E feltételek mellett, amennyiben a Bíróság az EUSZ 24. cikk (1) bekezdése és az EUMSZ 275. cikk második bekezdése értelmében tárgyi hatáskörrel rendelkezik az uniós jogi aktusok érvényességének elbírálására, vagyis többek között akkor, ha természetes vagy jogi személyekkel szembeni korlátozó intézkedésekről van szó, a Szerződések által kialakított hatékony bírói jogvédelmi rendszer felépítésével ellentétes lenne ez utóbbi rendelkezés akként értelmezése, mint amely kizárja annak lehetőségét, hogy a tagállami bíróságok kérdést intézzenek a Bírósághoz az ilyen intézkedések elfogadását előíró tanácsi határozatok érvényességét illetően. A hatékony bírói jogvédelmi rendszer szükségszerű koherenciája ugyanis az állandó ítélkezési gyakorlat szerint megköveteli, hogy az EUMSZ 267. cikk keretében a Bíróság részére legyen fenntartva az a hatáskör, hogy megállapítsa az uniós intézmények által elfogadott aktusok azon érvénytelenségét, amelyre valamely nemzeti bíróság előtt hivatkoznak (lásd ebben az értelemben: 1987. október 22‑iFoto‑Frost ítélet, 314/85 , EU:C:1987:452 , 17. pont; 2015. október 6‑iSchrems ítélet, C‑362/14 , EU:C:2015:650 , 62. pont). Ugyanez a következtetés irányadó a KKBP területén elfogadott azon határozatokat illetően is, amelyek kapcsán a Szerződések a jogszerűség felülvizsgálatával kapcsolatos hatáskört biztosítanak a Bíróságnak.

E tekintetben először is, ami a Bíróság azon hatáskörét illeti, hogy felülvizsgálja az EUSZ 40. cikk tiszteletben tartását, meg kell állapítani, hogy a Szerződések nem rendelkeznek az ilyen bírósági felülvizsgálat lefolytatásának semmilyen különleges formájáról. E feltételek mellett e felülvizsgálat azon általános hatáskör részét képezi, amellyel az EUSZ 19. cikk annak érdekében ruházza fel a Bíróságot, hogy biztosítsa a jog tiszteletben tartását a Szerződések értelmezése és alkalmazása során. Ezen általános hatáskört biztosítva az EUSZ 19. cikk (3) bekezdésének b) pontja másfelől kimondja, hogy a Bíróság a nemzeti bíróságok kérelmére előzetes döntést hoz többek között az uniós intézmények által elfogadott aktusok érvényességéről.

Így a megsemmisítés iránti keresetekhez hasonlóan az érvényesség elbírálása céljából előterjesztett előzetes döntéshozatal iránti kérelem is az uniós jogi aktusok jogszerűsége felülvizsgálatának egy formáját jelenti (lásd: 1987. október 22‑iFoto‑Frost ítélet, 314/85, EU:C:1987:452, 16. pont; 1991. február 21‑iZuckerfabrik Süderdithmarschen és Zuckerfabrik Soest ítélet, C‑143/88 és C‑92/89, EU:C:1991:65, 18. pont; 2005. december 6‑iABNA és társai ítélet, C‑453/03, C‑11/04, C‑12/04 és C‑194/04, EU:C:2005:741, 103. pont; 2013. október 3‑iInuit Tapiriit Kanatami kontra Parlament és Tanács ítélet, C‑583/11 P, EU:C:2013:625, 95. pont).

Az uniós bírói jogvédelmi rendszer ezen alapvető jellemzője kiterjed az olyan határozatok jogszerűségének felülvizsgálatára is, amelyek a KKBP keretében természetes vagy jogi személyekkel szembeni korlátozó intézkedések elfogadását írják elő. Ugyanis sem az EU‑Szerződésből, sem pedig az EUM‑Szerződésből nem következik, hogy az EUMSZ 256. cikk és az EUMSZ 263. cikk együtt értelmezett rendelkezései alapján a Törvényszék előtt indított megsemmisítés iránti kereset lenne a természetes vagy jogi személyekkel szembeni korlátozó intézkedéseket előíró határozatok jogszerűsége felülvizsgálatának egyetlen formája, kizárva különösen az érvényesség elbírálására irányuló előzetes döntéshozatalra utalást. E tekintetben az EUSZ 24. cikk (1) bekezdése második albekezdésének utolsó mondata nem azon eljárás típusának meghatározása érdekében hivatkozik az EUMSZ 275. cikk második bekezdésére, amelynek keretében a Bíróság bizonyos határozatok jogszerűségét felülvizsgálhatja, hanem azon határozatok típusának meghatározása érdekében, amelyek jogszerűségét a Bíróság bármely olyan eljárás keretében felülvizsgálhatja, amelynek tárgya a jogszerűség ilyen felülvizsgálata. Márpedig, mivel a természetes vagy jogi személyekkel szemben korlátozó intézkedéseket előíró határozat végrehajtása részben a tagállamok felelőssége, az érvényesség elbírálására irányuló előzetes döntéshozatalra utalás alapvető feladatot tölt be a hatékony bírói jogvédelem biztosítása érdekében, különösen akkor, ha – mint az alapeljárásban is – mind a végrehajtó nemzeti intézkedések jogszerűségét, mind pedig az ezen intézkedések alapjául szolgáló, a KKBP területén elfogadott határozat jogszerűségét nemzeti bírósági eljárás keretében kétségbe vonják. Tekintettel ugyanis arra, hogy a tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a nemzeti politikáik megfeleljenek a Tanács által az EUSZ 29. cikk alapján elfogadott határozatokkal kialakított uniós álláspontoknak, az említett határozatok bírósági felülvizsgálatának lehetősége elengedhetetlennek bizonyul akkor, ha e határozatok természetes vagy jogi személyekkel szembeni korlátozó intézkedések elfogadásáról rendelkeznek.

(vö. 68–71. pont)