2.

E kérdésre adandó nemleges válasz esetén a fent említett jogi szabályozás mely részének alkalmazását kell mellőznie a nemzeti bíróságnak az uniós jog tényleges alkalmazásának biztosításához: 2.1. a büntetőeljárás megszüntetését az egy hónapos határidő lejárta esetén, vagy 2.2. a fent említett hibák „lényeges eljárási követelmények megsértésének” való minősítését, vagy 2.3. a [g)] pont szerint keletkezett alanyi jog védelmét, amennyiben lehetőség van az említett jogsértés bírósági eljárás keretében történő hatékony orvoslására? 2.1. Ahhoz kell-e kötni a büntetőeljárás megszüntetését előíró nemzeti jogszabály alkalmazásának mellőzésére vonatkozó döntést, hogy A) az ügyésznek további határidőt biztosítanak a „lényeges eljárási követelmények megsértésének” orvoslására, amely pontosan olyan hosszú, mint az a határidő, amely alatt az ügyész a védelemnek betudható akadályok miatt objektíve nem volt a jogsértés orvoslására alkalmas helyzetben? B) a bíróság az A) kérdés szerinti esetben megállapítja, hogy az említett akadályok „joggal való visszaélés” miatt merültek fel? C) az A) kérdésre adandó nemleges válasz esetén a bíróság megállapítja, hogy a nemzeti jog megfelelő garanciákat nyújt a bűnügyi nyomozás észszerű időn belüli lezárásához? 2.2. Amennyiben összeegyeztethető az uniós joggal az annak figyelmen kívül hagyására vonatkozó döntés, hogy a fent említett hibákat a nemzeti jog által előírtaknak megfelelően „lényeges eljárási követelmények megsértésének” kell minősíteni, akkor: A) Megfelelően biztosított lenne-e a 2012/13/EU irányelv (1) 6. cikkének (3) bekezdése szerinti azon jog, hogy a vádra vonatkozóan részletes tájékoztatást kell nyújtani a védelemnek, 1) ha e tájékoztatás nyújtására a vádirat bírósághoz való tényleges benyújtása után, de annak bírósági vizsgálata előtt kerül sor, valamint ha korábban, amikor a vádiratot még nem nyújtották be a bírósághoz, teljes tájékoztatást nyújtottak a védelemnek a vád lényeges elemeiről (M. Hristov vádlott esetében)? 2) a 2.2. A) 1) kérdésre adandó igenlő válasz esetén, ha az említett tájékoztatás nyújtására a vádirat bírósághoz való tényleges benyújtása után, de annak bírósági vizsgálata előtt kerül sor, és korábban, amikor a vádiratot még nem nyújtották be a bírósághoz, részleges tájékoztatást nyújtottak a védelemnek a vád lényeges elemeiről, jóllehet a csak részleges tájékoztatás nyújtásának oka a védelem oldalán felmerült akadályokban gyökerezik (N. Kolev és S. Kostadinov vádlottak esetében)? 3) ha az említett tájékoztatás ellentmondásokat tartalmaz a kenőpénz-kérés konkrét kinyilvánítását illetően (a tájékoztatás egyszer azt állítja, hogy egy másik vádlott kifejezetten kenőpénzt kért, miközben M. Hristov vádlott elégedetlenségét fejezte ki grimaszával, amikor a vámellenőrzés alá vont személy túl kevés pénzt kínált, másszor pedig azt, hogy M. Hristov vádlott szó szerint és konkrétan kenőpénzt kért)? B) Megfelelően biztosított lenne-e az alapeljárásban a 2012/13 irányelv 7. cikkének (3) bekezdése szerinti azon jog, hogy „legkésőbb a vád tartalmának [helyesen: vádirat] bírósághoz való, elbírálás céljából történő benyújtásakor” biztosítani kell a védelemnek az iratokba való betekintést, ha a védelem korábban hozzáférhetett az iratok jelentős részéhez, és lehetőséget biztosítottak számára az iratbetekintésre, azonban különböző akadályok (megbetegedés, szakmai elfoglaltságok) miatt és a nemzeti jogra hivatkozva, amely megköveteli, hogy az iratokba való betekintésre való idézésre legalább három nappal előbb kerüljön sor, nem élt e lehetőséggel? Kell-e biztosítani második lehetőséget az akadályok megszűnése után és legalább háromnapos idézési határidővel? Meg kell-e vizsgálni, hogy az említett akadályok objektíve fennálltak-e, vagy joggal való visszaélést képeznek? C) Mindkét rendelkezésben azonos jelentéssel bírnak-e a 2012/13 irányelv 6. cikkének (3) bekezdésében és 7. cikkének (3) bekezdésében szereplő alábbi jogszabályi követelmények: [„legkésőbb a vád tartalmának [helyesen: vádirat] bírósághoz való benyújtásakor”, illetve] „legkésőbb a vádirat bírósághoz való, elbírálás céljából történő benyújtásakor”? Milyen jelentéssel bírnak e követelmények: a vádirat bírósághoz való tényleges benyújtása előtt vagy legkésőbb annak bírósághoz való benyújtásakor vagy pedig annak bírósághoz való benyújtása után, de azelőtt, hogy a bíróság a vádirat vizsgálatára irányuló intézkedéseket tenne? D) Mindkét rendelkezésben azonos jelentéssel bír-e a vádra vonatkozóan a védelem részére történő tájékoztatásnyújtás és az ügyiratokba való betekintés oly módon történő biztosításának jogszabályi követelménye, hogy a 2012/13 irányelv 6. cikkének (1) bekezdésével, valamint 7. cikkének (2) és (3) bekezdésével összhangban biztosított legyen „a védelemhez való jog eredményes gyakorlása” és megóvható legyen „az eljárás tisztességessége”? Eleget tenne-e e követelménynek, 1) ha ugyan a vádirat bírósághoz való benyújtása után, de még az annak érdemi vizsgálatára irányuló intézkedések megtétele előtt nyújtanak részletes tájékoztatást a védelemnek a vádra vonatkozóan, és megfelelő határidőt biztosítanak a védelemnek a felkészülésre? Egy korábbi időpontban hiányos és részleges tájékoztatást nyújtottak a vádra vonatkozóan. 2) ha a védelem ugyan a vádirat bírósághoz való benyújtása után, de még az annak érdemi vizsgálatára irányuló intézkedések megtétele előtt tekinthet be minden iratba, és megfelelő határidőt biztosítanak számára a felkészülésre? A védelem korábban betekinthetett az ügyiratok nagy részébe. 3) ha a bíróság intézkedéseket tesz annak érdekében, hogy a védelem számára biztosítsa, hogy minden nyilatkozat, amelyet a védelem a részletes vádirat és az ügy valamennyi iratának megismerését követően tesz, ugyanolyan hatással bírjon, mint amilyen hatással a nyilatkozatok akkor bírtak volna, ha a vádirat bírósághoz való benyújtása előtt tették volna meg azokat az ügyésszel szemben? E) Biztosított lenne-e „az eljárás tisztességessége” a 2012/13 irányelv 6. cikkének (1) és (4) bekezdésével összhangban, valamint „a védelemhez való jog eredményes gyakorlása” az említett irányelv 6. cikkének (1) bekezdésével összhangban, ha a bíróság úgy határozna, hogy olyan végleges vád tárgyában indítja meg a bírósági eljárást, amely ellentmondásokat tartalmaz a kenőpénz követelését illetően, erre tekintettel azonban lehetőséget biztosítana az ügyész számára ezen ellentmondások megszüntetésére, valamint lehetővé tenné a felek számára, hogy teljes mértékben érvényesíthessék azokat a jogokat, amelyek az ilyen ellentmondásoktól mentes vádirat benyújtása esetén illeték volna meg őket? F) Megfelelően biztosított lenne-e a 2013/48/EU irányelv (2) 3. cikkének (1) bekezdésében rögzített, ügyvédi segítség igénybevételéhez való jog, ha a bűnügyi nyomozás ideje alatt lehetőséget biztosítanának az ügyvédnek arra, hogy az ideiglenes vádról való tájékoztatása és az ügy valamennyi iratába való teljes betekintés érdekében megjelenjen, szakmai elfoglaltságok miatt és a legalább háromnapos idézési határidőt előíró nemzeti jogra hivatkozva azonban nem jelenik meg? Biztosítani kell-e egy új, legalább háromnapos határidőt azt követően, hogy az említett elfoglaltságok már nem állnak fenn? Meg kell-e vizsgálni, hogy jogszerű-e a megjelenés [elmaradásának] indoka, vagy joggal való visszaélés történt? G) Hatással lenne-e a 2013/48 irányelv 3. cikkének (1) bekezdésében rögzített, ügyvédi segítség igénybevételéhez való jog bűnügyi nyomozás során történő megsértése „a védelemhez való jog gyakorlatban történő hatékonyan érvényesítésére”, ha a bíróság a vádirat bírósághoz való benyújtása után teljes hozzáférést biztosítana az ügyvéd számára a végleges és részletes vádirathoz, valamint az ügy valamennyi iratához, majd intézkedéseket tenne annak érdekében, hogy az ügyvéd számára biztosítsa, hogy az általa a részletes vádirat és az ügy valamennyi iratának megismerését követően tett valamennyi nyilatkozat ugyanolyan hatással bírjon, mint amilyen hatással a nyilatkozatok akkor bírtak volna, ha a vádirat bírósághoz való benyújtása előtt tették volna meg azokat az ügyésszel szemben? 2.3. Összeegyeztethető-e az uniós joggal a vádlottnak a büntetőeljárás (fent ismertetett feltételek mellett történő) megszüntetésére vonatkozóan keletkezett alanyi joga annak ellenére, hogy lehetőség van a „lényeges eljárási követelmények [ügyész által nem orvosolt] megsértésének” a bírósági eljárásban, a bíróság által tett intézkedések útján történő teljes mértékű orvoslására, minek folytán a vádlott jogi helyzete végső soron azonos lenne azzal a helyzettel, amelyben az említett jogsértés kellő időben történő orvoslása esetén lenne?