ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
109

Márpedig, amikor a jogellenes támogatásban részesülő vállalkozás csődbe kerül, és e csődben lévő vállalkozás tevékenységeinek folytatására új társaságot alapítanak, e tevékenység folytatása, mindaddig, amíg az érintett támogatásokat teljes egészében vissza nem térítik, továbbra is fenntartja az azon versenyelőny által okozott versenytorzulást, amelyet e vállalkozás a piacon a versenytársaival szemben élvezett. Így az ilyen, újonnan alapított társaság, amennyiben ezen előny az ő javára továbbra is fennáll, a szóban forgó támogatások visszatérítésére kötelezhető. Többek között ez az eset áll fenn akkor, ha megállapításra kerül, hogy e társaság továbbra is ténylegesen élvezi az említett támogatások kedvezményéhez kötődő versenyelőnyt, különösen amikor az a felszámolás alatt álló társaság eszközeit anélkül szerzi meg, hogy ennek ellenértékeként a piaci feltételeknek megfelelő árat fizetne, vagy ha e társaság alapításának az volt a célja, hogy megkerülje az említett támogatások visszatérítésére vonatkozó kötelezettséget. Ez különösen érvényes akkor, ha a piaci feltételeknek megfelelő ár megfizetése nem lenne elegendő a jogellenes támogatások révén szerzett versenyelőny semlegesítéséhez. Az előbbi megállapítások értékéből egyébként semmit sem von le a Spanyol Királyság által fent hivatkozott Bizottság kontra Olaszország ügyben 2011. november 17-én hozott ítélet (a fent hivatkozott Bizottság kontra Spanyolország ügyben 2012. december 11-én hozott ítélet 106. és 108. pontja).
6

Az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének b) és c) pontjában foglalt rendelkezéseket a 384/96/EK rendelet módosításáról szóló, 1998. április 27-i 905/98/EK tanácsi rendelet (HL L 128., 18. o.; magyar nyelvű különkiadás 11. fejezet 10. kötet, 45. o.) vezette be. E módosítást megelőzően a nem piacgazdaságú országokból származó behozatal tekintetében a rendes értéket mindig az analóg ország módszerrel számították ki. A 905/98 rendelet ötödik preambulumbekezdéséből következik, hogy e módosítást annak érdekében vezették be, „hogy figyelembe lehessen venni a megváltozott gazdasági feltételeket Oroszországban és a Kínai Népköztársaságban”. Ugyanezen rendelet negyedik preambulumbekezdése e tekintetben kijelenti, hogy „az Oroszországban és a Kínai Népköztársaságban végbemenő reformfolyamat alapvetően megváltoztatta ezen országok gazdaságát, és olyan vállalatok alapításához vezetett, amelyek esetében piacgazdasági feltételek érvényesülnek”, illetve hogy „ennek eredményeként mindkét országban háttérbe kerültek azok a gazdasági körülmények, amelyek az »analóg ország« módszer alkalmazását ösztönözték”.
78

E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróság valamely tagállam társasága tényleges ügyvezetési központjának más tagállamba történő áthelyezése kapcsán azt is kimondta, hogy e körülmény nem jelenti azt, hogy a származási tagállamnak le kell mondania a hivatkozott áthelyezést megelőzően az adóilletékessége alá tartozó értéknövekedés megadóztatásához való jogáról (lásd különösen a C-374/04. sz. Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation ügyben 2006. december 12-én hozott ítélet [EBHT 2006., I-11673. o.] 59. pontját, valamint a fent hivatkozott National Grid Indus ügyben hozott ítélet 46. pontját). A Bíróság tehát úgy ítélte meg, hogy valamely tagállam az időbeli körülménnyel – azaz az adóalanynak a rejtett értéknövekedés megjelenésének időszakában fennálló belföldi adóilletőségével – kiegészített területi adóztatás elvének megfelelően jogosult az említett értéknövekedés megadóztatására, az említett adóalany kivándorlásának időpontjában (lásd a fent hivatkozott N-ügyben hozott ítélet 46. pontját és a fent hivatkozott National Grid Indus ügyben hozott ítélet 46. pontját).
85

Harmadszor a Lengyel Köztársaságnak a többletkészletekre vonatkozó díj összege és a spekuláció veszélye közötti kapcsolat hiányára alapított érvét illetően az Elsőfokú Bíróság a következőket mondta ki: „114 […] a Lengyel Köztársaság azzal érvel, hogy valamely díj, amelynek az összegét a lengyel és a közösségi behozatali vámok között 2004. április 30-án fennálló különbségnek megfelelő vám alapján határozzák meg, elegendő a többletkészletek kialakulása kockázatának az elkerüléséhez. Azonban bár egy ilyen díj hasznos lehet a behozatalból származó többletkészletek kialakulásának a megakadályozásához, közel sem nyilvánvaló, hogy az elegendő lenne a nemzeti termelésből származó többletkészletek kialakulásának a megakadályozásához is. 115 Ha ugyanis a szóban forgó termékek 2004. május 1-je előtti behozatala a közösségi behozatali vámmal egyenértékű, sőt magasabb lengyel behozatali vám alá tartozott volna, vagy ha ezek lengyelországi vagy a Közösségen belüli ára közötti különbség olyan lett volna, hogy a közösségi és a lengyel vám közötti különbségnek megfelelő vám azt nem kompenzálhatta volna, a vitatott díj összege e különbségnek megfelelő vám alapján történő rögzítésének nem lenne visszatartó ereje a nemzeti termelésből származó többletkészletek kialakulására, ahogy ezt maga a Lengyel Köztársaság is elismerte a tárgyalás során. Márpedig ilyen készletek kialakulhattak volna az Európai Unió 2004. május 1-jei bővítésére tekintettel az új tagállamokban letelepedett gazdasági szereplőknél is különösen akkor, ha ezen időpont előtt a szóban forgó termékek ára magasabb volt a Közösségben, mint Lengyelországban, vagy ha azok Közösségben történő termelése a közös agrárpolitika keretében meghatározott, az adott össztermelés megállapítására irányuló korlátozásoknak volt alávetve. 116 A nemzeti termelésből származó e többletkészletek, amelyek után nem kell díjat fizetni, 2004. május 1-jétől megzavarhatják a közösségi piacot. Ráadásul a Lengyel Köztársaság köteles lenne a szóban forgó készleteket a [2003. évi] csatlakozási okmány IV. mellékletének 4. fejezete alapján megszüntetni, és ezért a lengyel gazdasági szereplők nem feltétlenül lennének jobb helyzetben a szóban forgó termékek többletkészleteire vonatkozó vitatott díj elmaradása esetén, míg a Lengyel Köztársaság elvesztené az említett díjból származó bevételeit, és fizetnie kellene azok megszüntetését.”
7

Ily módon az említett rendelet 5. cikke előírja: „Felfüggesztő eljárás A [2003. évi] csatlakozási okmány IV. melléklete 5. fejezetétől, valamint a 2913/92/EGK tanácsi rendelet 20. és 214. cikkétől eltérve, az 1701, 1702, 1704, 1904, 1905, 2006, 2007, 2009, 2101 12 92, 2101 20 92, 2105 és 2202 KN-kód alá tartozó termékekre, [a mezőgazdasági termékek kereskedelme tekintetében a Cseh Köztársaság, Észtország, Ciprus, Lettország, Litvánia, Magyarország, Málta, Lengyelország, Szlovénia és Szlovákia csatlakozása következtében elfogadandó átmeneti intézkedésekről szóló, 2003. november 10-i] 1972/2003/EK bizottsági rendelet [(HL L 293., 3. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 40. kötet, 474. o.)] 4. cikkének (5) bekezdésében felsoroltak kivételével, a szabad forgalomba bocsátás napján érvényes erga omnes behozatali vámtételt – beleértve mindenféle kiegészítő importvámot – kell alkalmazni, feltéve, hogy a) 2004. május 1-je előtt szabad forgalomban voltak a 2004. április 30-i összetételű Közösségben vagy egy új tagállamban, és; b) 2004. május 1-jén i. átmeneti megőrzés alatt állnak, vagy ii. a 2913/92/EGK rendelet 4. cikke (15) bekezdésének b) pontjában és 4. cikke (16) bekezdésének b)–g pontjában meghatározott vámjogi rendeltetések vagy vámeljárások valamelyikének hatálya alatt állnak a Közösségben, vagy iii. a kiviteli alakiságok elvégzése után a kibővített Közösségbe történő szállítás alatt állnak. Az 1701 99 10, 1701 99 90, 1702 30 10, 1702 40 10, 1702 60 10, 1702 90 30, 1702 60 80 és 1702 90 80 KN-kód alá tartozó finomított C répacukor, C izoglukóz szirup, illetőleg C inulin szirup kivételével az első albekezdést nem kell alkalmazni a Tizenötök Közösségéből exportált termékekre abban az esetben, ha az importőr bizonyítja, hogy nem került sor export-visszatérítés igénylésére az exportőr ország termékeire vonatkozóan. Az importőr kérésére az exportőr gondoskodik arról, hogy a hatáskörrel rendelkező hatóság rávezesse a kiviteli nyilatkozatra azt a tényt, hogy nem igényeltek export-visszatérítést az exportőr ország termékeire. (2) A [2003. évi] csatlakozási okmány IV. mellékletének 5. fejezetétől, valamint a 2913/92/EGK tanácsi rendelet 20. és 214. cikkétől eltérve, a harmadik országokból érkező, az 1701, 1702, 1704, 1904, 1905, 2006, 2007, 2009, 2101 12 92, 2101 20 92, 2105 és 2202 KN-kód alá tartozó termékekre, az 1972/2003/EK bizottsági rendelet 4. cikk (5) bekezdésében felsoroltak kivételével, a szabad forgalomba bocsátás napján érvényes importvámot [helyesen: erga omnes behozatali importvámot]– beleértve mindenféle kiegészítő importvámot – kell alkalmazni, feltéve hogy a) 2004. május 1-jén egy új tagállamban a 2913/92/EGK rendelet 4. cikke (16) bekezdésének d) pontjában említett aktív feldolgozás vagy 4. cikke (16) bekezdésének f) pontjában említett ideiglenes behozatal alatt állnak; b) 2004. május 1-jén vagy azt követően bocsátják őket szabad forgalomba.”
70

A Holland Királyság szerint a 2000. évi WSF 2.14. cikkének (2) bekezdésében előírt helyben lakás követelményének jogszerűsége más objektív módon is igazolható, mint az indokolatlan pénzügyi teher elkerülésének célkitűzésével. A hordozható támogatásnak az is célja, hogy elősegítse a hallgatói mobilitást azáltal, hogy a hallgatókat Hollandián kívüli tanulmányok folytatására ösztönzi. E tanulmányok nem csupán gazdagítják a hallgatókat, hanem általában véve a holland társadalom, különösen a holland munkaerőpiac számára is előnyösek.
„(1)

A 2. § (1) bekezdése szerinti jog elvesztése – az 5. § (5) bekezdésének sérelme nélkül – csak a közrendre, a közbiztonságra vagy a közegészségre alapított okokból állapítható meg (a […]Szerződés 39. cikkének (3) bekezdése és 46. cikkének (1) bekezdése), és csak ugyanezen okokból vonható be a közösségi jogi tartózkodási jogra vagy a huzamos tartózkodásra vonatkozó igazolvány, és vonható vissza a tartózkodási kártya vagy az állandó tartózkodási kártya. A fent hivatkozott okok alapján továbbá az államterületre való beutazás is megtiltható. Közegészségügyi ok csak akkor állapítható meg, ha a megbetegedés a belépést követő három hónapon belül következik be.
7

Az olasz polgári törvénykönyv (a továbbiakban polgári törvénykönyv) 2188. cikkének (1) bekezdése olyan cégnyilvántartást hozott létre, amelybe e törvénykönyv 2195. cikke értelmében valamennyi önálló vagy társult ipari, kereskedelmi és pénzügyi vállalkozást, és különösen ugyanezen törvénykönyv 2200. cikke alapján a társaságokat és a társulásokat is be kell jegyezni, akkor is, ha nem folytatnak üzleti tevékenységet.
34

E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróság alapokmánya 21. cikkének első bekezdése értelmében, amely ugyanezen alapokmány 53. cikkének első bekezdése értelmében a Törvényszék előtti eljárásra is irányadó, valamint a Törvényszék eljárási szabályzata 44. cikke 1. §-ának c) és d) pontja szerint a keresetlevélnek tartalmaznia kell többek között a jogvita tárgyát, a kérelmeket és a jogalapok rövid összefoglalását. Ezen elemeknek kellően egyértelműnek és pontosnak kell lennie annak érdekében, hogy – akár további információ nélkül is – lehetővé tegyék az alperes számára védekezésének előkészítését, a Törvényszék számára pedig a keresetről való határozathozatalt. A jogbiztonság és a gondos igazságszolgáltatás biztosítása érdekében a kereset elfogadhatóságához az szükséges, hogy a kereset szövegéből legalább összefoglaló jelleggel, de logikusan és érthetően kitűnjenek mindazok a lényeges jogi és ténybeli elemek, amelyekre azt alapítják (lásd a C-343/08. sz., Bizottság kontra Cseh Köztársaság ügyben 2010. január 14-én hozott ítélet [EBHT 2010., I-275. o.] 26. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot).
12

Az említett rendelet 7. cikkének a szövege a következő: „(1) A IV. mellékletben felsorolt személyek, jogalanyok [helyesen: szervezetek] vagy szervek tulajdonában lévő, vagy ezek közvetlen vagy közvetett ellenőrzése alá tartozó [helyesen: a IV. mellékletben felsorolt személyekhez, szervezetekhez vagy szervekhez tartozó, azok tulajdonában lévő vagy közvetve vagy közvetlenül általuk ellenőrzött] valamennyi pénzeszközt […] be kell fagyasztani. A IV. melléklet tartalmazza a[…] [Biztonsági Tanács] vagy a szankcióbizottság által az 1737. (2006) [...] BT-határozat 12. pontjával összhangban kijelölt személyeket, jogalanyokat [helyesen: szervezeteket] és szerveket. (2) Az V. mellékletben felsorolt személyek, jogalanyok [helyesen: szervezetek] vagy szervek tulajdonában lévő, vagy ezek által közvetlenül vagy közvetve irányított [helyesen: az V. mellékletben felsorolt személyekhez, szervezetekhez vagy szervekhez tartozó, azok tulajdonában lévő, vagy közvetve vagy közvetlenül általuk ellenőrzött] valamennyi pénzeszközt [...] be kell fagyasztani. Az V. melléklet azon természetes és jogi személyeket, jogalanyokat [helyesen: szervezeteket] és szerveket tartalmazza, amelyekre a IV. melléklet nem vonatkozik, és amelyeket a 2007/140[...] közös álláspont 5. cikke (1) bekezdése b) pontjának megfelelően úgy minősítettek, mint amelyek: a) Irán atomfegyverek elterjedésének veszélyével járó tevékenységeiben részt vesznek, azzal közvetlen kapcsolatban állnak, vagy azt támogatják, vagy b) Irán atomfegyverek célba juttatására szolgáló rendszereinek fejlesztésében részt vesznek, azzal közvetlen kapcsolatban állnak, vagy azt támogatják, vagy c) az a) vagy b) pontban említett személy, jogalany [helyesen: szervezet] vagy szerv nevében vagy utasítására járnak el, vagy d) olyan jogi személyek, jogalanyok [helyesen: szervezetek] vagy szervek, amelyek az a) vagy b) pontban említett személy, jogalany [helyesen: szervezet] vagy szerv tulajdonában vagy ellenőrzése alatt állnak, akár törvénytelen módon is. (3) A IV. és V. mellékletben felsorolt természetes vagy jogi személyek, jogalanyok [helyesen: szervezetek] vagy szervek számára vagy javára semmilyen pénzeszközt vagy gazdasági forrást sem közvetve, sem közvetlenül nem szabad rendelkezésre bocsátani. (4) Az (1), (2) és (3) bekezdésben említett intézkedések közvetlen vagy közvetett kijátszását célzó vagy eredményező tevékenységekben tudatosan és szándékosan részt venni tilos.”
4

A Vámkódex végrehajtására vonatkozó rendelkezések megállapításáról szóló, módosított 1993. július 2-i 2454/93/EGK bizottsági rendelet (HL L 253., 1. o., magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 6. kötet, 3. o., a továbbiakban: végrehajtási rendelet; helyesbítés magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet 16. kötet 133. o. ) 341., 346., 348., 350., 356. és 358. cikke szerint a kérdéses árut először is T1 nyilatkozattal együtt be kell mutatni az indító vámhivatalnak. Az indító vámhivatal előírja azt a határidőt, amelyen belül az árukat a rendeltetési vámhivatalnál be kell mutatni, a szükséges adatokat rávezeti a T1 nyilatkozatra, megőrzi a saját példányát, és a többit visszaadja a főkötelezettnek. Az árut a szállítás alatt a T1 okmánynak kell kísérnie. A rendeltetési vámhivatal feljegyzi a T1 okmány példányain az elvégzett ellenőrzések eredményét, és késedelem nélkül eljuttat egy másodpéldányt az indító vámhivatalnak. A végrehajtási rendelet 361. és ezt követő cikkei a jelen ügyre alkalmazandó változatukban előírják, hogy az árutovábbítási nyilatkozat ún. „4. és 5. példányait” bemutató személy kérelmére kiállított másodpéldányt a központi vámhivatalon keresztül kell megküldeni az indító vámhivatalnak.
150

Az Elsőfokú Bíróság a megtámadott ítélet 90. pontjában helyesen állapította meg: az alaprendelet 18. cikkének (3) bekezdéséből következik, hogy a más formában vagy a Bizottság kérdőívére adott választól eltérő más dokumentum keretében benyújtott információkat nem szabad figyelmen kívül hagyni, amennyiben az e cikkben említett feltételek teljesülnek. A megtámadott ítélet 91. pontjában tehát az Elsőfokú Bíróság úgy határozott, hogy amennyiben a fél elmulasztott a kérdőívre válaszolni, de más dokumentumban információt nyújtott be, nem lehet neki felróni az együttműködés hiányát, ha először is az esetleges hiányosságok nem nehezítik meg indokolatlanul az ésszerűen pontos ténymegállapítást, másodszor az információkat időben nyújtják be, harmadszor azok ellenőrizhetők, negyedszer pedig a fél a legjobb tudása szerint járt el.
11

A 2003/4 irányelv 2. cikkének 1. pontja a „környezeti információ” fogalmát az alábbi módon határozza meg: „»Környezeti információ«: minden olyan írásbeli, vizuális, szóbeli, elektronikus vagy bármilyen más materiális formában lévő információ, amely az alábbiak valamelyikére vonatkozik: a) a környezeti elemek állapota, mint például a levegő vagy a légkör, a víz, a talaj, a föld, a tájkép és a természetes környezet, beleértve a vizes élőhelyeket, a part menti és tengeri területeket, a biológiai sokféleséget és annak összetevőit, beleértve a géntechnológiával módosított szervezeteket, valamint az ezen elemek közötti kölcsönhatást; b) olyan tényezők, mint például a különböző anyagok, az energia, a zaj, a sugárzás vagy a hulladék, beleértve a radioaktív hulladékot, a környezetbe történő kibocsátás, bevezetés vagy egyéb módon való kijuttatás, amelyek hatással vannak, illetve hatással lehetnek a környezet a) pontban említett elemeire; c) olyan intézkedések (beleértve a közigazgatási intézkedéseket is), mint például a politikák, jogszabályok, tervek, programok, a környezetre vonatkozó megállapodások, az a) és b) pontban említett elemekre és tényezőkre hatással lévő vagy valószínűleg hatással lévő tevékenységek, valamint az azoknak az elemeknek a védelmére hozott intézkedések és tevékenységek; d) a környezetvédelmi jogszabályok végrehajtásáról szóló jelentések; e) a c) pontban említett intézkedések és tevékenységek keretein belül használt, költséghatékonysági és más gazdasági elemzések és feltevések; és f) az emberi egészség és biztonság állapota, ideértve az élelmiszerlánc szennyeződését, amennyiben ez lényeges, az emberi életfeltételeket, a kulturális helyszíneket és építményeket, amennyiben azokra az a) pontban említett környezeti elemek állapota vagy ezeken az elemeken keresztül a b) vagy c) pontban említett bármilyen tényező vagy intézkedés hatással van vagy hatással lehet.”
65

Elsősorban a kiküldött tanárok értékeléseinek megszervezését illetően a Bizottság elsődlegesen megjegyzi, hogy a „post-threshold pay scale-be” való átkerülés céljából sorra kerülő elemzést a helyi iskolák igazgatói végzik, valamint hogy első ránézésre nem létezik olyan ok, amely megakadályozná, hogy ezzel a feladattal az Európai Iskola igazgatóját bízzák meg. Ráadásul más lehetőségek is elképzelhetők. Az Egyesült Királyság küldhetne olyan felügyelőket, akik ellenőriznék az Európai Iskolák igazgatói által végzett értékelést, vagy akár külső értékelőket is, akik maguk folytatnák le az értékelést, vagy akár e két megoldás kombinációja mellett is dönthetne. Végül pedig nincs semmiféle akadálya annak, hogy a nemzeti ügynökségnek az „advanced skills teachers” és az „excellent teachers” álláshelyekre pályázó nemzeti jelöltek értékelését végző értékelői az Európai Iskolákba látogassanak, mivel ilyen értékeléseket a Védelmi Minisztérium németországi iskoláiban és külföldön másutt is végeznek.
C-16/10. sz. ügy

The Number (UK) Ltd és Conduit Enterprises Ltd

kontra

Office of Communications és British Telecommunications plc

(a Court of Appeal [England & Wales] [Civil Division] [Egyesült Királyság] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)

„Jogszabályok közelítése — Távközlés — Hálózatok és szolgáltatások — 2002/22/EK irányelv — Vállalkozások kijelölése az egyetemes szolgáltatás nyújtására — Egyedi kötelezettségek előírása a kijelölt vállalkozás számára — Tudakozószolgálatok és telefonkönyvek”

A Bíróság ítélete (harmadik tanács), 2011. február 17. I - 693

Az ítélet összefoglalása

Jogszabályok közelítése – Távközlési ágazat – Egyetemes szolgáltatás és felhasználói jogok – 2002/22 irányelv

(2002/20 európai parlamenti és tanácsi irányelv, 6. cikk, (2) bekezdés és 2002/22 európai parlamenti és tanácsi irányelv, 3. cikk, (2) bekezdés és 8. cikk, (1) bekezdés)

Az elektronikus hírközlő hálózatokhoz és elektronikus hírközlési szolgáltatásokhoz kapcsolódó felhasználói jogokról szóló 2002/22 irányelv (egyetemes szolgáltatási irányelv) 8. cikkének (1) bekezdése lehetővé teszi a tagállamok számára – amennyiben azok e rendelkezés alapján egy vagy több vállalkozást kijelölnek az egyetemes szolgáltatás vagy ezen irányelv 4., 5., 6., 7. cikke és 9. cikkének (2) bekezdésében meghatározottak szerint az egyetemes szolgáltatás különböző elemei nyújtásának biztosítására –, hogy ezen vállalkozásokra csak az említett irányelv rendelkezéseiben előírt olyan egyedi kötelezettségeket rójanak, amelyek az említett szolgáltatásnak vagy annak elemeinek a kijelölt szolgáltatók által a végfelhasználók számára való nyújtásához kapcsolódnak.

Az egyetemes szolgáltatási irányelv 3. cikke (2) bekezdésének megfelelően ugyan a tagállamok feladata, hogy „meghatározzák azt a megközelítést, amely az egyetemes szolgáltatás teljesítésének biztosításához a leghatékonyabb és a legmegfelelőbb”, a tagállamok e rendelkezésből eredő mérlegelési mozgástere nem teheti lehetővé, hogy ezek a tagállamok bizonyos vállalkozások számára olyan egyedi kötelezettségeket írjanak elő, amelyek különböznek az elektronikus hírközlő hálózatok és az elektronikus hírközlési szolgáltatások engedélyezéséről szóló 2002/20 irányelv 6. cikkének (2) bekezdésében meghatározott feltételek hatálya alá tartozó kötelezettségektől.

(vö. 38., 40. pont és a rendelkező rész)
Keywords

Summary



Keywords

Vámunió – Vámtartozás keletkezése az áruk jogellenes bejuttatása nyomán – Adós fogalma

(2913/92 tanácsi rendelet, 202. cikk, (3) bekezdés)

Summary

A Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló 2913/92 rendelet 202. cikke (3) bekezdésének második francia bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az áruknak az Európai Unió vámterületére történő jogellenes bejuttatásakor keletkező vámtartozás adósának kell tekinteni azt a személyt, aki a bejuttatásban való közvetlen közreműködés nélkül közvetítőként járt el az érintett árukra vonatkozó adásvételi szerződés megkötésében, amennyiben e személynek tudomása volt vagy tudomása kellett legyen arról, hogy az említett bejuttatás jogellenes, amely kérdés eldöntése a nemzeti bíróság feladata.

E tekintetben úgy kell tekinteni, hogy a Vámkódex 202. cikke (3) bekezdésének második francia bekezdésében szereplő „tudomása kellett legyen” fordulat a kellően körültekintő és gondos gazdasági szereplő magatartására utal. Ezenfelül meg kell vizsgálni, hogy a közvetítő megtett‑e minden ésszerűen elvárható intézkedést annak biztosítása érdekében, hogy a szóban forgó árukat ne jogellenesen juttassák be, nevezetesen hogy tájékoztatta‑e a szállítót az áruk tekintetében a vámárunyilatkozat‑tételi kötelezettségéről. Figyelembe kell venni továbbá azt, hogy mely információk álltak a közvetítő rendelkezésére, vagy mely információkról kellett hogy tudomása legyen, különösen szerződéses kötelezettségeiből eredően. Ezen összefüggésben vizsgálni kell azt is, hogy a fizetendő behozatali vámokat feltüntették‑e az adásvételi szerződésekben, vagy a közvetítő rendelkezésére álló más iraton, amely arra utalhatott, hogy az árukat szabályosan hozzák be az Unió területére. Végül figyelembe vehető azon időszak, amely alatt a közvetítő szolgáltatásokat nyújtott a szóban forgó áruk eladójának.

(vö. 22., 24–27. pont és a rendelkező rész)