ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

A Törvényszék figyelmen kívül hagyta azt, hogy a „Neuschwanstein” megjelölés földrajzi származásra utaló jelzés. Az ítélet 27. pontja megállapította – önmagában is ellentmondásos módon – hogy noha a Neuschwanstein kastély „helye földrajzilag meghatározható”, az nem „földrajzi hely”, hiszen a hely fő funkciója a kulturális örökség megőrzése, nem pedig szuvenír áruk és szolgáltatások előállítása és értékesítése. Valamely földrajzi hely „főfunkciója” azonban semmilyen szerepet nem játszik a földrajzi származás megjelölésére vonatkozó feltétlen kizáró ok esetében. A Neuschwanstein kastély helye egyértelműen és megváltoztathatatlanul meghatározható, és a Törvényszék álláspontjával ellentétben az abban különbözik a szokásos múzeumoktól, amelyeket az abban lévő kiállítási tárgyak határoznak meg, hogy a Neuschwanstein kastélyt nem lehet áthelyezni. Az érintett vásárlóközönség ezt a nevet nem elemzően, a „hattyú új köve” jelentéssel értelmezi, ahogyan az a megtámadott ítéletben szerepel, hanem a fantázianevet kizárólag a világszerte ismert kastéllyal hozza összefüggésbe. Következésképpen a megtámadott ítélet a Bíróság Windsurfing Chiemsee-ítéletben (2) szereplő megállapításainak is ellentmond, mivel az érintett vásárlóközönség a „Neuschwanstein” megjelöléssel megjelölt árukat Neuschwanstein kastéllyal mint világhírű turisztikai központtal hozza összefüggésbe. Ez a hely ennélfogva kétségtelenül alkalmas arra, hogy az ehhez a helyhez kapcsolódó pozitív érzelmek révén a fogyasztó preferenciáit befolyásolja. Ezért a megjelölés – mint a földrajzi származás jelzése – nem oltalmazható. A közérdeket szolgálja, hogy az ismert turisztikai látványosságok neve legalább a tipikus szuvenír áruk tekintetében – amelyeket azért terjesztenek és árusítanak, hogy az adott turisztikai látványosságra emlékeztessenek – ne kerüljön monopolizálásra valamely védjegyoltalom által. Márpedig a Törvényszék a védjegybejelentésben foglalt árukat és szolgáltatásokat egyáltalán nem elemezte abból a szempontból, hogy azok alkalmasak lennének-e szuvenír áruknak. Erre pedig különösen amiatt lett volna szükség, hogy a vitatott védjegyet valamely általános kifejezés tekintetében jelentették be, amely a tipikus szuvenír árukra is kiterjed. Ezeken az elveken nem változtat az, hogy a jelen esetben a bejelentő a Freistaat Bayern mivel – ahogyan azt a Törvényszék a Monaco-ítéletben (3) hangsúlyozta – valamely államra mint bejelentőre ugyanazok az elvek alkalmazandóak mint a többi piaci szereplőre.
a)

ha valamely ajánlattevő (a felperes) tudomására jut, hogy a két kapcsolt ajánlattevő egyike (A ajánlattevő) által benyújtott legalacsonyabb árú ajánlatot elutasították, és a másik ajánlattevő (B ajánlattevő) lett a nyertes ajánlattevő, valamint figyelemmel az említett ajánlattevők és a közbeszerzési eljárásban való részvételükkel összefüggő egyéb körülményekre (az a tény, hogy A és B ajánlattevő igazgatótanácsa közös; az a tény, hogy ugyanaz az anyavállalatuk, amely nem vett részt a közbeszerzési eljárásban; az a tény, hogy A és B ajánlattevő nem tájékoztatta az ajánlatkérőt a köztük fennálló kapcsolatokról és nem nyújtottak be külön kiegészítő felvilágosítást e kapcsolatokat illetően, egyebek mellett azért, mert nem vizsgálták ezeket a kapcsolatokat; az a tény, hogy A ajánlattevő ajánlatában következetlen információt közölt arra vonatkozóan, hogy az ajánlat szerinti közlekedési eszköz (hulladékgyűjtő jármű) megfelel-e az ajánlati felhívás EURO V-re vonatkozó feltételének; az a tény, hogy az az ajánlattevő, amely a legalacsonyabb árú ajánlatot nyújtotta be, amelyet a benne feltárt hiányosságok miatt elutasítottak, először is, nem kifogásolta az ajánlatkérő határozatát, majd másodszor, jogorvoslatot kért az elsőfokú bíróság határozata ellen, amely jogorvoslati kérelemben egyebek mellett az elutasítás jogellenességét [kifogásolta] stb.), és ha e körülményeket illetően ajánlatkérő nem tett semmiféle lépést, ez az információ önmagában elégséges-e ahhoz, hogy megalapozza a felülvizsgálatra jogosult szervhez intézett panaszt, miszerint ajánlatkérő eljárását jogellenesnek kell tekinteni, mivel nem biztosította az eljárás átláthatóságát és tárgyilagosságát, és emellett nem kért a felperestől konkrét bizonyítékot arra vonatkozóan, hogy az A és B ajánlattevő tisztességtelenül járt el?
HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 22/16

A High Court of Justice (Chancery Division) (Egyesült Királyság) által 2016. november 14-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Air Berlin plc kontra Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

(C-573/16. sz. ügy)

(2017/C 022/22)

Az eljárás nyelve: angol

A kérdést előterjesztő bíróság

High Court of Justice (Chancery Division)

Az alapeljárás felei

Felperes: Air Berlin plc

Alperes: Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

1) Az alábbi rendelkezésekkel ellentétes-e 1,5 %-os bélyegilleték valamely tagállam általi, a fenti körülmények között a fent bemutatott átruházásra történő kivetése: 1. az első irányelv (1) 10. vagy 11. cikke; 2. a második irányelv (2) 4. vagy 5. cikke; vagy 3. az EK-Szerződés 12., 43., 48., 49. vagy 56. cikke?

2) Az első kérdésre adandó válasz eltér-e olyan körülmények között, amikor azért van szükség a részvények elszámolóháznak történő átruházására, hogy ösztönözze a kérdéses társaság értéktőzsdei jegyzését a hivatkozott tagállamban vagy másik tagállamban?

3) Az első vagy a második kérdésre adandó válasz eltér-e olyan körülmények között, amikor a tagállam nemzeti joga lehetővé teszi az adóhatóság jóváhagyását követően az elszámolóház működtetőjének azt a választást, hogy az elszámolóházon belüli részvényátruházásokat nem terheli bélyegilleték, hanem helyette SDRT-t vetnek ki a részvények elszámolóházon belüli valamennyi későbbi értékesítésére (amelynek mértéke az értékesítés ellenértékének 0,5 %-a)?

4) A harmadik kérdésre adandó válasz eltér-e olyan körülmények között, amikor a kérdéses társaság által választott ügyletstruktúra azt eredményezi, hogy nem élhet a választási lehetőségből eredő előnyökkel?

(1) A tőkeemelést [helyesen: tőkefelhalmozást] terhelő közvetett adókról szóló,1969. július 17-i 69/335/EK tanácsi rendelet (HL 1969. L 249., 25. o.; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet, 1. kötet, 11. o.).

(2) A tőkeemelést [helyesen: tőkefelhalmozást] terhelő közvetett adókról szóló, 2008. február 12-i 2008/7/EK tanácsi rendelet (HL 2008. L 46., 11. o.)
1)

A határozott időre és határozatlan időre alkalmazott munkavállalók közötti egyenértékűség elve szempontjából „összehasonlítható helyzetnek” minősül-e a munkaszerződés ET 49. cikke (1) bekezdésének c) pontja szerinti „objektív körülmények” miatt történő megszüntetése és az ET 52. cikke szerinti „objektív okokból” eredő megszüntetése, és ennek következtében a két esetre megállapított eltérő végkielégítés a határozott időre és határozatlan időre alkalmazott munkavállalók közötti olyan egyenlőtlen bánásmódot képez-e, amelyet tilt az ESZSZ, az UNICE és a CEEP által a határozott ideig tartó munkaviszonyról kötött keretmegállapodásról szóló, 1999. június 28-i 1999/70/EK tanácsi irányelv (1)?
HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 22/14

A High Court of Justice (Chancery Division) (Egyesült Királyság) által 2016. november 10-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Merck Sharp kontra Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

(C-567/16. sz. ügy)

(2017/C 022/20)

Az eljárás nyelve: angol

A kérdést előterjesztő bíróság

High Court of Justice (Chancery Division)

Az alapeljárás felei

Felperes: Merck Sharp

Alperes: Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

1) Valamely tagállamnak az emberi felhasználásra szánt gyógyszerek közösségi kódexéről szóló, 2001. november 6-i 2001/83/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) 28. cikke (4) bekezdése szerinti, az eljárást lezáró tájékoztatása az alapszabadalom lejártát megelőzően felhasználva tekinthető-e úgy, hogy az a forgalombahozatali engedéllyel egyenértékű az emberi felhasználásra szánt gyógyszerek közösségi kódexéről szóló 2009. május 6-i 469/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (kodifikált változat) (a továbbiakban: KOT-rendelet) (2) 3. cikkének b) pontja alkalmazásában, méghozzá úgy, hogy az adott tagállamban kiegészítő oltalmi tanúsítvány iránti kérelmet benyújtó személy ilyen kérelmet nyújthat be és ilyen tanúsítványt kaphat az eljárást lezáró tájékoztatás alapján?

2) Az 1. kérdésre adott nemleges válasz esetén az 1. kérdésben meghatározott esetben a forgalombahozatali engedély hiánya az adott tagállamban a kiegészítő oltalmi tanúsítvány iránti kérelem benyújtásakor olyan hiányosság-e, amelyet a KOT-rendelet 10. cikkének (3) bekezdése alapján a forgalombahozatali engedély megadását követően orvosolni lehet?

(1) HL L 311., 67. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 27. kötet, 69. o.

(2) HL L 152., 1. o.
2.

Úgy kell-e értelmezni az EUSZ 4. cikk (3) bekezdését, illetve a Bíróság Francovich–ítéletében előírt követelményeket, hogy azokkal ellentétes az, hogy az uniós jog megsértése miatti kártérítési kereseteket olyan eljárásban is tárgyal[hat]ják, amelyet a kárfelelősségről és a szerződésekről szóló törvény (Zakon za zadalzheniata i dogovorite, a továbbiakban: ZZD) 45. és 49. cikke határoz meg, amely arányos illeték megfizetését, illetve a felróhatóság bizonyítását követeli meg, és olyan eljárás alapján is, amelyet az állam és az önkormányzatok kárfelelősségéről szóló törvény (Zakon za otgovornostta na darzhavata i obshtinite za vredi, a továbbiakban: ZODOV) 1. cikke szabályoz, amely ugyan objektív felelősséget ír elő és a bírósághoz fordulást könnyítő különleges szabályokat tartalmaz, ugyanakkor csak olyan károkra alkalmazható, amelyek a közigazgatási szerv jogellenesség miatt hatályon kívül helyezett jogi aktusa, illetve jogellenes cselekménye/mulasztása miatt következtek be, de nem terjed ki az olyan uniós jogi jogsértésekre, amelyeket más állami szerv az adott eljárásban hatályon kívül nem helyezett jogi aktusa/mulasztása révén követett el?
A)

az lehetővé teszi, hogy a United Nations Relief and Works Agency for Palestine Refugees in the Near Eastnél (UNRWA) (az Egyesült Nemzetek Segélyező és Munkaügyi Hivatala a palesztinai menekülteknek a Közel-Keleten) menekültként regisztrált és a kérelem benyújtása előtt az UNRWA működési területén (a Gázai övezetben) lakóhellyel rendelkező, palesztin származású hontalan személy nemzetközi védelem iránti kérelmét az 1951. évi Genfi Egyezmény 1. cikkének A. pontja szerinti kérelemként, ne pedig az ezen egyezmény 1. cikke D. pontjának második mondata szerinti nemzetközi védelem iránti kérelemként vizsgálják meg azzal a feltétellel, hogy a kérelem megvizsgálásáért való felelősség vállalására nem kivételes vagy humanitárius okból került sor, és a kérelem megvizsgálását a 2011/95 irányelv szabályozza?
HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 38/14

Az Upper Tribunal (Egyesült Királyság) által 2016. november 29-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Rafal Prefeta kontra Secretary of State for Work and Pensions

(C-618/16. sz. ügy)

(2017/C 038/18)

Az eljárás nyelve: angol

A kérdést előterjesztő bíróság

Upper Tribunal

Az alapeljárás felei

Felperes: Rafal Prefeta

Alperes: Secretary of State for Work and Pensions

Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

1. A csatlakozási szerződés XII. melléklete lehetővé tette-e a tagállamoknak, hogy kizárják a lengyel állampolgárokat a munkavállalókról szóló rendelet (1) 7. cikke (2) bekezdésének és az állampolgárságról szóló irányelv (2) 7. cikke (3) bekezdésének kedvezményeiből, ha a munkavállaló, – annak ellenére, hogy később megfelelt a munkaviszonya nyilvántartásba vételére vonatkozó nemzeti követelménynek – még nem rendelkezett tizenkét hónapos összefüggő munkaviszonnyal?

2. Amennyiben az első kérdésre adandó válasz nemleges, valamely lengyel állampolgárságú munkavállaló az 1. kérdésben szereplő körülmények között hivatkozhat-e az állampolgárságról szóló irányelv 7. cikkének (3) bekezdésére, amely a munkavállaló jogállás megtartásáról szól?

(1) A munkavállalók Unión belüli szabad mozgásáról szóló 2011. április 5-i 492/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2011. L 141., 1. o.)

(2) Az Unió polgárainak és családtagjaiknak a tagállamok területén történő szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való jogáról, valamint az 1612/68/EGK rendelet módosításáról, továbbá a 64/221/EGK, a 68/360/EGK, a 72/194/EGK, a 73/148/EGK, a 75/34/EGK, a 75/35/EGK, a 90/364/EGK, a 90/365/EGK és a 93/96/EGK irányelv hatályon kívül helyezéséről (EGT vonatkozású szöveg) szóló 2004. április 29-i 2004/38/EK tanácsi irányelv (HL 2004. L 158, 77. o.; magyar nyelvű kiadás 5. fejezet, 5. kötet, 46. o.)
3)

Ily módon a hitelintézetek tevékenységéhez való hozzáférésről és a hitelintézetek és befektetési vállalkozások prudenciális felügyeletéről, a 2002/87/EK irányelv módosításáról, a 2006/48/EK és a 2006/49/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. június 26-i 2013/36/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (EGT-vonatkozású szöveg) (2) 53. cikkére és az e rendelkezéssel összhangban álló nemzeti jogszabályi rendelkezésekre figyelemmel az összeegyeztethetetlen-e az [1) kérdésben] foglalt többi uniós szabály és elv rendszerével abban az értelemben, hogy a hozzáférés az ilyen tartalmú, a pénzintézet felszámolási eljárás alá vonását követően benyújtott kérelem esetén akkor is engedélyezhető, ha a kérelmező nem kizárólag azon polgári jogi vagy kereskedelmi jogi eljárás keretében kérte a hozzáférést, amelyet ténylegesen a pénzintézet felszámolási eljárás alá vonása révén károsult vagyoni érdekeinek védelme érdekében indított, hanem abban az esetben is, ha a kérelmező éppen ezen polgári jogi és kereskedelmi jogi eljárások konkrét elindítása lehetőségének megállapítása érdekében az eljárásokat megelőzően nyújtja be kérelmét a nemzeti állam által a hozzáféréshez való jog, valamint az átláthatóság elvének védelmére éppen a védelemhez való jog és a keresetindítási jog teljes körű védelmére tekintettel feljogosított bírósághoz, különös tekintettel azon betétes kérelmére, aki már elviselte a burden sharing hatásait azon hitelintézet felszámolási eljárása keretében, amelynél korábban megtakarításait elhelyezte?
HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 78/11

A High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) (Egyesült Királyság) által 2016. december 12-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – American Express Co. kontra The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury

(C-643/16. sz. ügy)

(2017/C 078/15)

Az eljárás nyelve: angol

A kérdést előterjesztő bíróság

High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)

Az alapeljárás felei

Felperes: American Express Co.

Alperes: The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury

Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

1) A 2015/2366/EU irányelv (1) (PSD2) 35. cikke (2) bekezdésének b) pontja alapján a PSD2 35. cikkének (1) bekezdésében előírt részvételi kötelezettség hatálya alá egyébként nem tartozó valamely fizetési rendszerre alkalmazandóvá válik-e a részvételi kötelezettség amiatt, hogy (i) a fizetési rendszer olyan társmárka-partnerrel köt társmárka-megállapodást, amely nem nyújt pénzforgalmi szolgáltatást e rendszeren keresztül a szóban forgó társmárkástermék-kínálattal kapcsolatban és/vagy amely (ii) a pénzforgalmi szolgáltatások nyújtása során képviseletének ellátása céljából pénzforgalmi közvetítőt vesz igénybe?

2) Az első kérdésre adandó igenlő válasz esetén a PSD2 35. cikkének (1) bekezdése, amennyiben előírja, hogy az ilyen megállapodást kötő fizetési rendszerekre vonatkozik a részvételi kötelezettség, érvénytelen-e azért, mert: a) nem tartalmaz az EUMSZ 296. cikkel összhangban indokolást; b) nyilvánvaló mérlegelési hibán alapul; és/vagy c) sérti az arányosság elvét?

(1) A belső piaci pénzforgalmi szolgáltatásokról és a 2002/65/EK, a 2009/110/EK és a 2013/36/EU irányelv és a 1093/2010/EU rendelet módosításáról, valamint a 2007/64/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2015. november 25-i (EU) 2015/2366 európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2015. L 337., 35. o.).
HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 86/6

A Rechtbank Noord-Holland (Hollandia) által 2016. december 7-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – X BV kontra Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Rotterdam Rijnmond

(C-631/16. sz. ügy)

(2017/C 086/08)

Az eljárás nyelve: holland

A kérdést előterjesztő bíróság

Rechtbank Noord-Holland

Az alapeljárás felei

Felperes: X BV

Alperes: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Rotterdam Rijnmond

Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

1) Érvényes-e a Vietnamból származó és az [A társaság] Ltd által gyártott egyes bőr felsőrésszel rendelkező lábbelik behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám ismételt kivetéséről és a kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről, valamint a Bíróság által a C-659/13. és C-34/14. sz. egyesített ügyekben hozott ítélet végrehajtásáról szóló, 2016. szeptember 13-i 2016/1647/EU bizottsági végrehajtási rendelet (1)?

2) Érvényes-e a Kínai Népköztársaságból és Vietnamból származó és az [I társaság] Ltd (Kína) által gyártott egyes bőr felsőrésszel rendelkező lábbelik behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám ismételt kivetéséről és a kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről, valamint a Bíróság által a C-659/13. és C-34/14. sz. egyesített ügyekben hozott ítélet végrehajtásáról szóló, 2016. szeptember 28-i 2016/1731/EU bizottsági végrehajtási rendelet (2)?

3) Az első és/vagy a második kérdésre adandó nemleges válasz esetén ez azt jelenti-e, hogy kamatokkal együtt vissza kell fizetni a felperes részére a kivetett vámot?

4) A harmadik kérdésre adandó igenlő válasz esetén hogyan kell kiszámítani a hivatkozott kamatokat?

(1) A Vietnamból származó és a Best Royal Co. Ltd, a Lac Cuong Footwear Co., Ltd, a Lac Ty Co., Ltd, a Saoviet Joint Stock Company (Megastar Joint Stock Company), a VMC Royal Co Ltd, a Freetrend Industrial Ltd és a vele kapcsolatban álló Freetrend Industrial A (Vietnam) Co, Ltd, a Fulgent Sun Footwear Co., Ltd, a General Shoes Ltd, a Golden Star Co, Ltd, a Golden Top Company Co., Ltd, a Kingmaker Footwear Co. Ltd, a Tripos Enterprise Inc., a Vietnam Shoe Majesty Co., Ltd által gyártott egyes bőr felsőrésszel rendelkező lábbelik behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám ismételt kivetéséről és a kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről, valamint a Bíróság által a C-659/13. és C-34/14. sz. egyesített ügyekben hozott ítélet végrehajtásáról szóló, 2016. szeptember 13-i 2016/1647/EU bizottsági végrehajtási rendelet (HL 2016. L 245., 16. o.).

(2) A Kínai Népköztársaságból és Vietnamból származó és a General Footwear Ltd (Kína), a Diamond Vietnam Co. Ltd és a Ty Hung Footgearmex/Footwear Co. Ltd által gyártott egyes bőr felsőrésszel rendelkező lábbelik behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám ismételt kivetéséről és a kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről, valamint a Bíróság által a C-659/13. és C-34/14. sz. egyesített ügyekben hozott ítélet végrehajtásáról szóló, 2016. szeptember 28-i (EU) 2016/1731 bizottsági végrehajtási rendelet (HL 2016. L 262., 4. o.)
1)

Úgy kell-e értelmezni a közös halászati politikáról, az 1954/2003/EK és az 1224/2009/EK tanácsi rendelet módosításáról, valamint a 2371/2002/EK és a 639/2004/EK tanácsi rendelet és a 2004/585/EK tanácsi határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 11-i 1380/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (1) 11. cikkét, hogy azzal ellentétesek valamely tagállamnak a felségterületéhez vagy a joghatósága alá tartozó vizekre vonatkozó olyan intézkedései, amelyek szükségesek ahhoz, hogy a tagállam megfeleljen a természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről szóló, 1992. május 21-i 92/43/EGK tanácsi irányelv (2) 6. cikke szerinti kötelezettségeinek, amelyek más tagállamok halászhajóit érintik, és amelyek a Natura 2000 területeken teljes körűen megtiltják a tengerfenékkel érintkező halászeszközökkel, valamint horgonyzott kopoltyúhálókkal („kopoltyúhálók és állítóhálók”) hivatásszerűen folytatott tengeri halászatot? Különösen: a) Úgy kell-e értelmezni a közös halászati politikáról, az 1954/2003/EK és az 1224/2009/EK tanácsi rendelet módosításáról, valamint a 2371/2002/EK és a 639/2004/EK tanácsi rendelet és a 2004/585/EK tanácsi határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 11-i 1380/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 11. cikkét, hogy a „védelmi intézkedés” fogalma magában foglalja az első előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésben említett halászati módszerek [tilalmát]? b) Úgy kell-e értelmezni a közös halászati politikáról, az 1954/2003/EK és az 1224/2009/EK tanácsi rendelet módosításáról, valamint a 2371/2002/EK és a 639/2004/EK tanácsi rendelet és a 2004/585/EK tanácsi határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 11-i 1380/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 11. cikkét, hogy a „más tagállamok halászhajói” fogalma valamely más tagállam azon halászhajóit is magában foglalja, amelyek a Németországi Szövetségi Köztársaság mint tagállam szövetségi lobogója alatt hajóznak? c) Úgy kell-e értelmezni a közös halászati politikáról, az 1954/2003/EK és az 1224/2009/EK tanácsi rendelet módosításáról, valamint a 2371/2002/EK és a 639/2004/EK tanácsi rendelet és a 2004/585/EK tanácsi határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 11-i 1380/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 11. cikkét, hogy a „vonatkozó uniós jogszabály céljának való megfelelés” fogalma a tagállam által elfogadott olyan intézkedéseket is magában foglalja, amelyek csak elősegítik az említett rendelkezésben hivatkozott uniós jogszabályokban megfogalmazott célok elérését?
5)

Már a menedékkérőként való jelentkezésről szóló igazolás első kiállításával, vagy csak a hivatalos menedékjog iránti kérelemről történő jelentéskészítéssel tekintendő benyújtottnak a nemzetközi védelem iránti kérelem a 604/2013 rendelet 20. cikkének (2) bekezdése értelmében? Különösen: a) A 604/2013 rendelet 20. cikkének (2) bekezdése szerinti formanyomtatványnak vagy jelentésnek minősül-e a menedékkérőként való jelentkezésről szóló igazolás? b) Az a hatóság-e a 604/2013 rendelet 20. cikkének (2) bekezdése szerinti illetékes hatóság, amelyik a formanyomtatvány átvételére vagy a jelentés elkészítésére rendelkezik hatáskörrel, vagy amelyik a menedékjog iránti kérelemről történő határozathozatalra rendelkezik hatáskörrel? c) Akkor is megérkezik-e a hatóságok által készített jelentés az illetékes hatósághoz, ha közölték vele a formanyomtatvány vagy a jelentés lényeges tartalmát, vagy ehhez továbbítani kell számára a jelentés eredeti példányát vagy másolatát is?