ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2

E kérelmet az egyrészről a Stichting Cartel Compensation (a továbbiakban: SCC) és az Equilib Netherlands BV (a továbbiakban: Equilib), másrészről pedig a Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV, a Martinair Holland NV, a Deutsche Lufthansa AG, a Lufthansa Cargo AG, a British Airways plc, az Air France SA, a Singapore Airlines Ltd, a Singapore Airlines Cargo Pte Ltd, a Swiss International Air Lines AG, az Air Canada, a Cathay Pacific Airways Ltd, a Scandinavian Airlines System Denmark‑Norway‑Sweden, az SAS AB és az SAS Cargo Group A/S – az alapeljárás alperesei – között az e légitársaságok által elkövetett, az EK 81. cikkbe ütköző jogsértésből eredő kár megtérítése tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő.
3

A 2014/41 irányelv (2), (6), (18), (19) és (22) preambulumbekezdésének szövege a következő: „(2) Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 82. cikkének (1) bekezdése alapján az Unióban a büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés a büntetőügyekben hozott bírósági ítéletek és határozatok kölcsönös elismerésének elvén alapul, amit az Európai Tanács 1999. október 15–16‑i tamperei ülése óta a büntetőügyekben az Unión belül folytatott igazságügyi együttműködés alapköveként tartanak számon. […] (6) Az Európai Tanács által 2009. december 10–11‑én elfogadott Stockholmi Programban az Európai Tanács úgy vélte, hogy folytatni kell a határokon átnyúló vonatkozásokkal bíró ügyekre vonatkozó, a kölcsönös elismerés elvén alapuló, átfogó bizonyításfelvételi rendszer kialakítását. Az Európai Tanács jelezte, hogy az e területen meglévő eszközök széttöredezett rendszert alkotnak, és hogy a kölcsönös elismerés elvén alapuló új megközelítésre van szükség, amely a kölcsönös jogsegély hagyományos rendszere által nyújtott rugalmasságot is figyelembe veszi. Az Európai Tanács ezért egy olyan átfogó rendszer kialakítását ítélte szükségesnek, amely az e területen meglévő valamennyi eszköz – többek között a 2008/978/IB tanácsi kerethatározat – helyébe lép, lehetőleg a bizonyítékok valamennyi fajtájára kiterjed, végrehajtási határidőket tartalmaz, és a lehető legnagyobb mértékben korlátozza a megtagadás lehetséges indokait. […] (18) A kölcsönös elismerésről szóló más jogi eszközökhöz hasonlóan ez az irányelv sem módosítja az Európai Unióról szóló szerződés (EUSZ) 6. cikkében és a Chartában lefektetett alapvető jogok és alapvető jogelvek tiszteletben tartására vonatkozó kötelezettséget. Ennek egyértelművé tétele céljából a szöveg kiegészült egy erre vonatkozó konkrét rendelkezéssel. (19) A szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térségnek az Unión belüli létrehozása a kölcsönös bizalmon és annak vélelmezésén alapul, hogy más tagállamok is tiszteletben tartják az uniós jogot, és azon belül is különösen az alapvető jogokat. Ez azonban megdönthető vélelem. Következésképpen, ha alapos okkal feltételezhető, hogy egy ENYH‑ban megjelölt valamely nyomozási cselekmény végrehajtása valamely alapvető jog sérelmét eredményezné, és a végrehajtó állam elmulasztaná a Chartában elismert alapvető jogok védelme tekintetében fennálló kötelezettségei teljesítését, abban az esetben az ENYH végrehajtását meg kell tagadni. […] (22) Az ENYH ellen rendelkezésre álló jogorvoslati lehetőségeknek legalább egyenértékűeknek kell lenniük az adott nyomozási cselekmény ellen belföldi esetben rendelkezésre álló jogorvoslati lehetőségekkel. A tagállamoknak nemzeti jogukkal összhangban biztosítaniuk kell e jogorvoslati lehetőségek alkalmazhatóságát többek között azáltal, hogy az érintett feleket kellő időben értesítik a rendelkezésükre álló jogorvoslati lehetőségekről és a vonatkozó szabályokról. Amennyiben az érintett fél a végrehajtó államban kifogást nyújt be az ENYH kibocsátásának érdemi indokai ellen, helyénvaló, hogy az ilyen megtámadásról a kibocsátó hatóság értesítést kapjon, az érintett felet pedig tájékoztassák az értesítés tényéről.”
31

A kérdést előterjesztő bíróság szerint a CAK nem volt köteles visszatéríteni Y Németországban felmerült költségeit, mivel Y nem kért a 883/2004 rendelet 20. cikkének (1) bekezdése szerinti előzetes engedélyt, amely rendelkezést e rendelet 27. cikkének (3) bekezdése értelmében értelemszerűen az Y‑hoz hasonló nyugdíjasokra is alkalmazni kell. Annak elismerése mellett, hogy nem volt szükség azon kérdés vizsgálatára, hogy a CAK önmagában az Y által előterjesztett előzetes engedély iránti kérelem hiánya alapján megtagadhatta‑e e költségek visszatérítését, a kérdést előterjesztő bíróság megállapítja, hogy egy ilyen engedély megadását a CAK még akkor is megtagadhatta volna, ha azt időben megkérik, méghozzá azon az alapon, hogy a belga egészségbiztosítási szerv nyilatkozata, amelyet az említett bíróság előtt folyamatban lévő eljárás keretében nyújtottak be, igazolta, hogy ugyanez az ellátás a németországival megegyező határidőn belül Belgiumban is biztosítható lett volna Y számára.
54

Egyébiránt, jóllehet az alapügyben szóban forgó módosítás azzal a hatással járt, hogy megváltoztatta az olasz jogalkotó által a támogatás elosztása szempontjából relevánsnak tekintett két paraméternek – vagyis az egyes érintett vállalkozások tényleges termelési előzményeinek és a termelési kapacitásuknak – tulajdonított jelentőséget, e két kritérium a támogatási programnak az alapügyben szóban forgó változata keretében is releváns, sőt most már azonos szintre is kerültek, vagyis figyelembe véve azt is, hogy a jövedéki adó mértéke változatlan maradt, az érintett módosítás nem alkalmas arra, hogy kétségbe vonja a Bizottság által a 2008. évi jóváhagyó határozat (45) preambulumbekezdésében tett azon megállapítást, amely szerint az egyes kedvezményezett vállalkozások termelésének kizárólag egy bizonyos része jogosult arra, hogy az érintett támogatási program címén kedvezményes jövedéki adómértékben részesüljön.
67

Ezenkívül a megtámadott ítélet indokolása ellentmondásos is, mivel a Törvényszék egyfelől úgy ítélte meg, hogy a tényeket másként is lehetett volna értékelni, és ezért a kinevezésre jogosult hatóság által elfogadottól eltérő eredmény is elképzelhető, másfelől az ítélet 106–109. pontjában azt állapította meg, hogy az UZ‑nek felrótt kötelezettségszegés kellően súlyosnak és megalapozottnak tűnik ahhoz, hogy a segítségnyújtás iránti kérelmének elutasítását és a költségek viselésére való kötelezést indokolttá tegye.
17

A nyugdíjhatóság felülvizsgálati kérelmet nyújtott be ezen ítélettel szemben a Sąd Najwyższyhoz (legfelsőbb bíróság, Lengyelország). Fellebbezésének alátámasztására e szervezet először is arra hivatkozik, hogy a Tomaszewska ítélet az 1408/71 rendeletnek a 883/2004 rendelet 6. cikkének megfelelő 45. cikke (1) bekezdésének értelmezésére vonatkozott, nem pedig az 1408/71 rendelet 46. cikkének az alapügyben szóban forgó 883/2004 rendelet 52. cikke (1) bekezdésének megfelelő (2) bekezdésének értelmezésére. Másodszor, ezen ítélet csak a fent említett ítélet alapjául szolgáló ügy tényállásához hasonló ténybeli helyzetekben alkalmazható. Harmadszor, az 1408/71 rendelet 45. cikkére vonatkozó, a Tomaszewska ítéletben elfogadott értelmezésnek az alapügyben történő alkalmazása azzal a következménnyel járna, hogy a Lengyel Köztársaság jogszabályai szerint szerzett nem járulékfizetésen alapuló biztosítási időket a lengyel jog által előírtnál nagyobb mértékben veszik figyelembe, ami a biztosítottnak járó ellátáshoz a lengyel szociális biztonsági rendszer általi hozzájárulás mértékének növekedését eredményezi. Negyedszer, a szociális biztonsági rendszerek koordinációjával foglalkozó igazgatási bizottság által elfogadott, a 883/2004/EK rendelet 6. cikke szerinti időszakok összesítésére vonatkozó egyes elvek alkalmazásáról szóló, 2010. december 16‑i H6. sz. határozat (HL 2011. C 45., 5. o.) 2. pontjából kitűnik, hogy a más tagállamok által közölt biztosítási időket a fogadó tagállam anélkül összesíti, hogy azok értékét megkérdőjelezné, és ezért a lengyel szociális biztonsági szerv nem kötelezhető arra, hogy a nemzeti biztosítási időket a nemzeti jogban előírtnál nagyobb mértékben vegye figyelembe.
15

Az említett törvény 44. cikke a következőket mondta ki: „(1) Külön rendelkezések eltérő előírása hiányában az eljárás résztvevője jogorvoslatot nyújthat be a [Sąd Najwyższyhez (legfelsőbb bíróság)] azon az alapon, hogy a [KRS] határozata jogellenes. […] (1a) A [Sąd Najwyższy (legfelsőbb bíróság)] bírói álláshelyére való kinevezésre vonatkozó egyedi esetekben a [Naczelny Sąd Administracyjnyhez (legfelsőbb közigazgatási bíróság, Lengyelország)] kell jogorvoslati kérelmet benyújtani. Ilyen esetekben a [Sąd Najwyższyhez (legfelsőbb bíróság)] nem lehet jogorvoslati kérelmet benyújtani. A [Naczelny Sąd Administracyjnyhez (legfelsőbb közigazgatási bíróság)] nem nyújtható be jogorvoslati kérelem arra hivatkozva, hogy tévesen értékelték, hogy a pályázók teljesítették‑e a [Sąd Najwyższy (legfelsőbb bíróság)] bírói álláshelyére való kinevezésre irányuló javaslat előterjesztéséről szóló határozat meghozatalakor figyelembe vett kritériumokat. (1b) Ha a 37. cikk (1) bekezdésében említett határozatot nem támadta meg az eljárás valamennyi résztvevője, a [Sąd Najwyższy (legfelsőbb bíróság)] bírói álláshelyére való kinevezés egyedi eseteiben az említett határozat jogerőssé válik abban a részében, amely a [Sąd Najwyższy (legfelsőbb bíróság)] bírói álláshelyére való kinevezésre irányuló javaslat előterjesztését érintő pozitív döntést foglal magában, valamint az eljárásban részt vevő, jogorvoslati kérelmet elő nem terjesztő személyek vonatkozásában abban a részében, amely az említett bíróság bírói álláshelyére való kinevezésre irányuló javaslat előterjesztését érintő negatív döntést foglal magában. […] (4) A [Sąd Najwyższy (legfelsőbb bíróság)] bírói álláshelyére való kinevezés egyedi eseteiben a [Sąd Najwyższy (legfelsőbb bíróság)] bírói álláshelyére való kinevezésre irányuló javaslat előterjesztését érintő negatív döntésről szóló, a [KRS] által hozott határozatnak a [Naczelny Sąd Administracyjny (legfelsőbb közigazgatási bíróság)] általi hatályon kívül helyezése az eljárás jogorvoslati kérelmet benyújtó résztvevője jelentkezésének elfogadását jelenti a [Sąd Najwyższy (legfelsőbb bíróság)] azon betöltetlen bírói álláshelyére, amelynek tekintetében még nem fejeződött be a [KRS] előtti eljárás a [Naczelny Sąd Administracyjny (legfelsőbb közigazgatási bíróság)] határozatának kihirdetésekor, vagy ilyen eljárás hiányában a [Sąd Najwyższy (legfelsőbb bíróság)] következő meghirdetendő betöltetlen bírói álláshelyére.”
62

E jogalap első részében a Bizottság először is emlékeztet arra, hogy az eljárást megindító határozat a 2.3. pontjában és (5) preambulumbekezdésében említi a „költségvetési eredetű összegeket” és a „támogatásra szánt összegeket”. Bár ez utóbbi kifejezés a hivatalos vizsgálati eljárás tárgyát képező intézkedések tejilletékből származó forrásokból történő finanszírozására vonatkozik, nyilvánvalónak tartja, hogy az említett kifejezés a Bajorország tartomány általános költségvetéséből származó finanszírozásra is vonatkozik. Az eljárást megindító határozat (18) preambulumbekezdéséből az is következik, hogy a szóban forgó finanszírozást költségvetési forrásokból és a tejilletékből származó forrásokból biztosítják, egyúttal ez utóbbi finanszírozás az előzetes vizsgálati szakaszban a Németországi Szövetségi Köztársaság által megfogalmazott kifogásokra tekintettel e határozatban külön értékelés tárgyát képezi.
598

Mindezen tényállási elemekre és a jelen ítélet 584–586. pontjában felidézett ítélkezési gyakorlatban szereplő elvekre tekintettel meg kell állapítani, hogy az Egyesült Királyság nem teljesítette az EUSZ 4. cikk (3) bekezdésében előírt lojális együttműködési kötelezettségét, mivel nem nyújtotta be kellő időben egyrészről a C 18 Snake fizetési felszólításokban követelt tartozások kiszámítására vonatkozó minden olyan információt, amelyek közlését a Bizottság többször kérte tőle, és amelyek szükségesek voltak a tradicionális saját forrásokat érintő veszteségek összegének kiszámításához, másrészről pedig a C 18 Snake fizetési felszólításokat törlő határozatok indokolását, amelyek közlését a Bizottság szintén többször kérte.
48

A 2020. március 17‑i levelükben a European Food és társai, valamint Viorel Micula és társai azt kérték a Bíróságtól, hogy a Spanyol Királyságot mint a jelen eljárásban részt vevő felet zárja ki az eljárásból, és következésképpen hagyja figyelmen kívül az e tagállam által a fellebbezés nyomán benyújtott válaszbeadványt. E kérelem alátámasztása érdekében e felek rámutatnak arra, hogy az Európai Unió Bírósága alapokmánya 40. cikkének első bekezdése alapján a Spanyol Királyságnak mint tagállamnak kétségkívül nem kellett bizonyítania a Törvényszék előtti eljárásba való beavatkozáshoz fűződő érdekét. Ugyanakkor a Bíróság eljárási szabályzatának 172. cikkével összhangban a Törvényszék előtti szóban forgó ügyben részt vevő feleknek, beleértve a tagállamokat is, bizonyítaniuk kell az e fellebbezésnek való helyt adásban vagy az e fellebbezés elutasításában való érdekeltségüket. E feltételt, amelyet az említett szabályzat 2012‑ben történt átdolgozása során vezettek be, a tagállamokra is alkalmazni kell.
7

2013. július 15‑én a Bürgerausschuss für die Bürgerinitiative „Minority SafePack – One million signatures for diversity in Europe” (a „Minority SafePack – One million signatures for diversity in Europe” polgári kezdeményezés céljából létrejött polgári bizottság) benyújtotta a Bizottsághoz a „Minority SafePack – One million signatures for diversity in Europe” elnevezésű európai polgári kezdeményezésre (a továbbiakban: EPK) irányuló javaslatot (a továbbiakban: szóban forgó EPK‑ra irányuló javaslat).
104

Az Európai Unió Bírósága alapokmánya 61. cikke első bekezdésének második mondata értelmében a Bíróság a Törvényszék határozatának hatályon kívül helyezése esetén az ügyet maga is érdemben eldöntheti, ha azt a per állása megengedi. A jelen ügyben a Bíróság úgy ítéli meg, hogy a per állása megengedi a határozathozatalt, különösen pedig, hogy véglegesen határozni kell a megsemmisítés iránti keresetek elfogadhatóságáról.
23

A 49/2003. sz. törvényerejű rendeletnek „Az illetéktöbblet visszatérítése” című 9. cikke a következőképpen rendelkezik: „(1) Minden egyes időszak végén az AGEA: a) elkönyveli a teljesített tejszállítmányokat, valamint a felvásárlók által az 5. cikkben említett kötelezettségeik teljesítésének megfelelően fizetett illeték teljes összegét; b) kiszámítja a szállított termelési többlet miatt az Európai Uniónak fizetendő teljes nemzeti illetéket; c) kiszámítja az illetéktöbblet összegét. […] (3) Az (1) bekezdés c) pontjában említett, a (2) bekezdésben feltüntetett összeggel csökkentett összeget a következő kritériumok alapján és sorrendben osztják szét a kvótával rendelkező azon termelők között, akik az illetéket megfizették: a) azon termelők között, akik esetében a velük szemben alkalmazandó illeték egészét vagy egy részét jogosulatlanul szedték be, vagy azt többé nem kell megfizetni; b) a hegyvidéki térségekben található gazdaságok termelői között […]; c) a hátrányos helyzetű térségekben található gazdaságok termelői között […]; c a) azon termelők között, akiknek a hatáskörrel rendelkező egészségügyi hatóság határozata alapján tilos állatokat szállítaniuk az elterjedt fertőző betegségek által érintett térségekben egy adott értékesítési időszak alatt legalább 90 napig, és akik emiatt kénytelenek […] nagyobb mennyiséget termelni. (4) Amennyiben az említett visszatérítések nem merítik ki a (3) bekezdésben említett összeget, a fennmaradó összeget a következő kritériumok alapján és sorrendben osztják szét a kvótával rendelkező azon termelők között, akik az illetéket megfizették, azon termelők kivételével, akik az egyéni referenciamennyiséget több mint 100%‑kal túllépték […].”
2

E kérelmet az YT, ZU, AW, BY, CX, DZ, EA, FB, GC, IE, JF, KG, LH, MI, NY, PL, HD és OK (a továbbiakban: az alapeljárás felperesei), állami oktatási intézményekben dolgozó katolikus hitoktatók és a Ministero dell’Istruzione dell’Università e della Ricerca – MIUR (az oktatásért, az egyetemekért és a kutatásért felelős minisztérium – MIUR, Olaszország), valamint az Ufficio Scolastico Regionale per la Campania (Campania regionális oktatási hivatala, Olaszország) között, a felpereseknek a határozott idejű munkaszerződésük határozatlan idejű munkaszerződéssé való átalakítása iránti kérelme tárgyában folyamatban lévő jogvitában terjesztették elő.
f)

»összetevő«: minden anyag vagy termék, beleértve az aromákat, az élelmiszer‑adalékanyagokat és élelmiszerenzimeket is, vagy összetett összetevő bármely összetevőjét is, amelyet élelmiszer előállításánál vagy elkészítésénél használnak fel, és a késztermékben még jelen van, akár módosult formában is; a szermaradványok nem minősülnek összetevőnek;
75

A kérdést előterjesztő bíróság mindazonáltal hangsúlyozza, hogy a továbbra is hatályos nemzeti szabályok szerint a bizonyítékok kizárására irányuló kérelem elfogadhatósága attól a feltételtől függ, hogy e kérelmet az előkészítő tanács előtti szakasz lezárását megelőzően nyújtották be. Ezenkívül az alkotmányos szabályok csak ex nunc hatállyal ruházzák fel az alkotmánybíróság ítéleteit. Ez utóbbi bíróság tehát az ítélkezési gyakorlata révén előírta az általa hozott ítéletek folyamatban lévő ügyekben való alkalmazását, így arra kötelezve a bíróságokat, hogy szankcionáljanak minden szóban forgó eljárási cselekményt vagy bizonyítékot, anélkül hogy lehetőségük lenne azok esetről esetre történő vizsgálatára, még akkor is, ha e cselekményeket – mint a jelen ügyben is – olyan szabályok alapján foganatosították, amelyek vonatkozásában az alkalmazásuk időpontjában érvényesült az alkotmányosság vélelme.
9

A módosításokkal a 2006. augusztus 4‑i legge n. 248 – Conversione in legge, con modificazioni, del decreto‑legge 4 luglio 2006, n. 223, recante disposizioni urgenti per il rilancio economico e sociale, per il contenimento e la razionalizzazione della spesa pubblica, nonché interventi in materia di entrate e di contrasto all’evasione fiscaléval (a gazdasági és szociális fellendülés, a közkiadások visszafogása és észszerűsítése céljából elfogadott sürgős rendelkezésekről, valamint a bevételek és az adóelkerülés elleni küzdelem területén történő beavatkozásokról szóló 223. sz. rendkívüli törvényerejű rendelet módosításokkal való törvénnyé alakításáról szóló 248. sz. törvény; a GURI 2006. augusztus 11‑i 186. számának rendes melléklete) törvénnyé átalakított, 2006. július 4‑i Decreto‑Legge n. 223 – Disposizioni urgenti per il rilancio economico e sociale, per il contenimento e la razionalizzazione della spesa pubblica, nonché interventi in materia di entrate e di contrasto all’evasione fiscale (a gazdasági és szociális fellendülés, a közkiadások visszafogása és észszerűsítése céljából elfogadott sürgős rendelkezésekről, valamint a bevételek és az adóelkerülés elleni küzdelem területén történő beavatkozásokról szóló 223/2006. sz. rendkívüli törvényerejű rendelet; a GURI 2006. július 4‑i 153. száma; a továbbiakban: 223/2006. sz. rendkívüli törvényerejű rendelet) „Adóelkerülés és adócsalás elleni küzdelemmel kapcsolatos intézkedések” címet viselő 35. cikkének 10 ter bekezdése a következőképpen rendelkezik: „Az 1972. október 26‑i decreto del presidente della Repubblica n. 633 [istituzione e disciplina dell’imposta sul valore aggiunto (a köztársasági elnöknek a hozzáadottérték‑adó bevezetéséről és szabályozásáról szóló rendelete; a GURI 1972. november 11‑i 292. számának rendes melléklete)] 10. cikke első bekezdésének 8 ter pontja értelmében vett, üzleti célú ingatlanok – akkor is, ha a hozzáadottérték‑adó hatálya alá tartoznak – olyan átruházása és átírása esetében, amelynek felei a pénzügyi közvetítésről szóló rendelkezéseknek [az 58/1998. sz. felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendeletből] és későbbi módosításaiból származó egységes szövegének 37. cikke, valamint az 1994. január 25‑i legge n. 86 – [Istituzione e disciplina dei fondi comuni di investimento immobiliare chiusi (a zárt végű kollektív ingatlanbefektetési alapok létrehozásáról és szabályozásáról szóló 86. sz. törvény; a GURI 1994. február 5‑i 29. számának rendes melléklete)] által szabályozott zárt végű alapok, illetve lízingvállalkozások vagy bankok és pénzügyi közvetítők […], ami a bérbe vagy lízingbe adandó ingatlanok megszerzését és visszavásárlását illeti, az átírási és ingatlan‑nyilvántartási bejegyzési illetéknek a 10 bis bekezdés által módosított mértéke a felére csökken. Az előző mondatban foglalt rendelkezés 2006. október 1‑jén lép hatályba.”
33

Először is, a Bizottság és lényegében a GMB megjegyzi, hogy a Törvényszék tévesen fordította meg a rendes érték meghatározásának logikai sorrendjét egy, Kínára vonatkozó vizsgálat során. A Törvényszék megközelítésével ellentétben az alaprendelet 2. cikkének (1)–(6) bekezdése nem releváns az e rendelet 2. cikke (7) bekezdése b) pontjának és c) pontja harmadik franciabekezdésének az értelmezése szempontjából. A Kínára irányuló vizsgálat keretében történő alkalmazása ugyanis annak a következménye, hogy teljesülnek az említett rendelet 2. cikke (7) bekezdésének c) pontjában előírt azon feltételek, amelyek makrogazdasági és mikrogazdasági szintű mutatókat kombinálnak. Ezek közül csak az ugyanezen rendelet 2. cikke (7) bekezdése c) pontja első franciabekezdésének első részében szereplő feltétel követel meg az árakra és a költségekre gyakorolt konkrét hatást.
5

2011. június 14‑én a Barclays bankcsoport (a Barclays plc, a Barclays Bank plc, a Barclays Directors Ltd, a Barclays Group Holding Ltd, a Barclays Capital Services Ltd és a Barclays Services Jersey Ltd; a továbbiakban: Barclays) marker iránti kérelmet nyújtott be a Bizottsághoz a kartellügyek esetében a bírságok alóli mentességről és a bírságok csökkentéséről szóló bizottsági közlemény (HL 2006. C 298., 17. o.) alapján, tájékoztatva a Bizottságot arról, hogy az EIRD termékek ágazatában kartell áll fenn, valamint kifejezve az ezen intézménnyel való együttműködés szándékát. 2011. október 14‑én a Barclays feltételes mentességben részesült.
119

Az ilyen gyors megőrzés a Bíróságnak a jelen ítélet 117. pontjában felidézett ítélkezési gyakorlata szerint és az e pontban említettekkel azonos feltételek mellett kiterjeszthető meghatározott földrajzi területekre is, mint például a szóban forgó bűncselekmény vagy nemzetbiztonságot fenyegető cselekmény elkövetésének és előkészítésének helyszíne. Pontosítani kell, hogy ilyen intézkedés tárgyát képezhetik az azon helyhez kapcsolódó forgalmi és helymeghatározó adatok is, ahol valamely személy – valamely súlyos bűncselekmény potenciális sértettje – eltűnt, amennyiben ezen intézkedés, valamint az így megőrzött adatokhoz való hozzáférés tiszteletben tartja a súlyos bűncselekmények elleni küzdelem vagy a nemzetbiztonság fenntartásának céljait illetően az elengedhetetlenül szükséges mértéket, amint azt a 2020. október 6‑iLa Quadrature du Net és társai ítélet (C‑511/18, C‑512/18 és C‑520/18, EU:C:2020:791) 164–167. pontja is kimondta (2022. április 5‑iCommissioner of An Garda Síochána és társai ítélet, C‑140/20, EU:C:2022:258, 90. pont).
88

A Tanács először is azzal érvel, hogy a jelen ügyben követett jogalkotási folyamat vizsgálata egyértelműen azt mutatja – amit különösen a jogalkotási állásfoglalás‑tervezethez javasolt módosítások száma bizonyít –, hogy a Parlament hosszasan megvitatta a Bizottság által előterjesztett javaslatot, és megvizsgálta a különböző lehetőségeket, mielőtt az EMA amszterdami elhelyezéséhez hozzájárult. A Parlament azt is elérte, hogy a végleges jogszabályszövegbe több fontos módosítás is bekerüljön. Ezek a körülmények azt mutatják, hogy a tényeket tekintve, és a politikai nyilatkozatokat félretéve, a Parlament hatásköreit tiszteletben tartották.