9

Ezen irányelvnek „A szavatolótőke kiszámítása” című 8. cikkének (1) és (2) bekezdése a következőket mondja ki: „(1) A 6. cikkben meghatározott indulótőke‑követelmények mellett a tagállamok megkövetelik a pénzforgalmi intézményektől, hogy mindenkor rendelkezzenek a következő három módszer valamelyikével kiszámított szavatolótőkével, az illetékes hatóságok által a nemzeti jogszabályokkal összhangban megállapítottak szerint: A. módszer A pénzforgalmi intézmények szavatolótőkéje az előző év általános költségeinek legalább 10%‑a. Az illetékes hatóságok kiigazíthatják ezt a követelményt abban az esetben, ha az előző évhez képest a pénzforgalmi intézmény üzleti tevékenységében lényeges változás következett be. Ha a pénzforgalmi intézmény a kiszámítás időpontjában még nem végez egy teljes éve üzleti tevékenységet, a követelmény az üzleti tervben szereplő megfelelő általános költségek összegének legalább 10%‑a, feltéve hogy a hatóságok nem kérik ennek a tervnek a kiigazítását. B. módszer A pénzforgalmi intézmény szavatolótőkéje legalább a következő elemeknek a (2) bekezdésben meghatározott »k« tényezővel szorzott összege, ahol a fizetési forgalom (FF) a pénzforgalmi intézmény által az előző évben teljesített fizetési műveletek összértékének tizenketted része: a) az FF 5 millió EUR‑ig terjedő hányadának 4,0%‑a, plusz b) az FF 5 millió EUR‑tól 10 millió EUR‑ig terjedő hányadának 2,5%‑a, plusz c) az FF 10 millió EUR‑tól 100 millió EUR‑ig terjedő hányadának 1%‑a, plusz d) az FF 100 millió EUR‑tól 250 millió EUR‑ig terjedő hányadának 0,5%‑a, plusz e) az FF 250 millió EUR‑t meghaladó hányadának 0,25%‑a. C. módszer A pénzforgalmi intézmény szavatolótőkéje legalább az alábbi a) pontban meghatározott irányadó mutatónak az alábbi b) pontban meghatározott szorzóval és az alábbi (2) bekezdésben meghatározott »k« tényezővel megszorzott összege: a) Az irányadó mutató a következők összege: – kapott kamatok, – fizetett kamatok, – kapott jutalékok és díjbevételek, valamint – egyéb működési bevételek. Minden elemet pozitív vagy negatív előjelével együtt kell figyelembe venni az összeg kiszámítása során. A rendkívüli vagy nem rendszeres tételekből származó bevétel nem használható fel az irányadó mutató kiszámításakor. Az irányadó mutató csökkenthető a – harmadik személyek által végrehajtott – szolgáltatások kiszervezésének ráfordításaival, ha a ráfordítások olyan vállalkozással kapcsolatban merülnek fel, amely ezen irányelv értelmében felügyelet alá tartozik. Az irányadó mutatót 12 hónapos megfigyelés alapján kell kiszámítani az előző pénzügyi év végén. Az irányadó mutató kiszámítása során a legutóbbi pénzügyi évet figyelembe kell venni. A C. módszer alapján kiszámított szavatolótőke azonban nem süllyedhet az irányadó mutató legutolsó három pénzügyi évre vonatkozó átlagának 80%‑a alá. Ha nem állnak rendelkezésre auditált adatok, becsült adatok is alkalmazhatók. b) A szorzó a következő: i. az irányadó mutató 2,5 millió EUR‑ig terjedő részének 10%‑a; ii. az irányadó mutató 2,5 millió EUR‑tól 5 millió EUR‑ig terjedő részének 8%‑a; iii. az irányadó mutató 5 millió EUR‑tól 25 millió EUR‑ig terjedő részének 6%‑a; iv. az irányadó mutató 25 millió EUR‑tól 50 millió EUR‑ig terjedő részének 3%‑a; v. az irányadó mutató 50 millió EUR‑t meghaladó részének 1,5%‑a. (2) A B. és C. módszernél alkalmazandó »k« tényező a következő: a) 0,5, amennyiben a pénzforgalmi intézmény kizárólag a melléklet 6. pontjában foglalt pénzforgalmi szolgáltatást nyújtja; b) 0,8, amennyiben a pénzforgalmi intézmény a melléklet 7. pontjában foglalt pénzforgalmi szolgáltatást nyújtja; c) 1, amennyiben a pénzforgalmi intézmény a melléklet 1–5. pontjában felsorolt pénzforgalmi szolgáltatások bármelyikét nyújtja.”