13

A megtámadott ítéletben a Törvényszék a következőképpen foglalta össze az elé terjesztett jogvita alapját képező tényállást: „1. 2001. november 20‑án a beavatkozó fél [a Société des produits Nestlé] a [207/2009] rendelet alapján [európai uniós] védjegy lajstromozása iránti kérelmet nyújtott be az [EUIPO]‑hoz. 2. A lajstromoztatni kívánt védjegy a FITNESS szómegjelölés volt. 3. A védjegybejelentést a védjegyekkel ellátható termékek és szolgáltatások nemzetközi osztályozására vonatkozó, felülvizsgált és módosított, 1957. június 15‑i Nizzai Megállapodás szerinti 29., 30. és 32. osztályba tartozó áruk vonatkozásában tették, amelyek ezen osztályok tekintetében az alábbi leírásnak felelnek meg: – 29. osztály: »Tej, tejszín, vaj, sajt, joghurtok és más tej alapú élelmiszer‑készítmények, tejtermékpótlók, tojás, zselék, gyümölcsök, zöldségek, proteinkészítmények emberi fogyasztásra«; – 30. osztály: »Gabonafélék és gabonakészítmények; fogyasztásra kész gabonafélék; gabonafélék reggelihez; rizs‑ vagy lisztalapú élelmiszertermékek«; – 32. osztály: »Szénsavmentes vizek, szénsavas vagy szénsavval dúsított vizek, forrásvizek, ásványvizek, ízesített vizek, gyümölcsitalok, gyümölcslevek, nektárok, limonádék, szódavizek és más alkoholmentes italok, szirupok, szörpök készítésére szolgáló egyéb készítmények és italok készítésére szolgáló egyéb készítmények«. 4. 2005. május 30‑án a bejelentett védjegyet (a továbbiakban: vitatott védjegy) 2470326. számon, a fenti 3. pontban említett áruk tekintetében, európai uniós védjegyként lajstromozták. 5. 2011. szeptember 2‑án a felperes, a [European Food] a 207/2009 rendelet – ugyanezen rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) és c) pontjával együttesen értelmezett – 52. cikke (1) bekezdésének a) pontja alapján kérelmet nyújtott be a vitatott védjegy törlése iránt. 6. 2013. október 18‑án a törlési osztály a törlési kérelmet teljes egészében elutasította. 7. 2013. december 16‑án a felperes fellebbezést nyújtott be az EUIPO‑hoz a törlési osztály határozata ellen. 8. 2015. június 19‑i határozatával (a továbbiakban: megtámadott határozat) az EUIPO negyedik fellebbezési tanácsa elutasította a fellebbezést. 9. A fellebbezési tanács úgy vélte, hogy a törlési eljárás keretében az arra vonatkozó bizonyítás terhe, hogy a bejelentett védjegy a 207/2009 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) és c) pontja értelmében nem rendelkezik megkülönböztető képességgel, illetve leíró jellegű, a törlést kérelmező félre hárul. Hozzátette, hogy a releváns időpont, amelyre a bizonyítékoknak vonatkozniuk kellett volna, a vitatott védjegy [bejelentési napjának, azaz 2001. november 20‑ának kellett volna lennie]. Egyébként szerinte, mivel alacsony árú tömegfogyasztási cikkekről volt szó, az érintett közönség figyelmi szintje az átlagosnál alacsonyabb volt. 10. Az állítólagos leíró jelleget illetően a fellebbezési tanács úgy vélte, hogy a törlési osztály elé terjesztett bizonyítékok túlnyomó része vagy a releváns időpont utáni időszakra, vagy Románia területére vonatkozott, amely akkor még nem volt tagja az Európai Uniónak. Ami a »fitness« szó jelentésére vonatkozóan a különféle szótárakból vett kivonatokat illeti, úgy vélte, hogy e szó 2001‑ben a fogyasztók képzetében nem az érintett áruk valamely belső jellemzőjét jelölte. Úgy vélte, hogy a szóban forgó áruk tekintetében az említett szó szuggesztív volt, és egy homályos utalást tartalmazott. Ennélfogva szerinte a törlési osztály elé terjesztett bizonyítékok nem voltak elegendőek a vitatott védjegy leíró jellegének bizonyítására. 11. Egyébként a fellebbezési tanács mint elkésetteket elutasította az első alkalommal hozzá benyújtott bizonyítékokat, anélkül hogy figyelembe vette volna őket. E tekintetben a fellebbezési tanács analógia útján [a 2868/95] rendelet 50. szabályának (1) bekezdése harmadik albekezdését alkalmazta, ugyanezen rendelet 37. szabálya b) pontja iv. alpontjával együttesen értelmezve. 12. A fellebbezési tanács ezenfelül úgy vélte, hogy mivel a »fitness« szónak utaló és kétértelmű jelentéstartalma van, a vitatott védjegy alkalmas az áruknak mint a beavatkozó féltől származóknak az azonosítására, és így annak más vállalkozások áruitól való megkülönböztetésére. Ennélfogva azt állapította meg, hogy a felperes nem bizonyította e védjegy megkülönböztetésre való alkalmatlanságát.”