ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Az olyan pert megelőző eljárásra, amely a módosítás hatálybalépése előtt indult, de ezen időpontot követően is folyamatban van, az új rendelkezések irányadók, amelyeket mint eljárási szabályokat valamennyi, hatálybalépésüket követően indult kereset esetében alkalmazni kell, akkor is, ha az eljárás ezen időpontot megelőzően indult.

Amennyiben a jogellenesnek és a közös piaccal összeegyeztethetetlennek minősített támogatásokban részesült vállalkozás csődöt jelent, az eredeti állapot visszaállítását és a jogellenesen kifizetett támogatásokból eredő versenytorzulás megszüntetését – főszabály szerint – az ilyen támogatások visszatérítésére vonatkozó követelésnek a hitelezői követelések jegyzékébe történő felvételével lehet elérni.

Mindazonáltal az e jegyzékbe való felvétel csak akkor elegendő a visszatéríttetési kötelezettség teljesítéséhez, ha – olyan esetben, amikor az állami hatóságok nem tudják visszaszerezni a támogatások teljes összegét – a csődeljárás a jogellenes támogatásban részesült vállalkozás felszámolását, vagyis a tevékenység végleges beszüntetését eredményezi. Ennek megfelelően, amikor támogatásban részesült vállalkozás csődbe kerül, és tevékenységei egy részének folytatására társaságot alapítanak, e tevékenység folytatása, mindaddig, amíg az érintett támogatásokat teljes egészében vissza nem térítik, továbbra is fenntartja az azon versenyelőny által okozott versenytorzulást, amelyet e vállalkozás a piacon a versenytársaival szemben élvezett. Így az ilyen, újonnan alapított társaság, amennyiben ezen előny az ő javára továbbra is fennáll, a szóban forgó támogatások visszatérítésére kötelezhető. Többek között ez az eset áll fenn olyankor, ha megállapításra kerül, hogy e társaság továbbra is élvezi az e támogatások kedvezményéhez kötődő versenyelőnyt, különösen amikor az a felszámolás alatt álló társaság aktíváit anélkül szerzi meg, hogy ennek ellenértékeként piaci értéknek megfelelő árat fizetne, vagy ha megállapításra kerül, hogy e társaság alapításának az volt a célja, hogy megkerülje az említett támogatások visszatérítésére vonatkozó kötelezettséget. Ez különösen érvényes akkor, ha a piaci feltételeknek megfelelő ár megfizetése sem lenne elegendő a jogellenes támogatások révén szerzett versenyelőny semlegesítéséhez.

Ilyen esetben az ilyen támogatásokra vonatkozó követelésnek a hitelezői követelések jegyzékébe való felvétele önmagában nem elegendő a létrejött versenytorzulás megszüntetéséhez.

(vö. 72., 99., 104., 106., 107. pont)
14.

A francia büntetőeljárási törvény 78-2. §-ának negyedik bekezdése ekképp rendelkezik: „Franciaország és a Schengenben 1990. június 19-én aláírt egyezményben részes államok közötti szárazföldi határ mentén húzódó 20 kilométeres sávban, valamint nemzetközi összeköttetést biztosító és rendeletben meghatározott kikötők, repülőterek és vasúti vagy autóbusz-pályaudvarok közönség számára nyitva álló területein bármely személy személyazonossága ellenőrizhető az első bekezdésben meghatározott módon, az iratok és okmányok birtoklására, magánál tartására és bemutatására vonatkozó, törvényben előírt kötelezettségek betartásának ellenőrzése céljából. Amikor ezen ellenőrzésre valamely nemzetközi összeköttetést biztosító vonaton kerül sor, az elvégezhető a határ és az attól 20 kilométernél távolabb eső első állomás közötti útszakaszon is. Mindazonáltal a vasútvonal olyan szakaszain, amelyek nemzetközi összeköttetést biztosítanak, és amelyek közlekedése sajátos jellemzőkkel bír, az ellenőrzés elvégezhető ezen állomás és a tőle 50 kilométeren belül elhelyezkedő másik állomás között is. E vasútvonalakat és ezen állomásokat miniszteri rendelet állapítja meg. Amennyiben létezik olyan autópálya szakasz, amely az első mondatban említett területről indul, és amelyen az első fizetőhely a 20 kilométeres szakaszon kívül esik, az ellenőrzésre sor kerülhet az első fizetőhely előtti pihenőhelyeken, e fizetőhelyen, valamint az abból nyíló pihenőhelyeken is. Az e rendelkezésben említett fizetőhelyeket rendelet határozza meg. Az a tény, hogy a személyazonosság ellenőrzése a fent említett kötelezettségek be nem tartásán kívül más jogsértéseket tár fel, semmiképpen nem eredményezi a közbenső eljárások érvénytelenségét.”
Fellebbezés a Törvényszék (második tanács) T‑177/07. sz., Mediaset kontra Bizottság ügyben 2010. június 15‑én hozott ítélete ellen, amelyben a Törvényszék elutasította a 2007. január 24‑i C(2006) 6634 végleges bizottsági határozat részleges megsemmisítésére irányuló keresetet, amely határozat az Olaszország által 2004‑ben és 2005‑ben a televíziós műsorszolgáltatás vételét fölfelszíni vagy vezetékes digitális technológia révén interaktív digitális dekóderek fogyasztók általi megvásárlásához vagy bérléséhez nyújtott állami támogatást a közös piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánította, mivel e támogatás kizárja a televíziós műsorszolgáltatás műholdas digitális technológiával történő vételét biztosító digitális dekódereket (C 52/2005 [ex NN 88/2005, ex CP 101/2004] támogatás).
6

Az 1013/2006 rendelet (5) preambulumbekezdése pontosítja, hogy e rendeletnek az is célja, hogy – a hulladéklistáknak a Bázeli Egyezménnyel való harmonizálása és néhány egyéb követelmény felülvizsgálata érdekében – a hulladékok hasznosítási célú, határokat átlépő szállításának felügyeletéről szóló C (92) 39 végleges határozatot felülvizsgáló C (2001) 107 végleges Gazdasági Együttműködési és Fejlesztési Szervezet (OECD) tanácsi határozat (a továbbiakban: OECD‑határozat) tartalmát átvegye.
30

Végül ki kell emelni, hogy 1984. július 1-je, amelyet a 85/303 irányelvvel módosított 69/335 irányelv 7. cikkének (1) bekezdése referencia-időpontként határoz meg, a Lengyel Köztársaságra is vonatkozik. Az Unióhoz való csatlakozás esetén ugyanis az Unióhoz való csatlakozásról szóló okmány vagy valamely más uniós jogi aktus eltérő rendelkezése hiányában az uniós jogban előírt valamely időpontra történő hivatkozás a csatlakozó államra is vonatkozik, még akkor is, ha ezen időpont korábbi, mint e csatlakozás dátuma. Márpedig ami a Lengyel Köztársaságot illeti, e tekintetben sem ezen állam Unióhoz való csatlakozásáról szóló okmány, sem más uniós jogi aktus nem tartalmaz eltérő rendelkezést (lásd ebben az értelemben a fent hivatkozott Optimus-Telecomunicações-ügyben hozott ítélet 30. pontját, és a C-212/10. sz. Logstor ROR Polska ügyben 2011. július 16-án hozott ítélet [EBHT 2011., I-5453. o.] 33. pontját).
30

P. van der Let ezenkívül azt állítja, hogy az UrhG szerinti törvényben előírt díjigények, különösen az „üreskazetta-jogdíj” is osztják a felhasználási jogok sorsát. Következésképpen – mivel a szerződés alapján a filmhez fűződő valamennyi felhasználási jog őt illeti meg – a törvényben előírt díjigényekre is jogosult. P. van der Let szerint nemcsak az UrhG 38. §-a (1) bekezdésének második mondata szerinti, a díjazásnak a filmelőállítót megillető felére jogosult, hanem a díjazásnak az ugyanezen cikk alapján főszabály szerint a film szerzőjét (M. Luksant mint rendezőt) megillető másik felére is. Ettől a törvényi szabályozástól ugyanis megállapodással el lehet térni.
4

A 3821/85 rendelet 15. cikkének (5) bekezdése értelmében: „A jármű személyzetének minden tagja az adatrögzítő lapján a következő adatokat jegyzi be: a) a lap használatbavételének kezdetekor: a családi és utónevét; b) a dátumot és helyet, ahol a lap használatbavétele elkezdődött, és a dátumot és helyet, ahol az ilyen használat véget ért; c) minden egyes jármű rendszámát, amelyre beosztották, mind a lapon rögzített első menet kezdetekor, mind az azt követő, a lap használata alatt bekövetkező járműcsere esetén; d) a kilométer-számláló állását: — a lapon rögzített első menet előtt, — a lapon rögzített utolsó menet végén, — a munkanap folyamán bekövetkező járműcsere esetén (azon a járművön, amelyre előzőleg beosztották, és azon a járművön, amelyre később osztották be); e) az esetleges járműcsere időpontját.”
20

Az előzőekre való tekintettel a Bundesarbeitsgericht úgy döntött, hogy felfüggeszti az eljárását, és a következő kérdéseket terjeszti előzetes döntéshozatalra a Bíróság elé: „1) Az […] 1999/70[…] irányelv mellékletét képező […] keretmegállapodás 5. szakaszának 1. pontjával ellentétes-e, ha az olyan nemzeti rendelkezést, amely [a TzBfG] 14. §-a (1) bekezdése 3. pontjához hasonlóan előírja, hogy a határozott idejű munkaszerződés ismételt megkötésének objektív oka fennáll, ha a munkavállalót egy másik munkavállaló helyettesítése céljából alkalmazzák, úgy értelmezik és alkalmazzák, hogy az objektív ok állandó, helyettesít[ő személyzet iránti] igény esetén akkor is adott, ha a helyettesít[ő személyzet iránti] igényet úgy is ki lehetne elégíteni, hogy az érintett munkavállalót határozatlan időre alkalmazzák a munkából rendszeresen kieső egyik munkavállaló helyettesítésének biztosítása céljából, a munkáltató azonban fenntartja magának annak lehetőségét, hogy adott esetben újra eldöntse, hogy hogyan reagál a munkavállalók konkrét távollétére? 2) A Bíróság által az 1. kérdésre adandó igenlő válasz esetén, [a TzBfG] 14. §-a (1) bekezdése 3. pontjához hasonló nemzeti rendelkezésnek az 1. kérdés keretében ismertetett értelmezése és alkalmazása az első kérdésben jelzett körülmények esetén akkor is ellentétes-e az […] 1999/70[…] irányelv mellékletét képező […] keretmegállapodás 5. szakaszának 1. pontjával, ha a nemzeti jogalkotó a gyermeknevelési támogatásról és a szülői szabadságról szóló, [módosított] törvény 21. §-ának (1) bekezdéséhez hasonló nemzeti rendelkezésben szabályozott, a határozott ideig tartó munkaviszony létesítését igazoló, helyettesítéssel kapcsolatos objektív ok tekintetében azt a szociálpolitikai célt is követi, hogy megkönnyítse a munkáltató számára például az anyasági védelem és a gyermekgondozás céljából biztosított rendkívüli szabadság engedélyezését, a munkavállaló számára pedig annak igénybevételét?”
6

Az 1408/71 rendelet „Általános rendelkezések” című 13. cikke ezt írja elő: „(1) A 14 c. és 14 f. cikkre is figyelemmel, a rendelet hatálya alá tartozó személyekre csak egy tagállam jogszabályai alkalmazandóak. E jogszabályokat e cím rendelkezései szerint kell meghatározni. (2) A 14–17. cikk rendelkezéseire is figyelemmel: a) egy tagállam területén alkalmazott személy e tagállam jogszabályainak hatálya alá tartozik, még abban az esetben is, ha egy másik tagállam területén rendelkezik lakóhellyel, vagy ha az őt alkalmazó vállalkozás vagy munkáltató székhelye vagy lakóhelye egy másik tagállam területén található; […]”
71

Amint az a jelen ítélet 55. pontjából is következik, a „nyilvánossághoz közvetítés” fogalmát a Római Egyezményben, a TRIPs Megállapodásban és a WPPT-ben szereplő megfelelő fogalmakra tekintettel kell értelmezni, méghozzá oly módon, hogy ezekkel az egyezményekkel – a fogalmakat körülvevő szövegkörnyezetet és az említett egyezmények rendelkezéseivel elérni kívánt célt is figyelembe véve – továbbra is összeegyeztethető legyen.
12

Ezen irányelv 3. cikke a következőket mondja ki: „(1) A tagállamok a szerzők számára kizárólagos jogot biztosítanak műveik vezetékes vagy vezeték nélküli nyilvánossághoz közvetítésének engedélyezésére, illetve megtiltására, beleértve az oly módon történő hozzáférhetővé tételt is, hogy a nyilvánosság tagjai a hozzáférés helyét és idejét egyénileg választhatják meg. (2) A tagállamok biztosítják a nyilvánosság számára hozzáférhetővé tétel engedélyezésének, illetve megtiltásának kizárólagos jogát akár vezetékes akár vezeték nélküli, illetve oly módon történő hozzáférhetővé tétel esetében is, amikor a nyilvánosság tagjai a hozzáférés helyét és idejét egyénileg választhatják meg: a) az előadóművészek számára előadásaik rögzítése tekintetében; b) a hangfelvétel-előállítók számára hangfelvételeik tekintetében; c) a filmek első rögzítése előállítói számára filmjeik eredeti és a többszörözött példányai tekintetében; d) a műsorsugárzó számára műsoraik rögzítése tekintetében függetlenül attól, hogy a műsor közvetítése vezeték útján vagy vezeték nélkül történik, ideértve a kábelen keresztül vagy műhold útján történő közvetítést is. (3) Az (1) és a (2) bekezdésben foglalt jogok nem merülnek ki a nyilvánossághoz közvetítés vagy a nyilvánosság számára történő hozzáférhetővé tétel egyetlen, e cikkben említett cselekménye révén sem.”
33

Ezenkívül először is az Európai Unió Tanácsa úgy döntött, hogy módosítja a hatodik irányelvre vonatkozóan a Bizottság által kidolgozott javaslatot azáltal, hogy azt kiegészíti az említett lehetőséggel. Azonban mivel e javaslat már előírta a mértékek lefele vagy felfele, tehát azok nullára történő kerekítésének a lehetőségét abban az esetben, ha ahhoz közelítenek, a Tanács által végzett módosítás nem szükségszerűen ment túl az említett javaslaton. Az ehhez csatolt indokolásban a Bizottság azt is jelezte, hogy a tagállamok szabadon kell, hogy meghatározhassák a térítési átalány mértékét, és hogy a releváns makrogazdasági számításokból adódó mértékek csak felső határnak minősülnek. A szóban forgó rendelkezés „is” kifejezéssel történő kiegészítése, amely nem található meg a hatodik irányelv megfelelő rendelkezésében, és amely tisztán formai módosításnak minősül, megerősíti, hogy a tagállamok a körülményektől függetlenül nullában is megállapíthatják a térítési átalány mértékét.
20

E bíróság kiemeli, hogy a bírói funkció a nemzeti jog egyik legősibb és legfontosabb megbízatása. Ezenfelül kiemeli azt is, hogy a recorder olyan megbízatás kinevezettje, amely számára bizonyos fokú függetlenséget ad, és bírói feladatkörének ellátását illetően nem kötik őt a magasabb szintű hatóságok utasításai. Ugyanakkor a Supreme Court of the United Kingdom (az Egyesült Királyság legfelsőbb bírósága) hangsúlyozza, hogy véleménye szerint a bírói funkció tekintetében a munkaviszony jellegzetességeinek java része ugyanúgy megvan.
2

Ezt a kérelmet az egyrészről a Football Dataco Ltd, a Football Association Premier League Ltd, a Football League Ltd, a Scottish Premier League Ltd, a Scottish Football League és a PA Sport UK Ltd (a továbbiakban együtt: Football Dataco és társai), másrészről a Yahoo! UK Ltd, a Stan James (Abingdon) Ltd, a Stan James plc és a Enetpulse ApS (a továbbiakban együtt: Yahoo és társai) között, az előbbieknek az angol és a skót labdarúgó-bajnokságok versenynaptárain állítólag fennálló szellemi tulajdonjogai tárgyában folyamatban lévő eljárásban terjesztették elő.
28

Továbbá, a biocid termékek céljainak a 98/8 irányelv 2. cikke (1) bekezdése a) pontjának első albekezdésében történő felsorolásából az következik, hogy az uniós jogalkotó az összes olyan terméket le kívánta fedni, amely egy vagy több hatóanyagot tartalmaz és amely kémiai vagy biológiai hatást fejt ki, amennyiben azok célja, hogy korlátozó hatást gyakoroljanak a megcélzott károsító szervezetekre. E rendelkezés által az ilyen termékek céljainak leírásában eszközölt fokozatosság, ami a károsító szervezetek elpusztításától őket korlátozó hatás gyakorlásáig terjed, és még inkább, az a tény, hogy az említett rendelkezés végső soron azon termékekre is kiterjed, amelyek „minden más módon” hatnak e károsító szervezetekre, azt eredményezi, hogy az említett terméknek akár a megcélzott károsító szervezetek jobb ellenőrzésének lehetőségére, vagy kiirtásuk megkönnyítésére korlátozódó, ilyen hatása is elegendő. A „biocid termékek” fogalmának ilyen értelmezése következik a „hatóanyag” fogalmának a 98/8 irányelv 2. cikke (1) bekezdésének d) pontjában szereplő meghatározásából is.
26

2007. április 26-i határozatában a szóban forgó hatóság megállapította, hogy az ABB Management Services Ltd (az ABB Power Technologies Management Ltd jogutódja), az ABB Switzerland Ltd, az ABB Ltd, az Alstom, az Areva T&D SA, a Fuji Electric Holdings Co. Ltd, a Fuji Electric Systems Co. Ltd, a Hitachi Ltd, a Hitachi Europe Ltd, a Mitsubishi Electric Corp., a Toshiba Corporation, a Schneider Electric SA, a Siemens AG, a Siemens AG Österreich (a VA Technologie AG és a VA Tech T&D GmbH jogutódja), a VA Tech Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG, a Siemens Transmission and Distribution Ltd (korábban VA Tech Transmission & Distribution Ltd) és a Nuova Magrini Galileo SpA a Cseh Köztársaság területén kartellben vett részt. A versenytárs vállalkozások ezáltal megsértették a 2001. június 30-ig terjedő időszakban a verseny védelméről szóló törvény a 63/1991. Sb. törvény szerinti változata, 2001. július 1-jétől pedig a 143/2001. Sb. törvény szerinti változata 3. §-ának (1) bekezdésében meghatározott tilalmat. E vállalkozások tehát a 2004. március 3-ig terjedő időszakban sértették meg a verseny védelméről szóló törvényt.
11

A németországi székhelyű Products 4U is sí- és snowboardszervizgépeket fejleszt és forgalmaz. Egyébiránt más gyártók, többek között a Wintersteiger gépeihez értékesít tartozékokat. E tartozékokat, amelyeket a Products 4U „Wintersteiger–Zubehörnek” (Wintersteiger tartozékok) nevez, nem az alapeljárás felperese gyártja, és az nem is engedélyezi azok értékesítését. A Wintersteigerhez hasonlóan a Products 4U is világszerte tevékenykedik, és Ausztriában is forgalmazza termékeit.
76.

Ezen túlmenően a felperes által hivatkozott, a [Bíróság által az 5/66., 7/66. és 13/66-24/66. sz., Kampffmeyer és társai kontra Bizottság egyesített ügyekben 1967. július 14-én hozott ítélet (EBHT 1967., 317. o.)] irreleváns a jelen ügyben megsértett hatásköri szabályok védő szerepének mérlegelése szempontjából. Azon jogszabály célja ugyanis, amelynek megsértését vizsgálta a hivatkozott ítélet, az áruk szabad mozgásának lehetővé tétele volt. A Bíróság ennélfogva azt állapította meg, hogy az a körülmény, hogy az áruk szabad mozgásának védelmével kapcsolatos érdekek általános jellegűek, nem zárja ki azt a lehetőséget, hogy ezen érdekek magukban foglalják a felperesekhez hasonló vállalkozások egyéni érdekeit is, akik gabonaimportőri minőségükben vettek részt a tagállamok közötti kereskedelemben. Ezzel szemben a jelen ügyben a 75/319 irányelv által létrehozott nemzeti gyógyszer-forgalombahozatali engedélyek kölcsönös elismerésére vonatkozó eljárás (valamint az ehhez kapcsolódó közösségi elbírálási eljárások) keretében a Közösség és a tagállamok közötti hatáskörmegosztást rögzítő szabályok nem értelmezhetők úgy, hogy azok az egyéni érdekek védelmét is biztosítják. E tekintetben a felperes egyébiránt nem is terjesztett elő semmiféle konkrét érvet annak bizonyítása érdekében, hogy a figyelmen kívül hagyott hatásköri szabályoknak az is célja volt, hogy magánszemélyek számára jogokat keletkeztessenek.
11

A 2006/24 irányelv (12) preambulumbekezdése szerint: „A 2002/58/EK irányelv 15. cikkének (1) bekezdése továbbra is hatályban marad azon adatok tekintetében, beleértve a sikertelen híváskezdeményezésre vonatkozó adatokat is, amelyek megőrzésére ezen irányelvben nincs kifejezett előírás, ezért azok nem tartoznak ezen irányelv hatálya alá, valamint hatályban marad az ezen irányelvben nem szabályozott megőrzési célok tekintetében is, beleértve a bírósági eljárások céljait is.”
7

A 2000/43 irányelv 7. cikkének (1) bekezdése értelmében: „A tagállamok biztosítják, hogy minden személy, akit saját állítása szerint az egyenlő bánásmód elvének be nem tartása miatt sérelem ért, az ebből az irányelvből eredő igényeit bírói és/vagy közigazgatási úton – a tagállamok által szükségesnek vélt esetben akár békéltető eljárás útján is – érvényesíthesse annak a viszonynak a megszűnte után is, amelyben a megkülönböztetés [helyesen: hátrányos megkülönböztetés] állítólagosan történt.”
8

Ezen eljárás során az NDS a részvételre jelentkezők közül két vállalkozáscsoporttól kért további magyarázatot az ajánlatukhoz. Az érintett társaságok a következők voltak: egyfelől a SAG ELV Slovensko a.s., a FELA Management AG, az ASCOM (Schweiz) AG, az Asseco Central Europe a.s. és a TESLA Stropkov a.s. (a továbbiakban: SAG ELV és társai), másfelől az Autostrade per l’Italia SpA, az EFKON AG és a Stalexport Autostrady SA (a továbbiakban: Slovakpass). Az egyes ajánlatok műszaki tartalmára vonatkozó kérdések mellett az ajánlatkérő e két vállalkozáscsoporttól magyarázatot kért a kirívóan alacsony árajánlatukra is. E kérelmeket az érintett társaságok megválaszolták.
34

Ilyen körülmények között a Bundesverwaltungsgericht úgy döntött, hogy felfüggeszti az eljárást, és a következő kérdéseket terjeszti előzetes döntéshozatalra a Bíróság elé: „1. A nemzeti jog szerint a szabálytalanság révén jogtalanul megszerzett előny visszafizetése mellett megfizetendő kamatra való jogosultság elévülésére is vonatkozik-e a [2988/95] rendelet 3. cikke? Az első kérdésre adott igenlő válasz esetén: 2. Az időszakoknak a 2988/95 rendelet 3. cikkének (3) bekezdésében előírt összehasonlítása során kizárólag az időszak hosszát kell figyelembe venni, vagy azokat a nemzeti rendelkezéseket is, amelyek az időszak kezdetét további körülmények fennállásától függetlenül a (kamatra való) jogosultság keletkezése szerinti naptári év végére tolják ki? 3. A kamatra való jogosultság szempontjából is a szabálytalanság elkövetésével, illetve a folyamatos vagy ismételt szabálytalanság megszűnésével kezdődik-e az elévülési idő még akkor is, ha a kamatra való jogosultság csak későbbi időszakokra vonatkozik, és ezért az csak később jön létre? A rendelet 3. cikke (1) bekezdésének második albekezdése révén a kamatra való jogosultság szempontjából is a szabálytalanság megszűnésének időpontjára tolódik-e ki az elévülés kezdete a folyamatos vagy ismételt szabálytalanságok esetében? 4. Mikor szűnik meg a hatáskörrel rendelkező hatóság – a szóban forgó (a jelen esetben a kamatra való) jogosultságot alapvetően megállapító – határozatának a rendelet 3. cikke (1) bekezdése harmadik albekezdésének második mondata szerinti megszakadást kiváltó hatása?”
4

A hatodik irányelv 22. cikke ekképp rendelkezik: „[...] (4) Minden adóalany adóbevallást nyújt be az egyes tagállamok által meghatározott időtartamon belül. […] [...] (5) Minden adóalany megfizeti az adóbevallás benyújtásakor az adólevonás érvényesítése után fennmaradó fizetendő [HÉA] összegét. A tagállamok azonban az összeg megfizetésére más határidőt is megállapíthatnak, vagy időközi fizetést írhatnak elő. [...] (8) […] a tagállamok további kötelezettségeket is előírhatnak, amelyeket szükségesnek tartanak az adó helyes megállapítása és beszedése, továbbá az adókijátszás elkerülése érdekében. [...]”
10

A 2005/29 irányelv 2. cikke a következőképpen rendelkezik: „Ezen irányelv alkalmazásában: [...] c) »termék«: az áru vagy szolgáltatás, ideértve az ingatlantulajdont, valamint a jogokat és kötelezettségeket is; d) »az üzleti vállalkozásoknak a fogyasztókkal szemben folytatott kereskedelmi gyakorlatai« (a továbbiakban: kereskedelmi gyakorlatok): a kereskedő által kifejtett tevékenység, mulasztás, magatartási forma vagy megjelenítési mód, illetve kereskedelmi kommunikáció – beleértve a reklámot és a marketinget is –, amely közvetlen kapcsolatban áll valamely terméknek a fogyasztó részére történő eladásösztönzésével, értékesítésével vagy szolgáltatásával; e) »fogyasztók gazdasági magatartásának jelentős torzítása«: a kereskedelmi gyakorlat olyan célból történő alkalmazása, hogy érzékelhető módon rontsa a fogyasztó tájékozott döntés meghozatalára való képességét, és amely ezáltal olyan ügyleti döntés meghozatalára ösztönzi a fogyasztót, amelyet egyébként nem hozott volna meg; [...] k) »ügyleti döntés«: a fogyasztó által arra vonatkozóan hozott döntés, hogy vásároljon-e, és ha vásárol, akkor hogyan és milyen feltételek mellett, egy összegben vagy részletekben fizessen-e, a terméket megtartsa vagy elidegenítse-e, a termékkel kapcsolatos szerződéses jogát gyakorolja-e, valamint hogy a fogyasztó a cselekvés vagy a cselekvéstől való tartózkodás mellett döntsön-e; [...]”