Keywords

Summary



Keywords

Mezőgazdaság – Közös agrárpolitika – Az EMGA általi finanszírozás – Végső elszámolási eljárás

(1290/2005 tanácsi rendelet, 32. cikk, (5) bekezdés)

Summary

A közös agrárpolitika finanszírozásáról szóló 1290/2005 rendelet 32. cikkének (5) bekezdése azon egyedi helyzeteket érinti, amelyekben a szabálytalanság vagy hanyagság miatt esedékes összegek tagállam általi visszatéríttetésére a közigazgatási vagy jogi szempontból történő első ténymegállapítás időpontját követő négy éven belül nem kerül sor, illetve nyolc éven belül, ha a behajtás nemzeti igazságszolgáltatási szervek előtti eljárás tárgyát képezi. Az ilyen helyzetekben az e rendelkezésben foglaltak szerint a behajtás elmaradásából származó pénzügyi következmények 50%‑át az érintett tagállam viseli, a fennmaradó 50%‑át pedig a közösségi költségvetésből kell finanszírozni.

Valamely közösségi jogi előírás értelmezésekor nem csupán annak szövegét kell figyelembe venni, hanem összefüggéseit és az általa alkotott szabályozás céljait is. Először is úgy tűnik, hogy a „pénzügyi következmények” kifejezés tág jelentéstartalommal bír, mivel magában foglalja a szabálytalanul kifizetett összegek visszatéríttetésének elmaradásából fakadó valamennyi pénzügyi következményt. Márpedig szükségképpen ezek közé sorolhatók azon kamatok is, amelyeket a hivatkozott rendelet 32. cikkének (1) bekezdése alapján kellett volna kifizetni.

Másodszor e szó szerinti értelmezést alátámasztja az 1290/2005 rendelet 34. cikke (1) bekezdésének a) pontja, amely szerint az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletről szóló 1605/2002 rendelet 18. cikke értelmében felhasznált bevételeknek tekintendők azok az összegek, amelyeket e rendelet 31., 32. és 33. cikkének megfelelően át kell utalni a közösségi költségvetés részére, beleértve az azokhoz kapcsolódó kamatokat. Ezen értelmezés a végső elszámolási eljárás általános rendszerének is megfelel. Ugyanis az 1290/2005 rendelet 32. cikkének (5) bekezdését az említett rendelet 32. cikkének (1) bekezdésére tekintettel kell értelmezni, amely utóbbi a támogatások felhasználását illető szabálytalanságok vagy gondatlanság következtében esedékessé vált összegek Közösség részére való visszatérítésének általános keretét képezi. Mivel e cikk (5) bekezdése semmiben sem módosítja a kamatok felszámításának elvét, hanem csupán a pénzügyi felelősségnek az esedékes összegek ésszerű időn belül való visszatéríttetésének elmaradása esetén a tagállam és a közösségi költségvetés közötti megosztására szorítkozik, ebből határozottan az következik, hogy az e rendelet 32. cikkének (5) bekezdésében említett „pénzügyi következmények” többek között a főösszegeket és az azokhoz kapcsolódó kamatokat foglalják magukban.

Harmadszor az 1290/2005 rendelet preambulumából – többek között a (25) és (26) preambulumbekezdéséből – következik, hogy a hivatkozott rendelet 32. cikkének (5) bekezdése által létrehozott megosztott pénzügyi felelősség rendszere a közösségi költségvetés pénzügyi érdekeinek védelmét célozza a szabálytalanságok következtében fizetendő és ésszerű időn belül be nem hajtott összegek egy részének az érintett tagállamra való terhelése révén. A szabálytalanság megállapítása és a kérdéses összegek tényleges visszatérítése között esedékes kamatok behajtása kártérítési jellegű kötelezettség, mivel a kamatok a közösségi költségvetés által a javára elkönyvelt hitel beszedésének elmaradása folytán időlegesen elszenvedett kárhoz kapcsolódnak.

Negyedszer azon elv, amely szerint a kamatok a főösszeg járulékai, és annak elszámolási rendszerét követik, a közösségi költségvetésre vonatkozó szabályozás keretében általános érvényű, amint azt az 1605/2002 rendelet végrehajtására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló 2342/2002 rendeletnek az előbbi rendelet 71. cikkének (4) bekezdése alapján elfogadott 86. cikkének (1) bekezdése is tanúsítja, amely szerint az ágazati szabályok alkalmazásából fakadó különös rendelkezések sérelme nélkül minden olyan követelés után, amelyet nem fizettek meg, kamatot kell fizetni.

(vö. 36–37., 39–41., 44–45. pont)