HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 118/11

A Törvényszék (ötödik tanács) T-296/09. sz., European Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM) kontra Európai Bizottság ügyben 2011. november 24-én hozott ítélete ellen a European Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM) által 2012. február 3-án benyújtott fellebbezés

(C-56/12. P. sz. ügy)

2012/C 118/18

Az eljárás nyelve: német

Felek

Fellebbező: European Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM) (képviselő: D. Ehle Rechtsanwalt)

A többi fél az eljárásban: Európai Bizottság, Lexmark International Technology SA

A fellebbező kérelmei

A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

1. teljes egészében helyezze hatályon kívül a Törvényszék T-296/09. sz. ügyben 2011. november 24-én hozott ítéletét, és maga határozzon az ezen ítélet alapjául szolgáló jogvitában;

2. adjon helyt az első fokon előterjesztett kérelmeknek, és ennélfogva semmisítse meg az EK 82. cikk (EUMSZ 102. cikk) szerinti eljárásban 2009. május 20-án hozott C(2009) 4125 európai bizottsági határozatot;

3. a Bizottságot és a Lexmark International Technology SA-t kötelezze az első- és a másodfokú eljárás költségeinek viselésére.

Jogalapok és fontosabb érvek

A fellebbező a Törvényszék 2011. november 24-i ítéletével szemben öt jogalapra hivatkozik. Ezek arra vonatkoznak, hogy a Bizottság a 2009. május 20-i határozatban téves alkalmazva a jogot tagadta az uniós érdek fennállását és a kartelljogi vizsgálati eljárás elsőbbségét.

Először is a Törvényszék tévesen alkalmazva a jogot elmulasztotta a bizottsági határozat megsemmisítését annyiban, amennyiben az valószínűtlennek tartotta a tintasugarasnyomtató-gyártók kollektív és egyedi erőfölényére vonatkozó bizonyítékot azok alárendelt tintapatron- és tintapiacaira tekintettel.

Másodszor a fellebbező azt kifogásolja, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor tagadta az arra vonatkozó bizonyíték valószínűségét, hogy a nyomtatógyártók a tintapatronpiacaikon erőfölénnyel rendelkeznek.

Harmadszor a Törvényszék nyilvánvalóan tévesen alkalmazta a jogot, amikor a vizsgálati eljárás megindítására vonatkozó döntésnél irányadó elsőbbségi kritérium jelentőségét értékelte. Ennek alapján tévesen nem állapította meg, hogy a Bizottság a megtámadott határozatban a jogsértés jelentőségének, súlyának és folytatásának értékelési szempontjára tekintettel megsértette az indokolási kötelezettségét.

Negyedszer a fellebbező arra hivatkozik, hogy az ítélet jogi hibát tartalmaz a Bizottság értékelő határozatának — a mérlegelési jogkör téves gyakorlására tekintettel való — jogi megítélését illetően, mivel az ítélet a megtámadott bizottsági határozatot nem semmisítette meg, noha ez utóbbi a bonyolultság és a források aránytalansága ürügyén indokolás nélkül megtagadta a vizsgálati eljárás megindítását.

Végül az ítélet sérti a kartellügyben benyújtott panaszra indult eljárásokban a hatáskörről szóló 2004. április 27-i közleményt és az uniós érdek értékelésének részét képező hatékony jogorvoslat elvét, valamint a Bizottság indokolási kötelezettségét, aminek következtében nem semmisítette meg a megtámadott bizottsági határozatot, noha a Bizottság az uniós érdek értékelésekor ellentmondásba kerül saját 2004. április 27-i közleményével, és nem indokolja meg a nemzeti bíróságok által nyújtott megfelelő jogvédelmet.