C 341/18

2018. július 10-én benyújtott kereset – JPMorgan Chase és társai kontra Bizottság

(T-420/18. sz. ügy)

(2018/C 341/30)

Az eljárás nyelve: angol

Felek

Felperesek: JPMorgan Chase & Co. (New York, New York, Egyesült Államok), JPMorgan Chase Bank, National Association (Columbus, Ohio, Egyesült Államok), J. P. Morgan Services LLP (London, Egyesült Királyság) (képviselők: M. Lester QC, D. Piccinin és D. Heaton barristers, N. French, B. Tormey, N. Frey és D. Das solicitors)

Alperes: Európai Bizottság

Kérelmek

A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

— semmisítse meg teljes egészében a megtámadott határozatot azzal a következménnyel, hogy a jogsértést megállapító határozat semmilyen változatát se lehessen közzétenni addig, amíg a Törvényszék nem döntött a jogsértést megállapító határozat megsemmisítése iránti keresetről;

— vagylagosan, részben semmisítse meg a megtámadott határozatot, valamint tartsa fenn azokat a kitakart részeket, amelyeket az Európai Bizottság elutasított, amint az a második, harmadik és negyedik jogalapban kifejtésre került;

— kötelezze a Bizottságot a felperesek költségeinek viselésére.

Jogalapok és fontosabb érvek

A felperesek az általuk az Európai Bizottság elnökének a meghallgatási tisztviselő egyes versenyjogi eljárásokban meglévő feladatáról és megbízatásáról szóló, 2011. október 13-i 2011/695/EU határozata (HL 2011. L 275., 29. o.) 8. cikke alapján benyújtott, információk közzététel útján történő nyilvánosságra hozatalával szembeni kifogásairól szóló, 2018. április 27-i C(2018) 2745 final bizottsági határozat megsemmisítését kérik („AT.39914 – Euro Interest Rate Derivatives [EIRD]” ügy).

Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek négy jogalapra hivatkoznak.

1. Az első jogalap azon alapul, hogy a Bizottság megsértette az ártatlanság vélelmének elvét azzal, hogy elutasította a felperesek azzal kapcsolatos kérelmét, hogy a 2016. december 7-i határozat (jogsértést megállapító határozat) (1) bármely nem bizalmas változatának a közzétételét el kell halasztani addig, amíg a Törvényszék a felpereseknek a jogsértést megállapító határozat megsemmisítése iránti keresetéről nem határoz. Magát a jogsértést megállapító határozatot az ártatlanság vélelmének a megsértésével hozták, amint az a 2017. november 10-i Icap és társai kontra Bizottság ítéletben (T-180/15, EU:T:2017:795, 253–269. pont) megállapításra került. Következésképpen a felperesek ugyanabban a helyzetben vannak mint a nem címzetti státuszú személy: nem biztosítottak számukra mindazok az általános garanciák, amelyeket az ügy érdekében meghozandó határozathoz vezető eljárás rendszerinti lefolytatása során a védelemhez való gyakorlásához biztosítanak. A felperesek azt állítják, hogy ez megakadályozná a jogsértést megállapító határozat bármilyen közzétételét addig, amíg a Törvényszék a Bizottság megállapításait teljes mértékben felül nem vizsgálja.

2. A második jogalap azon alapul, hogy a Bizottság a meghallgató tisztviselőn keresztül túllépte hatáskörét a 2011/695/EU határozat (2) 8. cikkének (2) bekezdése alapján (a meghallgatási tisztviselő megbízatása) a Versenypolitikai Főigazgatóság azon határozatának való ellentmondás szándékával, hogy a jogsértést megállapító határozat egy részét nem teszik közzé (és ezen jogellenes határozatra hivatkozva annak elutasítása érdekében, hogy megakadályozzák a jogsértést megállapító határozat hasonló részeinek közzétételét). A meghallgató tisztviselőn keresztül eljáró Bizottság nem rendelkezik hatáskörrel arra, hogy ezt megtegye (lásd: 2015. július 15-i Pilkington Group kontra Bizottság ítélet, T-462/12, EU:T:2015:508, 31. pont).

3. A harmadik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot, amikor a felperesek állításait a meghallgatási tisztviselő megbízatása 8. cikkének (2) bekezdése alapján értékelte, és ezért nem tartotta tiszteletben a szakmai titoktartást, amint azt ez a rendelkezés, az EUMSZ 339. cikk, valamint az 1/2003/EK tanácsi rendelet (3) 28. cikke megköveteli. A Bizottság tévedett annak megállapításával, hogy a vitatott adatok nem teljesítik a szakmai titoktartása vonatkozó kötelezettség hatálya alá tartozó információkkal kapcsolatos tesztet (lásd: 2006. május 30-i Bank Austria Creditansalt kontra Bizottság ítélet, T-198/03, EU:T:2006:136), és más indokokból.

4. A negyedik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság megsértette az egyének azonosításának védelmét szabályozó elvet a felperesek korábbi alkalmazottja, valamint a felperesek vállalkozása irányításában részt vevő személyek tekintetében, beleértve az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezmény 8. cikkében és az Európai Unió Alapjogi Chartájának 7. cikkében szereplő, a magánélet tiszteletben tartásához való jogot. A felperesek azt állítják, hogy a Bizottság olyan információk közzétételét javasolta, amelyek felfednék vagy felfedhetik ezen korábbi alkalmazottnak a kilétét, valamint a felperesek akkori alkalmazottainak állítólagos lelkiállapotát.

(1) Az EUMSZ 101. cikk és az EGT-megállapodás 53. cikke alkalmazására vonatkozó eljárásban 2016. december 7-én hozott C(2016) 8530 final bizottsági határozat.

(2) A Bizottság elnökének a meghallgatási tisztviselő egyes versenyjogi eljárásokban meglévő feladatáról és megbízatásáról szóló, 2011. október 13-i 2011/695/EU határozata (HL L. 275., 2011.10.20., 29. o.).

(3) A Szerződés 81. és 82. cikkében meghatározott versenyszabályok végrehajtásáról szóló, 2002. december 16-i 1/2003/EK tanácsi rendelet (HL L 1., 2003.1.4., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 2. kötet, 205. o.).