A közös halászati politikáról, az 1954/2003/EK és az 1224/2009/EK tanácsi rendelet módosításáról, valamint a 2371/2002/EK és a 639/2004/EK tanácsi rendelet és a 2004/585/EK tanácsi határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 11‑i 1380/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 11. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes, ha valamely tagállam a felségterületéhez vagy a joghatósága alá tartozó vizekre vonatkozóan olyan intézkedéseket fogad el, amelyek szükségesek ahhoz, hogy a tagállam megfeleljen a természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről szóló, 1992. május 21‑i 92/43/EGK tanácsi irányelv 6. cikke szerinti kötelezettségeinek, és amelyek a Natura 2000 területeken teljeskörűen megtiltják a tengerfenékkel érintkező halászeszközökkel, valamint horgonyzott kopoltyúhálókkal hivatásszerűen folytatott tengeri halászatot, amennyiben az ilyen rendelkezések a más tagállamok lobogója alatt közlekedő halászhajókat is érintik.

Elsőként a „védelmi intézkedések” fogalmát illetően meg kell állapítani, hogy az említett rendelet 11. cikkében használt kifejezések nem teszik lehetővé e fogalom tartalmának meghatározását. Mindazonáltal, az említett cikk (1) bekezdésének értelmezése céljából nem csupán e rendelkezés szövegét, hanem szövegkörnyezetét és az általa követett célt is figyelembe kell venni (lásd ebben az értelemben: 2011. április 5‑iSociété fiduciaire nationale d’expertise comptable ítélet, C‑119/09, EU:C:2011:208, 25. pont). Márpedig azt a szövegösszefüggést, amelybe az 1380/2013 rendelet 11. cikkének (1) bekezdése illeszkedik, az jellemzi, hogy az e rendelet 7. cikkének (1) bekezdésében szereplő védelmi intézkedések magukban foglalják a fenti rendelet 7. cikkének (2) bekezdésében említett technikai intézkedéseket, amelyek között, a c) pontban szerepelnek azok az intézkedések, amelyek tárgya „bizonyos halászeszközök használatára és halászati tevékenységekre vonatkozó korlátozások vagy tilalmak bizonyos területeken vagy időszakokban”. E fogalommeghatározásra tekintettel az olyan intézkedések, mint amelyeket a kérdést előterjesztő bíróság említ, amelyek az uniós vizeken megtiltják a tengerfenékkel érintkező halászeszközökkel, valamint horgonyzott kopoltyúhálókkal folytatott halászatot, az 1380/2013 rendelet 7. cikke (2) bekezdésének c) pontja értelmében vett védelmi intézkedéseknek minősülhetnek, és ennek következtében az utóbbi rendelet 11. cikke (1) bekezdésének hatálya alá tartozhatnak.

Másodszor a „vonatkozó uniós jogszabály céljának megfelelő intézkedések” kifejezést illetően kétségtelen, hogy első látásra a „megfelel” ige használata úgy érthető, mint amely kötelezettséget fejez ki arra vonatkozóan, hogy az említett intézkedések önmagukban lehetővé tegyék a vonatkozó jogszabályok által követett cél elérését. Mindazonáltal rá kell mutatni, hogy a 92/43 irányelv 3. cikkének (1) bekezdésével összhangban az ezen irányelv által szabályozott, különleges természetmegőrzési területek egységes európai ökológiai hálózatának, amelyre a kérdést előterjesztő bíróság által használt „Natura 2000 területek” kifejezés utal, az a célja, hogy biztosítsa az érintett természetes élőhelytípusok, valamint az érintett fajok élőhelyei kedvező védettségi állapotának fenntartását vagy adott esetben helyreállítását természetes kiterjedésükön, illetve elterjedési területükön belül. E cél jellegére tekintettel, és mivel ezen élőhelyek összetett ökoszisztémák részét képezik, egy adott védelmi intézkedés általában csak hozzájárulhat, más intézkedésekkel együttesen, az említett célok eléréséhez, anélkül hogy önmagában képes lenne azokat megvalósítani. Következésképpen az 1380/2013 rendelet 11. cikke (1) bekezdésének olyan értelmezése, amely csak olyan intézkedések elfogadását engedélyezi, amelyek külön‑külön véve elegendők az említett cél eléréséhez, megfosztja az említett rendelkezést a hatékony érvényesülésétől.

Ami harmadszor a „más tagállamok halászhajói” fogalmát illeti, az 1380/2013 rendelet 11. cikkének (1) bekezdése nem tartalmaz semmilyen utalást az e fogalmat alkotó elemek vonatkozásában. Mindazonáltal a Montego Bay‑i egyezmény 91. cikkének (1) bekezdéséből és 94. cikkének (1) bekezdéséből következik, hogy az Unió köteles tiszteletben tartani, hogy a hajók azon állam nemzetiségével rendelkeznek, amely állam lobogója alatt joguk van hajózni, és hogy minden állam ténylegesen gyakorolja joghatóságát a lobogója alatt hajózó hajók tekintetében. Ebből következik, hogy az 1380/2013 rendelet 11. cikkének (1) bekezdésében használt „más tagállamok halászhajói” kifejezést úgy kell érteni, mint amely kizárólag azon hajókra vonatkozik, amelyek attól eltérő tagállam lobogója alatt közlekednek, mint amely az érintett területen szuverenitással vagy joghatósággal rendelkezik, és amelyek ennek alapján azon tagállam joghatósága és tényleges felügyelete alá tartoznak, amelynek a lobogója alatt közlekednek.

(lásd: 37–39., 46–48., 52–54., 56. pont és a rendelkező rész 1. pontja)