Amint ugyanis az az 1896/2006 rendelet 7. cikke (2) bekezdésének c) pontjából, valamint 7. cikkének (3), (5) és (6) bekezdéséből következik, amennyiben ez a rendelkezés felhatalmazza a tagállamokat arra, hogy az európai fizetési meghagyás iránti kérelem által kielégítendő követelmények egyes konkrét szempontjait a nemzeti joguk szerint szabályozzák, akkor azt kifejezetten megemlíti. Ebben a cikkben viszont semmilyen más olyan kifejezett vagy hallgatólagos utalás sem található, amely általános jelleggel lehetővé tenné a tagállamok nemzeti jogaiban meghatározott kiegészítő követelmények alkalmazását. Az 1896/2006 rendelet 1. cikke (1) bekezdése a) pontjának célját – amely többek között a nem vitatott pénzkövetelésekre vonatkozó határokon átnyúló jogviták egyszerűsítése, felgyorsítása és azok költségeinek csökkentése – továbbá veszélyeztetné az, ha a tagállamok a nemzeti jogukban az európai fizetési meghagyás iránti kérelemmel kapcsolatban teljesítendő további követelményeket írhatnának elő általános jelleggel. Az ilyen követelmények nemcsak ahhoz vezetnének, hogy az egyes tagállamok e kérelemre vonatkozóan eltérő követelményeket állapítanának meg, hanem az európai fizetési meghagyásos eljárás összetettségének, időtartamának és költségeinek növeléséhez is.

Az európai fizetési meghagyásos eljárás létrehozásáról szóló 1896/2006 rendelet 7. cikkét úgy kell értelmezni, hogy az kimerítően szabályozza az európai fizetési meghagyás iránti kérelem által kielégítendő követelményeket. Az említett cikk szövege egyetlen olyan elemet sem tartalmaz, amely arra engedne következtetni, hogy a tagállamok az európai fizetési meghagyás iránti kérelem tekintetében továbbra is szabadon alkalmazhatnak a nemzeti jogban előírt kiegészítő követelményeket.

Következésképpen a nemzeti bíróság a nemzeti jogában meghatározott szabályok szerint alapvetően továbbra is szabadon kérhet információt a pertárgy értékét illetően, többek között felhívva a jogosultat az európai fizetési meghagyás iránti kérelem kiegészítésére annak érdekében, hogy a lengyel pénznemben megjelölt pertárgyérték alapján az eljárási illeték kiszámítható legyen; feltéve, hogy az eljárási illeték meghatározásához fűződő eljárási követelmények nem vezetnek az európai fizetési meghagyásos eljárás rendkívüli mértékű meghosszabbításához, sem pedig ezen meghagyás iránti kérelem elutasításához.

Az európai fizetési meghagyásos eljárás létrehozásáról szóló 1896/2006 rendelet 25. cikke értelmében és az e cikkben meghatározott feltételek mellett a nemzeti bíróság továbbra is szabadon állapíthatja meg az eljárási illeték összegét a nemzeti jogában meghatározott szabályok szerint, feltéve hogy e szabályok nem kedvezőtlenebbek a belső jog hatálya alá tartozó hasonló jellegű esetekre vonatkozókhoz képest, és nem teszik gyakorlatilag lehetetlenné vagy rendkívül nehézzé az uniós jog által biztosított jogok gyakorlását.

Az európai fizetési meghagyásos eljárás létrehozásáról szóló 1896/2006 rendelet 4. cikkét és 7. cikke (2) bekezdésének c) pontját úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes, ha a jogosult az európai fizetési meghagyás iránti kérelem keretében az esedékessége napjától a főkövetelés teljesítésének napjáig terjedő időszakra kamatot követelhet.

Ugyanis egyrészt az 1896/2006 rendelet 4. cikke értelmében vett „pénzkövetelések” esedékességével és meghatározott összegével kapcsolatos követelmények nem vonatkoznak a kamatokra. Másrészt ugyanezen rendelet 7. cikke (2) bekezdésének c) pontja nem írja elő a kamatok pontos összegének a fizetési meghagyás iránti kérelemben való megjelölését, és azt az időpontot sem határozza meg, ameddig ezek a kamatok követelhetők. Az említett 7. cikk (2) bekezdése c) pontjának olyan értelmezése továbbá, amely nem tenné lehetővé a főkövetelés teljesítése napjáig keletkezett kamatok követelését, az európai fizetési meghagyásos eljárás időtartamának és összetettségének növeléséhez, illetve a költségeinek emelkedéséhez vezethetne, és következésképpen nem felelne meg a rendelet céljának, amely nem csupán különösen a nem vitatott pénzkövetelések behajtására irányuló, egyszerű, gyors és hatékony mechanizmus megteremtésében, hanem az ilyen eljárás költségeinek csökkentésében is áll.

(vö. 40., 41., 42–44., 46., 53. pont és a rendelkező rész 2. pontja)