ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
26

A fentiekből következően a Tribunalul Sibiu (nagyszebeni fellebbviteli bíróság) a következő kérdéseket terjesztette előzetes döntéshozatalra a Bíróság elé: „1) Az EUSZ 6. cikk [a Charta] 17. cikke, 20. cikke, 21. cikkének első bekezdése és 47. cikke, az uniós jog által a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata alapján tiltott adók visszatérítésének elve, az Európa Tanács Miniszteri Bizottságának 16/2003. sz. ajánlása és az Európa Tanács Parlamenti Közgyűlésének 1787/2011. sz. határozatát úgy kell‑e értelmezni, hogy azokkal ellentétes az olyan rendelkezés, mint amilyen a [8/1014. sz. OUG] XV. cikke? 2) Értelmezhető‑e úgy a[z első kérdésben] hivatkozott uniós jog, az Európai Tanács Miniszteri Bizottságának 16/2003. sz. ajánlása, az Európa Tanács Parlamenti Közgyűlésének 1787/2011. sz. állásfoglalása, valamint a Miniszteri Bizottság (80) 2. sz. ajánlása, hogy azokkal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, mint a [365/741/2014. sz. miniszteri rendelet], a [22/2002. sz. OG] 1–3. cikke és a [2336/2011. sz. miniszteri rendelet]? 3) A fent hivatkozott uniós jogot, valamint a Bíróság ítélkezési gyakorlatát [az 1989. június 22‑iCostanzo‑ítélet, 103/88, EU:C:1989:256] úgy kell‑e értelmezni, hogy a nemzeti közigazgatási hatóságok (a jelen ügyben szóban forgó adójogi és környezetvédelmi hatóságok) hivatalból és haladéktalanul kötelesek végrehajtani a közigazgatási és adójogi jogterületen hozott bírósági határozatokat anélkül, hogy a visszatérítés kedvezményezettjének kérelmeznie kellene a végrehajtást, vagy be kellene tartania az alperes adós által előírt egyéb alakszerűségeket? 4) Mi az uniós jognak megfelelő »haladéktalan« határidő, amelyen belül a nemzeti közigazgatási hatóságoknak végre kell hajtaniuk egy közigazgatási és adójogi bíróság által hozott határozatot, illetve amelyen belül a visszatérítés kedvezményezettjének jogosultságait be kell számítani az állam felé fennálló egyéb kölcsönös kötelezettségeibe? 5) Úgy kell‑e értelmezni az uniós jogot, hogy az olyan szankciók, mint az Európai Tanács Miniszteri Bizottsága 16/2003. sz. ajánlása II. fejezete 1. pontjának b) pontjában előírt szankciók (nevezetesen a [közigazgatási perekről szóló 554. sz. törvény] 24. cikkének (3) bekezdésében előírt bírság) abban az esetben is alkalmazhatók, ha a közigazgatási szervet bírósági határozat alapján terhelő pénzügyi kötelezettségeket nem teljesítik? 6) Valamely bírósági határozatnak a közigazgatási szervvel szembeni végrehajtása esetén melyek azok a vagyontárgyak, amelyek lefoglalhatók az Európai Tanács Miniszteri Bizottsága 16/2003. sz. ajánlása II. fejezete 2. pontjának d) alpontja értelmében?”
39

Ugyanis az SVE 54. cikke az adott nemzeti jogrendszerben a büntető igazságszolgáltatásban részt vevő hatóság – mint a kołobrzegi kerületi ügyészség – által hozott, a tagállamban a büntetőeljárást jogerősen megszüntető határozatokra is alkalmazandó, még ha az ilyen határozatokat bírósági közreműködés nélkül hozzák is meg, és nem is öltik bírósági határozat formáját (lásd ebben az értelemben: 2003. február 11‑iGözütok és Brügge ítélet, C‑187/01 és C‑385/01, EU:C:2003:87, 28. és 38. pont).
15

A 2009. május 7‑iBizottság kontra Portugália ítéletében (C‑530/07, EU:C:2009:292) a Bíróság kimondta, hogy a Portugál Köztársaság – mivel elmulasztotta a 91/271 irányelv 3. cikke rendelkezéseinek megfelelően gyűjtőrendszerekkel felszerelni Bacia do Rio Uima (Fiães S. Jorge), Costa de Aveiro, Covilhã, Espinho/Feira, Ponta Delgada, Póvoa do Varzim/Vila do Conde, Santa Cita agglomerációit, és ezen irányelv 4. cikkének megfelelően másodlagos kezelés vagy ezzel egyenértékű kezelés alá vetni az Alverca, Bacia do Rio Uima (Fiães S. Jorge), Carvoeiro, Costa de Aveiro, Costa Oeste, Covilhã, Lisszabon, Matosinhos, Milfontes, Nazaré/Famalicão, Ponta Delgada, Póvoa de Varzim/Vila do Conde, Santa Cita, Vila Franca de Xira és Vila Real de Santo António agglomerációiból származó szennyvizeket – nem teljesítette az említett irányelv 3. és 4. cikkéből eredő kötelezettségeit.
49

E tekintetben a fellebbezők azzal érvelnek, hogy bírságukat két okból is csökkenteni kellett volna. Először is a Törvényszéknek le kellett volna vonnia a megtámadott ítélet 272–275. pontjában saját maga által tett megállapításból eredő következtetéseket, amely megállapítás szerint a Bizottság az SKW teljes egyetemleges felelősségének kiszámítása keretében tévesen elmulasztotta figyelembe venni az 1/2003 rendelet 23. cikke (2) bekezdésének a) pontja alapján kiszabott bírságok megállapításáról szóló iránymutatás (HL 2006. C 210., 2. o.) 25. pontjában előírt összeget, az ún. belépési díjat, és következésképpen megsértette az egyenlő bánásmód elvét, valamint az egyetemleges bírságok megállapítására vonatkozó elveket.
8

A nem vitatott követelésekre vonatkozó eljárások tekintetében alkalmazandó minimumszabályokat a 805/2004 rendelet 12–19. cikkét magába foglaló III. fejezete állapítja meg. Ezek a szabályok, amelyek a hitelező jogainak védelmét hivatottak biztosítani, nemcsak az eljárást megindító irat kézbesítésének módjaira vonatkoznak, hanem az említett okirat informatív tartalmára is, ugyanis az adóst tájékoztatni kell a követelésről, valamint az annak vitatásához szükséges eljárásról is. Ezen rendelet „A minimumszabályok alkalmazási köre” című 12. cikke az (1) bekezdésében a következők szerint rendelkezik: „A 3. cikk (1) bekezdésének b) vagy c) pontja értelmében nem vitatott követelésre vonatkozó határozat kizárólag akkor hitelesíthető európai végrehajtható okiratként, ha a származási tagállamban lefolytatott bírósági eljárás megfelel az e fejezetben meghatározott eljárási követelményeknek.”
53

E tekintetben az Egyesült Királyság arra is hivatkozik, hogy téves a tartózkodási jogra vonatkozó feltétel alkalmazására vonatkozó, a Bizottság által ezen új kifogásban ismertetett elképzelés. A gyakorlatban a szóban forgó szociális ellátásokat kezelő közigazgatási szerv az egyéb adatok mellett a Department for Work and Pensions (Munka‑ és Nyugdíjügyi Minisztérium) által nyújtott információkat is figyelembe veszi annak megállapításához, hogy az adott személy vett‑e igénybe szociális segítségnyújtást. Ezen információk alapján e szerv meg tudja állapítani, hogy a kérelmezőt megilleti‑e az Egyesült Királyságban való tartózkodás joga, és jogosult‑e ebből következően a szóban forgó szociális ellátásokra. Amikor nem lehetséges megállapítani, hogy ez a tartózkodási jog megilleti‑e a kérelmezőt, vagy sem, egyedileg kell vizsgálni a személyes körülményeit, ideértve az általa fizetett társadalombiztosítási járulékokat, valamint azt is, hogy aktív álláskereső‑e, és hogy van‑e reális esély arra, hogy állást kapjon.
1

Fellebbezésével az Európai Bizottság az Európai Unió Törvényszékének a McBride és társai kontra Bizottság ügyben 2014. május 13‑ánhozott ítéletének (T‑458/10–T‑467/10 és T‑471/10, nem tették közzé, a továbbiakban: megtámadott ítélet, EU:T:2014:249) hatályon kívül helyezését kéri, amely ítéletben a Törvényszék megsemmisítette a Bizottság C (2010) 4758., C (2010) 4748., C (2010) 4757., C (2010) 4751., C (2010) 4764., C (2010) 4750., C (2010) 4761., C (2010) 4767., C (2010) 4754., C (2010) 4753. és C (2010) 4752. sz., 2010. július 13‑i azon határozatait (a továbbiakban: vitatott határozatok), amelyek elutasították az Írország által a IV. többéves orientációs programban (a továbbiakban: TOP IV) megfogalmazott célkitűzések annak érdekében történő növelése iránt benyújtott kérelmet, hogy figyelembe vegyék a Peter McBride és Hugh McBride, a Mullglen Ltd, Cathal Boyle és Thomas Flaherty, az Ocean Trawlers Ltd, Patrick Fitzpatrick, Eamon McHugh, Eugene Hannigan, Larry Murphy és Brendan Gill (a továbbiakban: McBride és társai) tulajdonában lévő hajók vonatkozásában biztonsági szempontból bekövetkezett javulást.
37

Az ezen ítélkezési gyakorlatot megalapozó megfontolások minden olyan esetre vonatkoznak, amelyben valamely tagállam kivételt vezet be a magáncélú másolat tekintetében, függetlenül attól, hogy a méltányos díjazás olyan rendszerét vezeti be, amelyet valamilyen díjjal finanszíroz, vagy pedig – mint az alapügyben is – azt a központi költségvetése révén finanszírozza.
36

Hasonlóképpen, a különadót az EUMSZ 110. cikkel összeegyeztethetetlennek kell minősíteni, mivel azonos jellemzőket mutat, mint az OUG 50/2008 szerinti, e cikkel összeegyeztethetetlennek tekintett adók (lásd ebben az értelemben: 2015. április 14‑iManea‑ítélet, C‑76/14, EU:C:2015:216, 45. pont). A 9/2012. sz. törvénynek a 2013. január 1‑je és 2013. március 15‑e között alkalmazandó változata szerinti szennyezőanyag‑kibocsátás utáni adó is összeegyeztethetetlen az EUMSZ 110. cikkel, behajtásának módszerei miatt, és különösen azon tény okán, hogy nem azon hazai használt gépjárművek után szedték be, amelyek tekintetében semmiféle, Romániában korábban hatályban lévő, a gépjárművek nyilvántartásba vételét sújtó adót nem szedtek be (lásd ebben az értelemben: 2015. április 14‑iManea‑ítélet, C‑76/14, EU:C:2015:216, 47–50. pont).
13

Az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolásáról szóló, 2001. május 22‑i 2001/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2001. L 167., 10. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 230. o.) „A hálózati környezetben megvalósított cselekményekért való felelősség nem csupán a szerzői jogot és a szomszédos jogokat érinti, hanem más területeket is, beleértve a jóhírnév megsértését, a megtévesztő reklámot és a védjegybitorlást, amelyeket horizontális megközelítésben a belső piacon [a 2000/31 irányelv] tárgyal, amely az információs társadalom szolgáltatásaihoz – beleértve az elektronikus kereskedelmet is – kapcsolódó számos jogi kérdést tisztáz és harmonizál. Ezt az irányelvet az elektronikus kereskedelemről szóló irányelvhez hasonló időbeli keretek között kell átültetni, mivel az az irányelv olyan alapelvek és rendelkezések harmonizált kereteit állapítja meg, amelyek egyebek mellett ezen irányelv jelentős elemeire is vonatkoznak. Ez az irányelv nem érinti az említett irányelv felelősséggel kapcsolatos rendelkezéseit.”
2

Ezt a kérelmet az, egy harmadik állam állampolgárságával rendelkező CS, aki olyan, uniós polgár kiskorú gyermek édesanyja, aki annak a tagállamnak az állampolgárságával rendelkezik, amelyben mindig is tartózkodott, és a Secretary of State for the Home Department (belügyminisztérium, Egyesült Királyság) között folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő, amelynek tárgya az érintettnek, büntetett előélete folytán, e tagállam területéről egy harmadik állam területére történő kiutasítását elrendelő határozat.
5

A megállapítási rendelet (2) és (23) preambulumbekezdése értelmében: „(2) Az egyértelműség és az átláthatóság érdekében az állami intervencióra vonatkozó rendelkezéseket közös szerkezetbe kell foglalni az egyes ágazatokban követett szakpolitikák fenntartása mellett. E célból célszerű különbséget tenni a[z egységes közös piacszervezésről szóló] rendeletben megállapított referencia‑küszöbértékek és az intervenciós árak között, ez utóbbi fogalmát pedig meghatározni. Kizárólag az állami intervenció céljából meghatározott intervenciós árak felelnek meg a Kereskedelmi Világszervezet mezőgazdaságról szóló megállapodása 3. melléklete 8. pontjának első mondatában említett, alkalmazott szabályozott árnak (vagyis a piaci ártámogatásnak). Ebben az összefüggésben meg kell jegyezni, hogy a piaci intervenció nem csak állami intervenció formájában valósulhat meg, hanem előre meghatározott árak alkalmazása nélkül, más formában is. (3) Rendelkezni kell az állami intervenciós árak azon szintjéről, amelyen a rögzített áras vagy pályázati eljárás útján történő felvásárlásra sor kerül, ideértve azokat az eseteket is, amikor szükséges lehet az állami intervenciós árak kiigazítása. Hasonlóképpen rendelkezni kell a rögzített áras felvásárlás lefolytatására vonatkozó mennyiségi korlátozásokról is. Az árakat és a mennyiségi korlátozásokat mindkét esetben a korábbi közös piacszervezés során szerzett gyakorlat és tapasztalatok alapján kell megállapítani.”
2

E kérelmet a Finn Frogne A/S (a továbbiakban: Frogne) és a Rigspolitiet ved Center for Beredskabskommunikation (a dán nemzeti rendőrség készenléti kommunikációs központja, Dánia) (a továbbiakban: CFB) között az ajánlatkérő minőségben eljáró CFB és a valamely közbeszerzési szerződés nyertes ajánlattevője, a Terma A/S között, az e szerződés teljesítése keretében kötött vitarendezési megállapodás szabályszerűsége tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő.
50

Először is a Bizottságnak a 91/689 irányelvnek a 2006/12 irányelv 7. cikke (1) bekezdésével összefüggésben értelmezett 1. cikke (2) bekezdésének és 6. cikke (1) bekezdésének be nem tartására vonatkozó kifogásával kapcsolatban ugyanis a Görög Köztársaság a tárgyaláson maga is elismerte, hogy a veszélyeshulladék‑kezelési tervet bár jóváhagyták, de még nem fogadták el. Így a kötelezettségszegés megállapítása szempontjából irányadó referencia‑időpontban, azaz 2013. március 25‑én a Görög Köztársaság nyilvánvalóan nem fogadta el a 91/689 irányelvnek a 2006/12 irányelv 7. cikke (1) bekezdésével összefüggésben értelmezett 1. cikkének (2) bekezdésével és 6. cikkének (1) bekezdésével összhangban a veszélyeshulladék‑kezelési tervet. Következésképpen az első kifogás megalapozott.
20

A Dilly’s Wellnesshotel kiegészítő közigazgatási jogorvoslatot nyújtott be az Unabhängiger Finanzsenathoz (adóügyekben eljáró független tanács), amellyel e társaság lényegében többek között azt kérte, hogy a 2011. január–december közötti időszak vonatkozásában teljes mértékben adjanak helyt az energiaadó‑visszatérítés iránti kérelmének. A Dilly’s Wellnesshotel szerint abban az esetben, ha az EAVG 2. cikke (1) bekezdésének és 4. cikke (7) bekezdésének együttes alkalmazása sérti az uniós jogot, a 2011. évi BBG által bevezetett új szabályozás nem alkalmazható, és a szolgáltató vállalkozások továbbra is részesülhetnek energiaadó‑visszatérítésben a teljes 2011‑es évre és ezen időszakot követően is.
43

A fentiekből egyrészt az következik, hogy az említett közleményben foglalt magatartási szabályok elfogadása csupán olyan hatással jár, mint a Bizottság mérlegelési jogköre gyakorlásának saját maga általi korlátozása, abban az értelemben, hogy ha valamely tagállam egy olyan tervezett állami támogatást jelent be a Bizottságnak, amely megfelel e szabályoknak, a Bizottság főszabály szerint köteles e tervezett támogatást engedélyezni. Másrészt a tagállamoknak továbbra is lehetőségük van arra, hogy olyan tervezett állami támogatásokat jelentsenek be a Bizottságnak, amelyek nem felelnek meg az e közleményben foglalt kritériumoknak, és a Bizottság az ilyen tervezett támogatásokat rendkívüli körülmények esetén engedélyezheti.
35

A Tanács a második jogalap első részének elutasítását kéri. Először is úgy véli, hogy a KKBP‑be tartozó aktusoknak az uniós bíróság hatásköréből való kivétele az EUMSZ 275. cikk első bekezdése értelmében a Szerződés KKBP‑re vonatkozó valamennyi rendelkezésére, és valamennyi „azok alapján elfogadott” jogi aktusra kiterjed. Ez a kizárás egy „KKBP misszió” cselekményeire is kiterjed. Ugyanis az EUSZ 24. cikk (1) bekezdése és az EUMSZ 275. cikk első bekezdése nem csupán az Európai Tanácsnak és a Tanácsnak, hanem a főképviselőnek és a tagállamoknak a KKBP végrehajtásában betöltött szerepét is felöleli.
22

2015. június 5‑én, Mario Melis és társai a comune e határozatainak megsemmisítésére irányuló kérelmet nyújtottak be a Tribunale amministrativo regionale per la Sardegnához (Szardínia tartomány közigazgatási bírósága, Olaszország). A felperesek ezt követően 2012. június 11‑én kiegészítő jogalapokat nyújtottak be, kifogásaikat ily módon kiterjesztve a comune azon határozatára is, amelyben az a 2012. május 11‑i hirdetmény tárgyát képező koncessziók odaítéléséről intézkedett. Mario Melis és társai azokat az intézkedéseket is megtámadta, amelyekkel az önkormányzati rendőrség elrendelte, hogy berendezéseiket szállítsák el a köztulajdonban lévő tengerparti területről.
7

A 2004/18 irányelv emellett megállapít minőségi kiválasztási kritériumokat is, amelyek lehetővé teszik a közbeszerzési szerződés odaítélési eljárásában való részvételre alkalmas jelentkezők meghatározását. Ezen irányelv műszaki és szakmai alkalmassággal kapcsolatos 48. cikkének szövege a következő: „[...] (2) A gazdasági szereplő műszaki alkalmasságát – az építési beruházás, az árubeszerzés, illetve a szolgáltatás jellegétől, mennyiségétől vagy jelentőségétől és rendeltetésétől függően – a következő módon vagy módokon lehet bizonyítani: [...] b) a részt vevő szakemberekről vagy műszaki szervezetekről – különösen a minőség‑ellenőrzés felelőseiről – készült tájékoztatás, függetlenül attól, hogy közvetlenül a gazdasági szereplő vállalkozása alkalmazza‑e őket, vagy sem, továbbá építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződés esetében azon személyekről készült tájékoztatás, akiket a vállalkozó az építmény kivitelezése során igénybe vehet; [...] i) tájékoztatás arról, hogy a szolgáltató a szerződés mely hányadát szándékozik alvállalkozásba adni; [...] (3) A gazdasági szereplő – adott esetben és konkrét szerződésekkel kapcsolatban – más szervezetek kapacitására is támaszkodhat, tekintet nélkül a hozzájuk fűződő kapcsolata jogi jellegére. Ebben az esetben a gazdasági szereplőnek bizonyítania kell az ajánlatkérő szerv számára, hogy a szerződés teljesítéséhez ezek az erőforrások a rendelkezésére fognak állni, például olyan módon, hogy bemutatja az említett szervezetek arra vonatkozó kötelezettségvállalását, hogy a szükséges erőforrásokat a gazdasági szereplő rendelkezésére bocsátják. [...] (5) A beállítási és üzembe helyezési műveleteket is igénylő áruszállításra, a szolgáltatásnyújtásra és/vagy az építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásában a gazdasági szereplőnek a szolgáltatás nyújtására vagy az építési beruházás megvalósítására való alkalmasságát különösen a szakértelmére, hatékonyságára, tapasztalatára és megbízhatóságára tekintettel lehet megítélni. (6) Az ajánlatkérő szerv a hirdetményben, illetve az ajánlati felhívásban meghatározza, hogy a (2) bekezdésben szereplők közül mely dokumentumok benyújtását kívánja meg.”
82

Az ítélkezési gyakorlatból az is következik, hogy bár főszabály szerint a nemzeti bíróság feladata a valamely uniós jogi aktus által rögzített időpontban hatályban lévő jogszabályok tartalmának megállapítása, a Bíróság feladata az olyan uniós jogi fogalom értelmezési szempontjainak meghatározása, amely referenciaként szolgál az uniós jogban előírt eltérést engedő rendszernek a rögzített időpontban „hatályban lévő” nemzeti jogszabályra való alkalmazása során (lásd ebben az értelemben: 2006. december 12‑iTest Claimants in the FII Group Litigation ítélet, C‑446/04, EU:C:2006:774, 191. pont; 2014. április 10‑iEmerging Markets Series of DFA Investment Trust Company ítélet, C‑190/12, EU:C:2014:249, 47. pont).
16

A meglévő vasútvonalak fejlesztésére és kiigazítására vonatkozó részt illetően a környezeti hatásvizsgálatot 2006. július 4‑én terjesztették nyilvános konzultációra. 2006. november 26‑i határozattal az említett vizsgálatnak megfelelően környezeti hatástanulmányt fogadtak el. Az infrastrukturális munkálatokat 2007. december 4‑én kezdték meg, és 2009‑ben megszakították. Az említett projekt magában foglalja a madarak tekintetében a spanyol hatóságok által 2008. július 29‑én KVT‑vé minősített természeti területen történő áthaladást. E terület KVT‑vé történő minősítésére a szóban forgó projekt spanyol hatóságok általi engedélyezését és az általuk elvégzett környezeti hatásvizsgálatot követően került sor. Ugyanakkor a szóban forgó terület 1998 óta 238. sz. területként már szerepelt az Európa fontos madárélőhelyeinek jegyzékében, azaz az Inventory of Important Bird Areas in the European Communityban (a továbbiakban: IBA 98).
83

E tekintetben e rendelkezés szövegét illetően hangsúlyozni kell, hogy a különböző nyelvi változatok eltérőek. Így miközben az említett rendelkezés francia nyelvi változata „a környezetbe történő kibocsátással kapcsolatos információkra” utal, addig néhány más nyelvi változat a „környezetbe történő kibocsátásról szóló információk” kifejezést használja. Közelebbről, a német nyelvi változat „Informationen über Emissionen in die Umwelt”‑re hivatkozik, az olasz nyelvi változatban „informazioni sulle emissioni nell’ambiente” és az angol nyelvi változatban „information on emissions into the environment” szerepel.
6

A 92/43 irányelv 6. cikke a következőt írja elő: „(1) A tagállamok megállapítják a különleges természetvédelmi [helyesen: természetmegőrzési] területek védelméhez szükséges intézkedéseket, megfelelő esetben beleértve a kifejezetten az egyes természeti területekre kidolgozott vagy más fejlesztési tervek részét képező intézkedési terveket, továbbá olyan törvényi [helyesen: jogszabályi], közigazgatási, vagy szerződéses aktusokat [helyesen: intézkedéseket] is, amelyek az adott természeti területen megtalálható, I. mellékletben [helyesen: az I. mellékletben] szereplő természetes élőhelytípusok, illetve II. mellékletben [helyesen: a II. mellékletben] szereplő fajok ökológiai szükségleteinek megfelelnek. (2) A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket a különleges természetmegőrzési területeken található olyan természetes élőhelytípusok és olyan fajok élőhelyei károsodásának és megzavarásának megakadályozására, amelyek céljára az egyes területeket kijelölték, amennyiben a zavarás mértéke ezen irányelv céljaira tekintettel jelentős hatással lehet [helyesen: A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy megakadályozzák a különleges természetmegőrzési területeken található fajok természetes élőhelytípusainak és élőhelyeinek károsodását, valamint azon fajok zavarását, amelyek számára e területeket kijelölték, amennyiben a zavaró tényezők jelentős kihatással lehetnek az irányelv céljaira]. (3) Figyelembe véve az adott természeti terület védelmével kapcsolatos célkitűzéseket, megfelelő vizsgálatot kell folytatni minden olyan terv vagy projekt hatásait illetően, amely nem kapcsolódik közvetlenül, illetve nem nélkülözhetetlen a természeti terület kezeléséhez, de akár önmagában, akár pedig más terv vagy projekt részeként valószínűleg jelentős hatással lesz [helyesen: jelentős kihatással lehet] arra. A természeti területre gyakorolt hatások vizsgálatának eredményét figyelembe véve, továbbá a (4) bekezdés rendelkezéseinek értelmében [helyesen: rendelkezéseire is figyelemmel] az illetékes nemzeti hatóságok csak azután hagyják jóvá az érintett tervet vagy projektet, ha megbizonyosodtak arról, hogy az nem fogja hátrányosan befolyásolni az érintett természeti terület épségét, és miután – adott esetben – kikérték a lakosság véleményét is. (4) Amennyiben a természeti területre gyakorolt hatások vizsgálatának kedvezőtlen eredménye ellenére valamely elsődlegesen fontos, társadalmi vagy gazdasági jellegű közösségi érdekre figyelemmel – alternatív megoldás hiányában – mégis végre kell hajtani egy tervet vagy programot [helyesen: projektet], a tagállam minden szükséges kiegyenlítő intézkedést megtesz a Natura 2000 általános egységességének megóvása érdekében. A tagállam az elfogadott kiegyenlítő intézkedésekről értesíti a Bizottságot. Amennyiben az érintett természeti terület elsődleges fontosságú természetes élőhelytípust foglal magában és/vagy veszélyeztetett faj élőhelyéül szolgál, kizárólag az emberi egészséggel, a közbiztonsággal vagy a környezet szempontjából elsődlegesen fontos előnyökkel kapcsolatos, továbbá – a Bizottság véleménye szerint – a közérdek kényszerítő indokain alapuló szempontokat lehet érvényesíteni”.
83

Másrészt, mint azt már a jelen ítélet 65. pontja is jelezte, az adók főszabály szerint nem tartoznak az állami támogatásokkal kapcsolatos szabályok körébe. Márpedig, mint azt a főtanácsnok is megjegyezte az indítványának 96. pontjában, ha elfogadnánk a DTS érvelését, az annak megállapításához vezetne, hogy minden olyan adót, amelyet ágazati szinten szednek be, és amely az ezen adóból finanszírozott támogatás kedvezményezettjével versenyhelyzetben lévő gazdasági szereplőket terheli, az EUMSZ 107. cikk és az EUMSZ 108. cikk alapján kell vizsgálni.