/67 irányelv 6. cikkének (1) bekezdése előírja:

„A tagállamok az 1. cikkben meghatározott rendelkezéseknek megfelelően megteszik a szükséges lépéseket annak érdekében, hogy a harmadik fél részére nyújtandó szolgáltatás [helyesen földi kiszolgálásra irányuló szolgáltatás] terén szabad piacra jutást biztosítsanak a földi kiszolgálóknak.

A tagállamoknak joguk van megkövetelni, hogy a földi kiszolgálást nyújtó szolgáltatók vállalkozását a Közösségen belül alapítsák.”

4. Ezen irányelv 16. cikkének (3) bekezdése szerint:

„Amennyiben a repülőtér létesítményeihez díj ellenében lehet hozzáférni, úgy ezt a díjat a tárgykörhöz kapcsolódó, objektív, átlátható és hátrányos megkülönböztetéstől mentes feltételek alapján kell megállapítani.”

5. Ezen irányelv melléklete a következőképpen rendelkezik:

„1. A földi adminisztráció és felügyelet az alábbiakat foglalja magában:

1.1. képviselet és kapcsolattartás a helyi hatóságokkal vagy egyéb személyekkel, kifizetések a repülőtér‑használó nevében és irodahelyiség biztosítása annak képviselői részére;

1.2. rakodás irányítása, kézbesítés és távközlés;

1.3. egységrakomány‑eszközök kezelése, raktározása és adminisztrációja;

1.4. minden egyéb felügyeleti szolgáltatás a repülés előtt, alatt vagy után, valamint a repülőtér‑használó által kért minden egyéb adminisztratív szolgáltatás.”

A nemzeti szabályozás

6. Az 1999. július 26‑i 280/99. sz. törvényerejű rendelettel ( Diário da Republica I, A. sorozat, 172. sz., 1999. július 26., 4678. o.; a továbbiakban: 280/99. sz. törvényerejű rendelet) módosított, 1990. március 21‑i 102/90. sz. törvényerejű rendelet részletesen meghatározza a repülőtér területén folytatott valamennyi tevékenységért felszámítható díjakat, és 18. cikkének (2) bekezdésében előírja, hogy az ANA által üzemeltetett nyilvános repülőtereken a Polgári Légiközlekedési Hatóság előzetes jóváhagyását követően az ANA határozza meg a földi kiszolgálás díját.

7. Az 1999. július 30‑i 12/99. sz. rendelet 3. cikke ( Diário da Republica I, B. sorozat, 176. sz., 1999. július 30., 4922. o.) előírja:

„Az 1990. március 21‑i 102/90. sz. törvényerejű rendelet 17. cikke értelmében, valamint az említett törvényerejű rendelet 18. cikkének alkalmazásában az ott előírt díjak a nyújtott szolgáltatások és a folytatott tevékenységek jellege szerint az alábbiakban határozhatók meg:

a) forgalmi díj;

b) a földi kiszolgálás díja (»handling«);

c) használati díj;

d) kereskedelmi jellegű egyéb díjak.”

8. A földi kiszolgálás díjait a 12/99. sz. rendelet 10. és azt követő cikkei határozzák meg. E cikkek tizenegy fajta díjat sorolnak fel.

9. A rendelet 10. cikke kimondja:

„A földi kiszolgálás díjai a 275/99. sz. törvényerejű rendelet I. mellékletében foglalt jegyzékben felsorolt szolgáltatások részét képező bármely tevékenység folytatásáért az alábbi szabályok szerint fizetendők:

1) A földi adminisztráció és felügyelet díját a szolgáltatás nyújtói fizetik, és együttható alkalmazásával kiszámított összege az elért forgalomtól függ;

2) Az »utaskezelési« díjat a szolgáltatás nyújtói és a saját kiszolgálást végző repülőtér‑használók fizetik; összegét időszakokra, napszakokra, illetve hónapokra bontva, valamint az utasfelvételt és utasnyilvántartást végző ablakonként (»check‑in«) határozzák meg;

3) A »poggyászkezelési« díjat a szolgáltatás nyújtói és a saját kiszolgálást végző repülőtér‑használók fizetik; összegét időszakokra, napszakokra, illetve hónapokra bontva, az utasfelvételt és utasnyilvántartást végző ablakonként (»check‑in«), illetve a kezelt poggyászok darabszámát figyelembe véve határozzák meg;

4) Az »áruk és postai küldemények« kezelésének díját:

a) a saját kiszolgálást végző repülőtér‑használók fizetik; összegét forgalmi egységenként határozzák meg,

b) a szolgáltatás nyújtói fizetik; együttható alkalmazásával kiszámított összege az elért forgalomtól függ.

5) A »forgalmi előtéren végzett műveletek« díját:

a) a saját kiszolgálást végző repülőtér‑használók fizetik; összegét forgalmi egységenként határozzák meg,

b) a szolgáltatás nyújtói fizetik; és együttható alkalmazásával kiszámított összege az elért forgalomtól függ.

6) A »repülőgép-takarítási és repülőgép-kiszolgálási« díjat a szolgáltatás nyújtói fizetik, és együttható alkalmazásával kiszámított összege az elért forgalomtól függ;

7) Az »üzemanyag- és olajkezelési« díjat a szolgáltatás nyújtói fizetik, és együttható alkalmazásával kiszámított összege a forgalom, illetve a szolgáltatott üzemanyag hektolitereként és az olaj literenként számított, törtszám esetében felfelé kerekítendő mennyiségének a függvénye;

8) A repülőgépek karbantartási díját a szolgáltatás nyújtói fizetik, és együttható alkalmazásával kiszámított összege az elért forgalomtól függ;

9) A »repülőüzemi szolgáltatások és a legénységgel kapcsolatos adminisztráció« díját a szolgáltatás nyújtói fizetik, és együttható alkalmazásával kiszámított összege az elért forgalomtól függ;

10) A »földi szállítás« díját a szolgáltatás nyújtói fizetik, és együttható alkalmazásával kiszámított összege az elért forgalomtól függ;

11) A »fedélzeti ellátás« (»catering«) díját a szolgáltatás nyújtói fizetik, és együttható alkalmazásával kiszámított összege az elért forgalomtól függ.”

10. A szóban forgó rendelet 11. cikke kimondja:

„A használati időszak, a szolgáltatói egység vagy a kezelt fizikai egység függvényében eltérő díj szabható ki a repülőtérnek a földi kiszolgálásra vonatkozó tevékenységek folytatása szempontjából központosítottnak nyilvánított infrastruktúráját igénybe vevő személyre.”

Az alapügy és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

11. A német jog alá tartozó Lufthansa társaság, amelynek fióktelepe Lisszabon (Portugália) repülőterén található, keresetet nyújtott be az ANA által kibocsátott, a földi adminisztráció és felügyelet díjának megállapítására és megfizetésére vonatkozó felszólítás ellen.

12. Az ANA engedélyezte, hogy a Lufthansa földi kiszolgálási tevékenységet folytasson a portói Francisco Sá Carneiro repülőtéren. Következésképpen a Lufthansa a hozzáadottérték‑adóval (amely 110,55 euró) együtt 22 164 PTE összeget kitevő díjat volt köteles fizetni.

13. A Lufthansa azt állítja a nemzeti bíróság előtt, hogy a nemzeti jogi rendelkezések, azaz 12/99. sz. rendelet 10. cikkének (1) bekezdése és a 280/99. sz. törvényerejű rendelet 18. cikkének (2) bekezdése sérti a 96/67 irányelvet.

14. E körülmények között a Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto az eljárás felfüggesztéséről határozott, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjesztette a Bíróság elé:

„1) Lehet‑e a 12/99. sz. rendelet 10. cikkének (1) bekezdése alapján adminisztráció és felügyelet címen követelt összeget a 96/67 tanácsi irányelv 16. cikkének (3) bekezdése szerinti »a tárgykörhöz kapcsolódó, objektív, átlátható és hátrányos megkülönböztetéstől mentes feltételek alapján meghatározott« díjnak tekinteni?

2) Ellentétes vagy összeférhetetlen‑e a 96/67 irányelv 6. cikkében előírt, a harmadik fél részére nyújtandó földi kiszolgálásra irányuló szolgáltatás terén szabad piacra jutással a 12/99. sz. rendelet 10. cikkének (1) bekezdése és a 280/99. sz. törvényerejű rendelet 18. cikkének (2) bekezdése alapján földi adminisztráció és felügyelet címen díj beszedése, valamint a díj összegének megállapítására vonatkozó egyéb szabályozás?

3) Ellentétes vagy összeférhetetlen‑e a belső piac végrehajtásával és az EK 3. cikk (1) bekezdésének c) pontjában és az EK 4. cikkben meghatározott elvekkel a 12/99. sz. rendelet 10. cikkének (1) bekezdése és a 280/99. sz. törvényerejű rendelet 18. cikkének (2) bekezdése alapján földi adminisztráció és felügyelet címen díj beszedése, valamint a díj összegének megállapítására vonatkozó egyéb szabályozás?

4) Minősülhet‑e az EK 82. cikk szerinti erőfölénnyel való visszaélésnek a 12/99. sz. rendelet 10 cikkének (1) bekezdése és a 280/99. sz. törvényerejű rendelet 18. cikkének (2) bekezdése alapján földi adminisztráció és felügyelet címen díj beszedése, valamint a díj összegének megállapítására vonatkozó egyéb szabályozás?”

Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről

15. Elöljáróban emlékeztetni kell arra, hogy a 96/97 irányelv 1. cikke (1) bekezdésének c) pontja és (2) bekezdése értelmében 1999. január 1‑jétől csak azok a repülőterek tartoztak ezen irányelv hatálya alá, amelyeknek éves forgalma legalább 3 millió utas vagy 75 000 tonna áru, vagy az előző év április 1‑jét vagy október 1‑jét megelőző 6 hónapos időszakban legalább 2 millió utas vagy 50 000 tonna áru volt. 2001. január 1‑jétől a szóban forgó irányelv alkalmazandó a tagállamok területén található és kereskedelmi forgalmat fogadó minden olyan repülőtér esetében, amelynek éves forgalma legalább 2 millió utas vagy 50 000 tonna áru.

16. Márpedig a kérdést előterjesztő bíróság által bemutatott tényállásból nem tűnik ki egyértelműen, hogy a Portó repülőtér a 2005 előtt elérte a fent említett küszöbértékeket. Amennyiben ez nem történt meg, e repülőtér csak 2006. január 1‑jétől tartozik a 96/67 irányelv hatálya alá. Márpedig úgy tűnik, hogy a Lufthansa által vitatott díjat érintő fizetési felszólítás a 2000. évre vonatkozik.

17. A kérdést előterjesztő bíróság köteles arról előzetesen megbizonyosodni, hogy a 96/67 irányelv alkalmazandó‑e az alapügy tényállásának idején.

Az első és a második kérdésről

18. A kérdést előterjesztő bíróság az együtt vizsgálandó első és második kérdésével lényegében azt kívánja megtudni, hogy ellentétes‑e a 96/67 irányelv 6. cikkével és 16. cikkének (3) bekezdésével az olyan nemzeti szabályozás, mint amilyen az alapügyben felmerült, amelynek alapján a földi kiszolgálásra irányuló szolgáltatást nyújtó személyek a földi adminisztrációért és a felügyeletért díj at fizetnek a repülőteret kezelő hatóságnak.

19. A Bíróság úgy ítélte meg, hogy a 96/67 irányelv (25) preambulumbekezdéséből, valamint 16. cikkének (1) és (3) bekezdéséből is az következik, hogy valamely repülőtér ügyvezető testülete jogosult díj felszámítására a repülőtéri „létesítményekhez” való hozzáférés ellenében. A létesítményekre történő e hivatkozás a repülőtér által rendelkezésre bocsátott infrastruktúrára és felszerelésekre vonatkozik. Viszont megállapította, hogy az ilyen szervezet nem jogosult arra, hogy a repülőtéri létesítmények használati díján felül a földi kiszolgálási piacra való bejutásért is külön díjat szedjen be (lásd ebben az értelemben a C‑363/01. sz., Flughafen Hannover‑Langenhagen ügyben 2003. október 16‑án hozott ítélet [EBHT 2003., I‑11893. o.] 37–40. pontját, valamint 44–60. pontját).

20. Elsőként azt kell megvizsgálni, hogy az olyan díj, mint amilyen a földi adminisztráció és a felügyelet díja, a repülőtéri létesítményekhez való hozzáférés fejében felszámított díjnak tekintendő‑e.

21. A portugál kormány fenntartja, hogy a szóban forgó díjat a polgári légi közlekedést segítő repülőtéri közszolgáltatás és valamely közterületi vagyon – amelynek megfelelő alkalmazási feltételit az ANA biztosítja – rendelkezésre bocsátása fejében számították fel.

22. A tárgyaláson a portugál hatóságok egyrészt tisztázták, hogy 12/99. sz. rendeletben előírt, a földi adminisztráció és a felügyelet díjának tartalma nem különbözik a 96/67 irányelv mellékletében említett díjétól, és az semmi esetben sem jelenti az ugyanezen rendelet által már megadóztatott szolgáltatások második adóztatását.

23. Másrészt a szóban forgó hatóságok a tárgyaláson említették először, hogy a közterület tényleges használatának minősül a víz- és áramfogyasztás, valamint a takarítási és biztonsági költségek.

24. E tekintetben a kérdést előterjesztő bíróság hatásköre, hogy a földi adminisztráció és felügyelet 96/67 irányelv mellékletének 1. pontjában szereplő meghatározására tekintettel megvizsgálja az alapügyben szóban forgó díjért nyújtott ellenszolgáltatásokat. Ezt követően, ha a szóban forgó díj egészben vagy részben e szolgáltatásokért jár, és nem pedig valamely egyéb díj vagy adó által már sújtott szolgáltatások második megadóztatását jelenti, akkor a repülőtéri létesítményekhez való hozzáférés fejében felszámított díjnak, és nem pedig a földi kiszolgálási piacra való bejutásért beszedett díjnak minősülhet.

25. Mindenesetre másodsorban meg kell vizsgálni, hogy az alapügyben szereplő díj megfelel‑e a 96/67 irányelv 16. cikkének (3) bekezdésében meghatározott feltételeknek.

26. A tárgykörhöz kapcsolódást és az objektivitást illetően a kérdést előterjesztő bíróság feladata, hogy kimutassa az ANA által viselt működési költségek és a Lufthansa portói Francisco Sá Carneiro repülőtéren való forgalmának arányában meghatározott díj összege közötti összefüggést.

27. Az átláthatósági követelmény csak akkor teljesül, ha a nemzeti rendelkezések pontosan meghatározzák az ANA által nyújtott szolgáltatásokat és a szóban forgó díj számításának módját.

28. Végezetül, ami a hátrányos megkülönböztetés tilalmára vonatkozó feltételt illeti, amennyiben nem vitás, hogy az alapügyben szereplő díjat kizárólag a földi kiszolgálás nyújtói fizetik, holott e szolgáltatókon kívül a saját földi kiszolgálással élő használók is ugyanezen repülőtéri létesítményeket veszik igénybe, olyannyira egyértelmű, hogy ha az eltérő bánásmód csak az alapján igazolható, hogy kizárólag a szóban forgó szolgáltatók tesznek szert haszonra, e különbségtételt hátrányos megkülönböztetésnek kell tekinteni.

29. A fenti megfontolásokra tekintettel az első és második kérdésre azt a választ kell adni, hogy ellentétes a közösségi joggal az olyan nemzeti szabályozás, mint a 12/99. sz. rendelet 10. cikkének (1) bekezdése és a 280/99. sz. törvényerejű rendelet 18. cikkének (2) bekezdése, feltéve hogy az e jogszabályban meghatározott, a földi adminisztráció és a felügyelet díját egészben vagy részben a 96/67 irányelv mellékletének 1. pontjában meghatározott szolgáltatásokért szedik be, és az nem jelenti valamely egyéb díj vagy adó által már sújtott szolgáltatások második megadóztatását. Amennyiben a kérdést előterjesztő bíróság vizsgálata során kiderül, hogy az alapügyben szereplő díj a repülőtéri létesítményekhez való hozzáférés fejében felszámított díj, akkor e bíróság köteles megvizsgálni, hogy a szóban forgó díj megfelel‑e a 96/67 irányelv 16. cikkének (3) bekezdésében meghatározott, a tárgykörhöz kapcsolódásra, az objektivitásra, az átláthatóságra és a hátrányos megkülönböztetés tilalmára vonatkozó feltételeknek.

A harmadik kérdésről

30. Harmadik kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében azt kérdezi, hogy az alapügyben szereplő díj ellentétes‑e az EK 3. és az EK 4. cikkel.

31. E tekintetben elegendő megállapítani, hogy az EK 3. és az EK 4. cikk megfogalmazza az Európai Közösség tevékenységeinek területeit és célkitűzéseit, és nem teremt kötelezettséget a tagállamok, illetve a köz‑ vagy magánjogi jogalanyok tekintetében (lásd ebben az értelemben a C‑9/99. sz., Echirolles Distribution ügyben 2000. október 3‑án hozott ítélet [EBHT 2000., I‑8207. o.] 22. pontját). Mivel e tevékenységeket az EK‑Szerződés egyéb részei, illetve olyan közösségi végrehajtási aktusok, mint a 96/67 irányelv részletezik, kizárólag ezen irányelv vonatkozásában kell válaszolni a kérdést előterjesztő bíróság részére.

A negyedik kérdésről

32. Negyedik kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében azt kívánja megtudni, hogy az alapügyben szereplő díj kivetése az EK 82. cikk értelmében erőfölénnyel való visszaélésnek minősül‑e.

33. Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint az előzetes döntéshozatalra utaló határozatban pontosan meg kell jelölni azon okokat, amelyek a kérdést előterjesztő bíróságot arra indították, hogy felvesse a közösségi jog értelmezését, és amelyek alapján szükségesnek tartja az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések Bíróság elé utalását (lásd a C‑116/00. sz. Laguillaumie‑ügyben 2000. június 28‑án hozott végzés [EBHT 2000., I‑4979. o.] 16. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot, valamint a C‑36/99. sz. Idéal tourisme ügyben 2000. július 13‑án hozott ítélet [EBHT 2000., I‑6049. o.] 20. pontját). A Bíróság szerint elengedhetetlen tehát, hogy a nemzeti bíróság minimális magyarázatot adjon az értelmezni kért közösségi rendelkezések kiválasztásának okaira, valamint e rendelkezések és az alapügyben alkalmazandó nemzeti jogszabály közötti kapcsolatra (C‑167/94. sz., Grau Gomis és társai ügyben 1995. április 7‑én hozott végzés [EBHT 1995., I‑1023. o.] 9. pontja).

34. Meg kell állapítani, hogy az előzetes döntéshozatalra utaló határozat nem felel meg e követelményeknek.

35. Ugyanis nem lehetséges olyan konkrét értelmezési problémát körülhatárolni, amely az EK 82. cikkel kapcsolatban felmerülhetne. Márpedig a ténybeli és szabályozási összefüggések pontosságának követelménye különösen a versenyjog területén – amelyet összetett ténybeli és jogi helyzetek jellemeznek – fokozottan érvényes (a fent hivatkozott Laguillaumie‑ügyben hozott végzés 19. pontja).

36. Következésképpen a Bíróság elé utalt negyedik kérdés elfogadhatatlan.

A költségekről

37. Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.

Rendelkező rész

A fenti indokok alapján a Bíróság (második tanács) a következőképpen határozott:

Ellentétes a közösségi joggal az olyan nemzeti szabályozás, mint az 1999. július 30‑i 12/99. sz. rendelet 10. cikkének (1) bekezdése és az 1999. július 26‑i 280/99. sz. törvényerejű rendelettel módosított, 1990. március 21‑i 102/90. sz. törvényerejű rendelet 18. cikkének (2) bekezdése, feltéve hogy az e jogszabályban meghatározott, a földi adminisztráció és a felügyelet díját egészben vagy részben a közösségi repülőterek földi kiszolgálási piacára való bejutásról szóló, 1996. október 15‑i 96/67/EK tanácsi irányelv mellékletének 1. pontjában meghatározott szolgáltatásokért szedik be, és az nem jelenti valamely egyéb díj vagy adó által már sújtott szolgáltatások második megadóztatását. Amennyiben a kérdést előterjesztő bíróság vizsgálata során kiderül, hogy az alapügyben szereplő díj a repülőtéri létesítményekhez való hozzáférés fejében felszámított díj, akkor e bíróság köteles megvizsgálni, hogy a szóban forgó díj megfelel‑e a 96/67 irányelv 16. cikkének (3) bekezdésében meghatározott, a tárgykörhöz kapcsolódásra, az objektivitásra, az átláthatóságra és a hátrányos megkülönböztetés tilalmára vonatkozó feltételeknek.