2

A jogvita alapját képező tényállást a megtámadott ítélet 3–30. pontja a következőképpen ismerteti: „3 2005. március 18‑án [AV‑t] felvételt megelőző orvosi vizsgálatnak vetették alá annak érdekében, hogy őt a 2005. április 16–2009. április 15‑i időszakra a Bizottságnál határozott idejű szerződés alapján ideiglenes alkalmazottként alkalmazzák. E vizsgálat során [AV] aláírt egy formanyomtatványt, amely azt tüntette fel, hogy a diszlipidémia egyik formáján kívül semmilyen személyes kockázati tényezője, kórelőzménye nincs, és semmilyen gyógyszeres kezelés alatt nem áll. 4 Miután az orvos szakértő elvégezte a felvételt megelőző orvosi vizsgálatot, A doktor véleménye szerint [AV] fizikailag alkalmas azon feladatok ellátására, amelyekre őt fel kellett venni. 5 2005. április 16‑án [AV] a Bizottság szolgálatába lépett és az Ispra (Olaszország) közös kutatóközpontjába osztották be. 6 2005. június 26‑án az Ispra orvosi szolgálatának orvos szakértője [AV] esetében pszichiátriai betegséget diagnosztizált. Július 21‑én az érintett közölte az Ispra orvosi szolgálatának vezetőjével, hogy e betegség miatt mintegy tizenöt éve kezelés alatt áll. Ezenkívül az Ispra orvosi szolgálatának vezetője által készített jelentésből az tűnik ki, hogy a 2005. december 5‑i, [AV‑vel] folytatott beszélgetés során az utóbbi egy kérelemre válaszolva azt állította, hogy a felvételt megelőző orvosi vizsgálaton nem beszélt a betegségéről. 7 [AV] számos alkalommal volt betegszabadságon, emiatt a Bizottság 2008. szeptember 12‑én úgy döntött, hogy az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 16. cikke alapján fizetés nélküli szabadságra küldi. 8 2008. november 17‑én [AV] orvosa kérte, hogy forduljanak a rokkantsági bizottsághoz. 9 A 2009. február 16‑i levelében a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság arról tájékoztatta [AV‑t], hogy a 2009. február 4‑i határozatával úgy döntött, hogy az ügyét a rokkantsági bizottság elé terjeszti. 10 2009. május 9‑én a rokkantsági bizottság miatt [AV] esetében a pszichiátriai betegsége miatt egyhangúlag állandó és teljesnek tekintett rokkantságot állapított meg, amely rokkantság akadályozza a feladatainak megfelelő tevékenység ellátásában. 11 2009. július 24‑én az Ispra orvosi szolgálatának vezetője közölte [AV] orvosával a rokkantsági bizottság következtetéseit, [AV] esetében az egészségbiztosítási jogfenntartásnak a szolgálatba lépésének napjára visszamenőleges hatállyal történő alkalmazásáról szóló, a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság által 2009. július 9‑én hozott határozatot és [AV] munkaviszonyának az állandó rokkantsága miatti megszüntetéséről és a rokkantsági támogatásának megtagadásáról szóló, a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság által 2009. július 13‑án hozott határozatot. 12 [AV] panaszt nyújtott be a 2009. július 9‑i és a 2009. július 13‑i határozatokkal szemben. E panasz alapján 2010. február 5‑én a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság ezeket a határozatokat visszavonta. 13 A 2010. február 5‑i levélben a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság felhívta [AV‑t], hogy ismertesse álláspontját azon tény vonatkozásában, hogy a felvételt megelőző orvosi vizsgálat során nem nyilatkozott »a betegségéről, noha az hosszú évek óta fennáll, és amely miatt már akkor is kezelés [alatt állt], [amikor a felvételi vizsgálat során aláírta a formanyomtatványt]«. 14 [AV] a 2010. február 15‑i levélben ismertette az álláspontját, amelyet az orvosa a február 16‑i levelében pontosabban is kifejtett. [AV] egyebek között azt állította, hogy a felvételt megelőző orvosi vizsgálat idején az egészségi állapota »optimális« volt, »több évet dolgozott magánvállalkozásoknál felelős beosztásokban«, és a felvételekor a betegsége »már csak emlék volt«. 15 A 2010. március 3‑i belső feljegyzéssel az Ispra orvosi szolgálatának vezetője, B doktor közölte a Humánerőforrás‑ügyi és Biztonsági Főigazgatóság főigazgatójával, hogy ha [AV] a felvételt megelőző orvosi vizsgálaton beszélt volna a betegségéről is, az orvosok »alkalmatlan« véleményt adtak volna a szakmunkási beosztás tekintetében, illetve »korlátozottan alkalmas« véleményt a tisztán adminisztratív beosztás tekintetében (a továbbiakban: 2010. március 3‑i feljegyzés). 16 2010. április 12‑én a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság úgy döntött, hogy [AV] esetében az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 32. cikke (1) bekezdése szerinti egészségbiztosítási jogfenntartást a szolgálatba lépésének napjára visszamenőleges hatállyal alkalmazza, mivel lényegében úgy ítélte meg, hogy ha [AV] a felvételt megelőző orvosi vizsgálaton jelezte volna a korábban fennálló betegségét »az esetében egészségbiztosítási jogfenntartást alkalmaztak volna« (a továbbiakban: 2010. április 12‑i határozat). 17 2010. április 16‑án a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság úgy döntött, egyrészt, hogy »2010. április 30‑tól [AV] szolgálati jogviszonyát felfüggeszti« az e hatóság által teljesnek tekintett rokkantsága miatt, másrészt, hogy [AV] esetében megtagadja a rokkantsági támogatást, mivel az [AV] által ismertetett rokkantság »ugyanaz mint amely miatt korábban az egészségbiztosítási jogfenntartást alkalmazták« (a továbbiakban: 2010. április 16‑i határozat). 18 A Közszolgálati Törvényszék Hivatalához 2011. március 31‑én érkezett, és az F‑4/11. számon nyilvántartásba vett keresetlevéllel [AV] azt kérte, hogy a Közszolgálati Törvényszék semmisítse meg a 2010. április 12‑i és a 2010. április 16‑i határozatot. 19 A 2012. július 10‑i [AV] kontra Bizottság ítélettel (F‑4/11, EU:F:2012:96, a továbbiakban: 2012. július 10‑i ítélet) a Közszolgálati Törvényszék megsemmisítette a 2010. április 12‑i határozatot, valamint a 2010. április 16‑i határozatot, mivel ez utóbbi [AV] esetében megtagadta rokkantsági támogatást. 20 Közelebbről a Közszolgálati Törvényszék azt állapította meg, hogy »abban a sajátos esetben, ha a felvételt megelőző orvosi vizsgálatot követően megállapítást nyer, hogy az orvos szakértő által e vizsgálat során az egészségi állapotára vonatkozóan feltett kérdésekre az alkalmazott nem adott őszinte és teljes választ, a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság jogosult arra, hogy az orvosi fenntartás alkalmazásának mellőzésére vonatkozó eredeti határozatát visszavonja, és az e fenntartás visszamenőleges alkalmazására vonatkozóan új határozatot hozzon«. A Közszolgálati Törvényszék ehhez hozzátette, hogy »[a] munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság azonban köteles arra, hogy ezt megelőzően betartsa az említett alkalmazási feltételek 32. cikkében előírt eljárást, azaz egyrészt az orvos szakértőhöz forduljon annak érdekében, hogy az véleményt adjon arról a kérdésről, hogy a betegség vagy a fogyatékosság igazolja‑e, hogy az érintett alkalmazását orvosi fenntartással egészítsék ki, másrészt közölje az alkalmazottal az e vélemény alapján elfogadott határozatot annak érdekében, hogy az alkalmazott adott esetben fellebbezést nyújthasson be a rokkantsági bizottsághoz«. Úgyszintén a Közszolgálati Törvényszék szerint »ez a kérdés ugyanis, – amely feltételezi annak meghatározását, hogy ez a betegség vagy fogyatékosság alkalmas‑e arra, hogy az alkalmazott rokkantságát vagy elhalálozását okozza az intézménynél történő szolgálatba lépése időpontjától számított öt éven belül – orvosi természetű kérdés, amely szigorúan az orvos szakértő, illetve fellebbezés esetén a rokkantsági bizottság hatáskörébe tartozik« (2012. július 10‑i ítélet, 34. pont). 21 A Közszolgálati Törvényszék kimondta továbbá, hogy a Bizottság megalapozottan állította, hogy [AV] nem adott őszinte és teljes választ az orvos szakértő által a felvételt megelőző orvosi vizsgálat során feltett kérdésekre (2012. július 10‑i ítélet, 36. pont), de sem az orvos szakértőnek, sem pedig a rokkantsági bizottságnak nem tették fel azt a konkrét kérdést, hogy a betegségnek a felvételt megelőző orvosi vizsgálat során történő bevallása esetén az orvosi szolgálat azt állapította volna‑e meg, hogy ez a betegség azok közé tartozik, amelyek esetében – a következményeik miatt – kötelező egészségbiztosítási jogfenntartást alkalmazni (2012. július 10‑i ítélet, 37–40. pont). Így különösen a 2010. március 3‑i feljegyzést illetően a Közszolgálati Törvényszék megállapította, hogy a Bizottság kifejezetten azt állította, hogy a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság nem e feljegyzés alapján fogadta el a 2010. április 12‑i határozatot (2012. július 10‑i ítélet, 39. pont). 22 A 2012. július 20‑i levélben a Bizottság jelezte [AV‑nek], hogy álláspontja szerint a »[2012. július 10‑i] ítélet helyes végrehajtási intézkedése a rokkantsági bizottság újbóli összehívása volna, hogy az válaszolhasson az indokolás 37–40. pontjában figyelembe vett kérdésre, amely szerint [AV] betegsége, a felvételt megelőző orvosi vizsgálat során történő bevallása esetén igazolhatta volna‑e egészségbiztosítási jogfenntartás alkalmazását«. Ugyanezen levélben a Bizottság felhívta [AV‑t], hogy jelölje meg azt az orvost, aki a rokkantsági bizottság előtt képviseli. 23 2013. február 7‑én [AV] megjelölt egy orvost a rokkantsági bizottsági képviselete céljából. Miután a Bizottság 2013. március hónapban megjelölte az orvosát, a rokkantsági bizottság 2013. április 30‑án összeült. 24 A 2013. december 16‑i levelében [AV] megkérte a rokkantsági bizottságban a Bizottságot képviselő orvost, hogy továbbítsa számára az említett bizottság következtetéseit és adott esetben a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság által elfogadott határozatot. 25 A 2014. április 10‑i levélben a Bizottság továbbította [AV‑nek] a rokkantsági bizottság következtetéseit, amelyek szerint, ha [AV] a felvételt megelőző orvosi vizsgálat során a betegségét bevallotta volna, »az orvos szakértő […] a [munkaszerződés megkötésére jogosult hatóságtól] egészségbiztosítási jogfenntartás alkalmazását kérte volna az […] egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 32. cikkének [megfelelően]«. 26 A 2014. április 10‑i levélben [AV] azt kérte a Bizottságtól, hogy jelölje meg a rokkantsági bizottság következtetéseinek közlésével kapcsolatos késedelem okait, és tájékoztassa arról, hogy a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság az említett következtetések alapján elfogadott‑e határozatot. 27 2014. szeptember 16‑án a Bizottság úgy döntött, hogy az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 32. cikke szerinti egészségbiztosítási jogfenntartást [AV] tekintetében az ideiglenes alkalmazottként történő szolgálatba lépésének időpontjától, azaz 2005. április 16‑tól számított ötéves időszakra alkalmazza, és az esetében megtagadja az rokkantsági támogatás nyújtását, mivel az általa ismertetett rokkantság ugyanaz, mint amely miatt korábban az egészségbiztosítási jogfenntartást alkalmazták (a továbbiakban: vitatott határozat). 28 2014. december 22‑én [AV] az Európai Unió tisztviselői személyzeti szabályzata 90. cikkének (2) bekezdése alapján panaszt nyújtott be a vitatott határozattal szemben. [AV] ezenkívül »a rokkantsági bizottság 2013. április 30‑i következtetései alapján« kérte, hogy a szolgálati jogviszonyát függesszék fel, és részesítsék rokkantsági támogatásban. Végül az Európai Unió Alapjogi Chartája 41. cikke (1) bekezdésének megsértése miatt 50000 euró kártérítést kért. 29 A 2015. április 21‑i határozatával a Bizottság elutasította [AV] panaszát. 30 2015. június 22‑én [AV] kérte, hogy a Közszolgálati Törvényszék az eljárási szabályzat 110. cikke alapján engedélyezzen számára költségmentességet, annak érdekében, hogy a vitatott határozat ellen keresetet nyújthasson be. A Közszolgálati Törvényszék elnöke a 2015. szeptember 9‑i végzésével [AV] számára költségmentességet engedélyezett.”