15

Miután a feleket meghallgatta, és a fenti előterjesztést szükségesnek ítélte, a Supremo Tribunal Administrativo az eljárás felfüggesztéséről határozott, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjesztette a Bíróság elé: „1) Az EK 73. cikk, EK 87. cikk és EK 88. cikk, valamint az […] 1191/69 rendelet fényében a nemzeti hatóságok előírhatnak-e közszolgáltatási kötelezettségeket olyan közvállalkozás számára, amelynek feladata a tömegközlekedés biztosítása egy adott településen? 2) Igenlő válasz esetén a nemzeti hatóságoknak kompenzálniuk kell-e e kötelezettségek teljesítését? 3) Abban az esetben, ha a nemzeti hatóságok nem kötelesek pályázatot hirdetni valamely közlekedési hálózat üzemeltetésének koncessziója tekintetében, kiterjed-e e hatóságok kompenzációs kötelezettsége azon vállalkozásokra is, amelyek a nemzeti jog értelmében és ugyanazon övezetben tömegközlekedésnek minősülő szolgáltatásokat nyújtanak? 4) Igenlő válasz esetén mi a kompenzáció feltétele? 5) Azon autóbusz-közlekedési vállalkozások esetében, amelyek a közszolgáltatási koncesszió értelmében tevékenységüket valamely meghatározott települési körzetben kizárólagossággal folytatják, de e tevékenységüket magánvállalkozásokkal versenyezve is folytatják azon településeken kívül, amelyekre a kizárólagosság vonatkozik, és amely vállalkozásoknak az állam minden évben támogatást nyújt üzemeltetési veszteségeinek kiegyenlítése céljából, e támogatások az EK 87. cikk (1) bekezdése által tiltott állami támogatásnak minősülnek-e: a) ha a vonatkozó hiteles könyvelési adatok alapján nem lehet meghatározni e vállalkozásoknak a koncesszió tárgyát képező övezetben folytatott tevékenységéből eredő költségek és a vonatkozó bevételek közötti különbséget, következésképpen nem lehetséges kiszámítani a közszolgáltatási kötelezettségek teljesítéséből származó költségtöbbletet, amely a koncesszió értelmében állami támogatás tárgya lehet; b) ha ezen okból a közlekedési szolgáltatásnak a hivatkozott vállalkozások általi nyújtása fenntartható vagy növelhető, aminek az a következménye, hogy csökken annak lehetősége, hogy egyéb, ugyanezen vagy más tagállamban letelepedett vállalkozások nyújthassanak közlekedési szolgáltatást; c) illetve az EK 73. cikk ellenére? 6) Tekintettel azon feltételekre, amelyeket a Bíróság megállapítása szerint az EK 87. cikk (1) bekezdése […] ír elő a támogatás állami támogatásként történő minősítéséhez – konkrétan a C-280/00. sz., Altmark Trans [és Regierungspräsidium Magdeburg] ügyben 2003. július 24-én hozott ítéletben [EBHT 2003., I-7747. o.] (»Először is szükséges, hogy állami vagy állami forrásból történő beavatkozásról legyen szó. Másodszor szükséges, hogy e beavatkozás alkalmas legyen a tagállamok közötti kereskedelem érintésére. Harmadszor kedvezményezettje részére előnyt kell juttatnia. Negyedszer szükséges, hogy a versenyt torzítsa, vagy azzal fenyegessen.«) – mi a jelentése és terjedelme az i. »előny juttatása«, amely ii. »a versenyt torzítja« fordulatnak olyan helyzetben, amelyben a kedvezményezettek a tömegközlekedés közszolgáltatásának kizárólagos koncessziójával rendelkeznek Lisszabon és Porto városában, de üzemeltetnek e városokba irányuló járatokat azokban az övezetekben is, ahol más vállalkozások is jelen vannak? Vagy más szóval, mely feltételeket kell alkalmazni annak megállapításához, hogy valamely támogatás nyújtása torzítja-e a versenyt? E tekintetben releváns-e annak meghatározása, hogy a vállalkozások költségeinek hány százaléka származik azokból a járatokból, amelyeket a kizárólagosság övezetén kívül üzemeltetnek? Egyszóval: szükséges-e, hogy a támogatás jelentős részében azon tevékenységgel legyen összefüggésben, amelyet a vállalkozás a kizárólagosság övezetében (Lisszabon és Porto) folytat? 7) Az [Európai Közösségek] Bizottság[á]nak az EK 76. cikkben és az EK 88. cikkben előírt beavatkozása az egyetlen jogi eszköz az [EK-]Szerződés állami támogatásokra vonatkozó rendelkezéseinek tiszteletben tartatására, vagy a közösségi jog hatékony érvényesülése ennél többet is megkövetel, konkrétan a hivatkozott rendelkezéseknek a nemzeti bíróságok általi alkalmazását két olyan magánfél kérelmére, akik úgy ítélik meg, hogy valamely, a versenyjog szabályaival ellentétes szubvenció vagy támogatás nyújtása folytán sérelmet szenvedtek?”