AZ ELSŐFOKÚ BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (harmadik tanács)

2003. április 3.?( )

„Verseny – Összefonódások – 4064/89/EGK rendelet – Harmadik személy által benyújtott kereset – Elfogadhatóság – A vizsgálat első szakaszában tett kötelezettségvállalások – Védjegylicencia – A kötelezettségvállalások módosításai – Határidők – Az állam által nyújtott pénzügyi támogatás – Jelentéktelen átvételi ár – Az összefonódás közös piaccal való összeegyeztethetőségével kapcsolatos komoly kétségek fennállása – Komoly versenyproblémákat mutató piacokra vonatkozó kötelezettségvállalás hiánya”

A T‑114/02. sz. ügyben,

a BaByliss SA (székhelye: Montrouge [Franciaország], képviseli: J.‑P. Gunther avocat)

felperesnek,

támogatja:

a De’Longhi SpA (székhelye: Tréviso [Olaszország], képviselik: M. Merola, D. Domenicucci és I. van Schendel avocats)

beavatkozó,

az Európai Közösségek Bizottsága (képviselik: V. Superti, K. Wiedner és F. Lelièvre, meghatalmazotti minőségben, kézbesítési cím: Luxembourg)

alperes ellen,

támogatja:

a SEB SA (székhelye: Écully [Franciaország], képviselik: D. Voillemot és S. Hautbourg avocats)

beavatkozó,

a felajánlott kötelezettségvállalások betartásának feltétele mellett a SEB és a Moulinex közötti összefonódással szemben kifogást nem emelő, valamint az összefonódást a közös piaccal és az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodással összeegyeztethetőnek nyilvánító 2002. január 8‑i SG (2002) D/228078 bizottsági határozat (COMP/M.2621 – SEB és Moulinex ügy) megsemmisítése iránti kérelme tárgyában,

AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK ELSŐFOKÚ BÍRÓSÁGA

(harmadik tanács),

tagjai: K. Lenaerts elnök, J. Azizi és M. Jaeger bírák,

hivatalvezető: J. Palacio González főtanácsos,

tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2002. október 9‑i tárgyalásra,

meghozta a következő

Ítéletet

Jogi háttér

1 Az 1997. június 30‑i 1310/97/EK tanácsi rendelettel (HL L 180., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 1. kötet, 164. o.) módosított, a vállalkozások közötti összefonódások ellenőrzéséről szóló, 1989. december 21‑i 4064/89/EGK tanácsi rendelet (HL L 395., 1. o.; helyesbítés: HL 1989. L 395., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 1. kötet, 31. o., a továbbiakban: 4064/89 rendelet) az 1. cikke értelmében az e cikk (2) és (3) bekezdésében meghatározott közösségi léptékű összefonódásokra alkalmazandó.

2 A 4064/89 rendelet 4. cikkének (1) bekezdése szerint a közösségi léptékű összefonódásokat a Bizottságnál előzetesen be kell jelenteni.

3 Továbbá a 4064/89 rendelet 7. cikkének (1) bekezdése kimondja, hogy a közösségi léptékű összefonódás nem léphet hatályba sem a bejelentését megelőzően, sem addig, amíg az összefonódást a közös piaccal összeegyeztethetőnek nem nyilvánították. A 7. cikk (4) bekezdése azonban feljogosítja a Bizottságot arra, hogy ezen, az összefonódás felfüggesztésére vonatkozó kötelezettség alól kérelemre felmentést adjon.

4 A 4064/89 rendelet 6. cikke (1) bekezdésének b) pontja szerint, amennyiben a Bizottság azt állapítja meg, hogy a bejelentett összefonódás – jóllehet a rendelet hatálya alá tartozik – nem támaszt komoly kétségeket a közös piaccal való összeegyeztethetőségével kapcsolatban, akkor a Bizottság úgy határoz, hogy nem emel kifogást, és az összefonódást a közös piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánítja (a továbbiakban: I. szakasz).

5 Ezzel szemben a 4064/89 rendelet 6. cikke (1) bekezdésének c) pontja szerint, amennyiben a Bizottság megállapítja, hogy a bejelentett összefonódás – jóllehet a rendelet hatálya alá tartozik – komoly kétségeket támaszt a közös piaccal való összeegyeztethetőségével kapcsolatban, akkor a Bizottság az eljárás megindítása mellett határoz (a továbbiakban: II. szakasz).

6 Az említett rendelet 6. cikkének (2) bekezdése szerint:

„Ha a Bizottság megállapítja, hogy az érintett vállalkozások által végzett módosítást követően a bejelentett összefonódás többé nem támaszt súlyos kétségeket az (1) bekezdés c) pontjának értelmezése szerint, akkor a Bizottság úgy határozhat, hogy az összefonódást az (1) bekezdés b) pontjának megfelelően a közös piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánítja.

A Bizottság az (1) bekezdés b) pontja szerinti határozatához csatolhatja azokat a feltételeket és kötelezettségeket, amelyek célja az érintett vállalkozások által a Bizottsággal szemben vállalt, az összefonódás közös piaccal való összeegyeztethetőségét megteremtő kötelezettségek betartásának biztosítása.”

7 A 4064/89 rendeletben előírt bejelentésekről, határidőkről és meghallgatásokról szóló, 1998. március 1‑jei 447/98/EK bizottsági rendelet (HL L 61., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 1. kötet, 284. o.) 18. cikkének (1) bekezdése szerint „[a]z érintett vállalkozásoknak a Bizottságnak felajánlott, a 4064/89 […] rendelet 6. cikkének (2) bekezdése szerinti kötelezettségvállalásait, amelyek a felek szándéka szerint a rendelet 6. cikke (1) bekezdésének b) pontja szerinti határozatot megalapozzák, a bejelentés kézhezvételétől számított három héten belül kell a Bizottság elé terjeszteniük”.

8 A 4064/89 rendelet és a 447/98 rendelet alapján elfogadható jogorvoslati lehetőségekről [helyesen: korrekciós intézkedésekről] szóló közleményben (HL 2001. C 68., 3. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 2. kötet, 89. o., a továbbiakban: korrekciós intézkedésekről szóló közlemény) a Bizottság megfogalmazza a kötelezettségvállalásokkal kapcsolatban általa követni kívánt iránymutatásokat.

9 A 4064/89 rendelet 21. cikkének (1) bekezdése szerint a Bizottság kizárólagos hatáskörrel rendelkezik az említett rendeletben előírt határozatok meghozatalára. A 21. cikk (2) bekezdése kimondja továbbá, hogy a tagállamok nem alkalmazhatják a versenyre vonatkozó nemzeti jogszabályaikat közösségi léptékű összefonódásra.

10 A 4064/89 rendelet 9. cikke (2) bekezdésének a) pontja azonban lehetővé teszi, hogy a Bizottság a közösségi léptékű összefonódás vizsgálatát áttegye a tagállamokhoz, ha ezen összefonódás olyan erőfölény létrehozásával vagy megerősítésével fenyeget, amelynek következményeként a hatékony verseny jelentősen korlátozódna az adott tagállamon belül egy olyan piacon, amely rendelkezik egy elkülönült piac minden jellemzőjével.

A jogvita alapját képező tényállás

I – A kérdéses vállalkozások

11 A BaByliss SA (a továbbiakban: BaByliss vagy felperes) által benyújtott jelen kereset célja azon határozat megsemmisítése, amelyben a Bizottság bizonyos feltételekkel jóváhagyta a SEB és a Moulinex közötti összefonódást.

12 A felperes az amerikai Conair‑csoport által irányított francia vállalkozás, amely a BaByliss márka alatt ún. „szépségápoló” elektromos háztartási kisgépeket gyárt és forgalmaz (például hajszárítók, hajsütővasak és hajformázók, hajnyírók, női epilálók és testápoló készülékek). A Conair‑csoport az elektromos háztartási kisgépek valamennyi szegmensében (konyha, szépségápolás, tisztítás) tevékenykedik az Egyesült Államokban és a világon, elsősorban a Conair, BaByliss, Interplak, Forfex, Cuisinart, Revlon és a Vidal Sassoon márka alatt.

13 A SEB elektromos háztartási kisgépek tervezésével, gyártásával és forgalmazásával világszinten foglalkozó francia vállalkozás. A SEB több mint 120 országban forgalmazza termékeit két világszintű védjegy (a Tefal és a Rowenta), valamint négy helyi védjegy (Franciaországban és Belgiumban a Calor és a SEB, Brazíliában és a Mercosur‑országokban az Arno, az Andok Egyezmény országaiban pedig a Samurai márka) alatt. A SEB által e különböző védjegyek alatt forgalmazott termékcsaládok a következők: főzőkészülékek (minisütők, olajsütők, kenyérpirítók, főzőcskézőkészletek), melegital‑készítő készülékek (elektromos kávéfőzők, presszógépek, vízforralók), konyhai előkészítő felszerelések, vasalók és gőzölők, testápoló készülékek (epilálás, frizura, borotválkozás stb.), porszívók, háztartási ventillátorok és melegítőkészülékek, valamint konyhai eszközök.

14 A Moulinex szintén elektromos háztartási kisgépek tervezésével, gyártásával és forgalmazásával világszinten foglalkozó francia vállalkozás. A Moulinex ugyanazon termékcsaládokat forgalmazza, mint a SEB, két nemzetközi védjegy (a Moulinex és a Krups), valamint egy helyi védjegy (az Egyesült Királyságban a Swan márka) alatt. A Moulinex mikrohullámú sütőket is forgalmaz.

II – A nemzeti eljárás

15 2001. szeptember 7‑én a Tribunal de commerce de Nanterre (nanterre‑i kereskedelmi bíróság) a Moulinex‑csoport ellen bírósági szanálási eljárást indított. A francia jognak megfelelően a kereskedelmi bíróság által kirendelt vagyonfelügyelőknek meg kellett állapítaniuk, hogy a bírósági szanálás alatt álló vállalkozás folytatni tudja‑e tevékenységét, a vállalkozást harmadik személyekre át kell‑e ruházni, vagy pedig fel kell‑e számolni. A jelen ügyben, mivel a Moulinex tevékenységeinek folytatása lehetetlennek bizonyult, a vagyonfelügyelők megpróbáltak átvevőt találni a Moulinex tevékenységeinek egészére vagy egy részére.

16 Ezen eljárás keretében a SEB‑csoport ajánlatot tett a Moulinex egyes, az elektromos háztartási kisgépek területéhez tartozó következő eszközeinek az átvételére:

– valamennyi, a Moulinex, a Krups és a Swan márka használatához fűződő jog, az érintett termékektől függetlenül;

– a gyártási eszköz egy része (az összes 18‑ból nyolc ipartelep és az át nem vett telepeken lévő bizonyos berendezések), amelyek lehetővé teszik legalábbis bizonyos modellek gyártását a Moulinex által gyártott valamennyi termék vonatkozásában, kivéve a porszívókat és a mikrohullámú sütőket;

– bizonyos kereskedelmi társaságok, azaz Európában kizárólag a német és spanyol társaságok.

17 2001. szeptember 25‑i levelében a BaByliss – azon szándékára tekintettel, hogy erősítse Franciaországban és a világon az elektromos háztartási kisgépek területén való jelenlétét – a Krups valamennyi, az egész világra kiterjedő tevékenységének a megszerzésére vonatkozó ajánlatot tett a Moulinex vagyonfelügyelőinek, ideértve különösen a Krups felszereléseit, berendezéseit, készleteit, ipari tulajdonjogait és forgalmazási hálózatait.

18 2001. október 22‑i ítéletével a Tribunal de commerce de Nanterre a SEB által benyújtott átvételi tervet fogadta el.

III – A Bizottság előtti eljárás

19 A SEB kérelmére a Bizottság 2001. szeptember 27‑én a 4064/89 rendelet 7. cikkének (4) bekezdése szerinti felmentést adott a felfüggesztés alól. A Bizottság elsősorban azzal indokolta határozatát, hogy a vagyonfelügyelők megkövetelték, hogy minden átvételi ajánlat feltétel nélküli legyen. A Bizottság által adott felmentés az átvett eszközök kezelésére korlátozódott.

20 2001. november 13‑án a Bizottság a 4064/89 rendelet 4. cikke értelmében bejelentést kapott arról, hogy a SEB meg kívánja szerezni a Moulinex bizonyos eszközeit.

21 2001. november 21‑én a Bizottság az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában közzétette a 4064/89 rendelet 4. cikkének (3) bekezdése szerinti közleményt. E közlemény 4. pontja szerint a Bizottság felkérte „az érintett harmadik személyeket arra, hogy küldjék meg a számára a tervezett összefonódásra vonatkozó esetleges észrevételeiket”.

22 E közleményt követően a BaByliss a 2001. november 27‑i és 29‑i levelében közölte a Bizottsággal, hogy a kérdéses tervezett összefonódással kapcsolatban aggályai vannak, figyelemmel a SEB és a Moulinex közelebbi kapcsolatainak jelentős versenyellenes hatásaira abban az ágazatban, ahová a BaByliss igen rövid időn belül be kíván törni. A BaByliss e tekintetben hangsúlyozta, hogy a SEB‑Moulinex potenciális versenytársa helyzetében van az elektromos háztartási kisgépek területén, és különösen a konyhai kisfelszerelések ágazatában, ahol a tevékenységeit a Cuisinart kereskedelmi védjegy alatt folytatja. 2001. november 29‑i, az ugyanezen a napon kelt leveléhez mellékelt levelében a BaByliss átfogó átvételi javaslatot címzett a Bizottsághoz, ideértve a Moulinex franciaországi állományának és eszközeinek egészét, és mellékelte a Cuisinart 2001. novemberi üzleti tervét („Stratégie Cuisinart en France”).

23 A BaByliss a 2001. november 30‑i levelében válaszolt a Bizottság által a versenytársaknak címzett kérdőívre, amelyet a Bizottság 2001. november 27‑én küldött meg a számára.

24 2001. december 5‑én az összefonódásban részes felek kötelezettségvállalásokat ajánlottak fel a Bizottságnak.

25 Ugyanezen a napon a BaByliss képviselői a tervezett összefonódás tárgyában találkoztak a Bizottsággal.

26 2001. december 6‑i levelében a BaByliss közölte a Bizottsággal, hogy fenntartásai vannak azon lehetőséggel kapcsolatban, hogy a Bizottság a 4064/89 rendelet 9. cikke alapján a nemzeti versenyhatóságok kérelmére adott esetben egészben vagy részben átteheti az ügyet e hatóságokhoz.

27 2001. december 7‑én a francia versenyhatóságok a 4064/89 rendelet 9. cikke (2) bekezdésének a) pontja alapján részleges áttétel iránti kérelmet nyújtottak be a Bizottsághoz a kérdéses összefonódásnak a franciaországi versenyre gyakorolt hatásait illetően az elektromos háztartási kisgépek értékesítésének bizonyos piacain.

28 A Bizottság aggályai miatt az összefonódásban részes felek 2001. december 18‑án módosították eredeti kötelezettségvállalásaikat.

29 2001. december 20‑án a BaByliss megküldte a Bizottságnak az azon piaci részesedésekkel kapcsolatos észrevételeit, amelyekkel a SEB‑Moulinex a kérdéses összefonódást követően a Bizottság által vizsgált termékkategóriákban rendelkezne.

30 A BaByliss a 2001. december 21‑i levelében válaszolt az összefonódásban részes felek kötelezettségvállalásaival kapcsolatos kérdőívre, amelyet a Bizottság 2001. december 20‑án küldött meg a számára.

31 Az érdekelt harmadik személyek észrevételeit követően az összefonódásban részes felek ismételten módosították kötelezettségvállalásaikat.

32 2001. december 28‑án a felperes a Moulinex részleges átvételére vonatkozó ajánlatot tett.

33 2002. január 3‑án a BaByliss kiegészítette az összefonódásban részes felek kötelezettségvállalásaival kapcsolatos kérdőívre adott válaszait, amely kérdőívet a Bizottság 2001. december 20‑án küldte meg a számára. A felperes ezenkívül megismételte, hogy érdekli a Moulinex eszközeinek teljes vagy részleges átvétele. Megismételte a helyzetével és a SEB‑Moulinex erőfölényével kapcsolatos aggályait is, amely helyzetet a kérdéses összefonódás eredményezne a fő európai országokban az elektromos háztartási kisgépek bizonyos termékkategóriáiban.

34 2002. január 8‑án a Bizottság a 4064/89 rendelet 6. cikke (1) bekezdésének b) pontja és 6. cikkének (2) bekezdése, valamint az Európai Gazdasági Térségről (EGT) szóló megállapodás 57. cikke alapján bizonyos feltételekkel jóváhagyta a SEB és a Moulinex közötti összefonódást (a továbbiakban: megtámadott határozat).

35 A megtámadott határozat azonban nem vonatkozik a francia piacra, mivel a Bizottság ugyanazon a napon helyt adott a francia hatóságok részleges áttétel iránti kérelmének.

36 2002. július 8‑án a francia gazdasági miniszter jóváhagyta az összefonódást, anélkül hogy az ún. „fizetésképtelen vállalkozás” doktrínája alapján kötelezettségvállalásokat írt volna elő.

A megtámadott határozat

I – Az érintett termékpiacok

37 A megtámadott határozat a (16) preambulumbekezdésben kiemeli, hogy a kérdéses összefonódás által érintett gazdasági ágazat az elektromos háztartási kisgépek értékesítésének ágazata, amely tizenhárom termékkategóriát foglal magában: olajsütők, minisütők, kenyérpirítók, szendvics‑ és gofrisütők, főzőcskézőkészletek („kőgrill”, „többszemélyes wokkészlet”, „raklett”, „fondü” stb.), elektromos barbecue‑ és benti grillsütők, rizsfőzők és párolóedények, elektromos kávéfőzők, vízforralók, presszógépek, keverők és konyhai előkészítő felszerelések, vasalók és gőzölők, valamint testápoló készülékek (egészségügyi és szépségápoló készülékek). Az első tizenegy termékkategóriát együttesen „konyhai” termékeknek nevezik.

38 A Bizottság úgy véli, hogy az elektromos háztartási kisgépek minden egyes kategóriája elkülönült termékpiacnak minősülhet (a megtámadott határozat (25) preambulumbekezdése). A Bizottság megállapításai lényegében a kereslet szempontjából való helyettesíthetőség elemzésén alapulnak, mivel minden egyes kategória konkrét funkciónak felel meg, és elkülönült végfelhasználásra van szánva. A Bizottság továbbá elutasítja a kínálat szempontjából való helyettesíthetőséget. Hangsúlyozza ugyanis, hogy még ha feltételezzük is, hogy valamennyi gyártónak módjában áll minden elektromos háztartási kisgépet gyártani, az új termékpiacra való belépés költségei és az ahhoz szükséges idő jelentős lehet.

II – Az érintett földrajzi piacok

39 A Bizottság úgy véli, hogy „a vizsgálat első szakasza végén az érintett földrajzi piacok nemzeti meghatározása tűnik a legmegfelelőbbnek” (a megtámadott határozat (30) preambulumbekezdése).

III – A védjegy jelentősége

40 A Bizottság megállapítja, hogy a védjegyek a végső fogyasztók választását meghatározó legfontosabb tényezők egyikét jelentik, és így az elektromos háztartási kisgépek gyártói közötti verseny egyik fő elemének minősülnek (a megtámadott határozat (36) preambulumbekezdése).

41 A Bizottság e tekintetben kiemeli, hogy a SEB és a Moulinex jelentős összegeket fordít védjegyük hírnevének a megőrzésére (a megtámadott határozat (38) preambulumbekezdése). Megállapítja továbbá, hogy a Moulinex értékesítésekor kapott ajánlatok szinte kizárólag e csoport védjegyeire vonatkoztak, nem pedig a termelési egységekre (a megtámadott határozat (39) preambulumbekezdése).

IV – Versenyelemzés

42 A kérdéses összefonódás versenyre gyakorolt hatásait illetően a Bizottság mindenekelőtt elutasítja azon feltevést, miszerint a kérdéses összefonódás hatásai nem térnek el attól a versenyhelyzettől, amelyet a Moulinex‑csoport felszámolása eredményezett volna. E tekintetben megállapítja:

„A vizsgálat első szakaszának végén az ilyen érvelés nem fogadható el, mivel bizonyos vállalkozások már a bírósági szanálásnak a Moulinex‑csoporttal szembeni megindításakor közölték, hogy érdekli őket a csoport védjegyeinek átvétele. Sőt, nem kizárható, hogy bizonyos berendezéseket vagy ipari tulajdonokat a SEB‑től eltérő harmadik személyek vettek volna át. A védjegynek az érintett piacokon való jelentőségére tekintettel e harmadik személy átvevők valószínűleg egészben vagy részben vissza tudták volna állítani a Moulinex versenyképességét” (a megtámadott határozat (41) preambulumbekezdése).

43 Elemzésének végén a Bizottság megállapítja, hogy a bejelentett összefonódás a konyhai termékek bizonyos piacain komoly kétségeket támaszt a közös piaccal való összeegyeztethetőségével kapcsolatban (a megtámadott határozat (44) preambulumbekezdése). A megtámadott határozatban vizsgált földrajzi piacokat illetően lényegében megjegyzi, hogy:

– Portugáliában, Görögországban, Belgiumban és Hollandiában, ahol a SEB és a Moulinex az összefonódás előtt olykor jelentős helyzetben volt az elektromos háztartási kisgépek piacán, a SEB helyzetét megerősíti a Moulinexszel való egyesülés, és az ügylet az érintett termékkategóriák nagy része vonatkozásában olykor igen jelentős piaci részesedések összeolvadását eredményezi. A Bizottság szerint e piaci erőt továbbá növeli az egyedülálló védjegyportfólió, míg az olyan gazdasági szereplők, mint a Philips, a Braun vagy a Taurus csak egyetlen védjeggyel rendelkeznek (a megtámadott határozat (43), (45)–(47) preambulumbekezdése);

– Németországban, Ausztriában, Dániában, Svédországban és Norvégiában az ügylet bizonyos termékpiacokon lényegesen megváltoztatja a versenyfeltételeket (a megtámadott határozat (43) preambulumbekezdése);

– végül a többi tagállamban az ügylet csak jelentéktelen mértékben változtatja meg a versenyfeltételeket (a megtámadott határozat (43) preambulumbekezdése).

44 A Bizottság szerint a bejelentett ügylet így komoly kétségeket támaszt a közös piaccal való összeegyeztethetőségével kapcsolatban a következő piacokon (a megtámadott határozat (128) preambulumbekezdése):

– Németország: olajsütők és barbecuesütők;

– Ausztria: olajsütők és főzőcskézőkészletek;

– Belgium: konyhai előkészítő felszerelések, presszógépek, vízforralók, kenyérpirítók, főzőcskézőkészletek, barbecuesütők, valamint vasalók és gőzölők;

– Dánia: olajsütők és hordozható sütők;

– Görögország: olajsütők, vízforralók, szendvics‑ és gofrisütők, presszógépek és főzőcskézőkészletek;

– Norvégia: olajsütők és hordozható sütők;

– Hollandia: olajsütők, presszógépek, minisütők, főzőcskézőkészletek, barbecuesütők, valamint vasalók és gőzölők;

– Portugália: olajsütők, kenyérpirítók, elektromos kávéfőzők, presszógépek, vízforralók, minisütők, szendvics‑ és gofrisütők, főzőcskézőkészletek, barbecuesütők és konyhai előkészítő felszerelések;

– Svédország: olajsütők.

45 Viszont a Bizottság megállapította, hogy az összefonódás a testápoló készülékek piacait illetően nem támaszt komoly kétségeket ott, ahol – országoktól (kivéve Franciaország) és a termékpiacok meghatározásától függetlenül – a felek összesített piaci részesedése kevesebb mint 20% (a megtámadott határozat (44) preambulumbekezdése).

V – Az összefonódásban részes felek kötelezettségvállalásai

46 Az összefonódásban részes felek által felajánlott kötelezettségvállalásokat követően a Bizottság azonban úgy vélte, hogy az összefonódás közös piaccal való összeegyeztethetőségével kapcsolatos komoly kétségek eloszlathatók, amennyiben e kötelezettségvállalások – Franciaországon kívül – közvetlen és azonnali választ adnak a határozatban megállapított versenyproblémákra.

47 Kezdetben az összefonódásban részes felek által 2001. december 5‑én bemutatott kötelezettségvállalások az EGT egészét illetően kétéves időtartamra előirányozták az olajsütők, a hordozható sütők, a főzőcskézőkészletek, a barbecuesütők, valamint a vasalók és gőzölők kategóriájába tartozó, Moulinex márkával ellátott termékek kivonását. Ezen eredeti kötelezettségvállalások a Bizottság szerint azonban nem tették volna lehetővé a Moulinex‑csoport másik gazdasági szereplővel való felváltását, és nem vonatkoztak mindazon piacok összességére, ahol az ügylet komoly kétségeket támaszthatott (a megtámadott határozat (135) preambulumbekezdése).

48 A felek tehát 2001. december 18‑án „javítottak javaslatukon, hogy azt megvalósíthatóvá és hatékonnyá tegyék” (a megtámadott határozat (135) preambulumbekezdése). E javaslat előirányozta a Moulinex márka hároméves időtartamra vonatkozó kizárólagos licenciáját (további egy évig a Moulinex márka alatt a piacra lépéstől való tartózkodásra vonatkozó kötelezettségvállalással együtt) Belgiumban, Görögországban, Hollandiában és Portugáliában valamennyi termékkategória tekintetében, Németországban, Ausztriában, Dániában, Norvégiában és Svédországban pedig az olajsütők kategóriáját illetően. Ezen licencia jogosultjai a kenyérpirítók, elektromos kávéfőzők, vízforralók és konyhai előkészítő készletek vonatkozásában ellátási kötelezettségnek lettek volna alávetve.

49 A megkérdezett harmadik személyek azonban e kötelezettségvállalásokkal szembeni aggályaiknak adtak hangot, különösen a licencia és a piacra lépéstől való tartózkodás időtartamát, az ellátási kötelezettséget, a bejelentett ügylet bizonyos piacokon fennálló versenyre gyakorolt hatásai korrekciójának hiányát, az új gazdasági szereplőnek az érintett piacokra való belépését gazdaságilag igazoló kritikus méret hiányát, valamint a konkrétan az olajsütőkre vonatkozó korrekciós intézkedések keretében a licenciavevő Moulinex márka feletti tényleges ellenőrzésének hiányát illetően, mivel a SEB a többi terméket illetően megőrzi az e védjegyhez való jogot (a megtámadott határozat (136) preambulumbekezdése).

50 A SEB ekkor a megtámadott határozat szerint „tökéletesítette” kötelezettségvállalásait úgy, hogy a védjegylicenciát kiterjesztette az összes elektromos háztartási kisgépre Németországban, Ausztriában, Dániában, Norvégiában és Svédországban. A SEB így az ezen öt országra vonatkozó kötelezettségvállalást hozzáigazította a Belgium, Görögország, Hollandia és Portugália vonatkozásában már felajánlott kötelezettségvállaláshoz. A SEB továbbá öt évre hosszabbította a licencia időtartamát (a piacra lépéstől való tartózkodás időtartamát pedig három évre növelte), és eltörölte a licenciavevőt terhelő ellátási kötelezettséget (a megtámadott határozat (137) preambulumbekezdése).

51 A megtámadott határozat a Bizottság által elfogadott kötelezettségvállalásokat a következőképpen foglalja össze:

„129 Ezen államok mindegyikében SEB‑csoport kötelezettséget vállal arra, hogy a Moulinex márkára vonatkozó kizárólagos licenciaszerződést köt harmadik személlyel az elektromos háztartási kisgépek valamennyi tizenhárom kategóriájának értékesítését illetően.

130 A kötelezettségvállalások szerint e licenciaszerződést egy vagy több harmadik féllel írják majd alá ötéves időtartamra. A licenciaszerződés időtartama alatt és a lejártát követő három évig a SEB a Moulinex márka alatt egyáltalán nem forgalmaz semmilyen háztartási gépet az érintett államokban. A SEB‑csoport továbbá kötelezte magát arra, hogy az érintett államokban nem forgalmazza más védjegy alatt a Moulinex választékának modelljeit, amennyiben a licenciavevő úgy dönt, hogy a SEB‑től szerzi be a termékeket, vagy ipari tulajdonra vonatkozó licenciát szerez.

131 E licencia tárgya a Moulinex márka használatának engedélyezése a célból, hogy lehetővé tegye a licenciavevő számára a saját védjegyének bevezetését, illetve erősítését az érintett földrajzi piacokon. E célból a licencia időtartama alatt a licenciavevő jogosult a Moulinex márka kizárólagos vagy saját védjegyével együtt való használatára, majd arra, hogy a »co‑brandingről« bármikor áttérjen a saját védjegyére. A SEB ellenőrizheti a Moulinex logónak a licenciavevő(k) általi tiszteletben tartását.

132 A licenciavevő(k) szabadon megválaszthatják, hogy az érintett termékek és országok összességét illetően hogyan végzik a beszerzéseiket. Amennyiben kívánják, kötelezhetik a SEB‑et ellátási szerződés megkötésére a licenciaszerződés időtartamának egészére vagy egy részére, és az érintett termékcsaládok egészére vagy egy részére nézve. Úgyhogy e szállításnak meg kell felelnie a 2000‑ben a Moulinex márka alatt történt értékesítések 65%‑ának. Meg kell jegyezni, hogy a SEB mindazonáltal azt javasolja, hogy Németország vonatkozásában a licencia kedvezményezettjével szemben szállítási kötelezettséget írjanak elő a konyhai előkészítő felszereléseket illetően. A SEB e kivételt azzal indokolja, hogy a Tribunal de commerce de Nanterre ítéletét követően átvett termelési egységekben fenn kell tartani a munkahelyeket.

133 A SEB‑csoport továbbá kötelezettséget vállal arra, hogy minden olyan licenciavevőnek szállít, aki a Moulinex választékának egy vagy több modelljére kiterjedő ipari tulajdonjogokra (formatervezési minták, szabadalmak és know‑how) vonatkozó licenciát kér annak érdekében, hogy azokat maguk gyárthassák, vagy választásuk szerinti harmadik személlyel gyártassák.

134 A SEB‑csoport kötelezettséget vállal arra, hogy meghatalmazottat nevez ki, akinek a feladata kezdetben többek között az lesz, hogy ellenőrizze a SEB‑csoport kötelezettségvállalásainak megfelelő teljesítését. A SEB kötelezettséget vállalt arra, hogy a kötelezettségvállalásokban előírt védjegylicencia‑szerződés(eke)t a Bizottság engedélyező határozatának kézhezvételétől számított […] határidőn belül megköti. Ezen határidő lejártát követően, amennyiben a SEB nem kötötte meg a kötelezettségvállalásokban előírt megállapodások mindegyikét vagy egy részét, a meghatalmazott köteles keresni egy vagy több licenciavevőt, és […] határidőn belül megkötni az említett megállapodásokat. A licenciavevő(k) kiválasztását a Bizottságnak jóvá kell hagynia.”

52 A Bizottság úgy véli, hogy e kötelezettségvállalások jelentősen csökkentik a piaci részesedéseknek a bejelentett összefonódás által okozott átfedéseit. Megállapítja, hogy azok kizárólag a Krups márka alatt történt értékesítésekből eredő átfedéseket nem küszöbölik ki. A Bizottság szerint a piaci részesedéseknek a Krups márkával összefüggő növekedései azonban csak a presszógépek piacain és a főzőcskézőkészletek piacán Portugáliában okozhatnak versenyproblémákat (a megtámadott határozat (139) preambulumbekezdése).

53 A Bizottság véleménye szerint a felajánlott kötelezettségvállalások lehetővé teszik a hatékony verseny feltételeinek tartós helyreállítását. A licencia ötéves időtartama ugyanis lehetőséget ad a licenciavevőnek arra, hogy a Moulinex‑termékeket a saját védjegye alatt kezdje értékesíteni a SEB‑et érő korlátozott veszteséggel, amikor ez utóbbi képes lesz újra bevezetni a Moulinex márkát az érintett piacokra. A Bizottság e tekintetben megjegyzi, hogy az elektromos háztartási kisgépek átlagos élettartama körülbelül három év. A saját védjegyre való áttérést a Bizottság szerint még az is megkönnyíti, hogy a licenciavevő lesz a Moulinex márka kizárólagos jogosultja a kérdéses földrajzi területen valamennyi elektromos háztartási kisgép vonatkozásában (a megtámadott határozat (140) preambulumbekezdése).

54 A Bizottság úgy véli, hogy a kizárólagos licenciával kapcsolatos kötelezettségvállalásoknak az elektromos háztartási kisgépek összességére, és így azon termékekre való kiterjesztése, amelyek tekintetében a Bizottságnak nem voltak komoly kétségei, szükséges e korrekciós intézkedések hatékonyságának és kivitelezhetőségének biztosításához. Amennyiben ugyanis a licenciák korlátozott számú termékre vonatkoztak volna, a licenciavevőnek a „rebranding” megvalósításához rendelkezésre álló mozgástere jelentősen csökkent volna, mivel a Moulinex márkával a kérdéses országokban két versenytárs rendelkezett volna: a SEB és a bizonyos termékekre vonatkozó licencia jogosultja (a megtámadott határozat (141) preambulumbekezdése).

55 A Bizottság kiemeli, hogy ezenkívül a licenciavevőnek lehetősége lesz arra, hogy kihasználja a Moulinex‑termékek önálló gyártásából eredő előnyöket, amikortól csak kívánja, míg a SEB kötelezhető lesz arra, hogy a Moulinex‑termékek választékának bővítése érdekében a kötelezettségvállalások által nem érintett országokban kifejlesztett új modellek előnyeiből részesítse a licenciavevőt (a megtámadott határozat (142) preambulumbekezdése).

56 Végül a Bizottság hangsúlyozza, hogy a kötelezettségvállalások szerint a licenciavevő(k)nek ténylegesen jelen kell lenniük a piacon, vagy potenciálisan képeseknek kell lenniük a piacra lépésre, továbbá életképeseknek és függetleneknek kell lenniük, és semmilyen kapcsolatban nem állhatnak a SEB‑csoporttal, továbbá rendelkezniük kell az ahhoz szükséges képességekkel és motivációval, hogy az érintett piacokon aktív és hatékony versenyt támasszanak. A kötelezettségvállalások előirányozzák továbbá, hogy e licenciavevő(k)nek saját, a Moulinex márkával társítható védjeggyel kell rendelkezniük (a megtámadott határozat (144) preambulumbekezdése).

57 A Bizottság tehát úgy véli (a megtámadott határozat (146) preambulumbekezdése), hogy a felek által felajánlott kötelezettségvállalások elegendők e kilenc országban az összefonódás közös piaccal való összeegyeztethetőségével kapcsolatos kétségek eloszlatásához, feltéve hogy a felek betartják az alábbi kötelezettségvállalásokat:

„a) a Moulinex márkára vonatkozó, az e határozatban felsorolt tizenhárom termékkategóriába tartozó elektromos háztartási gépek értékesítését érintő, ötéves időtartamra szóló kizárólagos licencia nyújtásával kapcsolatos, a jelen határozat mellékletében felsorolt kötelezettségvállalások 1. pontjának a) alpontja szerinti kötelezettségvállalás;

b) a licenciaszerződés időtartama alatt és a lejártát követő három évig a Moulinex márkával ellátott termékeknek a kérdéses országokban történő forgalmazásától való tartózkodásra vonatkozó, az 1. pont c) alpontja szerinti kötelezettségvállalás;

c) a kérdéses országokban azokon a területeken, ahol a licenciavevő(k) ellátási szerződést vagy ipari tulajdonra vonatkozó licenciaszerződést kötöttek, a Moulinex márka modelljeinek a Moulinextől eltérő védjegy alatti forgalmazásától való tartózkodásra vonatkozó, az 1. pont e) alpontja szerinti kötelezettségvállalás;

d) az érintett termékek összességét illetően – a konyhai előkészítő felszerelések kivételével Németországban – minden olyan licenciavevővel, aki azt kéri, (a termékek gyártásával és a licenciavevőhöz való szállításával összefüggő általános költségekkel növelt ipari önköltségi árnak megfelelő szállítási áron) ellátási szerződés és/vagy ipari tulajdonra vonatkozó licenciaszerződés kötésével kapcsolatos, a kötelezettségvállalások 1. pontjának d) alpontja szerinti kötelezettségvállalás;

e) az érintett kilenc állam mindegyikében a licenciaszerződések megkötéséig az új modellek kifejlesztésével kapcsolatos általános politika követésére és a Moulinex márka teljes gazdasági és versenyértékének a megőrzésére vonatkozó, a kötelezettségvállalások 1. pontjának h) alpontja szerinti kötelezettségvállalás;

f) a 9 érintett országban a kötelezettségvállalások 1. pontjának h) alpontjában és 2. pontja e) alpontjának iv. alpontjában előírt határidőkön belül kizárólagos védjegylicencia‑megállapodás(ok) kötésére vonatkozó kötelezettségvállalás;

g) a kötelezettségvállalások 1. pontjának i) alpontjában előírt, a licenciavevő(k) Bizottság általi jóváhagyására vonatkozó kötelezettségvállalás, és

h) a meghatalmazott által tett, a kötelezettségvállalások teljesítéséhez vagy feladatának ellátásához hasznos minden javaslatnak a kötelezettségvállalások 2. pontja e) alpontjának ii. alpontja szerinti figyelembevétele”.

58 A SEB által tett kötelezettségvállalások részleteit a megtámadott határozat melléklete tartalmazza.

59 A melléklet 2. pontjának g) alpontja kimondja:

„Amennyiben a jelen összefonódás valamely más versenyhatóság általi jóváhagyása olyan kötelezettségvállalásoktól függne, amelyek vagy ellentmondásban állnának a jelen kötelezettségvállalásokkal, vagy pedig olyan helyzetet eredményeznének, amely túllépi a versenyhelyzetnek az érintett piacok mindegyikén való helyreállításához szükséges mértéket, a SEB‑csoport a jelen kötelezettségvállalások felülvizsgálatára kérheti a Bizottságot ezen ellentmondások kiküszöbölése céljából, vagy azért, hogy a Bizottság egészben vagy részben mentesítse a SEB‑csoportot a jelen kötelezettségvállalásokban foglalt azon feltételek és kötelezettségek alól, amelyek már nem tűnnek szükségesnek.”

VI – Állami támogatások

60 A Bizottság egyes harmadik felek azt kifogásoló érveire válaszolva, hogy a SEB az átvételi terve keretében a francia hatóságoktól állami támogatásokat kapott, a megtámadott határozat (10) preambulumbekezdésében megállapítja, hogy a francia hatóságok tervének előzetes vizsgálatából nem tűnik ki, hogy a bírósági szanálási eljárás keretében tervezett állami beavatkozások a SEB‑et előnyösen érintő intézkedések lennének. A Bizottság ennélfogva úgy véli, hogy nem lehet figyelembe venni a hatásukat a javasolt ügyletnek a 4064/89 rendelet alapján végzett vizsgálata során.

Az eljárás és a felek kérelmei

61 Az Elsőfokú Bíróság Hivatalához 2002. április 15‑én benyújtott keresetlevelével a felperes előterjesztette a jelen keresetet. Ugyanezen a napon benyújtott külön beadványban a felperes arra vonatkozó kérelmet terjesztett elő, hogy az Elsőfokú Bíróság az eljárási szabályzatának 76a. cikke alapján gyorsított eljárásban határozzon a keresetről.

62 2002. április 30‑i levelében a Bizottság arról tájékoztatta az Elsőfokú Bíróságot, hogy a gyorsított eljárásban történő elbírálás iránti kérelmet nem kifogásolja. Továbbá a Bizottság hangsúlyozta, hogy a felperes nem bizonyította, hogy a megtámadott határozat őt személyében érinti.

63 2002. május 8‑i levelében az Elsőfokú Bíróság hivatalvezetője arról tájékoztatta az alperest, hogy helyt adtak az ellenkérelmének előterjesztésére nyitva álló határidő 2002. június 24‑ig való meghosszabbítása iránti kérelmének. Felkérte továbbá az alperest, hogy az eljárás késleltetésének elkerülése érdekében az érdemi védekezése mellett térjen ki a kereset elfogadhatóságával kapcsolatos esetleges kérdésekre is.

64 Pervezető intézkedés keretében az Elsőfokú Bíróság hivatalvezetője 2002. június 17‑i levelében felkérte a felperest, hogy 2002. június 28‑ig válaszoljon egy sor írásbeli kérdésre.

65 2002. június 24‑én a Bizottság előterjesztette ellenkérelmét, amely elsődlegesen a kereset elfogadhatóságával kapcsolatos kifogásait, másodlagosan pedig az érdemi védekezését tartalmazta.

66 2002. június 28‑án a felperes benyújtotta az Elsőfokú Bíróság kérdéseire adott válaszait.

67 2002. július 2‑i határozatában az Elsőfokú Bíróság (harmadik tanács) helyt adott az eljárási szabályzat 76a. cikke szerinti gyorsított eljárásban történő elbírálás iránti kérelemnek.

68 2002. július 18‑án a felperes a hivatalvezető általi felkérésnek megfelelően a Bizottság ellenkérelmére válaszolva előterjesztette az elfogadhatósággal kapcsolatos észrevételeit.

69 Az Elsőfokú Bíróság Hivatalához 2002. július 19‑én benyújtott beadványában a SEB kérte, hogy a Bizottság kérelmeinek támogatása végett beavatkozhasson. Az Elsőfokú Bíróság Hivatalához 2002. július 29‑én benyújtott beadványában a De’Longhi kérte, hogy a felperes kérelmeinek támogatása végett beavatkozhasson. A harmadik tanács elnöke 2002. szeptember 16‑i végzésében helyt adott e kérelmeknek. Kérelmeiknek megfelelően a SEB engedélyt kapott beavatkozási beadvány benyújtására, a De’Longhi pedig a beavatkozási kérelmében hivatkozott bizonyos dokumentumok benyújtására.

70 Az előadó bíró jelentése alapján az Elsőfokú Bíróság (harmadik tanács) úgy határozott, hogy megnyitja az eljárás szóbeli szakaszát, és pervezető intézkedések keretében felkérte a feleket bizonyos iratok benyújtására és írásbeli kérdések megválaszolására. A felek e kéréseknek a kitűzött határidőkön belül eleget tettek.

71 A felek szóbeli előadásait és a szóbeli kérdésekre adott válaszait a 2002. október 9‑i nyilvános ülésen meghallgatták.

72 A De’Longhi által támogatott felperes azt kéri, hogy az Elsőfokú Bíróság:

– semmisítse meg a megtámadott határozatot;

– a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.

73 A Bizottság azt kéri, hogy az Elsőfokú Bíróság:

– a keresetet mint elfogadhatatlant vagy másodlagosan mint megalapozatlant utasítsa el;

– a felperest kötelezze a költségek viselésére.

74 A SEB azt kéri, hogy az Elsőfokú Bíróság:

– a keresetet mint elfogadhatatlant vagy másodlagosan mint megalapozatlant utasítsa el;

– a felperest kötelezze a költségek viselésére.

Az elfogadhatóságról

I – A felek érvei

75 A De’Longhi által támogatott felperes azt állítja, hogy őt a megtámadott aktus az EK 230. cikk értelmében közvetlenül és személyében érinti. A BaByliss ugyanis a konyhai elektromos háztartási kisgépek piacára belépő új gazdasági szereplő, és így a SEB és a Moulinex közvetlen versenytársa helyzetében van. Továbbá a felperes hangsúlyozza, hogy aktívan részt vett a megtámadott határozat elfogadását megelőző közigazgatási eljárásban.

76 A Bizottság előadja, hogy a megtámadott határozat a felperest személyében nem érinti.

77 A Bizottság először is úgy érvel, hogy az egyetlen körülmény, amely azt mutatja, hogy a BaByliss – felvéve a kapcsolatot a Bizottsággal – spontán módon reagált a tervezett összefonódásról szóló közleménynek az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való, a 4064/89 rendelet 4. cikkének (3) bekezdése szerinti közzétételére, nem elegendő annak bizonyításához, hogy a megtámadott határozat a BaBylisst személyében érinti. A BaByliss semmivel nem bizonyítja, hogy a megtámadott határozat sajátos jellemzői vagy olyan ténybeli helyzet folytán vonatkozik rá, amely a SEB‑hez hasonló módon egyéníti őt.

78 A Bizottság hangsúlyozza, hogy a felpereshez hasonlóan számos vállalkozás aktívan részt vett az eljárásban. Azon körülmény, hogy valamely vállalkozás észrevételeket tett, önmagában nem igazolhatja a vállalkozás személyében való érintettségét. Az összefonódások alapos vizsgálata ugyanis megköveteli a gazdasági élet számos szereplőjével való rendszeres kapcsolatot.

79 A Bizottság másodszor kiemeli, hogy a BaByliss létesítő okiratának 2. cikke szerint „a társaság célja: különösen a haj‑ és szépségápolással, illatszerekkel és ajándéktárgyakkal kapcsolatos mindenféle cikk és áru gyártásával, feldolgozásával, képviseletével, importjával és exportjával, valamint nagy‑, köztes és kiskereskedelmével összefüggő valamennyi ügylet”, míg a megtámadott határozatban engedélyezett összefonódás az elektromos háztartási kisgépek ágazatát érinti, amely nincs kapcsolatban „a haj‑ és szépségápolással, az illatszerekkel és egyéb ajándéktárgyakkal”.

80 Harmadszor a Bizottság megjegyzi, hogy a felperes a konyhai elektromos háztartási kisgépek piacára „belépő új gazdasági szereplőként” mutatja be magát, azonban a felperes a saját bevallása szerint sem a megtámadott határozat meghozatalának időpontjában, sem pedig a keresete benyújtásának időpontjában nem vitt a piacra semmilyen elektromos háztartási kisgépet. A BaByliss egyébként „potenciális versenytársként” határozza meg saját magát. A Bizottság kiemeli, hogy noha a felperes bejelentette, hogy 2002. május 15‑én „hivatalosan” piacra visz ilyen termékeket, ezen állítás alátámasztására nem nyújtott be semmilyen bizonyító erejű iratot.

81 Negyedszer a Bizottság kiemeli, hogy semmi nem szól amellett, hogy a Franciaországban székhellyel rendelkező BaByliss társaság által forgalmazott termékek közvetlen versenyben állnának a SEB által értékesített készülékekkel azokon a földrajzi piacokon, amelyek vonatkozásában a Bizottság komoly kétségeinek adott hangot, mivel nem nyilatkozott a francia piac helyzetéről, amelyet a francia versenyhatóságok elemeznek majd.

82 Ötödször a Bizottság előadja, hogy a felperes tévesen hiszi azt, hogy támaszkodhat az „Air France ítéletekre”. A felperes helyzete teljesen eltér az Air France‑étól. A T‑2/93. sz., Air France kontra Bizottság ügyben 1994. május 19‑én hozott ítélet (EBHT 1994., II‑323. o.) alapjául szolgáló ügyben ugyanis az Elsőfokú Bíróság először is rámutatott arra, hogy a Bizottság az érintett piacokon fennálló versenyhelyzet értékelésekor elsősorban az Air France helyzetét vette figyelembe (az ítélet 45. pontja), amely vállalkozás az összefonódásban részt vevő vállalkozások egyetlen komoly versenytársa volt, míg a felperes egyáltalán nincs jelen az összefonódás által érintett piacokon. A Bizottság kiemeli továbbá, hogy az Elsőfokú Bíróság megjegyezte, hogy az Air France a közte, a francia kormány és a Bizottság között kötött megállapodás szerint köteles volt arra, hogy a TAT társaságban fennálló részesedését teljesen idegenítse el (az ítélet 46. pontja), míg a jelen ügyben a BaByliss semmilyen olyan megállapodásra vagy hasonló hatályú határozatra nem hivatkozhat, amellyel bizonyítani tudná, hogy ténybeli helyzete a SEB‑hez hasonló módon egyéníti őt. A Bizottság hangsúlyozza, hogy az Elsőfokú Bíróság T‑3/93. sz., Air France kontra Bizottság ügyben 1994. március 24‑én hozott ítéletében (EBHT 1994., II‑121. o.) az Air France volt a British Airways fő versenytársa, míg a jelen ügyben a BaByliss csak egy olyan vállalkozás a sok közül, aki a SEB (egyébként potenciális) versenytársának tekinti magát.

83 Végül a Bizottság fel kívánja hívni a figyelmet azon tényre, hogy az EK 230. cikknek a T‑177/01. sz., Jégo‑Quéré SA kontra Bizottság ügyben 2002. március 3‑án hozott ítélet (EBHT 2002., II‑2365. o.) 51. pontjában az Elsőfokú Bíróság által kifejtett új értelmezése nem teszi a keresetlevelet elfogadhatóvá, mivel egyrészről a megtámadott határozat semmilyen általános hatállyal nem bíró egyedi határozat, másrészről pedig a megtámadott határozat semmiben nem korlátozza a felperes jogait (aki egyébként nincs jelen az összefonódás által érintett piacokon), és semmilyen kötelezettséget nem ró rá. A felperes jogi helyzete nem érintett egyértelműen és jelenleg.

84 A SEB előadja, hogy a megtámadott határozat a felperest személyében nem érinti. A SEB e tekintetben különösen azt hangsúlyozza, hogy a felperes a fizetésképtelenséggel összefüggő eljárásban a SEB‑hez hasonlóan konkrét és komoly átvételi ajánlatot tehetett volna, ha valóban érdekelte volna a Moulinex eszközeinek teljes vagy részleges átvétele. A SEB emlékeztet arra, hogy márpedig a felperes által a Moulinex átvétele érdekében benyújtott első ajánlat nem volt komoly, és azt a Tribunal de commerce de Nanterre elfogadhatatlannak ítélte, míg a felperes a későbbi ajánlatokat az összefonódás után tette, és azok kizárólagos célja csak azt volt, hogy a SEB által javasolt átruházási tervet megkérdőjelezzék. A SEB hozzáteszi, hogy a felperes semmilyen érdeklődést nem mutatott a Moulinex márkára vonatkozó licencia megszerzésére, noha az ilyen licencia az általa említett fejlesztési stratégia távlatában lehetővé tette volna számára az érintett piacokra való betörést, valamint helyzetének tartós és hatékony megszilárdítását.

85 A SEB továbbá megjegyzi, hogy a BaByliss‑termékeket ez ideig még nem forgalmazták a megtámadott határozat által érintett földrajzi piacok egyikén sem, és egyébként Franciaországban sem, ahol a felperes tevékenysége 2002 májusában egy lyoni étteremben való bemutatóra korlátozódott. A SEB hangsúlyozza, hogy a Bizottság a felperest egyébként sem tényleges, sem potenciális versenytársként nem említette a versenyelemzésében.

86 Végül a SEB kiemeli, hogy a felperes nem vett részt a franciaországi Versenytanács előadói által lefolytatott részletes vizsgálati eljárásban, és nem is volt jelen még képviselő útján sem a Versenytanács előtti meghallgatáson.

II – Az Elsőfokú Bíróság álláspontja

87 Az EK 230. cikk negyedik bekezdése szerint „bármely természetes vagy jogi személy […] eljárást indíthat a neki címzett határozat, vagy az olyan határozat ellen, amelyet ugyan rendeletként vagy egy másik személyhez címzett határozatként hoztak, de őt közvetlenül és személyében érinti”.

88 A felperes nem az összefonódásban részes felek egyike, és nem címzettje a megtámadott határozatnak. Meg kell tehát vizsgálni, hogy a megtámadott határozat őt közvetlenül és személyében érinti‑e.

89 Az érintettség közvetlen jellege nem vitatható. Ugyanis, mivel a megtámadott határozat a tervezett összefonódás azonnali megvalósítását engedélyezi, az érintett piacok helyzetének azonnali módosításához vezethet, amely tehát kizárólag a felek szándékától függ (lásd a fent hivatkozott Air France kontra Bizottság ügyben 1994. március 24‑én hozott ítélet 80. pontját).

90 Ennélfogva meg kell vizsgálni, hogy az említett határozat a felperest személyében is érinti‑e.

91 Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint „azon alanyok, akik nem címzettjei egy határozatnak, csak akkor állíthatják, hogy személyükben érintettek, ha ez a határozat sajátos jellemzőik vagy egy őket minden más személytől megkülönböztető ténybeli helyzet folytán vonatkozik rájuk, és ezáltal a címzetthez hasonló módon egyéníti őket” (a Bíróság 25/62. sz., Plaumann kontra Bizottság ügyben 1963. július 15‑én hozott ítélete [EBHT 1963., 197., 223. o.]).

92 E tekintetben az Elsőfokú Bíróság először is az eljárásban való részvételt illetően megállapítja, hogy nem vitatott, hogy a felperes a 4064/89 rendelet 4. cikkének (3) bekezdése szerinti közleményt követően a 2001. november 27‑i, 29‑i és 30‑i, valamint 2001. december 6‑i, 20‑i, 21‑i és 28‑i levelében közölte a Bizottsággal az azzal kapcsolatos észrevételeit, hogy a kérdéses összefonódás milyen következményekkel járhat az érintett piacokon fennálló versenyhelyzetre, valamint a saját helyzetére. Továbbá a Bizottság a 2001. december 5‑i találkozó, illetve a tervezett összefonódás vizsgálatával megbízott alkalmazottakkal 2002. január 4‑én tartott telefonkonferencia alkalmával meghallgatta a felperest.

93 Továbbá a BaByliss ezen alkalmakkor lényegében ugyanazon aggályokkal érvelt, mint amelyeket az Elsőfokú Bírósághoz benyújtott keresetlevelében is megfogalmazott. Ezen észrevételek elsősorban az összefonódás különböző földrajzi piacokra és érintett termékekre, illetve közelebbről a BaByliss helyzetére gyakorolt hatásainak értékelésére, valamint a Moulinex átvétele által okozott versenyproblémák kiküszöbölése érdekében a SEB által felajánlott kötelezettségvállalások hatékonyságának értékelésére vonatkoztak.

94 Végül meg kell jegyezni, hogy a felperesnek a Bizottsághoz címzett levelei nem minősülnek kizárólag egyoldalú és a Bizottság által nem kért lépésnek, hanem a Bizottság felkérte a felperest különösen arra, hogy terjessze elő az összefonódásban részes felek által felajánlott kötelezettségvállalásokkal kapcsolatos észrevételeit.

95 Ebből következik, hogy a felperes aktívan részt vett az eljárásban. Noha, ahogyan a Bizottság helyesen hangsúlyozza, csupán az eljárásban való részvétel önmagában ugyan nem elegendő annak megállapításához, hogy a felperest a határozat személyében érinti, különösen az összefonódások területén, amelyek aprólékos vizsgálata számos vállalkozással való rendszeres kapcsolattartást igényel, a közigazgatási eljárásban való aktív részvétel olyan tényezőnek minősül, amelyet az ítélkezési gyakorlat a versenyjogi ügyekben − ideértve az összefonódások ellenőrzésének sajátosabb területét − a felperes keresete elfogadhatóságának megállapítása érdekében egyéb sajátos körülményekkel együtt rendszeresen figyelembe vesz (lásd különösen a Bíróság 169/84. sz., Cofaz és társai kontra Bizottság ügyben 1986. január 28‑án hozott ítéletének [EBHT 1986., 391. o.] 24. és 25. pontját, valamint a C‑68/94. és C‑30/95. sz., Franciaország kontra Bizottság, ún. „Kali & Salz” egyesített ügyekben 1998. március 31‑én hozott ítéletének [EBHT 1998., I‑1375. o.] 54. pontját; a fent hivatkozott Air France kontra Bizottság ügyben 1994. május 19‑én hozott ítélet 44. pontját).

96 Másodszor a felperesnek a versenytárs jogállását illetően először is emlékeztetni kell arra, hogy a BaByliss – anélkül, hogy a Bizottság vagy a SEB vitatta volna – azt állította, hogy az ún. „szépségápolásra” vagy testápolásra szolgáló elektromos háztartási kisgépek (hajszárítók, hajsütővasak és hajformázók, hajnyírók, női epilálók és testápoló készülékek stb.) piacain tevékenykedő fő gazdasági szereplők egyike.

97 A megtámadott határozat (16) preambulumbekezdése szerint az összefonódás által érintett gazdasági ágazat az elektromos háztartási kisgépek értékesítésének ágazata, amely tizenhárom termékkategóriát foglal magában, azaz a konyhai termékek tizenegy kategóriáját, a vasalókat és gőzölőket, valamint a testápoló készülékek kategóriáját. Ebből következik, hogy a testápoló készülékek piacát – ahogyan egyébként a megtámadott határozat (16) preambulumbekezdése megjegyzi – érinti a kérdéses összefonódás. Márpedig sem a Bizottság, sem a SEB nem vitatta, hogy a felperes az ún. „szépségápoló” vagy testápoló készülékek e piacán a fő versenytársak/gazdasági szereplők egyike.

98 Továbbá ki kell emelni, hogy a kötelezettségvállalások az elektromos háztartási kisgépek tizenhárom kategóriájának összességére is vonatkoznak, ideértve tehát az ún. „szépségápoló” vagy testápoló készülékeket is.

99 Továbbá, noha a felperes sem a megtámadott határozat elfogadásának időpontjában, sem pedig a keresete előterjesztésének napján nem volt közvetlenül jelen az összefonódás által érintett tizenkét másik piac egyikén sem, azt állította, hogy legalábbis potenciális versenytárs, mivel jelenleg tör be a konyhai elektromos háztartási kisgépek európai piacára.

100 A Bizottság és a SEB sem vitatta a potenciális versenytárs által előterjesztett kereset elfogadhatóságát, amikor a jelen ügyhöz hasonlóan különösen a nagy márkahűségből eredően a piacra lépés jelentős akadályai, valamint a kiskereskedelembe való belépés nehézsége által jellemzett oligopol piacokról van szó (lásd ebben az értelemben az Elsőfokú Bíróság T‑290/94. sz., Kaysersberg kontra Bizottság ügyben 1997. november 27‑én hozott ítéletét [EBHT 1997., II‑2137. o.]).

101 A Bizottság és a SEB azonban hangsúlyozta, hogy azon állítást, miszerint a felperes potenciális versenytárs, nem bizonyítják, és nem is támasztják alá bizonyítékok. Azonban a felperes az Elsőfokú Bíróság írásbeli kérdéseire adott válaszaiban, valamint az elfogadhatatlansági kifogással kapcsolatos észrevételeiben e tekintetben úgy érvel, hogy az amerikai piacon szerzett tapasztalata alapján 2001 elejétől kezdve megkísérelte végrehajtani a konyhai elektromos háztartási kisgépek európai piacára való belépésre vonatkozó stratégiáját a Cuisinart márka alatt, közelebbről a minisütők, kenyérpirítók, presszógépek, keverők és konyhai előkészítő felszerelések szegmensében, ahogyan ezt a következő tények is tanúsítják: a konyhai elektromos háztartási kisgépek európai piacára vonatkozó első tanulmány (2001. február), a Cuisinart termékek feszültségének kiigazítására vonatkozó műszaki tanulmány (2001. február–augusztus), a Paul Bocuse‑zal kötött hároméves partnerségi szerződés (2001. október), a Cuisinart‑termékeket Orlandóban és Chicagóban bemutató, a Paul Bocuse‑zal tartott szakmai kiállítások (2001. szeptember és 2002. május), a Cuisinart Európában való bevezetését célzó stratégia és a 2002‑es költségvetés véglegesítése (2001. november), a fő francia ügyfelekkel a Cuisinart márkának a kínálatukba való felvételéről folytatott tárgyalás (2001. december–2002. május), a francia sajtóban való hivatalos bevezetés (2002 márciusára tervezték, azonban végül is elhalasztották), végül pedig 2002. május 16‑án a „Paul Bocuse‑nél Lyonban, mintegy ötven meghívott jelenlétében a Cuisinart Franciaországban való bevetésének hivatalos időpontja”. A BaByliss idővel be kíván törni az elektromos kávéfőzők és a presszógépek, valamint az olajsütők szegmensébe.

102 A Bizottság és a SEB által hangsúlyozott azon körülmény, miszerint a felperesnek az összefonódás által érintett piacokra való hatékony belépését a BaByliss által tett bejelentésekhez képest többször is elhalasztották, nem jelenthet elegendő indokot annak megállapításához, hogy a BaByliss nem tekinthető potenciális versenytársnak. Pusztán azon tény, hogy a piacra lépés a tervezettnél hosszabb időt vesz igénybe, nem jelenti ugyanis azt, hogy e belépésre nem fog sor kerülni, annál is inkább, mivel – ahogyan a Bizottság a megtámadott határozat (24) preambulumbekezdésében elismeri – „az új termékpiacra való belépés költségei és az ahhoz szükséges idő a piac jellemzőire figyelemmel jelentős lehet”, továbbá „az új termékpiacra való belépéshez a versenytársnak – akár jelen van más szomszédos piacokon vagy az érintett termékpiacon más földrajzi területen, akár nincs – meg kell bizonyosodnia arról, hogy elegendő piaca lesz, és így elegendő értékesítési mennyiséget ér el, [és ehhez] a termékeit fel kell vetetnie a viszonteladók kínálatába, tehát meg kell ismertetnie a védjegyét a végső fogyasztókkal, ami bizonyos időbe telik, és jelentős marketing‑ és reklámköltségekkel jár”.

103 Ebből következik továbbá, hogy a BaByliss, még mielőtt a termékeit nem hozta ténylegesen forgalomba a piacokon, közvetlen versenykapcsolatban találta magát a SEB‑Moulinexszel a termékeinek a fő forgalmazók kínálatába való felvétele során. A felperes e tekintetben kifejtette, hogy az Auchannál és a Monoprix‑nél kiválasztott „néhány üzletben” 2002 októberétől bemutatóteszteket terveznek. Ennyiben a BaByliss az összefonódásban részes felek jelenlegi versenytársának tűnik a konyhai elektromos háztartási kisgépek összes piacán, ahová a Cuisinart márka alatt rövid távon be készül törni. Ugyanígy a felperes – anélkül, hogy vitatták volna – megjegyezte, hogy a testápoló termékek, valamint a konyhai elektromos háztartási kisgépek valamennyi ügyfélnél ugyanazon árurészleghez tartoznak, továbbá ugyanazok a vevők veszik fel a termékeket a kínálatukba, és a beszerzési politikák összefüggnek, aminek eredményeképpen az e kategóriákkal elért összes forgalmat felveszik az elért teljes forgalmon alapuló árengedményekkel kapcsolatos közös célkitűzésekbe.

104 Noha, ahogyan a Bizottság hangsúlyozza, a felperes 2001. novemberi üzleti terve láthatólag, legalábbis rövid távon, kizárólag a francia piacra való belépést célozza, amely piacot a megtámadott határozat pont nem érinti, meg kell jegyezni, hogy a felperes kifejtette, hogy a BaByliss‑csoport stratégiája az, hogy a Cuisinart márkát először is azért vezesse be a francia piacra, hogy tapasztalatot szerezzen a termékek marketingje területén, és a jelentős beruházásokat oda összpontosítsa, ahol a csoport szervezetének egésze erős, és hogy a felperes az említett francia piacra való betörés sikerére kíván támaszkodni ahhoz, hogy ezt követően más tagállamokban is terjeszkedjen.

105 Továbbá emlékeztetni kell arra, hogy a BaByliss 100%‑ban az amerikai jog szerint alapított Conair társaság tulajdonában van, amely az elektromos háztartási kisgépek valamennyi szegmensében (konyha, szépségápolás, tisztítás) tevékenykedik az Egyesült Államokban és a világon, elsősorban a BaByliss, a Conair és a Revlon márka alatt.

106 Noha a BaByliss nincs jelen a 4064/89 rendelet értelmében érintett piacon, a testápoló készülékek piacán való helyzete, valamint anyavállalatának, a Conairnek a tevékenysége és tapasztalata olyan alapot biztosít számára, amely igazolhatja a „potenciális” versenytársnak való minősítését, és megkönnyítheti a konyhai elektromos háztartási kisgépek piacára való belépését.

107 Végül a Bizottságnak a BaByliss társaság szociális céljára alapított érvét illetően elegendő megjegyezni, hogy a BaByliss tevékenysége nem korlátozódik kizárólag a haj‑ és szépségápolási ágazatra, ahogyan a céljának meghatározásában használt „különösen” határozószó is tanúsítja.

108 Harmadszor ki kell emelni, hogy az elektromos háztartási kisgépek európai piacára való betörésre vonatkozó tervének távlatában a BaByliss többször is ajánlatot tett a Moulinex, vagy legalábbis annak bizonyos eszközei átvételére.

109 Így a felperes 2001. szeptember 25‑én nyújtotta be az első, a Krups valamennyi eszközére (szellemi tulajdonjogok, felszerelések és berendezések, a mexikói gyár, készletek, forgalmazási hálózatok) kiterjedő, részleges átvételre vonatkozó, 100 millió eurós ajánlatát.

110 A SEB előadja, hogy ezen ajánlat nem egyénítheti a felperest, mivel az ajánlat elfogadhatatlan volt, és azt a Tribunal de commerce de Nanterre még csak nem is vette figyelembe.

111 A felperes e tekintetben úgy érvelt, hogy nem tették számára lehetővé, hogy a Moulinex eszközeinek és állományának egészére kiterjedő, átfogó átvételi ajánlatot fogalmazzon meg, mivel ez irányú írásbeli kérései ellenére nem tudott hozzáférni semmilyen, a társaságra vonatkozó pénzügyi információhoz. Kizárólag a SEB társaság tudta átfogóan megvizsgálni a Moulinex gyárait, és így a Moulinex átvételére vonatkozóan átfogóbb ajánlatot tudott tenni a bírósági vagyonfelügyelőknek.

112 Ugyanígy a De’Longhi is jelezte a Bizottsághoz címzett 2001. december 3‑i levelében, hogy a Moulinex átruházására irányuló eljárást az átláthatóság hiánya jellemezte, rámutatva a következőkre:

„A SEB az ajánlatát a Moulinex bizonyos gyáraira és az ehhez kapcsolódó tevékenységekre korlátozott részleges átvételként dolgozta ki, azonban ezt követően elérte a minták és az át nem ruházott tevékenységekhez szorosan kapcsolódó egyéb termelési eszközök átvételét is […] anélkül, hogy ez egyébként változtatott volna a javasolt áron. Ugyanígy a SEB gyakorlatilag elérte azt, hogy valamennyi termékére használhassa a Moulinex márkát, éspedig anélkül, hogy ezért cserébe bármit is előírtak volna, e márka értéke ellenére, amely Európában a kérdéses ágazat vezető márkája […] Ebben az összefüggésben ez jól magyarázza azon bizonytalanságot, amely a szándéknyilatkozatok benyújtásakor az átruházás részletes szabályait jellemezte. E helyzet azt eredményezte, hogy a SEB versenytársainak többsége semmilyen ajánlatot nem nyújtott be, valamint magyarázatot ad arra, hogy az összefonódás feltételeit és részletes szabályait miért nem tették közzé, illetve azokat csak nem sokkal korábban tették közzé, amikor a szerződést már odaítélték.”

113 A SEB vitatta ezen állításokat. E tekintetben emlékeztetett arra, hogy mivel nem bírósági felszámolási eljárásról volt szó, kizárólag a vállalkozás szanálását célzó ajánlatokat lehetett benyújtani, és csupán három, a Moulinex eszközeinek teljes vagy részleges átvételét célzó ajánlatot nyújtottak be a bírósági vagyonfelügyelőknek a fizetésképtelenséggel összefüggő eljárásban előírt határidőkön belül, azaz az Euroland, a Participation industrielle társaság és a SEB‑csoport által benyújtott ajánlatokat. A Tribunal de commerce de Nanterre az első két ajánlatot elfogadhatatlannak ítélte, míg a bírósági vagyonfelügyelők által kapott többi szándéknyilatkozat lényegében csak a Krups márkára vonatkozott. E különböző szándéknyilatkozatok – különösen a BaByliss által küldött szándéknyilatkozat, amely nem vonatkozott a Krups részvényeire, hanem kizárólag bizonyos eszközeire – a SEB szerint igen korlátozottak voltak, és nem képezték szanálási terv részét, mivel nem tartalmazták a Moulinex egyetlen ipartelepének és egyetlen munkahelyének átvételét sem, és ennélfogva nem voltak elfogadhatók. A Tribunal de commerce de Nanterre e körülmények között döntött úgy, hogy „valójában tehát kizárólag a SEB‑csoport által benyújtott [ajánlat] marad fenn”. A SEB hangsúlyozza, hogy az ezen ítélet ellen benyújtott fellebbezés keretében a Cour d’appel de Versailles (versaille‑i fellebbviteli bíróság) elutasított minden, a bírósági vagyonfelügyelők által folytatott eljárással szemben megfogalmazott kifogást, noha különösen az ezen eljárásba önként beavatkozó BaByliss úgy érvelt, hogy „az átvétel gyorsasága és elsietése nem tette lehetővé az érdekelt társaságoknak, különösen az Euroland társaságnak és a BaBylissnek, hogy megismerjék az ügy iratait, továbbá hogy rendes körülmények között és elegendő határidőkön belül az Euroland folytatási tervet, a BaByliss pedig átruházási tervet dolgozzon ki”.

114 E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a nemzeti minősítések hatástalanok valamely tevékenység jellegének a közösségi jog rendelkezéseire tekintettel való értékelése során (az Elsőfokú Bíróság T‑128/98. sz., Aéroports de Paris kontra Bizottság ügyben 2000. december 12‑én hozott ítéletének [EBHT 2000., II‑3929. o.] 128. pontja). Továbbá azon körülmény, hogy a BaByliss ajánlatát a francia jog szerint elfogadhatatlannak ítélték, mivel nem képezte átruházás útján való szanálást célzó terv részét, semmiben nem változtat azon a tényen, hogy a felperes ezen ajánlattal már 2001. szeptember 25‑én kifejezte a Moulinex legalábbis részleges átvételére irányuló szándékát.

115 Ezt követően a felperes továbbra is kifejezte a Moulinex iránti érdeklődését, mivel további három, részleges, illetve teljes átvételre vonatkozó ajánlatot is tett:

– a Moulinex teljes átvételére vonatkozó, 2001. november 29‑i ajánlat: ezen ajánlat magában foglalta a Moulinex franciaországi állománya, azaz körülbelül 5500 személy, valamint eszközei egészének – ideértve a készletet is – szimbolikus egy euróért való átvételét; ezen ajánlatot a kérdéses összefonódás Bizottság általi vizsgálata keretében közölték ezen intézménnyel, valamint a Versenypolitikai, Fogyasztóvédelmi és Csaláselleni Főigazgatósággal (DGCCRF) és a francia gazdasági miniszter képviselőjével;

– a Moulinex részleges átvételére vonatkozó, 2001. december 28‑i ajánlat: ezen új ajánlat a Krups világszintű tevékenységei egészének, ipari eszközeinek és a hozzá tartozó állományának az érintett eszközök mibenléte alapján meghatározandó összegért való megszerzésére vonatkozott; ezen ajánlatot a kérdéses összefonódás Bizottság általi vizsgálata keretében közölték ezen intézménnyel, és megküldték a francia hatóságoknak;

– a Moulinex bizonyos eszközeinek az átvételére vonatkozó, 2002. február 15‑i ajánlat: a BaByliss a Moulinex átvételére vonatkozó új ajánlatot küldött a Moulinex bírósági vagyonfelügyelőinek, amely a Moulinexnek a SEB által át nem vett eszközeit foglalta magában, és az alençoni, bayeux‑i és falaise‑i telephelyekre, valamint a mikrohullámú sütők gyártására szolgáló összes felszerelésre kiterjedt; a BaByliss által javasolt átvételi ár 150 000 eurót tett ki.

116 E különböző ajánlatok, noha nem tartották be a megállapított feltételeket, illetve nem az elbírálásukra hatáskörrel rendelkező hatóságoknak címezték azokat, illetve az összefonódás után – a 2002. február 15‑i ajánlatot illetően pedig a megtámadott határozat elfogadása után – tették azokat, azt tanúsítják, hogy a felperes 2001. szeptember 25‑től határozott és folyamatos érdeklődést mutatott a Moulinex vagy annak bizonyos eszközei átvétele iránt.

117 A fenti megfontolások összességéből következik, hogy a SEB és a Moulinex közötti összefonódás a felperest közvetlenül és személyében érinti, és a megtámadott határozat megsemmisítése iránti keresete elfogadható.

Az ügy érdeméről

118 A felperes megsemmisítés iránti keresetének alátámasztására négy jogalapra hivatkozik. Az első jogalap a lényeges eljárási szabályok megsértésén alapul, mivel a Bizottság elfogadta a SEB által késedelmesen felajánlott kötelezettségvállalásokat. A második jogalappal a felperes előadja, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot, amikor az I. szakasz végén, a II. szakasz megnyitása nélkül engedélyezte az összefonódást. Harmadik jogalapjával a felperes úgy érvel, hogy a határozat nyilvánvaló mérlegelési hibában szenved, mivel a kötelezettségvállalások elégtelenek a versenyproblémák kiküszöböléséhez. A negyedik jogalappal a felperes azt állítja, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot, amikor nem vizsgálta meg, hogy a SEB által a Moulinex átvételéért fizetett ár jelentéktelen jellege és a francia állam által nyújtott pénzügyi támogatás nem erősíti‑e a SEB helyzetét.

I – A lényeges eljárási szabályoknak a SEB késedelmesen felajánlott kötelezettségvállalásai Bizottság általi elfogadása miatti megsértésére alapított, első jogalapról

A felek érvei

119 A felperes előadja, hogy a megtámadott határozat formai hibában szenved, mivel a vitatott összefonódást olyan kötelezettségvállalások alapján engedélyezte, amelyeket a SEB a jogszabályban előírt, a bejelentés kézhezvételének időpontjától számított háromhetes határidő lejárta után ajánlott fel.

120 A felperes emlékeztet arra, hogy a 447/98 rendelet 18. cikkének (1) bekezdése szerint az I. szakaszban felajánlott „kötelezettségvállalás[okat] […] a bejelentés kézhezvételétől számított három héten belül kell a Bizottság elé terjeszteni[…]”. A felperes ezenkívül a Bizottság korrekciós intézkedésekről szóló közleményének 37. pontját idézi:

„Mivel az I. szakaszbeli jogorvoslati lehetőségeknek [helyesen: korrekciós intézkedéseknek] egyértelmű választ kell adniuk a könnyen azonosítható, versennyel kapcsolatos aggályra, csak korlátozott módosítások fogadhatók el a javasolt kötelezettségvállalásokban. Az ilyen módosítások, amelyeket a konzultációk eredményére adott azonnali válaszként nyújtanak be, olyan tisztázásokat, finomításokat és/vagy javításokat foglalnak magukban, amelyek a kötelezettségvállalások működőképességének és hatékonyságának biztosítását szolgálják.”

121 A felperes úgy érvel, hogy a jelen ügyben a Bizottság megsértette a 447/98 rendelet 18. cikkét és a korrekciós intézkedésekről szóló közlemény 37. pontját, amikor elfogadta a SEB által a jogszabályban előírt háromhetes határidő lejárta után több mint tíz nappal felajánlott új kötelezettségvállalásokat.

122 2001. december 5‑én, azaz a kötelezettségvállalások benyújtása határidejének lejártakor ugyanis a SEB olyan kötelezettségvállalást ajánlott fel a Bizottságnak, amely szerint az EGT egészében kétéves időtartamra csupán leállítják bizonyos termékcsaládoknak a Moulinex márka alatti értékesítését (a megtámadott határozat (135) preambulumbekezdése). Maga a Bizottság is úgy vélte, hogy az ilyen kötelezettségvállalás nem teszi lehetővé az összefonódás által okozott versenyproblémák megoldását. E tekintetben jellemző, hogy a Bizottság egyébként nem tartotta szükségesnek az ilyen kötelezettségvállalások hatékonyságának értékelését célzó piacfelmérés végzését sem.

123 A felperes kiemeli, hogy a SEB csak 2001. december 18‑án, azaz a kérdéses összefonódás bejelentését követő öt héttel ajánlott fel olyan új kötelezettségvállalásokat, amelyek szerint hároméves időtartamra az összefonódás által érintett termékcsaládok összességének értékesítését illetően a Moulinex márkára vonatkozóan kizárólagos licenciát nyújt harmadik személynek. Hozzáteszi, hogy a kötelezettségvállalásokra vonatkozó e második javaslat maga olyan harmadik javaslat tárgyát is képezte, amely a megtámadott határozat elfogadását megelőző napon lényeges módosításokat tartalmazott a Bizottság által végül is elfogadott megoldás elérése érdekében (a megtámadott határozat (129)–(134) preambulumbekezdése).

124 A felperes szerint így úgy tűnik, hogy a kötelezettségvállalásokra vonatkozóan a SEB által benyújtott második és harmadik javaslat – jellegét tekintve éppúgy, mint terjedelmét és időtartamát illetően – alapvetően eltért a SEB által eredetileg benyújtott javaslattól. Ennélfogva semmiképpen nem tekinthetők a Bizottság közleménye értelmében az eredeti kötelezettségvállalások egyszerű javításának, hanem új kötelezettségvállalásoknak minősülnek. A Bizottságnak így az eljárás e szakaszában a II. szakasz megnyitásáról kellett volna határoznia.

125 A felperes összehasonlításképpen hangsúlyozza, hogy az összefonódást a közös piaccal és az EGT‑Megállapodás működésével összeegyeztethetetlennek nyilvánító 2000. március 14‑i bizottsági határozat alapjául szolgáló ügyben (COMP/M.1672 – Volvo kontra Scania ügy) (HL 2001. L 143., 74. o.) a (359) és (362) preambulumbekezdés szerint a Volvo az e célból előírt határidőn belül (a jelen ügyben a II. szakaszban) benyújtotta a kötelezettségvállalásokra vonatkozó első javaslatát, majd tizenöt nappal később a kötelezettségvállalásokra vonatkozóan új javaslatot nyújtott be. A Bizottság megtagadta e második kötelezettségvállalások figyelembevételét arra hivatkozva, hogy „az új javaslat egyáltalán nem tartalmazott olyan elemet, amelyet a Volvo nem tudott volna felvenni a három hónapos határidőn belül felajánlott kötelezettségvállalásba”.

126 A Bizottság előadja, hogy azon állítás, miszerint „lényeges eljárási szabályokat sértett, amikor elfogadta a SEB által késedelmesen felajánlott kötelezettségvállalásokat”, minden alapot nélkülöz.

Az Elsőfokú Bíróság álláspontja

127 Emlékeztetni kell arra, hogy az összefonódásban részes felek az I. szakaszban háromszor, azaz 2001. december 5‑én, 2001. december 18‑án és a megtámadott határozat 2002. január 8‑i elfogadása előtti, közelebbről meg nem határozott későbbi időpontban ajánlottak fel kötelezettségvállalásokat a Bizottságnak.

128 Ezen egyes kötelezettségvállalások lényegében a következőket tartalmazták:

– a kötelezettségvállalások a 2001. december 5‑i eredeti változatukban (a továbbiakban: a kötelezettségvállalások eredeti változata) előirányozták a Moulinex márka által érintett öt termékkategória két évre történő kivonását az EGT egészéről;

– a kötelezettségvállalások a 2001. december 18‑i módosított változatukban (a továbbiakban: a kötelezettségvállalások módosított változata) előirányozták a Moulinex márka hároméves időtartamra vonatkozó kizárólagos licenciáját – a licencia lejártát követő további egy évig a Moulinex márka alatt a piacra lépéstől való tartózkodásra vonatkozó kötelezettségvállalással együtt – Belgiumban, Görögországban, Hollandiában és Portugáliában valamennyi termékkategória tekintetében, Németországban, Ausztriában, Dániában, Norvégiában és Svédországban pedig az olajsütők kategóriáját illetően, valamint előirányozták a licenciavevőket négy érintett termékkategória vonatkozásában terhelő ellátási kötelezettséget;

– végül a kötelezettségvállalások a megtámadott határozatban elfogadott végleges változatukban (a továbbiakban: a kötelezettségvállalások végleges változata) előirányozzák a Moulinex márka ötéves időtartamra vonatkozó kizárólagos licenciáját – a licencia lejártát követő további három évig a Moulinex márka alatt a piacra lépéstől való tartózkodásra vonatkozó kötelezettségvállalással együtt – Ausztriában, Németországban, Belgiumban, Dániában, Görögországban, Norvégiában, Hollandiában, Portugáliában és Svédországban az elektromos háztartási kisgépek valamennyi termékkategóriája tekintetében, valamint előirányozzák a licenciavevőt Németországban az érintett termékek egyetlen kategóriája vonatkozásában két évig terhelő ellátási kötelezettséget.

129 Ki kell emelni, hogy a 447/98 rendelet 18. cikkének (1) bekezdése szerint:

„Az érintett vállalkozásoknak a Bizottságnak felajánlott, a 4064/89 […] rendelet 6. cikkének (2) bekezdése szerinti kötelezettségvállalásait, amelyek a felek szándéka szerint a rendelet 6. cikke (1) bekezdésének b) pontja szerinti határozatot megalapozzák, a bejelentés kézhezvételétől számított három héten belül kell a Bizottság elé terjeszteniük.”

130 A jelen ügyben, mivel az összefonódást 2001. november 13‑án jelentették be, az I. szakaszban a Bizottságnak felajánlott kötelezettségvállalások benyújtásának határideje a 447/98 rendelet 6–9. cikkében, valamint 18. cikkének (3) bekezdésében meghatározott, a határidők számítására vonatkozó módszer alkalmazásával 2001. december 5‑én járt le. Ebből következik, hogy a kötelezettségvállalások eredeti változatát a 447/98 rendelet 18. cikkének (1) bekezdésében megkövetelt határidőkön belül nyújtották be a Bizottságnak.

131 Mindazonáltal nem vitatott, hogy a Bizottság a megtámadott határozatban végül is nem a kötelezettségvállalások eredeti változatát fogadta el. A megtámadott határozat (135) preambulumbekezdése szerint a kötelezettségvállalások eredeti változata ugyanis nem tette lehetővé a Bizottság számára az összefonódás közös piaccal való összeegyeztethetőségével kapcsolatos összes komoly kétség eloszlatását, mivel nem tette volna lehetővé a Moulinex másik gazdasági szereplővel való felváltását, és nem vonatkozott mindazon piacok összességére, ahol az összefonódás komoly kétségeket támaszthatott.

132 Márpedig nem vitatott, hogy az összefonódásban részes felek mind a kötelezettségvállalások módosított változatát, mind pedig azok végleges változatát a 447/98 rendelet 18. cikkének (1) bekezdésében foglalt háromhetes határidőn túl nyújtották be. E körülmények között meg kell vizsgálni, hogy a Bizottság ez utóbbi rendelkezés megsértése nélkül jogszerűen fogadta‑e el az említett kötelezettségvállalásokat.

133 E vizsgálat elvégzése érdekében először is figyelembe kell venni a 4064/89 és a 447/98 rendelet alkalmazandó rendelkezéseinek szövegét.

134 Ki kell emelni, hogy a 447/98 rendelet 18. cikkének (1) bekezdése szerint az összefonódásban részes feleknek három héten belül kell a Bizottság elé terjeszteniük azon kötelezettségvállalásokat, amelyek a felek „szándéka szerint” az I. szakasz végén elfogadott határozatot „megalapozzák”.

135 Ugyanígy a 4064/89 rendelet 10. cikke (1) bekezdésének második albekezdése kimondja, hogy az I. szakasz hat hétre hosszabbodik, ha az összefonódás bejelentését követően az érintett vállalkozások ugyanezen rendelet 6. cikkének (2) bekezdése szerinti kötelezettségvállalásokat nyújtanak be, „hogy azok a felek szándéka szerint” az I. szakasz végén elfogadott határozat „alapjául szolgáljanak”.

136 E rendelkezések szövegéből következik, hogy a 447/98 rendelet 18. cikkének (1) bekezdésében foglalt háromhetes határidőt az összefonódásban részes felekre nézve kötelező határidőként fogalmazták meg abban az értelemben, hogy ha a felek az említett határidőn túl nyújtanak be kötelezettségvállalásokat, a Bizottság az I. szakaszban nem köteles azokat figyelembe venni. A fent hivatkozott rendelkezések szövegéből viszont nem tűnik ki, hogy a Bizottság az ilyen megkésett kötelezettségvállalásokat nem veheti figyelembe.

137 Annak megállapítása érdekében, hogy így kell‑e értelmezni a 447/98 rendelet 18. cikkének (1) bekezdését, mindazonáltal meg kell vizsgálni az említett rendelkezés szövegét az általa követett célkitűzések fényében.

138 E tekintetben ki kell emelni, hogy az említett rendelkezést a 447/98 rendelet vezette be, amely hatályon kívül helyezte a 4064/89 rendeletben előírt bejelentésekről, határidőkről és meghallgatásokról szóló, 1994. december 21‑i 3384/94/EK bizottsági rendeletet (HL L 377., 1. o.), az 1310/97 rendelet elfogadását követően. Ez utóbbi rendelet a 4064/89 rendeletbe keretszabályozást vezetett be az I. szakaszban tett kötelezettségvállalások felajánlására vonatkozóan. A 447/98 rendelet (16) preambulumbekezdésében a Bizottság megjegyzi, hogy az említett rendeletben a kötelezettségvállalások benyújtására előírt határidők szükségesek „ahhoz, hogy a Bizottság képes legyen elvégezni azon kötelezettségvállalások megfelelő kiértékelését, amelyek célja, hogy az összefonódás megfeleljen a közös piacnak”, valamint szükségesek „a többi féllel, harmadik felekkel és a tagállamok hatóságaival történő […] konzultáció biztosítás[ához]”.

139 E preambulumbekezdésből így az következik, hogy a 447/98 rendelet 18. cikkének (1) bekezdésében előírt határidő bevezetésével a Bizottság azt kívánta biztosítani, hogy rendelkezzen a felajánlott kötelezettségvállalások értékeléséhez és a harmadik felekkel való konzultációhoz szükséges idővel. Márpedig, noha e célkitűzés követése szükségszerűen megköveteli, hogy az említett rendelkezésben előírt határidő az összefonódásban részes felekre nézve kötelező legyen annak érdekében, hogy ez utóbbi feleknek ne legyen lehetőségük arra, hogy az I. szakasz vége előtt olyan határidőn belül nyújtsanak be kötelezettségvállalásokat, amely nem teszi lehetővé, hogy a Bizottság rendelkezzen az azok értékeléséhez és a harmadik felekkel való konzultációhoz szükséges idővel, e célkitűzés egyáltalán nem követeli meg azt, hogy e határidő a Bizottságra nézve is kötelező legyen, mivel a Bizottság az adott ügy körülményeire tekintettel tökéletesen meg tudja állapítani, hogy a rövidebb határidő elegendő az említett értékelések elvégzéséhez és a konzultációk lefolytatásához.

140 Ebből következik, hogy a 447/98 rendelet 18. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy noha az összefonódásban részes felek nem kötelezhetik a Bizottságot a háromhetes határidő lejártát követően felajánlott kötelezettségvállalások és azok módosításainak figyelembevételére, a Bizottságnak, ha úgy véli, hogy rendelkezik az azok megvizsgálásához szükséges idővel, lehetőséggel kell rendelkeznie arra, hogy az összefonódást az említett kötelezettségvállalásokra tekintettel engedélyezze még akkor is, ha a módosításokat a háromhetes határidő lejártát követően tették.

141 A fentiekből ennélfogva az következik, hogy a Bizottság jogszerűen fogadhatta el a kötelezettségvállalások módosított változatát, valamint azok végleges változatát a 447/98 rendelet 18. cikkének (1) bekezdésében előírt háromhetes határidőn túl, mivel az említett határidő a Bizottságra nézve nem kötelező.

142 Mindenesetre meg kell állapítani, hogy a felperes állításával ellentétben a Bizottság az említett kötelezettségvállalások elfogadásával betartotta a korrekciós intézkedésekről szóló közleményében e tekintetben általa kifejtett elveket.

143 Előzetesen e tekintetben hangsúlyozni kell, hogy a Bizottság által az ellenkérelmében kifejtettekkel ellentétben az említett közlemény nem nélkülöz mindenfajta, kötelező erővel bíró jogi kötelezettséget. A Bizottságot ugyanis kötik az összefonódások ellenőrzése területén elfogadott közleményei, amennyiben azok nem térnek el a Szerződés és a 4064/89 rendelet rendelkezéseitől (lásd ebben az értelemben a Bíróság C‑382/99. sz., Hollandia kontra Bizottság ügyben 2002. június 13‑án hozott ítéletének [EBHT 2002., I‑5163. o.] 24. pontját és a C‑351/98. sz., Spanyolország kontra Bizottság ügyben 2002. szeptember 26‑án hozott ítéletének [EBHT 2002., I‑8031. o.] 53. pontját). Továbbá a Bizottság nem térhet el azon szabályoktól, amelyeket a saját maga számára írt elő (lásd különösen az Elsőfokú Bíróság T‑7/89. sz., Hercules Chemicals kontra Bizottság ügyben 1991. december 17‑én hozott ítéletének [EBHT 1991., II‑1711. o.] 53. pontját).

144 Márpedig a korrekciós intézkedésekről szóló közleményben a Bizottság megjegyezte:

„37 Amennyiben az értékelés azt mutatja, hogy a felajánlott kötelezettségvállalások nem elegendők az összefonódás által felvetett, versennyel kapcsolatos aggályok megszüntetéséhez, a feleket ennek megfelelően tájékoztatják. Mivel az I. szakaszbeli jogorvoslati lehetőségeknek [helyesen: korrekciós intézkedéseknek] egyértelmű választ kell adniuk a könnyen azonosítható, versennyel kapcsolatos aggályra, csak korlátozott módosítások fogadhatók el a javasolt kötelezettségvállalásokban. Az ilyen módosítások, amelyeket a konzultációk eredményére adott azonnali válaszként nyújtanak be, olyan tisztázásokat, finomításokat és/vagy javításokat foglalnak magukban, amelyek a kötelezettségvállalások működőképességének és hatékonyságának biztosítását szolgálják.”

145 A jelen ügyben a kötelezettségvállalások végleges változata által a módosított változatban eszközölt változtatásokat illetően egyértelmű, és ezt a felperes sem vitatja, hogy azok a korrekciós intézkedésekről szóló közlemény 37. pontja értelmében vett korlátozott módosításoknak minősülnek. A korábbi változathoz képest a kötelezettségvállalások végleges változata ugyanis a kizárólagos licencia és a piacra történő későbbi visszatéréstől való tartózkodásra vonatkozó kötelezettség időtartamának meghosszabbítására korlátozódik, és arra, hogy további öt tagállamra kiterjeszti az első négy tagállam vonatkozásában elfogadott elvet, miszerint a licencia az elektromos háztartási kisgépek összességére vonatkozik, és végül csökkenti az ellátási kötelezettség terjedelmét. E módosítások, amelyek kizárólag a kötelezettségvállalások módosított változatában foglalt kötelezettség hatályát érintik időben, a termékeket illetően és földrajzi értelemben, a korrekciós intézkedésekről szóló közlemény 37. pontja értelmében a kötelezettségvállalások eredeti változatának javítását vagy finomítását célzó korlátozott módosításoknak tekinthetők.

146 Ami a kötelezettségvállalások módosított változata által az eredeti változatban eszközölt változtatásokat illeti, amelyek a Moulinex márka kivonására vonatkozó kötelezettséget az említett márkát érintő kizárólagos licencia nyújtására vonatkozó kötelezettséggé alakítja, meg kell állapítani, hogy a védjegy kivonásához hasonlóan a kizárólagos licencia nyújtása megfosztja a Moulinex márka jogosultját, a jelen esetben a SEB‑et, az említett márkának az érintett területeken történő használatához való jogtól. Ennyiben az a körülmény, hogy a kizárólagos licencia nyújtása ezenkívül lehetővé teszi harmadik személy számára a védjegy használatát, az egyszerű kivonáshoz képest „javításnak” tekinthető.

147 Továbbá a jelen ügyben a kötelezettségvállalások az 1. pont c) alpontjában előirányozzák, hogy a SEB a licenciaszerződések lejártát követő három évig tartózkodik a Moulinex márka használatától. Ezenkívül az 1. pont a) alpontjának második bekezdése lehetővé teszi, hogy a licenciavevők a licencia időtartama alatt bármikor felhagyjanak a Moulinex márka használatával a saját védjegyükre való végleges áttérés érdekében. E két rendelkezés szerint a Moulinex márkát legalább hároméves és – legalábbis elméletben – legfeljebb nyolcéves időszakra kivonják a piacról. Ebből következik, hogy a felperes állításával ellentétben a kötelezettségvállalások végleges változata nem korlátozódik arra, hogy a Moulinex márkának az eredeti változatban előírt kivonása helyett az említett márkára licenciákat nyújtson, hanem megerősíti a SEB‑nek a Moulinex márka használatától való tartózkodását azáltal, hogy a SEB‑et licencia nyújtására kötelezi. Szintén ezen okból a kötelezettségvállalások végleges változata azok eredeti változatához képest „javításnak” tűnik.

148 Ráadásul, még ha a kötelezettségvállalások eredeti változatával kapcsolatban nem is konzultáltak kifejezetten a harmadik felekkel, e javítás a harmadik felekkel való „konzultációk eredményére adott azonnali válasz[nak]” tekinthető, amelynek célja a kötelezettségvállalások „működőképességének és hatékonyságának” biztosítása. A versenytársakhoz címzett kérdőív 25. kérdésére válaszolva ugyanis maga a felperes hangsúlyozta, az egyes érintett nemzeti termékpiacokon való tartós jelenlét két, igen jelentős elemet feltételez: a fogyasztók márkahűségét és a különböző forgalmazási hálózatokhoz való hozzáférést. A válasz ezen elemeire tekintettel a Bizottság logikusan vonhatta le a harmadik felekkel való konzultációból azon következtetést, hogy a Moulinex márkára vonatkozó kizárólagos licencia a harmadik felek által azonosított problémákra adott azonnali válasznak minősül, mivel a védjegy egyszerű kivonásával ellentétben az ilyen licencia lehetővé teszi a Moulinex olyan gazdasági szereplővel való felváltását, aki közismert védjeggyel és a forgalmazási csatornákhoz való hozzáféréssel rendelkezik.

149 Az Elsőfokú Bíróság előtti ügy irataiból egyébként kitűnik, hogy „a SEB esetleges kötelezettségvállalásairól” szóló 2001. december 17‑i feljegyzésben a De’Longhi kifejezetten felhívta a Bizottság figyelmét arra, hogy „az átruházás alternatívájaként olyan kötelezettségvállalást lehetne kérni a SEB‑től, hogy a Moulinex márkára licenciát nyújtson harmadik személy szerzőknek minden olyan nemzeti piacon, ahol az összefonódás különösen jelentős versenyellenes hatásokkal jár”. Még ha a De’Longhi – ahogyan arra a tárgyaláson hivatkozott – a kötelezettségvállalásokra vonatkozó kérdőívre adott 2002. január 3‑i válaszában árnyalta is ezen álláspontot, ez utóbbi azon állítást alátámasztó ténykörülménynek minősül, hogy a Bizottság ésszerűen és mindenesetre nyilvánvaló hiba elkövetése nélkül úgy vélhette, hogy a licenciára vonatkozó kötelezettségvállalás a harmadik felekkel való konzultációra adott azonnali válasznak minősül, mivel maga a De’Longhi fogalmazta meg e lehetőséget, még mielőtt a SEB azt felajánlotta volna.

150 Mindezen okok miatt a kötelezettségvállalások módosított változata, valamint azok végleges változata olyan korlátozott módosításoknak minősül, amelyeket a Bizottság a korrekciós intézkedésekről szóló közlemény 37. pontja értelmében a 447/98 rendelet 18. cikkének (1) bekezdésében előírt határidőn túl is elfogadhat.

151 Következésképpen az első jogalapot teljes egészében el kell utasítani.

II – Az összefonódásnak a II. szakasz megnyitása nélküli engedélyezése révén a Bizottság által elkövetett téves jogalkalmazásra alapított, második jogalapról

A felek érvei

152 A felperes előadja, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot, amikor a 4064/89 rendelet 6. cikke (1) bekezdésének c) pontja alapján nem nyitotta meg a II. szakaszt, noha az I. szakasz végén nem álltak fenn az engedélyezés feltételei, mivel a SEB által felajánlott kötelezettségvállalások nem tették lehetővé egyértelműen valamennyi, az összefonódás közös piaccal való összeegyeztethetőségével kapcsolatos komoly kétség kizárását.

153 A felperes emlékeztet arra, hogy a korrekciós intézkedésekről szóló közlemény kimondja, hogy „a Bizottság részére az I. szakaszban benyújtott kötelezettségvállalásoknak elegendőknek kell lenniük, hogy egyértelműen kizárják [az összefonódás közös piaccal való összeegyeztethetőségével kapcsolatos] »komoly kétségeket«”. Közelebbről az I. szakaszban tett kötelezettségvállalások csak akkor vezethetnek a II. szakasz megnyitása nélküli engedélyezéshez, ha:

– az összefonódás által okozott versenyproblémák könnyen azonosíthatók;

– az említett kötelezettségvállalások elegendőek valamennyi komoly kétség egyértelmű kizárásához, és következésképpen úgy vannak kialakítva, hogy az azonosított versenyproblémákra közvetlen választ adnak;

– az említett kötelezettségvállalások a Bizottság által a piacon jelen lévő gazdasági szereplőkkel és a felekkel folytatott konzultációk eredményeire adott „azonnali válaszként” jelennek meg.

154 Így a Bizottság a korrekciós intézkedésekről szóló közleményében megállapította:

„Az I. szakaszban csak bizonyos típusú helyzetben fogadhatók el kötelezettségvállalások. A versennyel kapcsolatos problémának annyira nyilvánvalónak, a jogorvoslati lehetőségeknek [helyesen: korrekciós intézkedéseknek] pedig annyira egyértelműeknek kell lenniük, hogy ne legyen szükség részletes vizsgálatra.”

155 A felperes kiemeli továbbá, hogy a fent hivatkozott Volvo kontra Scania ügyben a Bizottság elutasította a kötelezettségvállalásokra vonatkozóan az összefonódásban részes felek által benyújtott javaslatot, miután megállapította, hogy:

„Nem lehetséges megállapítani, hogy az új javaslat egyértelműen és vitathatatlanul kiküszöbölné valamennyi azonosított versenyproblémát. Az új javaslatok összetettsége miatt a Bizottság nem tudta volna hatékonyan értékelni azokat az összefonódás‑ellenőrzési rendelet 10. cikkének (3) bekezdésében előírt határidő lejárta előtt még rendelkezésére állt kevés időben. További vizsgálatra lett volna szükség, és be kellett volna szerezni az érdekelt harmadik személyek véleményét is az összefonódás‑ellenőrzési rendelet alkalmazandó rendelkezéseinek megfelelően.”

156 E körülményekre tekintettel a felperes úgy véli, hogy a Bizottság – anélkül, hogy ne alkalmazta volna tévesen a jogot – nem engedélyezhette az összefonódást az I. szakasz végén. A felperes ugyanis úgy véli, hogy a Bizottság csupán e szakasz végén nem állapíthatta meg elegendő bizonyossággal, hogy az előirányzott kötelezettségvállalások lehetővé teszik az összefonódás közös piaccal való összeegyeztethetőségével kapcsolatos összes kétség eloszlatását.

157 Három körülmény is azt bizonyítja, hogy a Bizottság az I. szakasz végén nem állapíthatta meg a szükséges bizonyossággal, hogy a felajánlott kötelezettségvállalások elegendőek az összefonódás által okozott valamennyi versenyprobléma megoldásához.

158 Először is a felperes hangsúlyozza, hogy tudomása szerint a Bizottság a múltban sosem engedélyezett összefonódást kizárólag a védjegylicenciára vonatkozó kötelezettségvállalások alapján, mivel a Bizottság az ilyen kötelezettségvállalásokat mindig más korrekciós intézkedések – úgymint az eszközök átruházása – kísérőjeként vagy kiegészítőjeként használta. A felperes e tekintetben kiemeli, hogy a korrekciós intézkedésekről szóló közleményének 16. pontjában maga a Bizottság ajánlja, hogy „[h]a a versennyel kapcsolatos probléma horizontális átfedésből ered, a legmegfelelőbb üzleti tevékenységet kell elidegeníteni”. A felperes szerint a Bizottság következésképpen nem rendelkezhetett azon tapasztalattal, amely lehetővé tette volna számára annak elegendő bizonyossággal való meghatározását, hogy a védjegylicenciára vonatkozó egyszerű kötelezettségvállalás egyértelműen megoldja‑e az azonosított versenyproblémákat.

159 Másodszor a felperes úgy érvel, hogy a Bizottság a felajánlott kötelezettségvállalások hatékonyságát illetően nem rendelkezhetett elegendő rálátással. A felperes szerint az átruházásra vonatkozó egyszerű kötelezettségvállalástól eltérően, amelynek a hatásai a Bizottság által könnyen értékelhetők, a védjegylicenciára vonatkozó kötelezettségvállalás hatékonysága természeténél fogva nehezebben értékelhető, mivel több kritériumtól függ, úgymint a licencia időtartama, a védjegyről ezt követően történő lemondás időtartama, a licencia pontos tartalma. Ráadásul azon tény, hogy a Moulinex márkára vonatkozó licenciák a Bizottság által előirányzott kötelezettségvállalások tervezetében az érintett termékek és országok szerint különböző vállalkozásoknak nyújthatók, még inkább bonyolítja e kötelezettségvállalások hatásának értékelését. Ennyiben a felperes azon a véleményen van, hogy a Bizottság – anélkül, hogy részletes vizsgálati eljárást indított volna – nem tudta elegendő pontossággal értékelni, hogy a harmadik személy licenciavevő(k) ténylegesen képesek‑e valódi ellensúlyként szolgálni a SEB‑Moulinexszel szemben az összefonódás másnapján az egyes termékválasztékok és az egyes érintett országok tekintetében.

160 Harmadszor a felperes hangsúlyozza, hogy a SEB által benyújtott kötelezettségvállalások módosított változata hatékonyságának értékelését célzó kérdőívet 2001. december 20‑án küldték meg az érdekelt harmadik személyeknek, a választ pedig 2001. december 21‑re kérték. Márpedig a felperes véleménye szerint e válaszadási határidő rendkívüli rövidsége semmi esetre sem tehette lehetővé a megkérdezett harmadik személyek számára, hogy a felajánlott kötelezettségvállalások előrelátható hatásait illetően pontos és részletes véleménnyel szolgáljanak. A felperes elismeri, hogy az igen rövid válaszadási határidő bizonyos esetekben elfogadható olyan kötelezettségvállalások esetén, amelyeknek a hatásai könnyen értékelhetők, úgymint az eszközök átruházása. Az összetett és ráadásul ritkán tett kötelezettségvállalásokat illetően viszont az egynapos határidő semmi esetre sem tekinthető elegendőnek arra, hogy lehetővé tegye az érdekelt harmadik személyek számára részletes vélemény benyújtását.

161 A Bizottság vitatja, hogy tévesen alkalmazta a jogot, amikor úgy határozott, hogy az I. szakasz végén a részletes vizsgálati eljárás megindítása nélkül engedélyezi az összefonódást.

Az Elsőfokú Bíróság álláspontja

162 Előzetesen meg kell állapítani, hogy a felperes azon állításával, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot, amikor nem nyitotta meg a II. szakaszt, noha a SEB által felajánlott kötelezettségvállalások nem voltak elegendők ahhoz, hogy lehetővé tegyék valamennyi komoly kétség egyértelmű kizárását, azon gazdasági jellegű értékelést kérdőjelezi meg, amely alapján a Bizottság elfogadta a SEB által felajánlott kötelezettségvállalásokat. E tekintetben e jogalap átfedésben van a kötelezettségvállalásoknak az okozott versenyproblémák megoldására való alkalmasságát érintő nyilvánvaló mérlegelési hibára alapított harmadik jogalappal. Ennélfogva a jelen jogalap e szempontból a harmadik jogalap keretében kerül megvizsgálásra.

163 Ki kell emelni, hogy az 1310/97 rendelet (8) preambulumbekezdése szerint az I. szakaszban tett kötelezettségvállalások elfogadhatók, „ha a versennyel kapcsolatos probléma azonnal azonosítható és egyszerűen orvosolható”. Ugyanígy a korrekciós intézkedésekről szóló közlemény 37. pontja megismétli, hogy az I. szakaszbeli korrekciós intézkedéseknek „egyértelmű választ kell adniuk a könnyen azonosítható, versennyel kapcsolatos aggályra”.

164 A jelen ügyben a kérdéses versenyproblémák jellegét illetően meg kell állapítani, hogy a felperes nem azonosít más versenyproblémákat, mint a Bizottság által a megtámadott határozatban azonosítottakat.

165 E tekintetben egyébként ki kell emelni, hogy a jelen ügyben a Bizottság gondos versenyelemzésre támaszkodott. A közigazgatási eljárásban a bejelentő felek állításával ellentétben ugyanis, akik úgy vélték, hogy a piacok földrajzi kiterjedése világméretű, a Bizottság a megtámadott határozat (30) preambulumbekezdésében kimondta, hogy „a vizsgálat első szakasza végén” a földrajzi piacok nemzeti meghatározása „tűnik a legmegfelelőbbnek”. Ugyanígy az összefonódás révén létrejött új jogalany versenyhelyzetének értékelésekor a Bizottság összeadta a SEB és a Moulinex piaci részesedéseit, feltételezve, hogy a Moulinexnél nem keletkezik értékesítési veszteség, noha az átvétel körülményei okozhattak ilyen veszteségeket, és nem vitatott, hogy a Moulinex bizonyos modelljeinek a forgalmazásával felhagytak. A megtámadott határozat (42) preambulumbekezdésében a Bizottság így úgy vélte, hogy nem zárható ki, „legalábbis a vizsgálat első szakasza végén, hogy az összefonódással létrejött jogalany képes visszaállítani a Moulinex versenyképességét a bírósági szanálási eljárás megindítása előtti szintjére”.

166 Ennélfogva el kell ismerni, hogy a Bizottság pontosan azonosította a kérdéses összefonódás által okozott versenyproblémákat.

167 A felperes három körülményre hivatkozik annak bizonyítása érdekében, hogy a Bizottság nem tudta elegendő bizonyossággal értékelni, hogy a felajánlott kötelezettségvállalások lehetővé teszik az összefonódás közös piaccal való összeegyeztethetőségével kapcsolatos kétségek eloszlatását, és ennélfogva tévesen alkalmazta a jogot, amikor az összefonódást az I. szakasz végén engedélyezte. E körülmények először is a kötelezettségvállalások jellegére vonatkoznak, másodszor arra, hogy a Bizottság nem rendelkezett elegendő rálátással a kötelezettségvállalások hatékonyságának értékeléséhez, harmadszor pedig azon határidőre vonatkoznak, amelyen belül a harmadik személyek megtehették a kötelezettségvállalásokkal kapcsolatos észrevételeiket.

168 Először is a felajánlott kötelezettségvállalások jellegét illetően emlékeztetni kell arra, hogy a jelen ügyben e kötelezettségvállalások abban állnak, hogy a Moulinex márkára vonatkozóan kilenc tagállamban öt évre az érintett tizenhárom termék összességére kizárólagos licenciamegállapodásokat kötnek, és a SEB‑csoport kötelezettséget vállal arra, hogy a licenciaszerződés időtartama alatt és a lejártát követő három évig tartózkodik a Moulinex márka alatti minden forgalmazástól.

169 Sem a 4064/89 rendelet, sem pedig a korrekciós intézkedésekről szóló közlemény nem írja elő kifejezetten, hogy a II. szakasz végén vagy az I. szakaszban mely típusú kötelezettségvállalásokat lehet vagy kell elfogadni. Mivel a 4064/89 rendelet a közös piacon a hatékony verseny jelentős akadályozására alkalmas piaci struktúrák létrehozásának vagy megerősítésének megakadályozását célozza, a felajánlott kötelezettségvállalásoknak mindazonáltal lehetővé kell tenniük a Bizottság számára annak megállapítását, hogy a kérdéses összefonódás nem hoz létre, illetve nem erősít meg erőfölényt. E tekintetben nincs természetbeni különbség az I. szakaszban, illetve a II. szakaszban tett kötelezettségvállalások között, még ha az előbbieknek – arra tekintettel, hogy az I. szakaszban nem végeztek alapos piaci tanulmányt – nem csupán annak megállapítását kell lehetővé tenniük, hogy az összefonódás nem hoz létre, illetve nem erősít meg erőfölényt, hanem ezenkívül elegendőknek is kell lenniük ahhoz, hogy e tekintetben egyértelműen kizárjanak minden komoly kétséget.

170 Még ha az eszközök átruházása – különösen a horizontális átfedés esetén – gyakran is minősül a versenyprobléma könnyű orvoslásához legmegfelelőbb korrekciós intézkedésnek, nem lehet eleve kizárni, hogy a licenciamegállapodás az azonosított versenyproblémák orvoslásához megfelelő intézkedésnek minősülhet. Így az Elsőfokú Bíróság a T‑102/96. sz., Gencor kontra Bizottság ügyben 1999. március 25‑én hozott ítéletének (EBHT 1999., II‑753. o.) 319. pontjában elismerte, hogy „nem lehet eleve kizárni, hogy az első pillantásra magatartási jellegű kötelezettségvállalások is, mint például egy védjegy alkalmazásáról egy bizonyos időre történő lemondás vagy pedig az összefonódással létrejövő vállalkozás termelési kapacitása egy részének versenytárs harmadik személyek rendelkezésére bocsátása, illetve általában véve az alapvető infrastruktúrához való, hátrányos megkülönböztetéshez nem vezető hozzáférés biztosítása, képes lehet megakadályozni az erőfölény létrejöttét vagy megerősödését”.

171 A felperes által hangsúlyozott azon körülmény, miszerint a Bizottság a múltban sosem engedélyezett összefonódást kizárólag a védjegylicenciára vonatkozó kötelezettségvállalások alapján, nem releváns. Nem lehet ugyanis kifogásolni, hogy a Bizottság elfogadta a SEB által felajánlott kötelezettségvállalásokat, pusztán arra hivatkozva, hogy a Bizottság azelőtt sosem engedélyezett összefonódást kizárólag a védjegylicenciára vonatkozó kötelezettségvállalások alapján, amennyiben azok alkalmasak az azonosított versenyproblémák hatékony megoldására. Ezen, a kötelezettségvállalások tartalmát érintő kérdés a kötelezettségvállalások elégtelen jellegére alapított jogalap keretében kerül megvizsgálásra.

172 Az ügy irataiból kitűnik továbbá, hogy a közigazgatási eljárásban egyébként több harmadik személy, köztük a De’Longhi is felhívta a Bizottság figyelmét arra, hogy a licenciamegállapodás bizonyos feltételek mellett elegendő lehet a jelen ügyben azonosított versenyproblémák megoldásához (lásd a fenti 149. pontot).

173 Nem vitatott, hogy a védjegyek az összefonódás által érintett ágazatban elsőrendű fontosságúak, és a végső fogyasztók választását meghatározó legfontosabb tényezők egyikének minősülnek. A Moulinex