ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
10

E körülmények között a Commissione tributaria provinciale di Siracusa (siracusai helyi adóügyi bíróság) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé: „1) Tekintettel a [hatodik] irányelvnek a felek által kikötött ellenszolgáltatás megfizetésének teljes vagy részleges elmaradása esetén alkalmazott adóalap‑csökkentésre és az adóköteles ügyletekre felszámított héa módosítására vonatkozó 11. cikke C. részének (1) bekezdésére és 20. cikke (1) bekezdése b) pontjának második mondatára, összhangban áll‑e az arányosságnak és a tényleges érvényesülésnek az EUM[‑Szerződésben] rögzített elveivel és a héa alkalmazását szabályozó semlegesség elvével az olyan korlátozások előírása, amelyek – a fizetésképtelenségi eljárás előre nem látható időtartamához kapcsolódó időbeli ütemezés szempontjából is – lehetetlenné vagy rendkívül nehézzé teszik az adóalany számára a nem vagy csak részben megfizetett ellenszolgáltatással kapcsolatos adóösszeg visszaigénylését? 2) Az első kérdésre adott igenlő válasz esetén, összhangban áll‑e a fent hivatkozott elvekkel [köztársasági elnöki rendelet] 26. cikke (2) bekezdésé[hez] hasonló olyan szabályozás, amely az adó visszatérítéséhez való jogot az eredménytelen fizetésképtelenségi eljárások előzetes lefolytatásának bizonyításához köti, vagyis arra [a] tagállam ítélkezési gyakorlata és adóhatósági gyakorlata szerint kizárólag a vagyon végleges felosztásának eredménytelensége vagy – ennek hiányában – a felszámolási eljárást lezáró végzés jogerőre emelkedését követően kerülhet sor, abban az esetben is, ha ezek a tevékenységek a követelés összege, behajthatóságának valószínűsége és a fizetésképtelenségi eljárás költségei alapján egyértelműen nem gazdaságosak, figyelembe véve, hogy egyébként az említett előfeltételek bekövetkezésére a csődeljárás megindításától számított több év elteltével kerülhet sor?”
9

Az Einkommensteuergesetz (a jövedelemadóról szóló törvény) tényállás megvalósulása idején hatályos változata (a továbbiakban: EStG) előírja a 36. §‑ában: „(1) A jelen szövetségi törvény eltérő rendelkezése hiányában jövedelemadó fizetendő az adózási időszak elteltével. (2) A jövedelemadóba be kell számítani: 1. az adott adózási időszakra fizetett jövedelemadó‑előleg (37. §); 2. az adólevonás útján beszedett jövedelemadó, amennyiben olyan jövedelmet érint, amelyet az adó megállapításához figyelembe vesznek, vagy olyan jövedelmeket, amelyeket a jelen törvény 3. §‑ának 40. pontja vagy a Körperschaftssteuergesetz [a társasági adóról szóló törvény] 8b. §‑a (1) és (6) bekezdésének második mondata alapján nem vesznek figyelembe a jövedelem számításakor, és amennyiben annak visszatérítését nem kérték vagy nem végezték el. Az adólevonás útján beszedett jövedelemadó nem számítható be, ha a 45a. § (2) vagy (3) bekezdésében említett igazolást nem mutatták be. A társasági adóról szóló törvény 8b. §‑a (6) bekezdésének második mondatában érintett esetekben a betudás érdekében elegendő a 45a. § (2) vagy (3) bekezdésében említett, a tőkejövedelem jogosultja számára kiállított igazolás bemutatása. (3) A (2) bekezdés 2. pontjában említett adóösszegek legközelebbi egész euróra kerekített összegek. A forrásnál kivetett adókat illetően egyetlen forrásadó összegét kell kerekíteni. (4) Ha az elszámolást követően az adóalanynál adóhiányt állapítanak meg, ez utóbbinak (az adófizetésre kötelezett személynek) ezt haladéktalanul meg kell fizetnie, amennyiben a hiány megfelel a már esedékes adóelőlegnek, de még nem fizették meg; egyéb esetekben ezt az adómegállapítást követő hónapban kell megfizetnie (végleges megfizetés). Ha az elszámolást követően az adóalany javára többletet állapítanak meg, e többletet az adómegállapítási határozat közlését követően folyósítják az adóalany számára. […]”
7

A 93/16 irányelvnek „A 24. cikk (1) bekezdés c) pontjában és a 25. cikkben említett teljes és részidejű szakképzés jellemzői” című I. melléklete a „Teljes idejű szakképzés” című (1) pontjában a következőképpen rendelkezett: „Az ilyen képzést a hatáskörrel rendelkező hatóságok által elismert speciális állások keretében biztosítják. A képzés magában foglalja a képzést biztosító osztály összes orvosi tevékenységében történő részvételt, ideértve az ügyeleteket is, hogy a hallgató szakmai tevékenységét ennek a gyakorlati és elméleti képzésnek szentelhesse a szokványos munkahét teljes időtartama alatt és egész évben a hatáskörrel rendelkező hatóságok által jóváhagyott rendelkezések szerint. Ennek megfelelően ezekkel az állásokkal megfelelő díjazás is jár. […]”
23

A nemzetközi magánjogról szóló szövetségi törvény alapeljárásra alkalmazandó változatának „Joghatóság” című 2. szakaszához tartozó „Perfüggőség” című 9. cikke szerint: „(1) Amennyiben külföldön ugyanazon felek között ugyanarra a pertárgyra vonatkozóan valamely eljárás már folyamatban van, a svájci bíróság az ügy tárgyalását felfüggeszti, ha a külföldi bíróság előreláthatóan észszerű határidőn belül az ügyben olyan határozatot hoz, amelyet Svájcban is el lehet ismerni. (2) Annak megállapítása érdekében, hogy Svájcban a keresetet mikor nyújtották be az eljárás megindításához szükséges első eljárási cselekmény időpontja az irányadó. Ennek érdekében elegendő a békéltető eljárás megindítása. (3) A svájci bíróság a keresetlevelet elutasítja, ha olyan külföldi határozatot terjesztenek elé, amelyet Svájcban is el lehet ismerni.”
14

Ugyanezen törvény 246. cikkének (6) bekezdése felsorolja az olyan személynek minősülő személyeket, akik e cikk (5) bekezdése értelmében tartózkodási joggal rendelkeznek Írországban. E személyek sorában szerepelnek az ír állampolgárok, valamint azok, akik e tagállamba jogosultak belépni és ott tartózkodni a European Communities (Free Movement of Persons) (No. 2) Regulations 2006 (SI No. 656 of 2006) (az Európai Közösségekről szóló 2006. évi 2. rendelet [személyek szabad mozgása]; a továbbiakban: 2006. évi rendelet) értelmében, amely a 2004/38 irányelvet ülteti át az ír jogba.
28

Először is emlékeztetni kell arra, hogy a tagállamok – többek között az EUSZ 4. cikk (3) bekezdésének első albekezdésében említett lojális együttműködés elve alapján – kötelesek biztosítani a saját területük vonatkozásában az uniós jog alkalmazását és tiszteletben tartását, illetve hogy az EUSZ 4. cikk (3) bekezdésének második albekezdése értelmében a tagállamok a Szerződésekből, illetve az Unió intézményeinek intézkedéseiből eredő kötelezettségek teljesítésének biztosítása érdekében megteszik a megfelelő általános vagy különös intézkedéseket (lásd ebben az értelemben: 2017. szeptember 14‑iThe Trustees of the BT Pension Scheme ítélet, C‑628/15, EU:C:2017:687, 47. pont).
58

Meg kell jegyezni, hogy a hozzáférési irányelv 13. cikke (3) bekezdése harmadik mondatának többek között a német nyelvű („Die nationalen Regulierungsbehörden können von einem Betreiber die umfassende Rechtfertigung seiner Preise und gegebenenfalls deren Anpassung verlangen”), angol nyelvű („National regulatory authorities may require an operator to provide full justification for its prices, and may, where appropriate, require prices to be adjusted”), francia nyelvű („Les [ARN] peuvent demander à une entreprise de justifier intégralement ses prix et, si nécessaire, en exiger l’adaptation”) és olasz nyelvű („Le autorità nazionali di regolamentazione possono esigere che un operatore giustifichi pienamente i propri prezzi e, ove necessario, li adegui”) változata alapján ezt a rendelkezést úgy kell értelmezni, hogy az érintett üzemeltetőnek az árak alkalmazását nem feltétlenül kell megkezdenie azelőtt, hogy a nemzeti szabályozó hatóság ezt az üzemeltetőt az árai kiigazítására kötelezné.
64

Meg kell állapítani, hogy a 6/2002 rendelet nem határozza meg az „összetett termék alkotóelemének” a fogalmát. E rendelet 3. cikkének b) és c) pontjából azonban az következik, hogy egyrészt a „termék” bármely ipari vagy kézműipari árucikk, ideértve – egyebek mellett – azokat a részeket is, amelyeket valamely összetett termékben való összeállításra szántak, és másrészt az „összetett termék” az olyan alkotóelemekből álló termék, amelyek eltávolításával a termék szétszedhető és utána újból összeállítható. Ezenfelül az alkotóelem fogalmának a rendeletben szereplő meghatározása hiányában e fogalmat a mindennapi nyelv szerinti általános jelentése alapján kell értelmezni (lásd ebben az értelemben: 2006. május 4‑iMassachusetts Institute of Technology ítélet, C‑431/04, EU:C:2006:291, 17. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
18

Másodsorban, a kérdést előterjesztő bíróság arra mutat rá, hogy a fogyasztók folyamatos gázellátásának biztosítása érdekében az energiakódex L. 421‑4. cikke előírja a szolgáltatók számára, hogy – a rendelkezésükre álló egyéb modulációs eszközöket is figyelembe véve – elegendő földgázkészlettel rendelkezzenek Franciaországban, valamint arra, hogy a 2014‑328. sz. rendelet magában foglalja azt, hogy a tárolási jogok 80%‑át a tagállam területén kell gyakorolni, ugyanakkor azt is előírja, hogy az energiáért felelős miniszter a gázszolgáltató rendelkezésére álló egyéb modulációs eszközöket is figyelembe veszi annak értékelése során, hogy annak lekötött tárolási kapacitásai elegendőek‑e a tárolási kötelezettsége teljesítésének biztosításához. A 2014‑328. sz. rendelet jogszerűsége tehát attól a kérdéstől is függ, hogy a 994/2010 rendelet 8. cikkének (5) bekezdésével ellentétes‑e az, hogy egy tagállam ilyen kötelezettségeket írjon elő a gázszolgáltatók számára.
51

Következésképpen a 469/2009 rendelet 18. cikkét úgy kell értelmezni, hogy ha az Unión belüli első forgalombahozatali engedélynek a tanúsítvány iránti bejelentésben szereplő időpontja hibásan szerepel, és ebből következően a tanúsítvány időtartama is hibás, a tanúsítvány jogosultjának e rendelkezés értelmében lehetősége van arra, hogy közvetlenül az említett tanúsítványt kibocsátó hatósághoz helyesbítési kérelmet nyújtson be. Emellett az 1610/96 rendelet 17. cikkének (2) bekezdésében szereplő ellenkező utalás hiányában meg kell állapítani, hogy az ilyen helyesbítési kérelmet mindaddig be lehet nyújtani az említett hatósághoz, amíg a szóban forgó tanúsítvány időtartama nem járt le.
36

A jogi személyként létrehozott ajánlattevő ügyvezetői cselekményeinek a 2004/18 irányelv 45. cikke (2) bekezdése első albekezdésének c) pontjában szereplő kizárási ok keretében való figyelembevétele tehát nem e kizárási ok hatálya „kiterjesztésének” tekinthető, hanem ezen ok végrehajtását képezi, az említett kizárási ok hatékony érvényesülésének védelmében.
14

J. L. Núñez Torreiro keresetet nyújtott be a Juzgado de Primera Instancia n.o 1 de Albacetéhez (albacetei 1. sz. elsőfokú bíróság, Spanyolország) az AIG‑gal szemben. E bíróság a 2015. november 3‑i ítéletével elutasította az érdekelt keresetét azzal az indokkal, hogy sérülései nem „közlekedési eseményből” erednek, mivel a jármű, amelyben ez utóbbi tartózkodott, a közlekedés számára nem alkalmas, és nem is közhasználatban lévő területen haladt át.
4

Ezen irányelv a 8. cikkének (1) bekezdésében előírja: „A 10. cikkre is figyelemmel a tagállamok azonnal közölnek a Bizottsággal minden műszakiszabály‑tervezetet, kivéve ha az csak egy nemzetközi vagy európai szabvány teljes szövegét ülteti át, ebben az esetben a megfelelő szabványra történő hivatkozás is elegendő. A Bizottságot egy közleményben a szabály elfogadása szükségességének indokairól is tájékoztatni kell, amennyiben ezek nem derülnek ki már a tervezetből is.”
2

Ezt a kérelmet a Peter Valach, Alena Valachová, az SC Europa ZV II a.s, az SC Europa LV a.s., a VAV Parking a.s., az SC Europa BB a.s., a Byty A s.r.o. és a Waldviertler Sparkasse Bank AG, a Československá obchodná banka a.s., illetve a Stadt Banská Bystrica (Besztercebánya városa) között folyamatban lévő eljárásban terjesztették elő, amelynek tárgya a VAV invest s.r.o. fizetésképtelenségére vonatkozó eljárásban benyújtott pénzügyi helyreállítási terv elutasítása miatti kártérítési kereset.
44

E tekintetben azt is meg kell állapítani, hogy – amint azt a Bizottság is állította 2005. június 27‑i véleményében (COM(2005) 0301 végleges) – jóllehet a járművek kialakítása jelentős mértékben javult a véleményét megelőző 20 év alatt, illetve nyilvánvalóan a vezetőfülkék is fejlődtek ezen évek alatt, egy kamion vezetőfülkéje nem tűnik olyan pihenőhelynek, amely alkalmas lenne a napi pihenőidőnél és a csökkentett heti pihenőidőnél hosszabb pihenőidők eltöltésére. A járművezetőknek lehetősége kell legyen arra, hogy rendszeres heti pihenőidejüket olyan helyen töltsék, amely alkalmas és megfelelő szálláskörülményeket biztosít.
28

Negyedszer, mivel a CIVC azt állította, hogy az Aldi az 1234/2007 rendelet 118 m. cikke (2) bekezdésének c) pontja és az 1308/2013 rendelet 103. cikke (2) bekezdésének c) pontja értelmében a „Champagner Sorbet” megnevezést félrevezetően használja, a kérdést előterjesztő bíróságban felmerül a kérdés, hogy csak azon félrevezető jelzések tartoznak‑e ezen rendelkezések hatálya alá, amelyek alkalmasak arra, hogy az érintett vásárlóközönségben a termék földrajzi származását illetően hamis benyomást keltsenek, vagy e rendelkezések hatálya az ezen termék alapvető tulajdonságaival kapcsolatos félrevezető jelzésekre is kiterjed.
44

Végeredményben, még ha feltételezzük is, hogy a Spanyol Királyság azt is állítja, hogy a Törvényszék jogilag tévesen minősítette a 32/2003. sz. általános törvényt, akkor is meg kell állapítani, mint azt a főtanácsnok is tette az indítványának 155. és 156. pontjában, hogy tekintettel arra, hogy e törvénynek a jelen ítélet 40. és 41. pontjában hivatkozott elemei nem egyértelműek, nem jelent téves jogalkalmazást a Törvényszék által levont azon következtetés, amely szerint az említett törvény alapján nem lehetett megállapítani, hogy a földfelszíni hálózatot üzemeltető gazdasági szereplőket a 2003. július 24‑iAltmark ítéletben (C‑280/00, EU:C:2003:415) meghatározott első feltétellel összhangban világosan meghatározott közszolgáltatási kötelezettségekkel bízták meg (a mai napon hozott Comunidad Autónoma del País Vasco és társai kontra Bizottság ítélet, C‑66/16 P–C‑69/16 P, 102. pont).
24

E körülményekre figyelemmel az Oberster Gerichtshof (legfelsőbb bíróság) az eljárását felfüggesztette, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjesztette a Bíróság elé: „1) Úgy kell‑e értelmezni a 44/2001/EK rendelet 15. cikkét, hogy az e rendelkezés értelmében vett »fogyasztó« elveszti e minőségét, ha egy magán Facebook‑fiók hosszabb idejű használatát követően az igényei érvényesítésével összefüggésben könyveket publikál, részben fizetett előadásokat is tart, honlapokat működtet, adományokat gyűjt az igények érvényesítéséhez, és számos fogyasztó rá engedményezi az igényeit azon ígéret ellenében, hogy a per esetleges eredményét a perköltségek levonása után e fogyasztók részére juttatja? 2) Úgy kell‑e értelmezni a 44/2001/EK rendelet 16. cikkét, hogy a fogyasztó valamely tagállamban a fogyasztói szerződésből eredő saját igényeivel egyidejűleg a) az azonos tagállamban, b) más tagállamban vagy c) harmadik országban lakóhellyel rendelkező más fogyasztók azonos tárgyú igényeit is érvényesítheti a forum actoris előtt, ha ezen igényeket ugyanazon alperessel kötött fogyasztói szerződések alapján ugyanazon jogi összefüggésben engedményezték rá, és ha az engedményezés nem esik a felperes kereskedelmi vagy szakmai tevékenységébe, hanem az igények együttes érvényesítését szolgálja?”
17

Mivel a C és C1 kategóriák egyes műszaki jellemzői megegyeznek a D1 és D kategóriák jellemzőivel, a Bizottság a C1 és C, illetve a D1 és D kategóriák pontos meghatározásának szükségességét hangsúlyozza. A 2006/126 irányelvben e tekintetben elfogadott elhatárolás, azaz a C1 és C kategória meghatározásában szereplő „nem a D1 vagy D kategóriába tartozó” kifejezés, következésképpen azt jelenti, hogy a C1/C és D1/D kategória műszaki kritériumainak megfelelő, azonban elsősorban utasok szállítására szánt gépjárművek a D1 és D kategóriába tartoznak, míg azok a járművek, amelyek nem a D1 és D kategóriába tartoznak, a C1 és C kategóriába tartoznak.
24

Mivel a Corte suprema di cassazione (semmítőszék, Olaszország) úgy ítélte meg, hogy az alapügyek megoldása a módosított 75/363 irányelv értelmezésétől függ, úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket – amelyek szövege a C‑616/16. sz. és a C‑617/16. sz. ügyben azonos – terjeszti a Bíróság elé: „1) Úgy kell‑e értelmezni a [módosított 75/363 irányelvet], hogy azok a teljes és részidejű szakorvosi képzések is annak hatálya alá tartoznak, amelyek már folyamatban vannak és 1982. december 31. napját követően is folytatódnak, amely határidőt a [82/76] irányelv 16. cikke írta elő a tagállamok számára az irányelv végrehajtásához szükséges intézkedések elfogadására? Az [első kérdésre adandó] igenlő válasz esetén: 2) Úgy kell‑e értelmezni a [75/363] irányelvhez a [82/76] irányelv 13. cikkével csatolt mellékletet, hogy az 1982. december 31‑én már megkezdett szakorvosi képzés esetében a szakorvosi képzést folytató orvosok részére járó megfelelő díjazás megfizetése kötelezettségének keletkezése az újraszervezés kötelezettségének teljesítésétől vagy egyébként az említett irányelvek rendelkezéseivel való összeegyeztethetőség vizsgálatától függ? 3) Azon orvosok tekintetében, akik szakorvosi képzésüket olyan képzés keretében szerezték meg, amely már 1983. január 1‑jét megelőzően megkezdődött, de ebben az időpontban még nem fejeződött be, a megfelelő díjazás megfizetésének kötelezettsége a képzés teljes időtartamára vagy csak az 1982. december 31. napját követő időszakra vonatkozóan keletkezik‑e, és milyen esetleges feltételek mellett?”
36

A Consiglio di Stato (államtanács) úgy határozott, hogy felfüggeszti az eljárást, és előzetes döntéshozatal céljából az alábbi kérdéseket terjeszti a Bíróság elé: „1) Lehetővé teszi‑e az EUMSZ 101. cikk helyes értelmezése, hogy versenytársaknak minősüljenek egy hasznosítási szerződés felei, amennyiben a hasznosító vállalkozás csak a szerződés alapján folytat tevékenységet az érintett piacon? Ilyen esetben mentesülnek‑e, és esetlegesen milyen keretek között mentesülnek az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdésének alkalmazása alól, vagy esnek egyébként az EUMSZ 101. cikk (3) bekezdése szerinti jogszabályi kivétel hatálya alá az engedélyező és a hasznosító közötti esetleges versenykorlátozások, még ha azokat a hasznosítási szerződés kifejezetten nem is tartalmazza? 2) Lehetővé teszi‑e az EUMSZ 101. cikk a nemzeti versenyhatóság számára, hogy a gyógyszerekre vonatkozó, az illetékes gyógyszeripari szabályozó hatóságok (az AIFA és az EMA) által kiadott [FHE‑k] tartalmától függetlenül határozza meg az érintett piacot, vagy éppen ellenkezőleg, az engedélyezett gyógyszerek esetében elsődlegesen az illetékes szabályozó hatóság állapítja meg a nemzeti versenyhatóságra is kötelező jelleggel az EUMSZ 101. cikk szerinti, jogi szempontból érintett piacot? 3) A [2001/83] irányelvben, és különösen annak a gyógyszerek [FHE‑jére] vonatkozó 5. cikkében foglalt rendelkezésekre is figyelemmel, lehetővé teszi‑e az EUMSZ 101. cikk, hogy helyettesíthetőnek és így ugyanazon érintett piachoz tartozónak minősüljön egy off‑label alkalmazott gyógyszer és az ugyanazon terápiás javallatok vonatkozásában [FHE‑vel] rendelkező gyógyszer? 4) Az EUMSZ 101. cikk értelmében az érintett piac meghatározása során a gyógyszeripari termékek kereslet szempontjából való tényleges helyettesíthetőségén túl azt is meg kell‑e vizsgálni, hogy azokat a gyógyszerek forgalomba hozatalára vonatkozó szabályozásnak megfelelően kínálták‑e a piacon? 5) Mindenesetre cél általi versenykorlátozásnak tekinthető‑e valamely gyógyszer kevésbé biztonságos vagy kevésbé hatékony voltát hangsúlyozó összehangolt magatartás, amennyiben az említett kisebb hatékonyságot vagy biztonságot kétségtelen tudományos vívmányok ugyan nem támasztják alá, de a tudományos ismeretek tényálláskori állása szerint azok nem is zárhatóak ki kétségbevonhatatlanul?”
20

A 91/477 irányelv II. melléklete jelöli meg azokat az információkat, amelyeknek az igazolványban szerepelniük kell, valamint azt, hogy az igazolványnak tartalmaznia kell a következőt: „»Az igazolvánnyal az említett A, B vagy C kategóriába sorolt tűzfegyver vagy tűzfegyverek birtokában egy másik tagállamba történő beutazás akkor lehetséges, ha ezen tagállam hatóságai erre vonatkozóan előzetesen engedélyt, illetve engedélyeket adtak. Ezt az engedélyt vagy ezeket az engedélyeket az igazolványban fel lehet tüntetni. A fent említett előzetes engedély alapvetően nem szükséges egy C vagy D kategóriájú tűzfegyverrel vadászaton történő részvétel céljából történő utazáshoz, vagy B, C vagy D kategóriájú tűzfegyverrel céllövészeten történő részvétel céljából [helyesen: sportlövészeti célból] történő utazáshoz azzal a feltétellel, hogy az utazó rendelkezik [igazolvánnyal], és meg tudja indokolni az utazás célját.« Amennyiben egy tagállam arról tájékoztatta [az ezen irányelv] 8. cikk[ének] (3) bekezdése szerint a többi tagállamot, hogy megtiltja, vagy engedélyhez köti bizonyos B, C vagy D kategóriájú tűzfegyverek birtoklását, az alábbi nyilatkozatok egyikét is csatolni kell: »Tilos a … [az érintett állam(ok)] területére a … tűzfegyverrel [azonosító] történő utazás.« »[Az érintett állam(ok)] területére a … tűzfegyverrel [azonosító] történő utazás engedélyhez kötött.«”
6

Ugyanezen irányelvnek „Az irányelv hatálya” című 3. cikke, az (1) bekezdésének c) pontjában az alábbiak szerint rendelkezik: „A Közösségre átruházott hatáskörök korlátain belül ezt az irányelvet minden személyre alkalmazni kell, mind a köz‑, mind a magánszféra vonatkozásában, beleértve a köztestületeket [helyesen: állami szerveket] is a következőkre tekintettel: […] c) alkalmazási és munkakörülmények, beleértve az elbocsátást és a díjazást.”
18

P. Nowak gyakornok könyvelő-adószakértő volt, aki sikerrel letette az első szintű számviteli tárgyak vizsgáit, valamint három, az Institute of Chartered Accountant of Ireland (írországi könyvvizsgáló-adótanácsadói szakmai szervezet, a továbbiakban: könyvvizsgáló-adótanácsadói szakmai szervezet) által szervezett második szintű vizsgát is letett. Mindazonáltal nem sikerült a vizsgája stratégiai pénzügyi számvitel és számviteli kezelés tantárgyból, amely során a vizsgázóknak lehetőségük van dokumentumok használatára (nyitott tankönyves vizsga).
78

A fellebbezők szerint a tagállamok nem csupán az ágész „meghatározását” illetően rendelkeznek ilyen mérlegelési jogkörrel, hanem annak „nyújtását, más által való ellátását, illetve megszervezését” illetően is, ami szükségképpen magában foglalja az e szolgáltatás nyújtását lehetővé tevő konkrét technológia megválasztásának lehetőségét is. E jogkör az általános érdekű szolgáltatásokról szóló 26. jegyzőkönyvből és a tagállamokban történő közcélú műsorszolgáltatás rendszeréről szóló 29. jegyzőkönyvből, valamint a Bíróság és a Törvényszék ítélkezési gyakorlatából is kitűnik.
7

1999‑ben a Cadbury Schweppes e párhuzamos oltalmú védjegyek egy részét, többek között az Egyesült Királyságban lajstromozott védjegyeket is, átruházta a Coca‑Cola/Atlantic Industries‑ra (a továbbiakban: Coca‑Cola). E védjegyek többi részének viszont, többek között a Spanyolországban lajstromozott védjegyeknek is, továbbra is a Cadbury Schweppes maradt a jogosultja.