ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
A Törvényszék (nyolcadik tanács) 2018. október 4‑i ítélete –

Blackmore kontra EUIPO – Paice (DEEP PURPLE)

(T‑345/16. sz. ügy)

„Európai uniós védjegy – Felszólalási eljárás – A DEEP PURPLE európai uniós szóvédjegy bejelentése – A korábbi lajstromozatlan DEEP PURPLE védjegy – Viszonylagos kizáró ok – A 207/2009/EK rendelet 8. cikkének (4) bekezdése (jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikkének (4) bekezdése) – A jellegbitorlási keresetre (action for passing off) vonatkozó common law szabályrendszer – »Goodwill« – Alaki követelmények megsértése – A Törvényszék eljárási szabályzata 177. cikke (1) bekezdésének d) pontja – Elfogadhatatlanság”

1. Európai uniós védjegy–Az európai uniós védjegy meghatározása és megszerzése–Viszonylagos kizáró okok–Nem lajstromozott védjegy, illetve a gazdasági tevékenység körében használt más megjelölés jogosultjának felszólalása–Feltételek–Az uniós jog alapján való értelmezés–A hivatkozott megjelölésre irányadó nemzeti jog által előírt szempontokra figyelemmel történő értékelés (207/2009 tanácsi rendelet, 8. cikk, (4) bekezdés) (lásd: 16–18. pont)

2. Nemzeti jog–A nemzeti jogokra való hivatkozás–Az Egyesült Királyság joga–A jellegbitorlási keresetre (action for passing off) vonatkozó szabályrendszer (lásd: 20–23., 31. és 32. pont)

3. Európai uniós védjegy–Az európai uniós védjegy meghatározása és megszerzése–Viszonylagos kizáró okok–Nem lajstromozott védjegy, illetve a gazdasági tevékenység körében használt más megjelölés jogosultjának felszólalása–DEEP PURPLE szóvédjegy és DEEP PURPLE lajstromozatlan védjegy (207/2009 tanácsi rendelet, 8. cikk, (4) bekezdés) (lásd: 41., 42., 47. és 48. pont)

4. Bírósági eljárás–Keresetlevél–Alaki követelmények–A felhozott jogalapok rövid ismertetése–Absztrakt hivatkozás–Elfogadhatatlanság (a Bíróság alapokmánya, 21. cikk, első bekezdés, és 53. cikk, első bekezdés; a Törvényszék eljárási szabályzata, 177. cikk, (1) bekezdés, d) pont) (lásd: 45. és 46. pont)

Tárgy

Az EUIPO ötödik fellebbezési tanácsának I. Paice és R. H. Blackmore közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2016. március 21‑én hozott határozata (R 880/2015‑5. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

Rendelkező rész

1) A Törvényszék a keresetet elutasítja.
Területi szempontból a jóhírnévre vonatkozó feltétel akkor teljesül, ha az európai uniós védjegy esetében, ha az az Unió területének jelentős részén jóhírnevet élvez. Bizonyos esetekben egyetlen tagállam területe is e terület jelentős részét képezheti.

Az „alapos ok” fogalmát ebből következően nem lehet úgy értelmezni, hogy az csupán objektív kényszerítő okokat ölel fel, hanem a korábbi jóhírű védjeggyel azonos vagy ahhoz hasonló megjelölést használó és azt európai uniós védjegyként lajstromoztatni kívánó harmadik személy szubjektív érdekeivel is összefügg.

A jóhírű védjegy tekintetében sérelmet okozó védjegy használatát lehetővé tevő alapos ok fennállását megszorítóan kell értelmezni.

A korábbi jóhírű védjeggyel azonos, illetve ahhoz hasonló megjelölés vagy bejelentett védjegy harmadik fél általi korábbi használata az európai uniós védjegyről szóló 207/2009 rendelet 8. cikke (5) bekezdésének értelmében vett „alapos okból” történtnek minősíthető, és nemcsak azt teszi lehetővé e harmadik fél számára, hogy e megjelölést továbbra is használja, hanem azt is, hogy azt európai uniós védjegyként lajstromoztassa, még akkor is, ha a bejelentett védjegy használata a korábbi védjegy jóhírnevét tisztességtelenül kihasználhatja.

Ugyanakkor, ahhoz hogy ez az eset álljon fenn, a bejelentett védjegy használatának több olyan feltételnek is meg kell felelnie, amelyek lehetővé teszik e használat tényszerűségének, valamint a bejelentett védjegy jogosultja jóhiszeműségének megerősítését.

Először is, a bejelentett védjegynek megfelelő megjelölésnek valóságos és tényleges használat tárgyát kell képeznie.

Másodszor, e megjelölés használatának főszabály szerint a korábbi jóhírű védjegy bejelentését megelőző időpontban kell megkezdődnie, vagy legalábbis még azelőtt, amikor e védjegy jóhírnévre tett szert.

Harmadszor, a bejelentett védjegynek megfelelő megjelölést annak a területnek az egészén használni kell, amelynek vonatkozásában a korábbi jóhírű védjegyet lajstromozták. Ebből eredően, ha a korábbi jóhírű védjegy európai uniós védjegy, akkor a bejelentett védjegynek megfelelő megjelölés használatának az Unió területének egészére ki kell terjednie.

Negyedszer, e használat főszabály szerint nem képezheti jogvita tárgyát a korábbi jóhírű védjegy jogosultja részéről. Más szóval a bejelentett védjegynek és a korábbi jóhírű védjegynek békésen kell együtt élnie az érintett területen.

(lásd: 58–63. pont)
A parlamenti képviselők véleménynyilvánítási szabadságának különleges fontosságát, és az erre vonatkozóan alkalmazható korlátozások szigorú határait figyelembe véve a Parlament eljárási szabályzatának 11. és 166. cikkét úgy kell értelmezni, hogy e cikkek nem teszik lehetővé, hogy egy képviselővel szemben a parlamenti feladatai keretében tartott beszéde miatt – a rendkívül súlyos rendbontás vagy a parlamenti munka megzavarása esetét kivéve – szankciót alkalmazzanak. Továbbá mind ezen eljárási szabályzat 11. cikke (2) bekezdésének első albekezdése, mind 166. cikkének (2) bekezdése a parlamenti képviselők „magatartására” vonatkozik, és azt írja elő, hogy e magatartásnak tiszteletben kell tartania bizonyos kötelezettségeket, és nem akadályozhatja a parlamenti munka zökkenőmentes végzését, valamint a Parlament épületeiben a nyugalom fenntartását. Az eljárási szabályzat 11. cikkében és arra utaló 166. cikkében meghatározott elvek megsértése, még ha bizonyított is, önmagában nem szankcionálható, hanem csak abban az esetben, ha azt a Parlament munkájának súlyos megzavarása kíséri. Ebből következően, még ha a parlamenti funkciók gyakorlása keretében tartott beszédeket meg is lehetne feleltetni a magatartásnak, és ezáltal azok az eljárási szabályzat 11. cikkének (2) bekezdésében előírt elvek megsértésének is minősülhetnének, azok rendkívül súlyos rendbontás vagy a parlamenti munka megzavarása hiányában nem képezhették szankció tárgyát.

(lásd: 63., 65., 66., 68. pont)
Ha a pályázó által benyújtott felülvizsgálati kérelmet az Európai Személyzeti Felvételi Hivatal (EPSO) elkésettség miatt elutasítja, a pályázónak érdeke fűződik ahhoz, hogy az uniós bíróság megvizsgálja az elutasítás jogszerűségét. Ez az elutasítás megakadályozza, hogy maga a vizsgabizottság vizsgálja meg a felülvizsgálati kérelmet, Törvényszék általi megsemmisítése folytán azonban az említett kérelem tárgyában új határozatot kell hozni.

Amennyiben ugyanis a felülvizsgálati kérelem elbírálása kedvező, az érintett visszakerül a versenyvizsga ugyanazon szakaszába, mint amelyikből kizárták, függetlenül attól, hogy mennyit haladt előre a versenyvizsga menete. Az a körülmény, hogy a nyílt versenyvizsga eljárása időközben lezárult, nem cáfolja ezt a megállapítást, mivel a felperesnek továbbra is fennáll a szóban forgó kiválasztási eljárás jogszerűségével kapcsolatos határozathoz fűződő érdeke, hogy a feltételezett jogellenesség a jövőben ne ismétlődhessék meg az adott ügyhöz hasonló eljárásban. Nem zárható ki ugyanis, hogy az EPSO egy későbbi analóg kiválasztási eljárás során is hasonló szerepet tölthet be. E körülmények között az intézmény nem hivatkozhat a kereset elfogadhatatlanságára azon az alapon, hogy a nyílt versenyvizsga eljárása időközben befejeződött.

(lásd: 34., 35. pont)
Az ítélkezési gyakorlat szerint az európai uniós védjegyről szóló 207/2009 rendelet 8. cikkének (5) bekezdéséből következik, hogy az ott említett három sérelem, amennyiben megvalósul, a korábbi és a későbbi védjegy bizonyos fokú hasonlóságának következménye, ami miatt az érintett vásárlóközönség e védjegyeket egymással rokonítja, vagyis kapcsolatba hozza őket egymással anélkül, hogy összetévesztené őket. A lajstromozni kért védjegy és a korábbi védjegy közötti kapcsolatnak az érintett vásárlóközönség képzetében való fennállása tehát a 207/2009 rendelet 8. cikke (5) bekezdése alkalmazásának alapvető, hallgatólagos feltétele.

Ha a vásárlóközönség képzetében nem áll fenn ez a képzettársítási kapcsolat, akkor a későbbi védjegy használata nem alkalmas arra, hogy megsértse vagy tisztességtelenül kihasználja a korábbi védjegy megkülönböztető képességét vagy jó hírnevét.

Végül az ítélkezési gyakorlatból következik, hogy az ilyen kapcsolat fennállását átfogóan kell értékelni, figyelembe véve az adott ügy minden releváns elemét, így többek között az ütköző védjegyek közötti hasonlóság mértékét; azon áruk és szolgáltatások jellegét, amelyek vonatkozásában az ütköző védjegyeket lajstromozták, beleértve ezen áruk vagy szolgáltatások közelségének vagy különbözőségének mértékét; valamint az érintett vásárlóközönséget; a korábbi védjegy jóhírnevének erősségét; a korábbi védjegy benne rejlő vagy a használattal megszerzett megkülönböztető képességének mértékét és a vásárlóközönség észlelése szerint fennálló összetéveszthetőséget.

Márpedig emlékeztetni kell arra, hogy a korábbi védjegyek jóhírnevének erőssége és – az akár benne rejlő, akár használat révén megszerzett – megkülönböztető képességének mértéke jelentősen kihathat az ütköző védjegyek közötti kapcsolat fennállásának értékelésére.

Az ítélkezési gyakorlat szerint ugyanis bizonyos védjegyek szert tehettek olyan jóhírnévre is, amely túlterjed azon áruk vagy szolgáltatások vásárlóközönségén, amelyek vonatkozásában lajstromozták őket. Ebben az esetben azon áruk vagy szolgáltatások vásárlóközönsége, amelyekre a későbbi védjegyet lajstromozták, akkor is rokonítja az ütköző védjegyeket, ha teljesen különbözik azon áruk vagy szolgáltatások vásárlóközönségétől, amelyek vonatkozásában a korábbi védjegyet lajstromozták.

Abban az esetben tehát, ha a korábbi védjeggyel megjelölt áruk vásárlóközönsége és a bejelentett védjegy által megjelölt áruk vásárlóközönsége különbözik, szükség lehet a korábbi védjegy jóhírneve erősségének figyelembevételére annak meghatározása érdekében, hogy ez a jóhírnév túllép‑e az e védjeggyel érintett vásárlóközönségen.

Következésképpen, még ha nincs is közvetlen kapcsolat az ütköző védjegyekkel megjelölt, egymástól különböző áruk között, a jóhírnév mértékét figyelembe véve a korábbi védjegyekhez való gondolati képzettársítás megállapítása továbbra is lehetséges lenne. Tehát még ha az egyes ütköző védjegyek által megjelölt áruk célközönségei nem is fedik egymást, mivel az érintett áruk különbözőek, nem lehet kizárni, hogy az ütköző védjegyek összekapcsolhatók, figyelemmel az azok között fennálló nagy fokú hasonlóságra.

(lásd: 22–24., 86–89. pont)
Csak azok az intézkedések minősülhetnek olyan aktusoknak vagy határozatoknak, amelyek megsemmisítés iránti kereset tárgyát alkothatják az EUMSZ 263. cikk értelmében, amelyek olyan kötelező joghatásokat váltanak ki, amelyek közvetlenül érinthetik a felperesek érdekeit. Nem alkothatja egyébiránt megsemmisítés iránti kereset tárgyát az olyan aktus, amely nem vált ki joghatásokat, és nem is irányul ilyen hatások kiváltására. Annak megállapításához, hogy a megtámadott jogi aktus vagy intézkedés kivált–e ilyen joghatást, annak tartalmát kell figyelembe venni.

Ebből az következik, hogy a valamely társaságot az A 950 TARIC kiegészítő kód alá sorolt vállalkozások listájáról levevő, és azt a C 129 TARIC kiegészítő kód alá soroló bizottsági határozat végleges joghatásokat váltott ki, amelyeket a nemzeti vámhatóságok a C 129 TARIC kiegészítő kód létrehozásának időpontjától kezdődően hajtottak végre, amely arra irányult, hogy az említett hatóságok ne szedjenek be több dömpingellenes vámot az e társaság által gyártott termékek tekintetében, amely vámot a 2015/2272 végrehajtási rendelet rögzített, bár e rendeletet az uniós bíróság nem semmisítette meg, és nem nyilvánította azt érvénytelennek. Ekképpen e határozat joghatásai érinthetik azon vállalkozások érdekeit, amelyek részt vettek a dömpingellenes vizsgálat megindításában.

(lásd: 22., 23., 32. és 34. pont)
Az alapkeresetben valamely harmadik jogi aktus jogszerűségének vitatása során az EUMSZ 277. cikk alapján járulékosan felhozott jogellenességi kifogás csak akkor fogadható el, ha összefüggés áll fenn ezen aktus és azon jogi norma között, amelynek állítólagos jogellenességére hivatkoznak. Mivel az EUMSZ 277. cikknek nem célja az, hogy lehetővé tegye valamely fél számára bármely általános jellegű jogi aktus alkalmazhatóságának valamely kereset érdekében történő vitatását, a jogellenességi kifogás terjedelmét arra kell korlátozni, ami a jogvita megoldásához elengedhetetlen. Ebből következik, hogy annak az általános aktusnak, amelynek a jogellenességét állítják, közvetlenül vagy közvetetten alkalmazandónak kell lennie a kereset tárgyát képező ügyre, továbbá közvetlen jogi kapcsolatnak kell fennállnia a megtámadott egyéni határozat és a kérdéses általános aktus között.

Az EUMSZ 277. cikket kellően szélesen kell értelmezni annak érdekében, hogy az intézmények által hozott általános jellegű aktusok jogszerűségének hatékony felülvizsgálata biztosított legyen azon személyek számára is, akik az ilyen aktusok elleni közvetlen keresetek indítására nem jogosultak. Az EUMSZ 277. cikk hatályát egyben ki kell terjeszteni az intézmények azon jogi aktusaira is, amelyek a megsemmisítés iránti kereset tárgyát képező határozat elfogadása szempontjából relevánsak voltak, amennyiben az említett határozat alapvetően ezeken alapul, még ha formálisan nem is szolgáltak annak jogalapjául.

Ennélfogva emlékeztetni kell arra, hogy az átmeneti időszak, jellegéből fakadóan, az egyik rendszerről egy másikra való fokozatos áttérés megszervezését szolgálja az új rendszer bevezetésével járó nehézségek megoldásával, illetve a korábbi rendszer hirtelen változtatásának elkerülésével.

Tekintettel az átmeneti és a végleges rendelkezések között fennálló kapcsolatra, amennyiben az előbbieknek az utóbbiak hiányában semmiféle létjogosultsága nincs, valamint tekintettel az illetékes hatóság mérlegelési jogkörének hiányára, a jelen ügyben meg kell állapítani, hogy közvetlen jogi kapcsolat áll fenn a megtámadott határozatok és a személyzeti szabályzat X. melléklete új 6. cikkének első bekezdése között, és azt, hogy mivel ezen első albekezdés a személyzeti szabályzat X. melléklete új 6. cikke második bekezdése első francia bekezdésének következménye, az előbbit – legalábbis közvetve – alkalmazni kell az említett határozatokra, amennyiben elfogadásuk szempontjából relevánsnak minősül, mivel azok alapvetően e rendelkezésen alapulnak, még ha formálisan nem is ez képezi jogalapjukat.

(lásd: 30., 31., 34., 35. pont)
A Törvényszék (negyedik tanács) 2019. március 12‑i ítélete –

Perry Ellis International Group kontra EUIPO (PRO PLAYER)

(T‑220/16. sz. ügy)

„Európai uniós védjegy – A PRO PLAYER európai uniós szóvédjegy bejelentése – Feltétlen kizáró ok – Leíró jelleg – A 207/2009/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja (jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja)”

1. Európai uniós védjegy – Az európai uniós védjegy meghatározása és megszerzése – Feltétlen kizáró okok – Kizárólag olyan jelekből vagy adatokból álló védjegyek, amelyek valamely áru vagy szolgáltatás jellemzőinek leírására szolgálhatnak – Fogalom (207/2009 tanácsi rendelet, 7. cikk, (1) bekezdés, c) pont) (lásd: 18., 19., 21. és 28. pont)

2. Európai uniós védjegy – Az európai uniós védjegy meghatározása és megszerzése – Feltétlen kizáró okok – Kizárólag olyan jelekből vagy adatokból álló védjegyek, amelyek valamely áru vagy szolgáltatás jellemzőinek leírására szolgálhatnak – Több elemből álló szóvédjegy – A védjegy által a vásárlóközönségben keltett összbenyomás figyelembevétele (207/2009 tanácsi rendelet, 7. cikk, (1) bekezdés, c) pont) (lásd: 20. pont)

3. Európai uniós védjegy – Az európai uniós védjegy meghatározása és megszerzése – Feltétlen kizáró okok – Kizárólag olyan jelekből vagy adatokból álló védjegyek, amelyek valamely áru vagy szolgáltatás jellemzőinek leírására szolgálhatnak – PRO PLAYER szóvédjegy (207/2009 tanácsi rendelet, 7. cikk, (1) bekezdés, c) pont) (lásd: 32–35. és 43. pont)

4. Európai uniós védjegy – Az EUIPO határozatai – Az egyenlő bánásmód elve – A megfelelő ügyintézés elve – Az EUIPO korábbi döntéshozatali gyakorlata – A jogszerűség elve – Minden egyes esetben szigorú és teljes körű vizsgálat szükségessége (lásd: 40. pont)

Tárgy

Az EUIPO második fellebbezési tanácsának a PRO PLAYER szómegjelölés európai uniós védjegyként történő lajstromozása iránti kérelemmel kapcsolatban 2016. február 24‑én hozott határozata (R 1091/2015‑2. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

Rendelkező rész

1) A Törvényszék a keresetet elutasítja.
Amennyiben „megszakítás nélkül” öt éven át nem használják ténylegesen a szóban forgó védjegyet, és nem igazolják kellőképpen a használat elmaradását, akkor a védjegyoltalom megszűnését kell megállapítani az európai uniós védjegyről szóló 207/2009 rendelet 51. cikke (1) bekezdésének a) pontja értelmében. Ha viszont a szóban forgó védjegy tényleges használat tárgyát képezte, vagy a tényleges használatot az ötéves időszak egy részében alapos ok felmerülése akadályozta, akkor ez az időszak már nem tekinthető „megszakítás nélkülinek”. Így az is elegendő a védjegyoltalom megszűnése megállapításának elkerüléséhez, ha védjegyhasználatnak az érintett időszak egy részében történő elmaradását kellőképpen igazolják. Az ezzel ellentétes értelmezés ellentmondana a 207/2009 rendelet 51. cikke (1) bekezdése a) pontja szövegének, amely nem tesz különbséget az európai uniós védjegyek azon jogosultjai között, akik ténylegesen használták a védjegyüket, illetve akik alapos okoknál fogva akadályoztatva voltak abban. Az e cikk mögött húzódó célkitűzés megerősíti ezt az értelmezést. Az uniós jogalkotó ugyanis azáltal, hogy az európai uniós védjegy használata elmaradásának kellőképpen történő igazolására vonatkozó lehetőséget előírta, azt kívánta elkerülni, hogy a védjegyoltalom megszűnését abban az esetben is megállapítsák, ha a védjegyjogosult akaratától független, tehát rajta kívül álló okok miatt objektíve akadályoztatva volt a védjegy tényleges használatában. Márpedig ha az írnák elő, hogy az ilyen indokoknak az érintett ötéves időszak egészére ki kell terjedniük, akkor ez e célkitűzés megkérdőjelezését eredményezhetné. Az ilyen indokok bekövetkezése ugyanis, még ha az érintett időszaknak csak egy részében álltak is fenn, megakadályozhatta a védjegy tényleges használatát, vagy legalábbis elhalaszthatta azon időszak utánra, amíg ezek az indokok fennálltak. Így az a tény, hogy a 207/2009 rendelet 51. cikke (1) bekezdésének a) pontja értelmében vett „kellőképpen igazolásnak” minősíthető események az érintett időszak folyamán, egy meghatározott időpontban értek véget, nem jelenti azt, hogy a védjegyjogosult észszerűen azonnal folytatni tudta a tényleges védjegyhasználatot.

Hasonlóképpen azon tény alapján, hogy az ilyen események nem az érintett időszak elején, hanem később, az érintett időszakban következtek be, nem lehet a védjegy megszűnését megállapítani.

(lásd: 63., 65–68. pont)
A Törvényszék (tizedik tanács) 2021. április 28‑i ítélete –

Repower kontra EUIPO – repowermap.org (REPOWER)

(T‑842/16. sz. ügy)

„Európai uniós védjegy – Törlési eljárás – Az Európai Uniót megjelölő nemzetközi lajstromozás – REPOWER szóvédjegy – Feltétlen törlési ok – Leíró jelleg – A 207/2009/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja (jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja) – Indokolási kötelezettség – A 207/2009 rendelet 75. cikke (jelenleg a 2017/1001 rendelet 94. cikke)”

1. Európai uniós védjegy – A védjegyoltalomról való lemondás, a védjegyoltalom megszűnése és a védjegy törlése – Feltétlen törlési okok – Kizárólag olyan megjelölésekből vagy jelzésekből álló védjegyek, amelyek valamely áru vagy szolgáltatás jellemzőinek leírására szolgálhatnak – Fogalom (207/2009 tanácsi rendelet, 7. cikk, (1) bekezdés, c) pont, és 52. cikk, (1) bekezdés, a) pont) (lásd: 26., 28–40., 44. és 45. pont)

2. Európai uniós védjegy – A védjegyoltalomról való lemondás, a védjegyoltalom megszűnése és a védjegy törlése – Feltétlen törlési okok – Kizárólag olyan megjelölésekből vagy jelzésekből álló védjegyek, amelyek valamely áru vagy szolgáltatás jellemzőinek leírására szolgálhatnak – Célkitűzés – A rendelkezésre állás követelménye (207/2009 tanácsi rendelet, 7. cikk, (1) bekezdés, c) pont, és 52. cikk, (1) bekezdés, a) pont) (lásd: 27. pont)

3. Európai uniós védjegy – A védjegyoltalomról való lemondás, a védjegyoltalom megszűnése és a védjegy törlése – Feltétlen törlési okok – Kizárólag olyan megjelölésekből vagy jelzésekből álló védjegyek, amelyek valamely áru vagy szolgáltatás jellemzőinek leírására szolgálhatnak – REPOWER szóvédjegy (207/2009 tanácsi rendelet, 7. cikk, (1) bekezdés, c) pont) (lásd: 68–70. pont)

Tárgy

Az EUIPO ötödik fellebbezési tanácsának a repowermap.org és a Repower közötti törlési eljárással kapcsolatban 2016. szeptember 26‑án hozott határozata (R 2311/2014‑5. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

Rendelkező rész

1) A Törvényszék hatályon kívül helyezi az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) ötödik fellebbezési tanácsa 2016. szeptember 26‑án hozott határozatát (R 2311/2014‑5. sz. ügy), amennyiben az helyt adott a törlés iránti kérelemnek a 9. osztályba tartozó hangvezetők tekintetében.

2) A Törvényszék a keresetet az ezt meghaladó részében elutasítja.
A Törvényszék (tizedik tanács) 2021. április 28‑i ítélete –

repowermap.org kontra EUIPO – Repower (REPOWER)

(T‑872/16. sz. ügy)

„Európai uniós védjegy – Törlési eljárás – Az Európai Uniót megjelölő nemzetközi lajstromozás – REPOWER szóvédjegy – Feltétlen törlési ok – Leíró jelleg – Megkülönböztető képesség hiánya – A 207/2009/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) és c) pontja (jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) és c) pontja) – Indokolási kötelezettség – A meghallgatáshoz való jog – A 207/2009 rendelet 75. cikke (jelenleg a 2017/1001 rendelet 94. cikke) – A véleménynyilvánítás szabadsága”

1. Európai uniós védjegy – A védjegyoltalomról való lemondás, a védjegyoltalom megszűnése és a védjegy törlése – Feltétlen törlési okok – Kizárólag olyan megjelölésekből vagy jelzésekből álló védjegyek, amelyek valamely áru vagy szolgáltatás jellemzőinek leírására szolgálhatnak – Fogalom (207/2009 tanácsi rendelet, 7. cikk, (1) bekezdés, c) pont, és 52. cikk, (1) bekezdés, a) pont) (lásd: 36., 38–40., 44. és 45. pont)

2. Európai uniós védjegy – A védjegyoltalomról való lemondás, a védjegyoltalom megszűnése és a védjegy törlése – Feltétlen törlési okok – Kizárólag olyan megjelölésekből vagy jelzésekből álló védjegyek, amelyek valamely áru vagy szolgáltatás jellemzőinek leírására szolgálhatnak – Célkitűzés – A rendelkezésre állás követelménye (207/2009 tanácsi rendelet, 7. cikk, (1) bekezdés, c) pont, és 52. cikk, (1) bekezdés, a) pont) (lásd: 37. pont)

3. Európai uniós védjegy – A védjegyoltalomról való lemondás, a védjegyoltalom megszűnése és a védjegy törlése – Feltétlen törlési okok – Kizárólag olyan megjelölésekből vagy jelzésekből álló védjegyek, amelyek valamely áru vagy szolgáltatás jellemzőinek leírására szolgálhatnak – REPOWER szóvédjegy (207/2009 tanácsi rendelet, 7. cikk, (1) bekezdés, c) pont) (lásd: 46., 50., 58., 65., 70., 77., 83., 88., 93., 94. és 107. pont)

Tárgy

Az EUIPO ötödik fellebbezési tanácsának a repowermap.org és a Repower közötti törlési eljárással kapcsolatban 2016. szeptember 26‑án hozott határozata (R 2311/2014‑5. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

Rendelkező rész

1) A Törvényszék az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) ötödik fellebbezési tanácsa 2016. szeptember 26‑án hozott határozatát (R 2311/2014‑5. sz. ügy) akként módosítja, hogy a vitatott védjegyet a következő szolgáltatások vonatkozásában: – 37. osztály: „Fűtőmérnöki szolgáltatások”; – 42. osztály: „Tudományos szolgáltatások, valamint vonatkozó kutatási és fejlesztési szolgáltatások; ipari elemző és kutató szolgáltatások”.

2) A Törvényszék a keresetet ezt meghaladó részében elutasítja.