II ‑ 2017T-212/02. sz. ügy
Commune de Champagne és társai
kontra
az Európai Unió Tanácsa és
az Európai Közösségek Bizottsága
„Megsemmisítés iránti kereset – Az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség 
között a mezőgazdasági termékek kereskedelméről létrejött megállapodás 
– A megállapodást jóváhagyó határozat – Jogi hatály – Borászati termékek – 
Oltalom alatt álló elnevezések – Homonímián alapuló kivétel – A 2392/89/
EGK rendelet és a 753/2002/EK rendelet – A »champagne« m. t. minőségi bor 
– A Vaud kantonbeli Champagne településről származó borok – Elfogadhatóság 
– Sérelmet okozó jogi aktus – Kereshetőségi jog – Személyében érintett jogalany 
– Okozati összefüggés – A Közösségnek felróható kár – Hatáskör hiánya”
Az Elsőfokú Bíróság végzése (harmadik tanács), 2007. július 3.   .   .   .   .   .   .   .   . II ‑  2023
A végzés összefoglalása
 1.  Megsemmisítés iránti kereset – Az eljáráshoz fűződő érdek
  (EK  230.  cikk; az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség között a mezőgazda -
sági termékek kereskedelméről létrejött megállapodás, 7.  melléklet, 5.  cikk, (8)  bekezdés; 
2002/309 tanácsi és bizottsági határozat, 1. cikk)
II ‑ 2018ÖSSZEFOGLALÓ – T ‑212/02. SZ. ÜGY
 2.  Megsemmisítés iránti kereset – Keresettel megtámadható aktusok – Kötelező joghatásokat 
kiváltó aktusok
  (EK  230. és EK 299. cikk; az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség között a mező -
gazdasági termékek kereskedelméről létrejött megállapodás, 14. és 17.  cikk, (1)  bekezdés, 
7. melléklet, 5. cikk, (1)–(6) bekezdés és 2. függelék; 2002/309 tanácsi és bizottsági határozat)
 3.  Megsemmisítés iránti kereset – Keresettel megtámadható aktusok – Kötelező joghatásokat 
kiváltó aktusok
  (EK  230.  cikk; az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség között a mezőgazdasági 
termékek kereskedelméről létrejött megállapodás, 7.  melléklet, 5.  cikk, (1)–(6)  bekezdés 
és 2. függelék; 2392/89 tanácsi rendelet, 29. cikk, (2) és (3) bekezdés; 753/2002 bizottsági 
rendelet, 36. cikk, (3) bekezdés és VI. melléklet; 2002/309 tanácsi és bizottsági határozat)
 4.  Szerződésen kívüli felelősség – Feltételek – Jogellenesség – Kár – Okozati összefüggés
  (EK  288. cikk, második bekezdés; az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség között a 
mezőgazdasági termékek kereskedelméről létrejött megállapodás, 7. melléklet, 5. cikk, (1)–
(6) bekezdés és 2. függelék; 2002/309 tanácsi és bizottsági határozat)
 1.  A természetes vagy jogi személy által 
megsemmisítés iránt indított kereset csupán abban az esetben elfogadható, 
amennyiben a felperesnek érdeke fűződik 
a megtámadott jogi aktus megsemmisíté ‑
séhez. Ilyen érdek csak akkor állhat fenn, 
ha a megtámadott jogi aktus megsemmi ‑
sítése önmagában jogi hatás kiváltására 
alkalmas, vagy  –  másként kifejezve  – 
ha a kereset a benyújtója tekintetében 
előnyösebb helyzetet eredményez.
  Következésképpen elfogadhatatlan a 
svájci Vaud kantonból származó, „cham ‑
pagne” elnevezés alatt forgalmazott 
borok termelőinek, a Vaud kantonbeli 
Champagne település önkormányzatá ‑
nak, egy borászati egyesületnek, valamint 
az ezen elnevezés védelmére létrejött egyesületnek a 2002/309 határozat 
megsemmisítése iránti keresete, amen y‑
nyiben e határozat az Európai Közös ‑
ség nevében jóváhagyja a Közösség és a 
Svájci Államszövetség között a mezőgaz‑dasági termékek kereskedelméről létre ‑
jött megállapodás 7. melléklete 5. cikké ‑
nek (8)  bekezdését, amelynek egyetlen hatása az, hogy lehetővé teszi egy kétéves 
átmeneti időszak folyamán egyes, Vaud 
kantonból származó boroknak a Közös ‑
ség területén kívül „champagne” elneve ‑
zés alatt történő forgalmazását.
  E rendelkezés ugyanis a megállapodás 
7.  mellékletének 2.  függelékében talál ‑
ható, a Közösség területéről származó 
termékek listáján szereplő „champagne” 
elnevezésnek az ugyanezen melléklet 
II ‑ 2019COMMUNE DE CHAMPAGNE ÉS TÁRSAI KONTRA TANÁCS ÉS BIZOTTSÁG
5.  cikke (1)–(3)  bekezdéseiben bizto ‑
sított kizárólagos oltalom egyes, Vaud 
kantonból származó borok javára történő 
kiterjesztését valósítja meg. E körülmé‑nyek között az említett 2002/309 hatá ‑
rozat megsemmisítése azon részében, amelyben jóváhagyja ez utóbbi rendel ‑
kezést, nemcsak hogy nem eredmé ‑
nyezne előnyösebb helyzetet a felperesek számára, de egyenesen hátrányosabb helyzetbe hozná őket, mivel eltörölné azt az átmeneti időszakot, melyet e rendel ‑
kezés a javukra megállapított.
  (vö. 39., 52–53. pont)
 2.  Az Európai Közösség nevében többek 
között a Közösség és a Svájci Államszö ‑
vetség között a mezőgazdasági termékek 
kereskedelméről létrejött megállapodást 
jóváhagyó 2002/309 határozat nem vált ki a felperesek vonatkozásában köte‑
lező és a jogi helyzetük megváltoztatá ‑
sára alkalmas joghatást Svájc területén, 
ezáltal nem képez az EK 230. cikk alapján 
megsemmisítés iránti keresettel megtá ‑
madható jogi aktust.
  Ugyanis valamely, az intézmények által 
a Szerződés alkalmazásával elfogadott 
jogi aktust mint a Közösség által egyol ‑
dalúan kibocsátott aktust nem lehet az EK  299.  cikkben meghatározott területen kívül jogosultságokat és köte‑lezettségeket létrehozó aktusnak tekin‑teni, ennélfogva e határozat területi hatálya kizárólag e területre terjedhet 
ki, és semmiféle joghatást nem vált ki 
Svájc területén. Csak az említett, kere ‑
settel nem megtámadható megálla ‑
podás rendeltetése joghatás kiváltása Svájc területén, az ezen állam jogrend ‑
jében foglalt módon, és azt követően, 
hogy az erre alkalmazandó eljárások 
szerint megerősítésre kerül. Ily módon az említett, a Tanács és a Bizottság által 
a Közösség nevében és részéről elfoga ‑
dott határozat nem változtatja meg a 
felperesek jogi helyzetét Svájc területén, 
mivel erre kizárólag az ezen állam által 
a szuverén hatáskörének gyakorlása körében elfogadott rendelkezések irány‑
adók. Azon állítólagos sérelmet okozó 
hatások, melyeket a felperesek tekinte ‑
tében a megállapodás Svájc területén kivált, egyedül abból a körülményből 
erednek, hogy a Svájci Államszövetség, 
szuverén módon határozva a fenti egyez ‑
mény megerősítéséről, magára nézve 
elismerte a megállapodás kötelező hatá ‑
lyát, és a megállapodás 14.  cikkének 
megfelelően kötelezte magát arra, hogy 
megteszi a megállapodásból  –  köztük 
annak a „champagne” közösségi elne‑vezés kizárólagos oltalmára vonatkozó 
szabályozást tartalmazó, 7.  melléklete 
5.  cikkének (1)–(6)  bekezdéséből és 
2.  függelékéből  – eredő kötelezett ‑
ségei teljesítése érdekében szükséges 
intézkedéseket.
  (vö. 90–91., 95. pont)
II ‑ 2020ÖSSZEFOGLALÓ – T ‑212/02. SZ. ÜGY
 3.  Ahhoz, hogy egy kereset az EK 230. cikk 
első bekezdése alapján elfogadható 
legyen, a megtámadott jogi aktusnak 
olyan, kötelező joghatást kiváltó 
aktusnak kell lennie, amely a felperes érdekeit érintheti azzal, hogy jelentősen 
befolyásolja jogi helyzetét. A 2002/309 
határozat esetében a felperesek – tudni ‑
illik a svájci Vaud kantonból származó, 
„champagne” elnevezés alatt forgalma‑
zott borok termelői, a Vaud kanton ‑
beli Champagne település önkormány ‑
zata, egy borászati egyesület, valamint 
az ezen elnevezés védelmére létrejött 
egyesület  – vonatkozásában nem ez 
a helyzet, amennyiben e határozat az 
Európai Közösség nevében jóváhagyja 
a Közösség és a Svájci Államszövetség 
között a mezőgazdasági termékek kereskedelméről létrejött megállapodás 
7.  melléklete 5.  cikkének (1)–(6)  bekez‑
dését és 2. függelékét; a felsoroltak ezért nem rendelkeznek az ezen határozat 
elleni eljáráshoz fűződő érdekkel.
  E tekintetben, bár a megállapodás emlí ‑
tett rendelkezései a „champagne” elne‑vezésen fennálló kizárólagos jogot bizto ‑
sítanak a Közösség területén egyes, a 
francia Champagne régióban ezen elne‑
vezés alatt termelt borok javára, ez a jogi 
helyzet a felperesek tekintetében fennállt már a megállapodás hatálybalépésekor, 
valamint a kereset benyújtásának napján. 
A bor és a szőlőmust megnevezésére és kiszerelésére vonatkozó általános szabá ‑
lyok megállapításáról szóló 2392/89 
rendelet 29.  cikkének (2)  bekezdése 
értelmében ugyanis a kereset benyújtá‑sának idején a „champagne” elnevezés főszabály szerint nem volt használható semmiféle importbor megjelölésére 
sem. Egyébiránt az ezen rendelkezés 
(3)  bekezdésében bizonyos körülmé‑nyek fennforgása esetére – ha valamely, 
a Közösségben termelt bor földrajzi neve 
és egy harmadik országban található 
földrajzi egység neve azonos  – előírt, 
homonímián alapuló kivétel tehát nem alkalmazható automatikusan, hanem 
csak az eltérés tárgyában hozott kife ‑
jezett határozatot követően. A kereset 
benyújtásának napjáig azonban a Vaud 
kantonbeli Champagne településen 
termelt bor tekintetében nem született a fent hivatkozott 29.  cikk (2)  bekezdé‑
sében előírt, a tilalomtól való eltérést 
engedélyező határozat, így a felperesek számára jogilag tilos volt, hogy termé ‑
keiket a „champagne” elnevezés alatt 
forgalmazzák.
  Az egyes borászati termékek leírása, 
jelölése, kiszerelése és oltalma tekinte ‑
tében az 1493/1999/EK tanácsi rendelet alkalmazására vonatkozó egyes szabá ‑
lyok megállapításáról szóló 753/2002 
rendelet rendelkezései mindenesetre azt 
sem teszik lehetővé, hogy a felperesek 
az általuk a Vaud kantonbeli Cham ‑
pagne település területén termelt bort 
a „champagne” elnevezés alatt forgal‑
mazzák a Közösségben. A 753/2002 rendelet 36.  cikkének (3)  bekezdé ‑
sében előírt, homonímián alapuló fenti 
kivétel ugyanis rendeltetésénél fogva 
nem automatikusan alkalmazandó, hanem azzal a feltétellel, hogy az adott 
földrajzi jelzés szerepeljen a 753/2002 
II ‑ 2021COMMUNE DE CHAMPAGNE ÉS TÁRSAI KONTRA TANÁCS ÉS BIZOTTSÁG
rendelet VI. mellékletének listáján, mint 
a harmadik országok egyes földrajzi 
jelzései, amelyek valamely meghatáro ‑
zott termőhelyről származó minőségi 
bor jelölésére használt földrajzi jelzé ‑
sekkel megegyeznek, és amelyek olyan gyakorlati feltételek esetén használhatók, amelyek biztosítják, hogy ezeket a jelzé ‑
seket meg lehessen egymástól különböz‑tetni. Márpedig az említett VI. melléklet a mai napig üres, vagyis nem szerepel benne a „champagne” elnevezés 
harmadik országok azon földrajzi jelzései 
között, melyek a homonímián alapuló kivételre hivatkozhatnának.
  Végül annak lehetősége, hogy a jövőben 
e borokkal kapcsolatban a 753/2002 rendelet 36. cikkének említett (3) bekez ‑
désében foglalt, homonímián alapuló kivételre hivatkozhassanak, amennyiben a 2002/309 határozat megsemmisí‑
tésre kerül, elképzelhetetlennek tűnik, 
tekintettel arra, hogy a svájci jog nem ír elő elégséges feltételeket ahhoz, hogy 
a „champagne” településnevet tartal ‑
mazó megjelölés oltalom alatt állhasson. 
Egyébiránt a felperesek jogi helyzetének esetleges, például a Vaud kantonbeli 
„champagne” megjelölés használatát 
biztosító feltételek módosítása követ‑keztében történő megváltozása nem 
igazolhatja a felperes eljáráshoz fűződő 
érdekét, mert azt nem lehet jövőbeni és hipotetikus esemény függvényében vizsgálni.
  (vö. 128., 133–135., 138–139., 143–145., 
149–151. pont)
 4.  A Közösségnek az EK 288. cikk második 
bekezdése szerinti, szerződésen kívüli felelősségének megalapozásához több 
feltétel együttes fennállása szükséges, 
melyek a következők: az intézményeknek felróható magatartás jogellenessége, a 
kár tényleges bekövetkezése, valamint 
az állítólagos magatartás és a hivatko‑zott kár közötti okozati összefüggés. Ami 
ez utóbbi feltételt illeti, a hivatkozott 
kárnak a felrótt magatartás közvetlen eredményének kell lennie.
  Az Európai Közösség és a Svájci Állam ‑
szövetség között a mezőgazdasági 
termékek kereskedelméről létrejött 
megállapodásnak a „champagne” közös ‑
ségi elnevezés kizárólagos oltalmára 
vonatkozó szabályozást tartalmazó 
7.  melléklete 5.  cikkének (1)–(6)  bekez‑dése és 2. függeléke a Közösség területén 
nem érinti a felperesek helyzetét, akik 
számára a bor és a szőlőmust megneve ‑
zésére és kiszerelésére vonatkozó álta‑lános szabályok megállapításáról szóló 
II ‑ 2022ÖSSZEFOGLALÓ – T ‑212/02. SZ. ÜGY
2392/89 rendelet értelmében a Megál ‑
lapodás hatálybalépésének idején már 
tilos volt az általuk termelt bor „cham‑
pagne” elnevezés alatt történő forgalma ‑
zása. E tilalom ugyancsak következik az 
egyes borászati termékek leírása, jelö ‑
lése, kiszerelése és oltalma tekintetében 
az 1493/1999/EK tanácsi rendelet alkal ‑
mazására vonatkozó egyes szabályok megállapításáról szóló 753/2002 rende‑
letből, amely 2003. augusztus 1 ‑jétől vált 
alkalmazhatóvá. Ebből következik, hogy a Közösség nevében az említett megál ‑
lapodást jóváhagyó 2002/309 határozat a Közösség területén nem okozhatta a felperesek által állításuk szerint elszen ‑
vedett kárt, lévén az általuk megjelölt kár már az alkalmazandó közösségi szabá ‑
lyozás eredménye.
  Ami Svájc területét illeti, azon állító ‑
lagos káros hatások, melyeket ugyanezen 
megállapodás a felperesek tekintetében gyakorolt, kizárólag azon körülményből erednek, hogy a Svájci Államszövetség, 
szuverén módon határozva a megálla‑podás aláírásáról és megerősítéséről, 
vállalta, hogy e megállapodás rá nézve 
kötelező hatállyal bír, és a megálla ‑
podás 14. cikkének értelmében kötelezte 
magát arra, hogy megteszi a megálla ‑
podásból  –  köztük annak a már fent 
hivatkozott, a „champagne” közösségi 
elnevezés kizárólagos oltalmára vonat ‑
kozó szabályozást tartalmazó 7.  mellék ‑
lete 5.  cikkének (1)–(6)  bekezdéséből és 
2.  függelékéből eredő  – kötelezettségei 
teljesítése érdekében szükséges intézke ‑
déseket. Tehát azon kárt, melyet a felpe ‑
resek svájci területen elszenvedhettek 
a svájci hatóságoknak a megállapodás végrehajtása céljából hozott intézkedései 
következtében, nem lehet a Közösségnek 
felróható kárnak tekinteni, következés ‑
képpen a közösségi bíróság nem rendel ‑
kezik hatáskörrel az ezen intézkedések által okozott károk megtérítése iránt benyújtott kereset elbírálására.
  (vö. 200–201., 204–207. pont)