ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
47

Először is a felperes azt állítja, hogy az érintett rendelkezés a nyilvánvaló hibák kijavítására kötelezi a CPVO‑t. Ezenkívül az utóbbi kijavítást megtagadó határozata a 2100/94 rendelet 67. cikke alapján fellebbezés tárgya lehet, mivel az említett rendelet 87. cikkének megfelelően adatok nyilvántartásba vételéről vagy törléséről van szó. A felperes szerint, még ha a 2100/94 rendelet 67. cikkét szó szerint is alkalmazzák, és emiatt az ilyen határozattal szemben nem is lehet fellebbezést benyújtani, akkor is lehetőség van a fellebbezésre az uniós jog azon általános elve alapján, amely szerint „mindenkit megillet a hatékony bírósági jogorvoslathoz való jog olyan határozatokkal szemben, amelyek a Szerződések által elismert jogot érinthetnek”, mivel meg kell állapítani, hogy ez a megfogalmazás olyan jogi eszközt is magában foglal, mint a 2100/94 rendelet.
78

A felperes azzal érvel, hogy mivel a panasz elutasításáról szóló határozat a tisztviselők személyzeti szabályzatának a kinevezésre jogosult hatóság általi téves alkalmazásán és a személyzeti szabályzatban megengedetten túllépő mérlegelési jogkör alkalmazásán alapul, nem vagyoni kárt szenvedett el a munkahelyén és magánéletében egyaránt. Ez a kár különösen irodalmi munkásságára volt hatással. Állítása szerint vagyoni kár is érte, amennyiben egyrészről nem léptették elő, másrészről pedig – a 2018. január 4‑i határozat következményeként – most már fegyelmi eljárásokat is indíthatnak vele szemben. A felperes ennélfogva azt kéri, hogy az álláspontja szerint általa elszenvedett nem vagyoni kár megtérítése címén a Törvényszék kötelezze a Parlamentet egy, a Törvényszék által meghatározott összegnek a felperes részére történő megfizetésére. A felperes emellett pontosítja, hogy a szóban forgó könyv második kiadására nézve visszatartó erejű hatása volt a Parlament azon határozatának, amelyben úgy vélte, hogy elfogadhatatlan az ezt a kiadást megelőző tájékoztatás.
39

A jelen ügyben azonban meg kell állapítani, hogy az EUIPO‑nak a módosított 216/96 rendelet 1d. cikkének megsértése által a megtámadott határozat tartalmára gyakorolt hatással kapcsolatos érve teljes mértékben spekulatív jellegű. Kétségtelen, hogy e rendelkezés alkalmazásával az Elnökség is valamelyik fellebbezési tanácsnak osztotta volna ki újra az ügyet újbóli határozathozatal céljából. Az is kétségtelen, hogy választhatta volna a második fellebbezési tanácsot is. Azonban kioszthatta volna az ügyet egy másik fellebbezési tanácsnak is, ideértve azt a tanácsot, amelyik a Törvényszék által hatályon kívül helyezett határozatot hozta, anélkül hogy ez utóbbi esetben a 2017/1430 felhatalmazáson alapuló rendelet 35. cikkének (4) bekezdéséből következőktől eltérően köteles lett volna úgy összeállítani a tanácsot, hogy az e határozat meghozatalában részt vevő tagok ne vegyenek abban részt. Mivel a fellebbezési tanács kiválasztása és összetétele a határozathozatalt megelőző szakasz, és az döntő befolyást gyakorol a határozat tartalmára, nem állítható és nem is cáfolható, hogy ha az ügyet egy másik fellebbezési tanács elé utalták volna, az e fellebbezési tanács által meghozandó határozat eltérő lett volna (lásd ebben az értelemben: 2013. július 3‑iCytochroma Development kontra OHIM – Teva Pharmaceutical Industries [ALPHAREN] ítélet, T‑106/12, nem tették közzé, EU:T:2013:340, 31. pont).
2

2017. május 17‑én a felperes az Aquind rendszerösszekötő tekintetében mentesség iránti kérelmet nyújtott be a villamos energia határokon keresztül történő kereskedelme esetén alkalmazandó hálózati hozzáférési feltételekről és az 1228/2003/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. július 13‑i 714/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2009. L 211., 15. o.) 17. cikke alapján. Ezt a mentesség iránti kérelmet a francia és brit nemzeti szabályozó hatóságok, azaz a Commission de régulation de l’énergie (CRE) és az Office of Gas and Electricity Markets Authority (OFGEM) elé terjesztették.
100

E tekintetben azt is meg kell állapítani, hogy a közös kül‑ és biztonságpolitika (KKBP) keretében elfogadott intézkedések jellegéből adódik, hogy azokat időszakosan felül kell vizsgálni és egymást követő időszakokban ismételten alkalmazhatók. Jellemzően ez a helyzet, amikor a korábban alkalmazott korlátozó intézkedések ellenére a geopolitikai helyzet nem változik. Ebben helyzetben a Tanácsnak jogában kell, hogy álljon, hogy a szükséges intézkedéseket továbbra is alkalmazza, még akkor is, ha a helyzet nem változott, feltéve hogy azok a tények, amelyek a korlátozó intézkedések fenntartása alapjául szolgálnak, továbbra is igazolják az elfogadásuk idején az alkalmazásukat, különösen, hogy a tények időben még mindig kellően közeliek (lásd ebben az értelemben: Sharpston főtanácsnok Islamic Republic of Iran Shipping Lines és társai kontra Tanács ügyre vonatkozó indítványa, C‑225/17 P, EU:C:2018:720, 201. és 202. pont).
48

E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy az ítélkezési gyakorlat szerint a fellebbezési tanács valamely határozatát akkor kell úgy tekinteni, hogy az a felszólalási osztály előtti eljárásban részt vevő valamely felet nem érinti hátrányosan, ha e fél kérelmének helyt ad a védjegy lajstromozását kizáró okok vagy a törlési okok valamelyikének alapján, vagy általánosabb jelleggel helyt ad az említett fél által előterjesztett érvelésnek csupán egy része alapján, még ha az ugyanezen fél által hivatkozott többi ok vagy érv vizsgálatát el is mulasztja vagy el is utasítja (lásd: 2015. szeptember 25‑iCopernicus‑Trademarks kontra OHIM – Bolloré [BLUECO] ítélet, T‑684/13, EU:T:2015:699, 28. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
5

2018. február 13‑án az United States Department of the Treasury (az Egyesült Államok államkincstára, Amerikai Egyesült Államok), a Financial Crimes Enforcement Network (FinCEN, pénzügyi bűncselekményekkel foglalkozó hálózat) közvetítésével arra irányuló intézkedéstervezetet jelentett be, hogy a felperest a Uniting and Strengthening America by Providing Appropriate Tools Required to Intercept and Obstruct Terrorism Act (USA PATRIOT Act) (a terrorizmus leleplezése és megakadályozása céljából megfelelő eszközök biztosítása révén Amerika egyesítéséről és megerősítéséről szóló törvény) 311. cikkének megfelelően a pénzmosás szempontjából jelentős veszélyt jelentő intézményként jelöljék meg. E bejelentést követően a felperes a továbbiakban nem tudott dollárban kifizetéseket teljesíteni az Egyesült Államokban és jelentős mértékű betétkivonással szembesült.
52

Az EUIPO által a tárgyaláson benyújtott táblázatból az is következik, hogy a vizsgabizottság tíz tagja – a rendes tagokat és a póttagokat is ideértve – az interjúkat angolul tudta tartani. A nyelvi készségeik ezenkívül kellően széles körűek voltak ahhoz, hogy lehetővé tegyék számukra az azon interjúkon való részvételt, amelyeket a másik négy nyelv többségén tartottak. E táblázat szerint ugyanis a vizsgabizottság e tíz tagja a spanyol nyelven tartott interjúkon, hét tag a francia nyelven tartott interjúkon, hat a német nyelven tartott interjúkon, négy pedig az olasz nyelv tartott interjúkon is részt tudott venni.
92

2017. november 22‑iBizottság kontra Bilbaína de Alquitranes és társai ítéletében (C‑691/15 P, EU:C:2017:882) a Bíróság nem kérdőjelezte meg a Törvényszék azon megállapítását, amely szerint a Bizottság széles mérlegelési mozgástérrel rendelkezett az anyagoknak az 1272/2008 rendelet alapján történő besorolása során, továbbá az e célból szükséges bonyolult tudományos és műszaki értékelések vizsgálata keretében is. A Bíróság azt is kimondta, hogy a Törvényszék nem alkalmazta tévesen a jogot, amikor megállapította, hogy a Bizottság nyilvánvaló értékelési hibát követett el. A Bíróság többek között azon tényre utalt vissza, hogy az 1272/2008 rendelet I. melléklete beépítette az uniós jogba a GHS kritériumait, azonos szöveggel átvéve a GHS csaknem összes rendelkezését. Márpedig ez a dokumentum hangsúlyozta a még a szakértők számára is bonyolult azon értelmezési problémákat, amelyeket különösen az úgynevezett „összetett vagy többkomponensű” anyagok besorolása vet fel, amely anyagok „[…] vízben való oldhatóságával kapcsolatos jellemzőinek mindegyike értelmezési problémákat keletkeztet, amennyiben a keverék minden egyes összetevője viselkedhet eltérően” (2017. november 22‑iBizottság kontra Bilbaína de Alquitranes és társai ítélet, C‑691/15 P, EU:C:2017:882, 43. pont).
207

Először is, ami azt az érvet illeti, amely szerint az ECHA az értékelésében részletes elemzés nélkül arra a feltevésére szorítkozott, hogy a biszfenol‑A bizonyos hatásait endokrin‑közvetítés okozza, kétségtelenül igaz, hogy a támogató dokumentum az alkalmazott módszertant leíró részében feltételezi, hogy e hatások közül egyesek endokrinközvetítő hatások. A támogató dokumentum ugyanakkor tudományos kiadványokra hivatkozva támasztja alá ezt a feltevést. Így a 34. oldalon e dokumentum kifejti, hogy a nemi arányoknak a női nem javára való megváltozása a szexuális fejlődés során ösztrogén‑ vagy androgéngátlónak való expozíció ismert hatása, és e dokumentum három referenciaforrást is megjelöl, beleértve az OECD‑nek és a WHO Nemzetközi Kémiai Biztonsági Programjának kiadványait is. Ezáltal az ECHA egy olyan feltevésből indult ki, amely tudományos szempontból legalábbis valószínűsíthető, következésképpen megfelel a hatásmechanizmus és a súlyos hatások közötti biológiailag valószínűsíthető okozati összefüggés fennállása tekintetében megkövetelt bizonyítási szintnek.
109

Emellett, még ha feltételezzük is, hogy bebizonyosodik, hogy a 2016‑os részvételi szabályok is a felperes gazdasági érdekeinek védelmére irányulnak, akkor is meg kell állapítani, hogy az a tény, hogy valamely társulás védeni kívánja a gazdasági érdekeit, önmagában nem versenyellenes. Ugyanis, amint azt a Bizottság a tárgyaláson elismerte, a gazdasági célok követése minden vállalkozás sajátja, beleértve a sportszövetségeket is, amikor gazdasági tevékenységet folytatnak.
1

2013. június 18‑án az US Airways Group, Inc. (a továbbiakban: US Airways) és az AMR Corporation – az American Airlines, Inc., azaz a felperes anyavállalata – (a továbbiakban együtt: az összeolvadásban részt vevő felek) bejelentették összeolvadási szándékukat az Európai Bizottságnak.
111

Elegendő azonban megállapítani, hogy azokat az exportáló gyártókat, amelyek nevében a CCCME eljár, 19 kínai exportáló gyártó képezi, amelyek a keresetlevél A.2. melléklete szerint a Hebei Cheng’An Babel Casting Co. Ltd, a Shanxi Jiaocheng Xinglong Casting Co. Ltd, a Tianjin Jinghai Chaoyue Industrial and Commercial Co. Ltd, a Qingdao Jiatailong Industrial Co. Ltd, a Qingdao Jinfengtaike Machinery Co. Ltd, a Shahe City Fangyuan Casting Co. Ltd, a Shandong Heshengda Machinery Technology Co. Ltd, a Baoding Shuanghu Casting Co. Ltd, a Tang County Kaihua Metal Products Co. Ltd, a Weifang Nuolong Machinery Co. Ltd, a Laiwu Xinlong Weiye Foundry Co. Ltd, a Handan Zhangshui Pump Manufacturing Co. Ltd, a Zibo Joy’s Metal Co. Ltd, a Dingxiang Sitong Forging and Casting Industrial, a Jiaocheng County Honglong Machinery Manufacturing Co. Ltd, a Laiwu City Haitian Machinery Plant, a Lianyungang Ganyu Xingda Casting Foundry, a Rockhan Technology Co. Ltd és a Botou GuangTai Precision Casting Factory.
337

A Bizottság eltért a Spanyolország által végrehajtott SA.21233 C/11. (korábbi NN/11., korábbi CP 137/06.) számú állami támogatási programról – A spanyol adólízingrendszerként is ismert, bizonyos pénzügyi lízingmegállapodásokra alkalmazandó adórendszerről szóló, 2013. július 17‑i 2014/200/EU bizottsági határozat (HL 2014. L 114., 1. o.; a továbbiakban: spanyol adólízingrendszerről szóló határozat) által szemléltetett saját határozathozatali gyakorlatától, amelynek értelmében önmagában véve minden egyes adóintézkedésnek el kell térnie a szóban forgó adórendelkezések rendes alkalmazásától. Ez a követelmény még fontosabb akkor, ha – mint a jelen ügyben is – több adóalany is van.
90

A válaszban a felperesek hozzáteszik, hogy általában úgy tekintik, hogy a postai szolgáltatások nyújtása javítja az azzal megbízott vállalkozás jóhírnevét, és ez akkor is így van, ha az említett vállalkozás pénzügyi nehézségekkel küzd. Ezen érv alátámasztására a C.2. mellékletben benyújtják a United States Postal Service Office of Inspector General (az Amerikai Egyesült Államok postai szolgáltatások főfelügyeletének hivatala) által készített, a US Postal szolgáltató márkaértékére vonatkozó 2015. január 28‑i jelentést (a továbbiakban: US Postal jelentés), a C.3. mellékletben a WIK 2010. évi tanulmányát, valamint a C.4. mellékletben a Commission for Communications Regulationnek (hírközlési szabályozó hatóság, Írország) az An Post szolgáltató 2018 és 2020 közötti időszakra vonatkozó postai stratégiájáról szóló, 2017. december 20‑i jelentését. Ugyanezen dokumentumokat a Jørgen Jensen Distribution és a Dansk Distribution a beavatkozási beadványa mellékleteként nyújtotta be.
197

A Törvényszék rendelkezésére álló iratok között ezzel szemben megtalálható Nieboer, C., de Hoop, D., van Loenen, A. C., Langendijk, P. N. és van Dijk, E., „Systemic therapy with fumaric acid Derivatives: New possibilities in the treatment of psoriasis” című publikációja (J Am Acad Dermatol. 1989; 20(4):601–608, a továbbiakban: Nieboer és társai 1989‑es tanulmánya), amely az EMA rendelkezésére állt a Tecfidera forgalombahozatali engedély iránti kérelmének vizsgálata során. E publikáció arról számol be, hogy az előző húsz év során Nyugat‑Európában több ezer pikkelysömörös beteg körében vált népszerűvé „fumársav alapú terápia” néven egy új terápia. Egy olyan biokémikus indította útjára ezt a terápiát, aki maga is pikkelysömörben szenvedett, publikációit 1959‑ben és 1966‑ban tette közzé. Nieboer és társai 1989‑es tanulmánya ezután kitér arra, hogy ezt a terápiát egy német háziorvos szabványosította, aki azt szigorú étrenddel egészítette ki, és tanulmányait 1982‑ben és 1984‑ben publikálta. Nieboer és társai 1989‑es tanulmánya azt is kifejti, hogy Svájcban egy, erre a terápiára szakosodott klinikát alapítottak. Egyébiránt a Törvényszékhez benyújtott ügyiratok között egy másik, 1998‑as publikáció is megtalálható – amelyről az EMA‑nak és a Bizottságnak a Tecfidera forgalombahozatali engedély iránti kérelmének vizsgálata során tudomása lehetett –, amelyből kitűnik, hogy Németországban, Svájcban és Hollandiában az orvosok egy kisebb csoportja már 1959‑től kezdve írt fel fumársav‑észtereket.
181

Másodlagosan a felperesek arra hivatkoznak, hogy még ha feltételezzük is, hogy az 1956‑ban bevezetett, a szerencsejátékokra kivetett adóból finanszírozott támogatás létező támogatást valósíthatott meg, e támogatás a WohlFödG hatálybalépése miatt lényegesen módosult, és az EUMSZ 108. cikk (3) bekezdésének első mondata, illetve a 2015/1589 rendelet 1. cikkének c) pontja – amely szerint többek között „a létező támogatások módosítás[a]” is új támogatásnak minősül – értelmében új támogatássá vált. A felperesek öt érvet terjesztenek elő. Először is azt állítják, hogy az ernyőszervezeteknek nagyobb befolyásuk van, mivel a WohlFödG 3. §‑ának (3) bekezdése csak akkor teszi lehetővé Alsó‑Szászország tartomány szociális minisztériuma számára, hogy a támogatási megállapodás helyett miniszteri rendeletet fogadjon el, ha meghiúsulnak a karitatív szervezetekkel folytatott, a támogatás felhasználásának módjaival kapcsolatos tárgyalások, míg a szerencsejátékokról szóló 2007. évi törvény 16. §‑ának (2) bekezdése lehetőséget biztosított e minisztérium számára, hogy az ernyőszervezetekkel kötött megállapodás helyett egyoldalú szabályozást fogadjon el.
121

Márpedig a Törvényszék tudomására hozott iratokból kitűnik, hogy a felperes a pályázati adatlapján „nagyon jó” angol nyelvismeretet jelölt meg, amely a pályázók által választható három minősítés közül a legmagasabb. A felperes egyébiránt aláírta a pályázati adatlap végén szereplő angol nyelvű nyilatkozatot is (lásd a fenti 90. pontot). A felperes angol nyelven fogalmazta meg a 2018. február 2‑i panaszt, amelyre a 2018. július 23‑i határozat válaszol, amely határozat ezt a panaszt a 2018. április 13‑i panasszal együtt vizsgálta meg. Ezenkívül a felperes a jelen eljárás tárgyát képező igazolási eljárásra vonatkozó más iratokat is e nyelven fogalmazott, többek között a 2017. szeptember 27‑i pályázatát, valamint a COPAC‑hoz benyújtott 2018. március 8‑i keresetet. Az iratokból az is kitűnik, hogy a felperes az angol nyelvet használta az adminisztrációval folytatott elektronikus kommunikációjában annak érdekében, hogy 2017. december 13‑án a pályázatának újbóli megvizsgálását kérje, valamint a 2018. április 13‑i panaszának továbbítása során. E tekintetben hangsúlyozni kell, hogy a felperes az egyik angol nyelven fogalmazott és 2017. december 13‑án a kinevezésre jogosult hatóságnak címzett elektronikus levelében kifejezetten úgy nyilatkozott, hogy hibát követett el, amikor megfeledkezett a pályázatát alátámasztó igazoló iratok listájának továbbításáról, és nem kísérelte meg e hibát olyan nyelvi jellegű nehézségekre hivatkozva kimenteni, amelyek megakadályozták őt a versenyvizsga‑felhívás szövegének megértésében.
11

A Bizottság, miután megállapította, hogy az 1. és a 2. intézkedés állami támogatásnak minősül, jelezte, hogy az összeegyeztethetőségük értékelésének jogalapja az EUMSZ 107. cikk (3) bekezdésének b) pontja, amely a valamely tagállam gazdaságában bekövetkezett komoly zavar megszüntetésére nyújtott támogatásokra vonatkozik. A Bizottság úgy ítélte meg, hogy az 1. és 2. intézkedés a BMPS szerkezetátalakításához nyújtott támogatásnak minősül, és a szerkezetátalakítási terv alapján megvizsgálta ezen intézkedések összeegyeztethetőségét a pénzügyi válságról szóló hat közleményre, különösen a pénzügyi szektor életképességének helyreállítása és a jelenlegi válságban hozott szerkezetátalakítási intézkedéseknek az állami támogatási szabályok alapján való értékeléséről (HL 2009. C 195., 9. o.), a pénzügyi válsággal összefüggésben nyújtott bankmentő intézkedésekre vonatkozó állami támogatási szabályok 2011. január 1‑jétől történő alkalmazásáról (HL 2011. C 356., 7. o.) és az állami támogatási szabályoknak a pénzügyi válsággal összefüggésben hozott bankmentő intézkedésekre való, 2013. augusztus1‑je utáni alkalmazásáról (HL 2013. C 216., 1. o.; a továbbiakban: a bankokról szóló közlemény) szóló bizottsági közleményre tekintettel.
2

2008‑ban és 2010‑ben az Európai Unió harmadik országokkal folytatott, ezen országok felsőoktatási rendszerének korszerűsítését célzó, Tempus IV. elnevezésű együttműködési programjai keretében a felperes a következő három támogatási szerződést írta alá: – a felperes mint egyedüli kedvezményezett és az Európai Bizottság között létrejött, 2008–4744. hivatkozási számú „Educational Centers Network on Modern Technologies of Local Governing” (a helyi irányítás korszerű technikáival foglalkozó oktatási központok hálózata) projekt megvalósítására vonatkozó 2008. december 5‑i támogatási szerződés (a továbbiakban: Ecesis‑szerződés); – a többek között a felperes mint koordinátor és társkedvezményezett, valamint az Oktatási, Audiovizuális és Kulturális Végrehajtó Ügynökség (EACEA) között létrejött „Development and Integration of University Self‑assessment Systems” (az egyetemi önellenőrzési rendszerek fejlesztése és integrációja) projekt megvalósítására vonatkozó, 2010. október 18‑i 2010–2844. hivatkozási számú támogatási szerződés (a továbbiakban: Diusas‑szerződés); – a többek között a felperes mint koordinátor és társkedvezményezett, valamint az EACEA között létrejött „Development of Quality Assurance System in Turkmenistan on the base of Bologna Standards” (a türkmenisztáni minőségbiztosítási rendszernek a bolognai folyamat kritériumai alapján történő fejlesztése) projekt megvalósítására vonatkozó, 2010. szeptember 30‑i 2010–2862. hivatkozási számú támogatási szerződés (a továbbiakban: Deque‑szerződés). [omissis]
36

E tekintetben először is emlékeztetni kell arra, hogy a 139/2004 rendelet 3. cikke (1) bekezdésének b) pontja szerint vállalkozások összefonódása jön létre, ha az irányítás tartósan megváltozik abból következően, hogy egy vállalkozás közvetlen irányítást szerez egy másik vállalkozás egésze vagy része felett. Ezenkívül, a forgalom kiszámítását illetően e rendelet 5. cikkének (2) bekezdése úgy rendelkezik, hogy ha az összefonódás egy vállalkozás részének megszerzésében valósul meg, csak az összefonódás által érintett részekhez kapcsolódó forgalmat kell figyelembe venni az eladó tekintetében. Ebből következik, hogy – amint arra egyébként a 139/2004 rendelet szerinti egységes jogalkalmazásról szóló bizottsági közlemény [helyesen: a 139/2004 rendelet szerinti hatáskörről szóló, egységes szerkezetbe foglalt bizottsági közlemény] (HL 2008. C 95., 1. o.; helyesbítés: HL 2009. C 43., 10. o.) 136. pontja is helyesen rámutat – az e rendelet értelmében vett érintett vállalkozások a megszerző személy(ek) és a célvállalkozás megvásárolt része(i), de az eladó megmaradó üzletrészeit figyelmen kívül hagyják.
59

E tekintetben először is emlékeztetni kell arra, hogy a 139/2004 rendelet 3. cikke (1) bekezdésének b) pontja szerint vállalkozások összefonódása jön létre, ha az irányítás tartósan megváltozik abból következően, hogy egy vállalkozás közvetlen irányítást szerez egy másik vállalkozás egésze vagy része felett. Ezenkívül, a forgalom kiszámítását illetően e rendelet 5. cikkének (2) bekezdése úgy rendelkezik, hogy ha az összefonódás egy vállalkozás részének megszerzésében valósul meg, csak az összefonódás által érintett részekhez kapcsolódó forgalmat kell figyelembe venni az eladó tekintetében. Ebből következik, hogy – amint arra egyébként a 139/2004 rendelet szerinti egységes jogalkalmazásról szóló bizottsági közlemény [helyesen: a 139/2004 rendelet szerinti hatáskörről szóló, egységes szerkezetbe foglalt bizottsági közlemény] (HL 2008. C 95., 1. o.; helyesbítés: HL 2009. C 43., 10. o.) 136. pontja is helyesen rámutat – az e rendelet értelmében vett érintett vállalkozások a megszerző személy(ek) és a célvállalkozás megvásárolt része(i), de az eladó megmaradó üzletrészeit figyelmen kívül hagyják.
202

Az iratokból kitűnik, hogy egyrészt a másodrendű felperes nem állítja, hogy önfelszámolás iránti kérelmet nyújtott volna be, másrészt pedig azt rója fel az EKB‑nak, hogy nem adott neki lehetőséget annak benyújtására. Márpedig az említett felperes nem nyújtott be ilyen kérelmet. Ezenkívül az EKB bizonyosan nem köteles arra ösztönözni egy hitelintézetet, hogy önfelszámolás iránti kérelmet nyújtson be a nemzeti hatósághoz, és nem is rendelkezik hatáskörrel arra, hogy formális határozatot hozzon az önfelszámolás iránti kérelem engedélyezéséről vagy elutasításáról, amint azt a felek is elismerik.
78

A felperesek azt állítják, hogy a Bizottság tévesen használta fel az általuk a CUP‑találkozókra és az ECC‑találkozókra vonatkozóan benyújtott bizonyítékokat annak érdekében, hogy felelősségre vonja őket a jogsértés valamennyi eleméért, e találkozókat is beleértve. A felperesek voltak ugyanis az elsők, akik a CUP‑találkozókra vonatkozó bizonyítékokat nyújtottak be, e találkozók létezése ezen időpontig ismeretlen volt a Bizottság előtt. Ezenkívül egyedül a felperesek nyújtottak be bizonyítékokat az ECC‑találkozókra vonatkozóan.
79

E tekintetben a Bizottság úgy vélte, hogy először is, bár a kartell résztvevői Japánban székhellyel rendelkező vállalkozások, és a versenyellenes kapcsolatokra Japánban került sor, ez utóbbiak vagy világszintűek voltak, és így az EGT‑t is magukban foglalták, vagy közvetlenül érintették az EGT‑t. Közelebbről az EGT‑vel való kapcsolatot az a tény alapozta meg, hogy a kartell résztvevői, beleértve a felperest is, a jogsértés időszakában elektrolitkondenzátorokat értékesítettek az EGT‑ben. Továbbá a kartell résztvevői egyrészt információkat cseréltek az EGT‑ben székhellyel rendelkező ügyfelekre, illetve az EGT‑ben gyártóüzemmel rendelkező ügyfelekre vonatkozóan, másrészt pedig összehangolták kereskedelmi politikájukat többek között a valutaárfolyam‑ingadozások, ideértve az eurót is, valamint a nyersanyagárak emelkedése függvényében, földrajzi korlátozás nélkül. Végül a megosztott információk valamennyi értékesítésre kiterjedtek, függetlenül attól, hogy ezen értékesítések Japánba vagy külföldre irányultak‑e, vagy hogy az ügyfelek japánok vagy külföldiek voltak‑e (a megtámadott határozat (665)–(672) preambulumbekezdése).