ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
6

Ugyanezen irányelv 4. cikkének (1), (2) és (5) bekezdése a következőképpen rendelkezik: „(1) A tagállamok – ezen irányelv alapján és a IV. fejezetben, valamint a 16. cikkben megállapított feltételeknek való megfelelésre is figyelemmel – a következő családtagok beutazását és tartózkodását engedélyezik: a) a családegyesítő házastársa; b) a családegyesítő és házastársa kiskorú gyermekei, beleértve azokat a gyermekeket is, akiket vagy az érintett tagállam illetékes hatóságai által hozott határozattal, vagy az illető tagállam nemzetközi kötelezettségei miatt automatikusan végrehajtható határozattal, vagy olyan határozattal összhangban fogadtak örökbe, amelyet a nemzetközi kötelezettségekkel összhangban el kell ismerni; c) a családegyesítő kiskorú gyermekei, beleértve örökbe fogadott gyermekeit is, ha a családegyesítő szülői felügyeleti joggal rendelkezik, és a kiskorú gyermekek az ő eltartottjai. A tagállamok engedélyezhetik az olyan gyermekekkel kapcsolatos családegyesítést, akik felett a szülői felügyeleti jogot megosztották, feltéve hogy ebbe a szülői felügyeleti jogot gyakorló másik fél beleegyezett; d) házastárs kiskorú gyermekei, beleértve örökbe fogadott gyermekeit is, ha a házastárs szülői felügyeleti joggal rendelkezik, és a kiskorú gyermekek az ő eltartottjai. A tagállamok engedélyezhetik az olyan gyermekekkel kapcsolatos családegyesítést, akik felett a szülői felügyeleti jogot megosztották, feltéve, hogy ebbe a szülői felügyeleti jogot gyakorló másik fél beleegyezett. Az e cikkben említett kiskorú gyermekek életkora nem haladhatja meg az érintett tagállam joga által megállapított nagykorúsági életkort, és nem lehetnek házasok. Ettől eltérve, amennyiben a gyermek a 12. életévét betöltötte, és családja többi tagjától függetlenül érkezik, a tagállam – a beutazásnak és tartózkodásnak az ezen irányelv szerinti engedélyezése előtt – ellenőrizheti, hogy a gyermek megfelel‑e az ezen irányelv végrehajtásának időpontjában hatályos jogszabályokban előírt beilleszkedési feltételnek. (2) A tagállamok – ezen irányelv értelmében és a IV. fejezetben megállapított feltételeknek való megfelelésre is figyelemmel – törvény vagy rendelet útján a következő családtagok beutazását és tartózkodását engedélyezhetik: a) a családegyesítő vagy házastársa első fokú egyenes ági felmenő rokonai, amennyiben az ő eltartottjai, és a származás szerinti országban nem részesülnek megfelelő családi támogatásban; […] (5) A jobb beilleszkedés biztosítása és a kényszerházasságok megelőzése érdekében, a tagállamok a családegyesítő és házastársa számára minimális életkor, de legfeljebb a 21. életév betöltését írhatják elő a házastársnak a családegyesítővel való egyesülése előtt.”
10

Az említett irányelv „Egységes európai közbeszerzési dokumentum” című 59. cikke értelmében: „(1) Az ajánlatkérő szervnek a részvételi jelentkezések vagy ajánlatok benyújtásakor a hatóságok vagy harmadik felek által kibocsátott igazolások helyett előzetes bizonyítékként a gazdasági szereplő naprakész nyilatkozatából álló egységes európai közbeszerzési dokumentumot is el kell fogadnia előzetes bizonyítékként annak megerősítésére, hogy az érintett gazdasági szereplő megfelel a következő feltételek mindegyikének: a) nincsen az 57. cikkben felsorolt helyzetek egyikében sem, amelyek miatt a gazdasági szereplőket ki kell, illetve ki lehet zárni; b) megfelel az 58. cikk alapján meghatározott vonatkozó kiválasztási szempontoknak; c) adott esetben megfelel a 65. cikk alapján meghatározott objektív szabályoknak és kritériumoknak. Ha a gazdasági szereplő a 63. cikknek megfelelően más szervezetek kapacitásait veszi igénybe, az egységes európai közbeszerzési dokumentumnak e szervezetek vonatkozásában is tartalmaznia kell az e cikk első albekezdésében említett információkat. Az egységes európai közbeszerzési dokumentumban a gazdasági szereplő egyrészt hivatalosan kinyilvánítja, hogy az adott kizárási ok nem áll fenn, és/vagy az adott kiválasztási kritérium teljesül, másrészt megadja az ajánlatkérő szerv által kért releváns információkat. […] […] (4) Az ajánlatkérő szerv az eljárás során bármikor kérheti az ajánlattevőket és a részvételre jelentkezőket, hogy nyújtsák be az összes kiegészítő iratot vagy azok egy részét, amennyiben az az eljárás megfelelő lefolytatásához szükséges. […]”
3

A 2017/1001 rendeletnek „Az európai uniós védjegyoltalom tartalma” című 9. cikke értelmében: „(1) Az európai uniós védjegy lajstromozása a jogosult számára kizárólagos jogokat biztosít. (2) A jogosultaknak az európai uniós védjegy bejelentési napját vagy elsőbbségi napját megelőzően szerzett jogait nem érintve az európai uniós védjegy jogosultja bárkivel szemben felléphet, aki az engedélye nélkül gazdasági tevékenység körében árukkal vagy szolgáltatásokkal kapcsolatban olyan megjelölést használ, amely: a) az európai uniós védjeggyel azonos, és azt az európai uniós védjegy árujegyzékében foglaltakkal azonos árukkal, illetve szolgáltatásokkal kapcsolatban használják; b) az európai uniós védjeggyel azonos vagy ahhoz hasonló, és azt olyan árukkal, illetve szolgáltatásokkal kapcsolatban használják, amelyek az európai uniós védjegy árujegyzékében szereplő árukkal, illetve szolgáltatásokkal azonosak vagy azokhoz hasonlóak, ha a fogyasztók a megjelölést az európai uniós védjeggyel összetéveszthetik; az összetéveszthetőség magában foglalja azt az esetet is, ha a fogyasztók a megjelölést gondolati képzettársítás (asszociáció) útján kapcsolhatják a védjegyhez; c) az európai uniós védjeggyel azonos vagy ahhoz hasonló, függetlenül attól, hogy azt az európai uniós védjegy árujegyzékében szereplő árukkal, illetve szolgáltatásokkal azonos, azokhoz hasonló vagy nem hasonló árukkal, illetve szolgáltatásokkal kapcsolatban használják, feltéve, hogy az európai uniós védjegy jóhírnevet élvez az Unióban, és a megjelölés alapos ok nélkül történő használata sértené vagy tisztességtelenül kihasználná az európai uniós védjegy megkülönböztető képességét vagy jóhírnevét. (3) A (2) bekezdésben szabályozott feltételek megvalósulása esetén tilos különösen: [….] b) a megjelölést hordozó áru eladásra való felkínálása, forgalomba hozatala, valamint forgalomba hozatal céljából történő raktáron tartása, illetve szolgáltatás kínálása vagy annak nyújtása a megjelölés alatt; c) a megjelölést hordozó áruk behozatala vagy kivitele; [….]”
18

A balesetet követően a HUK‑COBURG 5000 eurót fizetett NO és LM számára az édesanyjuk halálához kapcsolódó károk megtérítése címén. A CD által képviselt NO és LM ezen összeget elégtelennek ítélte, és keresetet indított a HUK‑COBURG ellen a kérdést előterjesztő bíróság, a Sofiyski gradski sad (szófiai városi bíróság, Bulgária) előtt, 300000 bolgár leva (BGN) (körülbelül 153000 euró) kártérítést igényelve az említett halálesetből eredő nem vagyoni kár címén. E kár NO és LM lelki egészségének károsodásából ered, ugyanis álmatlanságtól, rémálmoktól, hangulatingadozásoktól, ingerlékenységtől, szorongástól, introvertáltságtól és pánikrohamoktól szenvednek.
9

Az említett rendelet 4. cikkének (2)–(4) bekezdése a következőképpen rendelkezik: „(2) Az alábbi, a Szankciós Bizottság által meghatározott és a IV. mellékletben felsorolt személyekhez tartozó, illetve a tulajdonukat képező vagy általuk birtokolt valamennyi pénzeszközt és gazdasági erőforrást be kell fagyasztani: a) Száddám Husszein, volt elnök; b) Száddám Husszein rendszerének vezető tisztségviselői; c) ezek közvetlen hozzátartozói; vagy d) jogi személyek, intézmények vagy szervezetek, amelyeket az a), b) és c) pontban említett személyek vagy a nevükben vagy utasításaik szerint eljáró természetes vagy jogi személyek közvetlen vagy közvetett tulajdonában vagy ellenőrzése alatt állnak. (3) Semmilyen pénzeszköz nem bocsátható sem közvetlenül, sem közvetve a IV. mellékletben felsorolt természetes vagy jogi személyek, intézmények vagy szervezetek rendelkezésére, vagy adható át ezek javára. (4) Semmilyen gazdasági erőforrás nem bocsátható sem közvetlenül, sem közvetve a IV. mellékletben felsorolt természetes vagy jogi személyek, intézmények vagy szervezetek rendelkezésére, vagy adható át ezek javára, amelyek révén az ilyen személyek, intézmények vagy szervezetek pénzkészleteket, árukat vagy szolgáltatásokat szerezhetnek meg.”
102

Noha – amint azt a Bizottság is megjegyzi – a nyugdíjkorhatárt és a nyugdíjjogosultság megszerzésének éves mértékét a személyzeti szabályzat, nem pedig az adminisztráció határozza meg, meg kell állapítani, hogy a 2016. január 4‑i válaszban az ügyintéző nem csak a személyzeti szabályzat 2014. évi reformból következő rendelkezéseinek tartalmáról tájékoztatta a fellebbezőt, hanem azt is közölte vele, hogy ezek a rendelkezések mostantól már alkalmazandók rá, és hallgatólagosan, de szükségszerűen azt is, hogy nem részesülhet az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 1. cikkének (1) bekezdésében előírt átmeneti intézkedésekben. Ez a válasz következésképpen nem értelmezhető úgy, hogy pusztán tájékoztatást nyújt a fellebbező számára a személyzeti szabályzat és az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek tartalmáról, hanem hogy ismerteti a fellebbezővel, hogy e szövegekben melyek azok a rendelkezések, amelyeket az adminisztráció az ő helyzetére alkalmazandónak tekint.
32

Az előterjesztett kérdéseket illetően először is emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint valamely uniós jogi rendelkezés értelmezéséhez nemcsak annak szövegét, hanem szövegkörnyezetét, és annak a szabályozásnak a célkitűzéseit is figyelembe kell venni, amelynek az részét képezi (2022. október 28‑iGeneralstaatsanwaltschaft München [Kiadatás és ne bis in idem] ítélet, C‑435/22 PPU, EU:C:2022:852, 67. pont).
39

E körülmények között a Verwaltungsgerichtshof (legfelsőbb közigazgatási bíróság) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé: „1) Úgy kell‑e értelmezni a [héairányelv] 197. cikke (1) bekezdésének c) pontjával összefüggésben értelmezett 42. cikkének a) pontját, hogy a megrendelő akkor is adó megfizetésére kötelezett személynek minősül, ha a számlán, amely nem tünteti fel a [héa] összegét, szerepel a »Közösségen belüli adómentes háromszögügylet« szöveg? 2) Az első kérdésre adandó nemleges válasz esetén: a) helyesbíthető‑e utólag érvényesen az ilyen számlaadat (annak feltüntetésével, hogy »Az [1994. évi] UStG 25. §‑a szerinti, Közösségen belüli háromszögügylet. Az adó megfizetésének kötelezettsége a megrendelőre száll át.«)? b) Szükséges‑e az eredményes helyesbítéshez, hogy a helyesbített számla eljusson a számlabefogadóhoz? c) Az eredeti számlázás időpontjára visszaható hatállyal bír‑e a helyesbítés? 3) Úgy kell e értelmezni a [héairányelv] 219a. cikkét, hogy azon tagállam számlázásra vonatkozó szabályait kell alkalmazni, amelynek a rendelkezéseit akkor kellene alkalmazni, ha a számlán (még) semmilyen »beszerzőt« nem jelöltek meg adófizetésre kötelezett személyként; vagy azon tagállam rendelkezéseit kell alkalmazni, amelynek a rendelkezései a »beszerző« adófizetésre kötelezett személynek való minősítésének megállapított érvényessége esetén alkalmazandók?”
30

VS 2018‑ban a 252/2013. sz. büntetőeljárás túlzott időtartamával állítólagosan okozott kár megtérítése iránti polgári jogi keresetet indított a Bolgár Köztársaság ügyészsége ellen az Okrazhen sad – Blagoevgrad (blagoevgradi regionális bíróság, Bulgária) előtt. A 2018. október 15‑i tárgyaláson az említett ügyészség védekezése céljából az országos ügyészség képviseletében eljáró petrichi kerületi ügyész kérte az ügyészség által 2016‑ban összeállított, a jelen ítélet 28. pontjában említett ügyiratoknak az említett kereset keretében való benyújtását. Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból kitűnik, hogy az említett ügyész ezzel azt kívánta bizonyítani, hogy az alapeljárás felperese által hivatkozott egészségügyi problémák a felperes állításával ellentétben nem az említett nyomozati eljárásból fakadtak, hanem azokat a rendőrség és a petrichi kerületi ügyészség által az említett ügyekben folytatott vizsgálatok okozták. E tárgyaláson az Okrazhen sad Blagoevgrad (blagoevgradi regionális bíróság, Bulgária) elrendelte az említett kerületi ügyészséggel szemben, hogy nyújtsa be a szóban forgó ügyiratok hiteles másolatait, amit ezen ügyészség ügyésze meg is tett.
37

Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint ebből az következik, hogy a más részvételre jelentkezőkkel vagy ajánlattevőkkel ellenőrzési vagy társulási viszonyban álló részvételre jelentkezők vagy ajánlattevők automatikus kizárása meghaladja az a mértéket, amely az összejátszó magatartás megelőzéséhez, és ekként az egyenlő bánásmód elve alkalmazásának és az átláthatósági követelmény tiszteletben tartásának biztosításához szükséges. Egy ilyen automatikus kizárás ugyanis a kölcsönös befolyásolás megdönthetetlen vélelmét állítja fel arra az esetre, amikor ellenőrzési vagy társulási viszonyban álló vállalkozások ugyanazon közbeszerzési eljárásban ajánlatot nyújtanak be, és így elveti e részvételre jelentkezők vagy ajánlattevők azon lehetőségét, hogy bizonyítsák, hogy ajánlataikat teljesen függetlenül nyújtották be, és ellentétes azon uniós érdekkel, hogy a közbeszerzési eljárásokban a lehető legtöbb ajánlattevő részvételét biztosítsák (2018. február 8‑iLloyd’s of London ítélet, C‑144/17, EU:C:2018:78, 35. és 36. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
22

Harmadszor, az 1169/2011 rendelet a kizárólag a VI. melléklete A. része 4. pontjának a) és b) alpontjában használt „termék megnevezése” kifejezést nem határozza meg. Egyes nyelvi változatokban, például a német („Produktname”), illetve a francia („nom du produit”) változatban ez a kifejezés nagyobb mértékben eltér az 1169/2011 rendelet 17. cikkében szereplő, nevezetesen a „Bezeichnung des Lebensmittels”, illetve a „denomination de la denrée alimentaire” kifejezéstől, mint más nyelvi változatokban, például a spanyol („denominación del producto” és „denominación del alimento”), a cseh („název produktu” és „název potraviny”), az angol („name of the product” és „name of the food”), a horvát („naziv proizvoda” és „naziv hrane”) az olasz („denominazione del prodotto” és „denominazione dell'alimento”), a holland („benaming van het product” és „benaming van het levensmiddel”), a lengyel („nazwa produktu” és „nazwa środka spożywczego”), a portugál („denominação do produto” és „denominação do género alimentício”), a román („denumirea produsului” és „denumirea produsului alimentar”), a szlovák („názov výrobku” és „názov potraviny”), a szlovén („ime proizvoda” és „ime živila”), a finn („tuotteen nimi” és „elintarvikkeen nimi”) és a svéd („produktens beteckning” és „livsmedlets beteckning”) esetében.
24

E körülmények között határozott úgy a kérdést előterjesztő bíróság, hogy felfüggeszti az eljárást, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé: „1) Az következik‑e a [Charta] 47. cikke szerinti tisztességes eljáráshoz való jogból, hogy a hatóság által iratbetekintés vagy bírósági felülvizsgálat keretében bemutatandó hatósági aktát – elektronikus formában is – úgy kell bemutatni, hogy az teljes, és végig folyamatos oldalszámozással van ellátva, és így követhetők a módosítások? 2) Ellentétes‑e a [2013/32] irányelv 23. cikkének (1) bekezdésével és 46. cikkének (1)–(3) bekezdésével az olyan nemzeti közigazgatási gyakorlat, amely szerint a hatóság rendszerint csak egy olyan, az elektronikus dokumentumkezelési rendszerből származó kivonatot mutat be a menedékkérő jogi képviselőjének és a bíróságnak, amely elektronikus PDF fájlok nem teljes, strukturálatlan és időrendi sorrendbe nem szedett halmazát tartalmazza, anélkül hogy e fájlok struktúrával rendelkeznének, és az események menetének megfelelő időrendi sorrendben követnék egymást, és azok még csak az elektronikus akta teljes tartalmát sem adják vissza? 3) Az következik‑e a 2013/32 irányelv 11. cikkének (1) bekezdéséből és 45. cikke (1) bekezdésének a) pontjából, hogy a határozatot a menekültügyi hatóság döntéshozójának saját kezűleg kell aláírnia, és azt az aktához kell csatolni, vagy azt saját kezűleg aláírt iratként is kell kézbesíteni a kérelmezőnek? 4) Biztosított‑e a 2013/32 irányelv 11. cikkének (1) bekezdése és 45. cikke (1) bekezdésének a) pontja értelmében vett írásbeliség, ha a döntéshozó aláírja a határozatot, azt azonban ezt követően beszkennelik, és eredeti példányát megsemmisítik, tehát csak részlegesen biztosított a határozat írásbelisége?”
36

Harmadszor, a 2011/7 irányelv 6. cikkének ezen értelmezését az irányelv célja is megerősíti. Ezen irányelv 1. cikkének a (3) preambulumbekezdésével összefüggésben értelmezett (1) bekezdéséből ugyanis az következik, hogy az irányelv célja nem csupán az, hogy visszatartsa a késedelmes fizetéseket annak elkerülésével, hogy azok ilyen helyzetben az alacsony vagy fel nem számított késedelmi kamatok miatt pénzügyi szempontból az adós számára vonzóak legyenek, hanem az is, hogy hatékony védelmet biztosítson a hitelező számára a késedelmes fizetéssel szemben, biztosítva számára az általa viselt behajtási költségek lehető legteljesebb mértékű megtérítését. E tekintetben az említett irányelv (19) preambulumbekezdése kimondja, hogy egyrészt a behajtási költségeknek adminisztratív költségek megtérítését, valamint a felmerülő belső költségekért fizetendő kártérítést is fedezniük kell, másrészt pedig az átalányösszeggel történő kártérítésnek a behajtáshoz kapcsolódó adminisztratív és belső költségek csökkentésére kell irányulnia (lásd ebben az értelemben: 2022. október 20‑iBFF Finance Iberia ítélet, C‑585/20, EU:C:2022:806, 35. és 36. pont).
27

Harmadszor, a 2011/7 irányelv 6. cikkének ezen értelmezését az irányelv célja is megerősíti. Ezen irányelv 1. cikkének a (3) preambulumbekezdésével összefüggésben értelmezett (1) bekezdéséből ugyanis az következik, hogy az irányelv célja nem csupán az, hogy visszatartsa a késedelmes fizetéseket annak elkerülésével, hogy azok ilyen helyzetben az alacsony vagy fel nem számított késedelmi kamatok miatt pénzügyi szempontból az adós számára vonzóak legyenek, hanem az is, hogy hatékony védelmet biztosítson a hitelező számára a késedelmes fizetéssel szemben, biztosítva számára az általa viselt behajtási költségek lehető legteljesebb mértékű megtérítését. E tekintetben az említett irányelv (19) preambulumbekezdése kimondja, hogy egyrészt a behajtási költségeknek adminisztratív költségek megtérítését, valamint a felmerülő belső költségekért fizetendő kártérítést is fedezniük kell, másrészt pedig az átalányösszeggel történő kártérítésnek a behajtáshoz kapcsolódó adminisztratív és belső költségek csökkentésére kell irányulnia (lásd ebben az értelemben: 2022. október 20‑iBFF Finance Iberia ítélet, C‑585/20, EU:C:2022:806, 35. és 36. pont).
20

Mivel a fellebbviteli igazgatóság a 2017. december 8‑i határozatával helybenhagyta az adóhatóság négy határozatát, az Aquila Part Prod Com keresetet nyújtott be a Fővárosi Törvényszékhez (Magyarország), a kérdést előterjesztő bírósághoz, amelynek alátámasztása érdekében arra hivatkozik, hogy az adóügyi eljárást előre kialakított koncepció szerint folytatták le, és lényegében azt állítja, hogy nincsenek olyan bizonyítékok, amelyek alátámasztanák, hogy tudomással lehetett valamely korábban elkövetett csalásról. Azt állítja, hogy kellő körültekintéssel járt el annak érdekében, hogy elkerülje a csalásban való részvételt, mivel olyan beszerzési szabályokat határozott meg, amelyek előírják, hogy a beszállítóknak a szerződés megkötése előtt ellenőrzésen kell átesniük, és amelyek tiltják a készpénzben történő fizetést. Ebben az összefüggésben az Aquila Part Prod Com többek között azt kifogásolja, hogy az adóhatóság figyelmen kívül hagyta az általa egy másik társasággal kötött megbízási szerződést, és hogy e másik társaság törvényes képviselőjének a csalást megvalósító tényállással összefüggő tudattartalmát az e tényállással kapcsolatos saját tudattartalmával azonosította.
51

Ilyen körülmények között, mivel az említett rendelet 23. cikkének (1) bekezdése általánosságban arra a tagállamra vonatkozik, amelyben nemzetközi védelem iránti új kérelmet nyújtottak be, és amely úgy ítéli meg, hogy ugyanezen rendelet 20. cikkének (5) bekezdése vagy 18. cikke (1) bekezdésének b)–d) pontja szerint egy másik tagállam felelős, a visszavételi eljárást nem csak arra a második tagállamra kell alkalmazandónak tekinteni, amelyben a harmadik országbeli állampolgár ilyen kérelmet nyújtott be, hanem arra a harmadik tagállamra is, amelyhez a harmadik országbeli állampolgár ezt követően nyújt be nemzetközi védelem iránti új kérelmet.
26

E tekintetben először is meg kell jegyezni, hogy e rendelkezéseknek már a megszövegezése is maga után vonja, hogy a „politikai vélemény” fogalmát tágan kell értelmezni. Ezt az előfeltevést több tényező is alátámasztja. Mindenekelőtt az, hogy e fogalom azonosítására alkalmas elemek nem kimerítő jellegű felsorolása céljából a „különösen” kifejezést használták. Továbbá nemcsak a „véleményeket”, hanem a potenciális üldözőkhöz kapcsolódó területeket érintő „gondolatokat” és „meggyőződéseket”, valamint ezen üldözők „politikáját” és „eljárását” is megemlítik, anélkül hogy a kérelmezőnek szükségszerűen e vélemények, gondolatok vagy meggyőződések alapján kellene cselekednie. Végül a hangsúlyt arra helyezik, hogy az üldözők e véleményeket, gondolatokat vagy meggyőződéseket „politikai” jellegűnek tartsák.
21

2008. szeptember 3‑án az LG kijelölt egy, a helyi leányvállalatának vezetőiből álló vizsgálóbizottságot a deformálódás okainak kivizsgálása céljából. 2008. szeptember 5‑én a vizsgálóbizottság benyújtott egy vizsgálati jelentést és egy műszaki jelentést. E vizsgálati jelentés szerint a deformálódást a sínszakasz szerkezetét alkotó számos elem fizikai megrongálódása okozta. Az említett vizsgálati jelentésből az is kitűnik, hogy a forgalmat mindaddig fel kell függeszteni, „amíg az összes helyreállítási és javítási munkálat be nem fejeződik”. Az ugyanezen vizsgálati jelentésben foglalt észrevételeket a műszaki jelentés észrevételei is megerősítették.
2

E kérelmet a BE és a Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (Magyarország; a továbbiakban: felügyeleti hatóság) között folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő, amelynek tárgya BE arra irányuló kérelmének elutasítása, hogy közöljék vele egy BE részvételével megtartott részvénytársasági közgyűlés hangfelvételének bizonyos részeit.