Keywords

Summary



Keywords

1. Környezet – Levegőszennyezés – 1999/32 irányelv – Egyes folyékony tüzelőanyagok kéntartalmának csökkentése – A nehéz‑fűtőolaj maximális kéntartalma – Eltérés – Az engedélyezés feltételei – A maximum 3,00 tömegszázalék ként tartalmazó nehéz‑fűtőolaj használatára vonatkozó engedély Bizottság általi megtagadása – A kibocsátás kritikus terhelés túllépéséhez való hozzájárulása valamely tagállamban – Az említett hozzájárulás mértéke és ennek szerepe az említett túllépésben – Hatás hiánya – A bizalomvédelem elve – Megsértés – Hiány

(EK‑Szerződés, 189a. cikk és 189c. cikk [jelenleg, módosítást követően, EK 250. cikk és EK 252. cikk]; 1999/32 tanácsi irányelv, 3. cikk, (2) bekezdés; 2003/3 bizottsági határozat)

2. Környezet – Levegőszennyezés – 1999/32 irányelv – Egyes folyékony tüzelőanyagok kéntartalmának csökkentése – A nehéz‑fűtőolaj maximális kéntartalma – Eltérés – Az engedélyezés feltételei – A kibocsátás kritikus terhelés túllépéséhez való hozzájárulásának hiánya a tagállamokban – Az arányosság elve – Megsértés – Hiány

(1999/32 tanácsi irányelv, 3. cikk, (2) bekezdés)

Summary

1. A Bizottság határozata, amellyel elutasítja valamely tagállam arra irányuló kérelmét, hogy az 1,00–3,00 tömegszázalék ként tartalmazó nehéz‑fűtőolajok használatát területének egy részén engedélyezze, nem ellentétes sem az egyes folyékony tüzelőanyagok kéntartalmának csökkentéséről szóló 1999/32 irányelv 3. cikkének (2) bekezdésével, sem a bizalomvédelem elvével.

Az említett rendelkezés szövege értelmében ugyanis egyrészt az ilyen nehéz‑fűtőolajok használata engedélyezésének – a vonatkozó közösségi jogszabályokban a kén-dioxidra vonatkozóan előírt levegőminőségi szabványok tiszteletben tartásán kívül – az is feltétele, hogy a kén‑dioxid‑kibocsátás ne „járuljon hozzá [valamely más tagállamban] a [kritikus terhelések] túllépés[é]hez”, azonban e hozzájárulás mértékét vagy annak a túllépésben játszott szerepét e rendelkezés nem részletezi. E rendelkezés szövege alapján semmi sem támasztja alá azt a következtetést, hogy akkor is engedélyezhető eltérés, ha a hozzájárulás a túllépés szempontjából nem meghatározó jelentőségű, vagy ha az bár észlelhető, de egy megadott küszöbérték alatt marad.

Másrészt, ami a bizalomvédelem elvét illeti, nem állítható, hogy a Bizottság által valamely irányelvjavaslattal együtt benyújtott közlemény – még ha azt a javaslat preambulumbekezdése tartalmazza is – az abban foglalt iránymutatások fenntartása szempontjából jogos várakozást kelthet, miután az EK‑Szerződés 189a. cikke (jelenleg EK 250. cikk) és 189c. cikke (jelenleg EK 252. cikk) alapján a Bizottság a javaslatot bármikor módosíthatja, illetve a Tanács is elfogadhat a javaslat módosítását jelentő jogi aktust.

(vö. 58., 72. pont)

2. Nem lehet felróni a Tanácsnak az arányosság elvének azáltal történő megsértését, hogy az olyan nehéz‑fűtőolajok felhasználásának engedélyezését, amelyek kéntartalma meghaladja az 1,00 tömegszázalék engedélyezett küszöbértéket, az egyes folyékony tüzelőanyagok kéntartalmának csökkentéséről szóló 1999/32 irányelv 3. cikkének (2) bekezdésében foglaltakhoz hasonló szigorú feltételeknek veti alá. Figyelembe véve ugyanis azt a tényt, hogy a kőolajban található kénről évtizedek óta tudott, hogy a kén‑dioxid‑kibocsátás legjelentősebb forrása, ami a savas eső egyik legfontosabb kiváltója, valamint számos városi és ipari terület légszennyezettségének egyik legjelentősebb okozója, ezenkívül figyelembe véve a savasodás problémájának országhatárokon átnyúló jellegét, ez az intézkedés alkalmas az irányelv által elérni kívánt cél eléréséhez, nevezetesen az egyes folyékony tüzelőanyagok elégetése során keletkező kén‑dioxid‑kibocsátás csökkentéséhez.

Ami különösen a tagállamokban történő kibocsátásnak a kritikus terhelés túllépéséhez való hozzájárulására vonatkozó feltétel szigorú alkalmazásának szükségességét illeti, a Tanács, különös tekintettel a kénkibocsátásnak az emberi egészségre és a környezetre gyakorolt hatására, illetve e kibocsátásnak az országhatárokon átnyúló savasodási jelenségben játszott szerepére, anélkül hogy nyilvánvaló értékelési hibát vétett volna – úgy ítélhette meg, hogy az 1,00 tömegszázalékot nem meghaladó kéntartalmú nehéz‑fűtőolajok felhasználásától való eltérés engedélyezését alá kell rendelni annak, hogy az adott tagállam kénkibocsátása a tagállamok területén még akkor se járuljon hozzá semmilyen mértékben a kritikus terhelés túllépéséhez, ha ezen intézkedés gazdasági költségei jelentősek lehetnek, és még akkor is, ha az említett hozzájárulás a más tagállamokban meglévő helyzet súlyosbodásához nem járul hozzá jelentős mértékben. Az elérni kívánt célok jelentősége még az egyes piaci szereplőket érő, akár jelentős mértékű kedvezőtlen gazdasági következményeket is igazolja, annál is inkább, mivel a környezet védelme a Közösség alapvető céljainak egyike.

(vö. 90–93., 95–96. pont)