Az adójóváírásnak az osztalékból származó jövedelmet terhelő adó hatálya alá nem tartozó olyan részvényesek tekintetében fennálló hiánya, mint a Trustees, visszatarthatja e részvényeseket attól, hogy az Egyesült Királyságban illetékességgel rendelkező olyan társaságok tőkéjébe fektessenek be, amelyek az Egyesült Királyságon kívüli illetékességgel rendelkező társaságoktól kapnak osztalékokat, az Egyesült Királyságban illetékességgel rendelkező olyan társaságokba történő befektetések javára, amelyek az ugyanezen tagállamban illetékességgel rendelkező más társaságoktól kapnak osztalékokat (lásd analógia útján: 2006. december 12‑iTest Claimants in the FII Group Litigation ítélet, C‑446/04 , EU:C:2006:774 , 166. pont).

Mindazonáltal emlékeztetni kell arra, hogy a jelen ítélet 50. pontjában említett ítélkezési gyakorlat értelmében a visszatérítéshez való jog nemcsak a tagállamnak a jogellenes adók jogcímén fizetett összegekre vonatkozik, hanem minden olyan beszedett összegre is, amelynek visszatérítése nélkülözhetetlen ahhoz, hogy helyreálljon az EUM‑Szerződésnek a mozgás szabadságára vonatkozó rendelkezései által megkövetelt egyenlő bánásmód (lásd analógia útján: 2001. március 8‑iMetallgesellschaft és társai ítélet, C‑397/98 és C‑410/98, EU:C:2001:134, 87. pont; 2006. december 12‑iTest Claimants in the FII Group Litigation ítélet, C‑446/04, EU:C:2006:774, 205. pont; 2012. július 19‑iLittlewoods Retail és társai ítélet, C‑591/10, EU:C:2012:478, 25. pont), következésképpen azokat az összegeket is beleértve, amelyeket azon adójóváírás jogcímén kell megfizetni a jogalanynak, amelytől az uniós joggal ellentétes nemzeti szabályozás értelmében megfosztották.

Ezt követően arra kell emlékeztetni, hogy a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata értelmében az uniós jogi rendelkezéseket hatáskörének keretei között alkalmazni hivatott nemzeti közigazgatási hatóság vagy bíróság köteles biztosítani e rendelkezések teljes érvényesülését, szükség esetén – bírói hatalmánál fogva – mellőzve a nemzeti jogszabályok közösségi joggal ellentétes rendelkezéseinek alkalmazását, anélkül hogy e nemzeti rendelkezések jogalkotói vagy bármilyen más alkotmányos úton történő előzetes megsemmisítését kellene kezdeményeznie vagy várnia (a közigazgatási hatóságokat illetően lásd ebben az értelemben: 1989. június 22‑iCostanzo ítélet, 103/88, EU:C:1989:256, 31. pont; 1999. április 29‑iCiola ítélet, C‑224/97, EU:C:1999:212, 26. és 30. pont, valamint, a bíróságokat illetően: 1978. március 9‑iSimmenthal ítélet, 106/77, EU:C:1978:49, 24. pont; 2016. július 5‑iOgnyanov ítélet, C‑614/14, EU:C:2016:514, 34. pont).

Ily módon, mivel nem létezik az olyan adójóváírás kifizetésére vonatkozó uniós szabályozás, amelytől a jogosultakat jogellenesen megfosztották, az egyes tagállamok belső jogrendjének feladata, hogy meghatározza az azon jogok védelmének biztosítását szolgáló keresetek eljárási szabályait, amelyek az uniós jogból erednek a jogalanyok számára, azzal, hogy e szabályok az egyenértékűség elvének értelmében nem lehetnek kedvezőtlenebbek, mint azok, amelyek a hasonló nemzeti jellegű keresetekre vonatkoznak (lásd ebben az értelemben: 1976. december 16‑iRewe‑Zentralfinanz és Rewe‑Zentral ítélet, 33/76, EU:C:1976:188, 5. pont; 2001. március 8‑iMetallgesellschaft és társai ítélet, C‑397/98 és C‑410/98, EU:C:2001:134, 85. pont; 2006. december 12‑iTest Claimants in the FII Group Litigation ítélet, C‑446/04, EU:C:2006:774, 203. pont; 2015. október 6‑iTârșia ítélet C‑69/14, EU:C:2015:662, 26. és 27. pont).

Ezenfelül, a tényleges érvényesülés elvének értelmében a tagállamok felelőssége, hogy az egyes esetekben biztosítsák az uniós jog által garantált jogok hatékony védelmét, és különösen, hogy biztosítsák a hatékony jogorvoslathoz és tisztességes eljáráshoz való, az Európai Unió Alapjogi Chartája 47. cikkének (1) bekezdésében rögzített jog tiszteletben tartását (lásd ebben az értelemben: 2016. szeptember 15‑iStar Storage és társai ítélet, C‑439/14 és C‑488/14, EU:C:2016:688, 46. pont; 2016. november 8‑iLesoochranárske zoskupenie VLK ítélet, C‑243/15, EU:C:2016:838, 65. pont; 2017. május 16‑iBerlioz Investment Fund ítélet, C‑682/15, EU:C:2017:373, 44. pont).

Az uniós jog megköveteli, hogy valamely tagállam nemzeti joga jogorvoslati lehetőségeket írjon elő, amelyeket igénybe vehetnek az olyan részvényesek, akik az alapügyben szereplőhöz hasonló helyzetben anélkül kaptak „külföldi jövedelemből származó osztaléknak” minősített osztalékot, hogy az említett osztalékokra vonatkozó adójóváírásban részesültek volna, annak érdekében, hogy e részvényesek az EUMSZ 63. cikkben számukra biztosított jogokra hivatkozhassanak. E tekintetben a hatáskörrel rendelkező nemzeti bíróságnak ügyelnie kell arra, hogy az olyan részvényesek, mint a The Trustees of the BT Pension Scheme, akik nem alanyai az osztalékokból származó jövedelmet terhelő adónak, és akik külföldi eredetű, „külföldi jövedelemből származó osztaléknak” minősített osztalékokból származó osztalékokat kaptak, olyan jogorvoslati lehetőséggel rendelkezzenek, amely egyfelől olyan jellegű kell, hogy legyen, amely olyan szabályok alapján biztosítja azon adójóváírás kifizetését, amelynek jogosultjait jogellenesen megfosztották attól, amelyek nem lehetnek kedvezőtlenebbek, mint az ilyen adójóváírás vagy egy összehasonlítható adóelőny kifizetésére irányuló keresetre vonatkozó szabályok egy olyan helyzetben, amelyben az adóhatóság jogellenesen fosztotta meg a jogosultakat ezen adójóváírástól vagy ezen adóelőnytől valamely, az Egyesült Királyságban illetékességgel rendelkező társaság által kapott osztalékokból származó osztalékok fizetése során, másfelől pedig e jogorvoslati lehetőségnek lehetővé kell tennie az EUMSZ 63. cikk által az ilyen részvényeseknek biztosított jogok hatékony védelmének garantálását.

(lásd 52., 54., 58., 59., 61. pont és a rendelkező rész 2. pontja)