2

A jogvita előzményeit a megtámadott ítélet 1–19. pontja a következőképpen foglalja össze: „1. A jelen ügy tárgyát képező intézkedések a felperes Orange – korábbi nevén France Télécom – által viselt járulékok rendszerében 1996‑ban bekövetkezett, az állami alkalmazottak állományában lévő személyek nyugdíjának kifizetését érintő egyes változásokból állnak. 2. Ezt a rendszert, amelyet 1990‑ben a France Télécomnak mint a közigazgatástól elkülönülő vállalkozásnak a loi no 90–568, du 2 juillet 1990, relative à l’organisation du service public de la poste et des télécommunications (a postai és távközlési közszolgáltatások megszervezéséről szóló, 1990. július 2‑i 90–568. sz. törvény; JORF 1990. július 8., 8069. o.; a továbbiakban: 1990. évi törvény) által történő létrehozásakor vezették be, a loi no 96–660, du 26 juillet 1996, relative à l’entreprise nationale France Télécom (a France Télécom állami vállalatról szóló, 1996. július 26‑i 96–660. sz. törvény; JORF 1996. július 26., 11 398. o.; a továbbiakban: 1996. évi törvény) módosította. Az új rendszer két okból került kialakításra: egyrészt a France Télécom részvénytársasággá alakult, részvényeit jegyezték a tőzsdén, és alaptőkéje növekvő része nyilvános kereskedelemben hozzáférhető lett; másrészt teljesen megnyitották a versenynek azokat a piacokat, melyeken a France Télécom jelen volt, úgy Franciaországban, mint az Európai Unió többi tagállamában. 3. Az állami alkalmazotti pozícióban foglalkoztatott személyzet társadalombiztosítási járulékainak finanszírozásával kapcsolatos felelősséget illetően az 1996. évi törvény módosította azon ellentételezést, amelyet az 1990. évi törvény 30. cikke értelmében a France Télécomnak kellett fizetnie a Trésor public (francia államkincstár) részére az állami alkalmazottak nyugdíjának állam általi megállapításáért és folyósításáért (a továbbiakban: vitatott intézkedés). 4. Az 1990. évi törvény előírta, hogy – az állami alkalmazottak nyugdíja megállapításának és folyósításának ellentételezéseként – a France Télécom köteles a Trésor public részére megfizetni az alkalmazottak fizetéséből levont összeget, amelynek mértékét a code des pensions civiles et militaires de retraite français (a polgári és katonai nyugdíjakról szóló francia nyugdíjtörvény) L. 61. cikke határozta meg, valamint egy kiegészítő hozzájárulást, amely lehetővé tette a nyugdíjazott állami alkalmazottak részére megállapított és megállapítandó nyugdíjköltségek teljes mértékű átvállalását. 5. A France Télécom részt vett a »kompenzáció« és a »túlkompenzáció« rendszerében is, melyek az egyéb állami szervek állami alkalmazotti nyugdíjrendszerei közti egyensúly biztosítása érdekében további átutalásokat irányoztak elő. 6. Az 1996. évi törvény módosította az 1990. évi törvény 30. cikkében meghatározott ellentételezést az alábbiak szerint. Először is, a France Télécom köteles volt megfizetni az alkalmazottak fizetéséből levont összeget, amelynek mértéke nem változott az 1990. évi törvényben meghatározottakhoz képest. Másodszor, a France Télécom egy »mentesítő jellegű munkáltatói hozzájárulás« megfizetésére volt köteles, amely a korábbi munkáltatói járulék helyébe lépett. Ez az új hozzájárulás egy »azonos versenyfeltételekre szabott méltányos mérték« alapján került meghatározásra, amely mértéket úgy állapították meg, hogy az kiegyenlítse a France Télécom és a távközlési ágazat más, az általános társadalombiztosítási szabályozás hatálya alá tartozó vállalkozásai által fizetett munkabéreket terhelő kötelező társadalombiztosítási és adóügyi járulékok közötti különbséget, figyelembe véve azon kockázatokat, amelyek egyaránt fennállnak a magánszférában alkalmazottak és az állami alkalmazottak esetében, és kizárva azon kockázatokat, amelyek eltérnek a magánszférában alkalmazottak és az állami alkalmazottak esetében (többek között a munkanélküliség és a munkavállalók hitelei a vállalkozás csődgondnokság alá helyezése vagy felszámolása esetén). Harmadszor, a France Télécomnak egy »rendkívüli átalány‑hozzájárulást« kellett fizetnie, amelyet a loi no 96–1181, du 31 décembre 1996, portant loi de finances pour 1997 (az 1997. évi költségvetésről szóló, 1996. december 31‑i 96–1181. sz. törvény; JORF 1996. december 31., 19 490. o.) 37,5 milliárd francia frankban állapított meg (amely 5,7 milliárd eurónak felel meg). Ez utóbbi hozzájárulás magában foglalta egyrészt annak az éves tartaléknak az összegét (3,6 milliárd euró), amelyet a France Télécom 1996‑ig különített el az állami alkalmazottak addig előirányzott jövőbeli nyugdíjának az ellentételezésére, másrészt pedig egy kiegészítő összeget (2,1 milliárd euró). 7. Az 1996. évi törvény ezen túlmenően kizárta a France Télécomot a kompenzációs és túlkompenzációs rendszer hatálya alól. [...] 9. 2008. május 20‑án kelt levelével a Bizottság tájékoztatta a Francia Köztársaságot arról, hogy az adott támogatás tekintetében az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdése szerinti eljárás megindításáról határozott (a továbbiakban: az eljárás megindításáról szóló határozat). A Francia Köztársaság 2008. július 18‑án megtette észrevételeit. [...] 12. 2011. december 20‑án a Bizottság meghozta a [vitatott] határozatot, amelyben a szóban forgó támogatást bizonyos feltételek mellett a belső piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánította. 13. A [vitatott] határozatban a Bizottság megállapította, hogy a vitatott intézkedés az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett állami támogatásnak minősül. 14. Ami többek között a gazdasági előny elbírálását illeti, a Bizottság megállapította, hogy a vitatott intézkedés gazdasági előnyben részesítette a France Télécomot annyiban, amennyiben az egy új és jelentős terhet rótt az államra a France Télécom állami alkalmazottai részére járó nyugdíjak megállapításával és folyósításával kapcsolatban, csökkentve azt az ellentételezést, amelyet a France Télécom korábban fizetett. 15. E tekintetben a Bizottság egyrészt a [vitatott] határozat (105) preambulumbekezdésében úgy számította ki a szóban forgó támogatás összegét, mint a France Télécom által az 1996. évi törvény alapján fizetett, mentesítő jellegű munkáltatói hozzájárulás és azon terhek éves szintű különbözetét, amelyeket az 1990. évi törvény alapján fizetett volna, másrészt pedig a [vitatott] határozat (113) preambulumbekezdésében megállapította, hogy a rendkívüli átalány‑hozzájárulás fizetése csökkentette a Francia Télécom által élvezett támogatás összegét. 16. A Bizottság ugyancsak megállapította, hogy a vitatott intézkedés szelektív jellegű amiatt, hogy az kizárólag a France Télécomot érintette, és az torzítja a versenyt vagy alkalmas lehet a verseny torzítására azáltal, hogy lehetővé tette a France Télécom számára, hogy csökkentett mérleggel működjön, minek következtében a France Télécom tovább fejlődhetett a Franciaországban és más tagállamokban a verseny előtt fokozatosan megnyitott távközlési szolgáltatások piacán. 17. A Bizottság ezt követően értékelte a vitatott intézkedésnek a belső piaccal való összeegyeztethetőségét az EUMSZ 107. cikk (3) bekezdésének c) pontja alapján, és megállapította, hogy ez az intézkedés nem tartotta tiszteletben az arányosság elvét annyiban, amennyiben nem tette lehetővé a versenyfeltételek kiegyenlítését. A Bizottság szerint a France Télécom által az állam részére fizetett pénzügyi ellentételezés nem volt egyenértékű mindazokkal a társadalombiztosítási terhekkel, amelyek a France Télécom versenytársainak a költségvetését terhelték. 18. Ennélfogva a Bizottság megállapította, hogy az EUMSZ 107. cikk (3) bekezdésében szereplő, a közös érdeknek való megfelelés kritériumának teljesítéséhez a szóban forgó támogatás belső piaccal való összeegyeztethetősége azt kívánja meg, hogy a France Télécom által fizetendő, mentesítő jellegű munkáltatói hozzájárulás úgy kerüljön kiszámításra és levonásra, hogy az kiegyenlítse a France Télécom és a távközlési ágazat más, az általános társadalombiztosítási szabályozás hatálya alá tartozó vállalatai által fizetett munkabéreket terhelő kötelező társadalombiztosítási és adóterhek közötti különbséget, figyelembe véve azon kockázatokat is, amelyek eltérnek a magánszférában alkalmazottak és a France Télécom állományában lévő állami alkalmazottak esetében. Ezt a hozzájárulást a France Télécomnak attól a naptól kell megfizetnie, amikortól a rendkívüli átalány‑hozzájárulásnak a referencia‑kamatláb és a leszámítolási kamatláb megállapítási módjáról szóló bizottsági közleményben (HL 1996. C 232., 10. o.; a továbbiakban: a referencia‑kamatlábról szóló közlemény) meghatározott leszámítolási kamatlábbal tőkésített összege elérte azoknak a hozzájárulásoknak és terheknek az összegét, amelyeket a France Télécomnak az 1990. évi törvény 30. cikke alapján kellett volna megfizetnie. 19. A [vitatott] határozat rendelkező része a következőket tartalmazza: »1. cikk Az állami támogatás, amely abból adódik, hogy a France Télécom állami alkalmazottai részére a polgári és katonai nyugdíjak kifizetéséről szóló […] nyugdíjtörvény értelmében [fizetendő nyugdíjak vonatkozásában] [az 1996. évi törvény értelmében] – és egyben [az 1990. évi törvény] módosításaként – csökkentik a nyugdíj‑megállapítás és ‑folyósítás ellenében az államnak járó hozzájárulás összegét [helyesen: az államnak fizetendő ellentételezést], a 2. cikkben foglalt feltételek szerint összeegyeztethető a belső piaccal. 2. cikk A mentesítő jellegű munkáltatói hozzájárulás, amelyet a France Télécom [az 1990. évi törvény] 30. cikk c) pontja alapján fizet, olyan módon kerül kiszámításra és beszedésre, hogy kiegyenlítse a béreket terhelő kötelező társadalombiztosítási és adóterhek szintjét a France Télécom, valamint az általános jog [helyesen: általános szabályok] szerinti társadalombiztosítási szabályozás hatálya alá tartozó[, a] távközlési szektor egyéb vállalatai között. [A] fenti feltételnek való megfelelés érdekében, legkésőbb e határozat kézhezvételét követő hét hónapon belül a Francia Köztársaság: a) módosítja [az 1990. évi törvény] 30. cikkét, valamint egyéb szabályozási vagy egyéb a végrehajtásra szolgáló előírásokat [helyesen: valamint a végrehajtása érdekében hozott szabályozási vagy egyéb előírásokat], oly módon, hogy a France Télécom által fizetendő mentesítő jellegű munkáltatói hozzájárulás számításának alapja és beszedése ne korlátozódjon a magánvállalatok munkavállalói[t] és az állami alkalmazottakat érintő közös kockázatokra, hanem foglalja magában a nem közös kockázatokat is; b) levon a France Télécomtól egy mentesítő jellegű, az a) pontban foglaltak szerint számított munkáltatói járulékot, mely figyelembe veszi a magánvállalatok munkavállalóit és az állami alkalmazottakat érintő közös és nem közös kockázatokat is. A levonás kezdete az a nap, amikor [az 1996. évi törvény] által létrehozott rendkívüli hozzájárulás jelen esetben alkalmazandó, [a referencia‑kamatlábról szóló közleményben] megállapított leszámítolási kamattal tőkésített összege eléri azon hozzájárulások és terhek összegét, amelyet a France Télécom fizetett volna [az 1990. évi törvény] 30. cikkének eredeti szövege alapján. [...]«”