ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
30

Másodszor, a Bizottság a megtámadott határozat 25. pontjában emlékeztetett arra, hogy a Lufthansa határozat tárgyát képező támogatást a DLH felhasználhatta a Lufthansa csoport többi olyan társaságának – köztük az AUA – támogatására, amelyek 2019. december 31‑én nem küzdöttek pénzügyi nehézségekkel. Ezenkívül a Bizottság a megtámadott határozat 85. pontjában kifejtette, hogy a Lufthansa határozat tárgyát képező támogatás arányosságának vizsgálata során az „Állami támogatási intézkedésekre vonatkozó ideiglenes keret a gazdaságnak a jelenlegi Covid‑19‑járvánnyal összefüggésben való támogatása céljából” című, 2020. április 3‑ánHL 2020. C 112. I., 1. o.), 2020. május 13‑án (HL 2020, C 164., 3. o.) és 2020. június 29‑én (HL 2020. C 218., 3. o.) módosított 2020. május 19‑i bizottsági közlemény (HL 2020. C 91. I, 1. o., a továbbiakban: ideiglenes keret) 54. pontjának megfelelően figyelembe vette a Covid19‑világjárvánnyal összefüggésben a Lufthansa csoport társaságai által kapott, vagy részükre előirányzott kiegészítő állami támogatásokat. E tekintetben a Bizottság a megtámadott határozat ugyanezen pontjában emlékeztetett arra, hogy a Lufthansa határozatban megállapította, hogy a fenti 8. pontban említett valamennyi támogatási intézkedés – ideértve a szóban forgó intézkedést, valamint az AUA javára az osztrák támogatási program keretében nyújtott intézkedést – a Lufthansa csoport tőkeszerkezetének helyreállításához és e csoport életképességének biztosításához szükséges legkisebb mértékre korlátozódott.
41

A valamely idegen nyelvhez tartozó szó érintett közönség általi kiejtését illetően a Törvényszék úgy ítélte meg, hogy egy ilyen szónak az átlagos fogyasztó által az anyanyelvén történő kiejtése nehezen határozható meg bizonyossággal. Először is nem biztos, hogy felismerik e szót mint idegent. Másodszor, még ha fel is ismerik az érintett szó idegen eredetét, annak kiejtése nem szükségszerűen egyezik az eredeti nyelv szerinti kiejtéssel. Az eredeti nyelv szerinti helyes kiejtés ugyanis nemcsak e kiejtés ismeretét feltételezi, hanem az érintett szót megfelelő hangsúllyal történő kiejtésére való képességet is. Harmadszor, az összetéveszthetőség értékelése keretében azt is meg kell állapítani, hogy az érintett vásárlóközönség nagyobb része rendelkezik‑e ilyen képességgel (lásd ebben az értelemben: 2005. február 1‑jei SPAG kontra OHIM – Dann et Backer [HOOLIGAN] ítélet, T‑57/03, EU:T:2005:29, 58. pont).
30

Egyébiránt – továbbra is az állami támogatások ellenőrzési rendszerének felépítése szempontjából – emlékeztetni kell arra, hogy a nemzeti bíróságoknak biztosítaniuk kell a jogalanyok számára, hogy a nemzeti joguknak megfelelően alkalmazni fogják az EUMSZ 108. cikk (3) bekezdéséből eredő kötelezettségek megsértésének összes következményét, mind a támogatási intézkedések végrehajtását szolgáló jogi aktusok érvényessége, mind pedig az e rendelkezés megsértésével odaítélt pénzügyi támogatások visszatéríttetése vagy az esetleges ideiglenes intézkedések tekintetében (1991. november 21‑iFédération nationale du commerce extérieur des produits alimentaires et Syndicat national des négociants et transformateurs de saumon ítélet, C‑354/90, EU:C:1991:440, 12. pont). Ennek érdekében a nemzeti bíróságok előtt előfordulhatnak olyan jogviták, amelyek keretében e bíróságoknak az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésében említett támogatás fogalmát kell értelmezniük és alkalmazniuk, különösen annak eldöntése végett, hogy valamely állami intézkedést az EUMSZ 108. cikk (3) bekezdése szerinti előzetes vizsgálati eljárás alá kellett volna‑e vonni, vagy sem. Ha az említett bíróságok arra a következtetésre jutnak, hogy az érintett intézkedést előzetesen valóban be kellett volna jelenteni a Bizottságnak, azt jogellenesnek kell nyilvánítaniuk (2015. március 19‑iOTP Bank ítélet, C‑672/13, EU:C:2015:185, 37. pont).
20

Meg kell állapítani, hogy – amint azt a felperes maga is elismeri – a beavatkozó fél a megsemmisítés iránti kérelme alátámasztására iratokat, különösen C eskü alatt tett nyilatkozatát nyújtotta be a megsemmisítési osztályhoz. A megsemmisítési osztály azonban úgy ítélte meg, hogy a benyújtott ábrázolások és dokumentumok nem támasztják alá C állításait. A megsemmisítési osztály azt is megállapította, hogy az ábrázolások és a benyújtott iratok nem voltak elegendőek a nyilvánosságra jutás bizonyításához, mivel nem azonosították egyértelműen a hivatkozott korábbi formatervezési mintákat, és nem szolgáltattak bizonyítékot a nyilvánosságra jutás releváns forrásaira és időpontjára vonatkozóan. Arra a következtetésre jutott tehát, hogy a korábbi formatervezési minta nyilvánosságra jutása nem bizonyított.
38

Harmadszor, az EUIPO szerint, még ha feltételezzük is, hogy a felperes a 2019. június 14‑i panasszal együtt a személyzeti szabályzat 90. cikkének (1) bekezdése szerinti kérelmet nyújtott be az adminisztrációhoz a rokkantsági eljárás folytatása érdekében, amelyre az nem válaszolt, e kérelem elfogadhatatlan lenne, mivel egyrészt a felperes a panasz benyújtásának időpontjában már nem volt tisztviselő, másrészt pedig azt az OLAF vizsgálatának 2017. novemberi lezárásához viszonyított észszerű határidőn túl terjesztették elő. Ezenkívül, még ha az említett kérelem elfogadható is lenne, a panaszt elutasító határozatban szereplő, adminisztráció általi megtagadás nem támadható meg a jelen jogvita keretében, mivel a felperes nem nyújtott be panaszt e hallgatólagos elutasítással szemben, így az jogerőssé vált.
43

Másodsorban a felperes arra hivatkozik, hogy az a tény, hogy a rizs nem képezi részét a szóban forgó áruknak, nem meghatározó. Szerinte, mivel az érintett vásárlóközönség azt hiheti, hogy az említett áruk alapja basmati rizs, míg nem ez a helyzet, teljesül a megtévesztő megjelenítésre vonatkozó feltétel. A „basmati” kifejezéshez társuló goodwill nemcsak a basmati rizsre terjed ki, hanem az azt tartalmazó vagy e rizs alapú árukra is, ami a United Kingdom Intellectual Property Office (az Egyesült Királyság szellemi tulajdoni hivatala) O‑378–16. sz. felszólalási eljárásban hozott 2016. augusztus 9‑i határozatából is kitűnik (a továbbiakban: Basmati Bus határozat). A basmati rizs minimális jellemzői, amelyek jól meghatározott kategóriát alkotnak, mindkét esetben fennmaradnak. Az érintett vásárlóközönség a basmati rizs alapú vagy azt tartalmazó termék vásárlásakor arra számít, hogy e termék ténylegesen ilyen rizst tartalmaz, és a Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (fellebbviteli bíróság [Anglia és Wales] [polgári kollégium]) Taittinger SA kontra ALLBEV LTD ítéletéből ([1993] F.S.R. 641, a továbbiakban: Taittinger ítélet) és a Basmati Bus határozatból kiderül, hogy a megtévesztő megjelenítésre vonatkozó feltétel különböző jellegű áruk estén is teljesülhet. Az Egyesült Királyság ítélkezési gyakorlata szerint ugyanis a jellegbitorlásra vonatkozó jogszabályok egyik fő jellemzője, hogy a termékeknek nem kell azonosaknak lenniük, vagy nem kell ugyanolyan mértékű jóhírnévvel és goodwillel rendelkezniük ahhoz, hogy olyan megtévesztő megjelenítésről legyen szó, amely kereset tárgyát képezhet, vagy kárt okozhat.
25

A felperesek a maguk részéről szintén úgy vélik, hogy a megtámadott végrehajtási rendelet olyan rendeleti jellegű jogi aktusnak minősül, amely nem von maga után végrehajtási intézkedéseket, de úgy vélik, hogy e rendelet rendelkezései közvetlenül érintik őket. E tekintetben a felperesek először is azt állítják, hogy a CIA tagjai a mezőgazdasági tevékenységek teljes spektrumát lefedő gazdálkodók, míg a MIVA tagjai kizárólag szőlőszaporítóanyag‑termelők. Ebből következik, hogy a felperes szövetségek valamennyi tagja rendelkezik kereshetőségi joggal a megtámadott végrehajtási rendelet IV. melléklete vitatott részeinek megsemmisítése tekintetében, mint az e részek által érintett vetőmagok előállítói vagy vevői. E tekintetben a felperes szövetségek egy pervezető intézkedésre válaszul olyan bizonyítékokat nyújtottak be, amelyek álláspontjuk szerint bizonyítják, hogy legalább egy olyan vállalkozó tagjuk volt, amelynek tevékenysége a megtámadott végrehajtási rendelet IV. melléklete A., B., C., F., I. vagy J. része alá tartozik.
60

E körülmények között, figyelembe véve azt, hogy egyedül a felperesek alkotta konzorcium és a nyertes ajánlattevő nyújtott be ajánlatot az „A” tételre, és ennélfogva csak egyetlen olyan összehasonlítási alap, nevezetesen a felperesek ajánlatában szereplő ár áll rendelkezésre, amely alapján megállapítható, hogy fennállt‑e arra utaló jel, hogy a nyertes ajánlat ára kirívóan alacsony összegűnek tekinthető, a Bizottság nem szorítkozhatott volna annak megállapítására, hogy a nyertes ajánlat összhangban van azon országok piaci feltételeivel, ahonnét a szerződő felek és alvállalkozóik a szóban forgó szolgáltatásokat nyújtják. Mivel ugyanis az árra vonatkozó szempont meghatározó szerepet játszott az ajánlatok rangsorolása során, és mivel a nyertes ajánlatban foglalt ár volt az egyetlen viszonylagos előny, amely az ajánlatot jellemezte, a Bizottságnak ahhoz, hogy megfelelően eleget tegyen a felperesek kérésének, információkat kellett volna közölnie legalább a szerződés azon részének megfelelő százalékos arányára vonatkozóan, amely alvállalkozókon keresztül kerül teljesítésre, valamint azon országokra vonatkozóan, ahonnét a szóban forgó szolgáltatásokat teljesítik – amint arra az ellenkérelmében és a tárgyaláson sor is került –, ami lehetővé tette volna a felperesek számára, hogy jobban megértsék a két ajánlatban foglalt árak közötti eltérés okait. Az ilyen információk azt is lehetővé tették volna számukra, hogy elegendő információ álljon a rendelkezésükre azon okok megismeréséhez, amelyek miatt a Bizottság úgy ítélte meg, hogy a nyertes ajánlat nem tűnik kirívóan alacsony összegűnek, és hogy ennélfogva esetlegesen vitassák ezen értékelés megalapozottságát.
104

A fent említett rendelkezések megsértése annál is inkább nyilvánvaló a 2020. március 16‑i határozat esetében, mivel e határozat elfogadásakor az EBB rendelkezett C 2019. március 15‑i igazolásával is, amelyben C egyrészt azt állította, hogy a rokkantsági bizottság egyhangú véleménye szerint a felperes az EBB tekintetében rokkant, másrészt pedig azt, hogy ha megértette volna a 2019. január 23‑i formanyomtatványt, akkor az „EBB tekintetében »rokkant« négyzetet jelölte volna meg”. Ez az igazolás – anélkül, hogy szükség lett volna rá – megerősítette, hogy a rokkantsági bizottság szerint a felperes képtelen arra, hogy újból munkába álljon az EBB‑nél.
77

Először is, és a fenti 74. pontban kifejtettek alapján, a felperes sikertelenül hivatkozik a 2017. március 17‑i Aarhusi Egyezmény rendelkezéseinek megfelelését vizsgáló bizottság megállapításaira, amelyek a „Findings and Recommendations of the Compliance Committee with Regard to Communication ACCC/C/2008/32 (Part II) Concerning Compliance by the European Union”, [A Megfelelési Bizottság megállapításai és ajánlásai az Egyezményből eredő kötelezettségeknek az Európai Unió általi teljesítéséről szóló ACCC/C/2015/128 közleménnyel kapcsolatban. (II. rész)] címet viselik, és amelyek szerint a Bizottság megközelítése ellentétes a környezeti ügyekben az igazságszolgáltatáshoz való hozzáféréssel kapcsolatos azon kötelezettségekkel, amelyek az Aarhusi Egyezményből fakadnak.
119

Ezenfelül a 2017/1939 rendelet 12. cikke (1), (3) és (5) bekezdésének megfelelően az európai ügyészek különböző feladatokat vállalnak. Többek között felügyelik azokat a nyomozásokat és vádhatósági eljárásokat, amelyekért az ügyben a származási tagállamukban eljáró delegált európai ügyészek felelősek. Utasításokat adhatnak az eljáró delegált európai ügyész számára, saját származási tagállamukban összekötőként működnek és az információs csatorna szerepét töltik be az állandó tanácsok és a delegált európai ügyészek között. Továbbá a tagállamukban ellenőrzik az Európai Ügyészség feladatainak végrehajtását, ideértve Azt is felügyelik, hogy saját tagállamukban az Európai Ügyészre bízott feladatokat lássák el, ideértve a nemzeti hatóságok és az európai ügyészség közötti joghatósági összeütközések elkerülését is. A delegált európai ügyészektől eltérően az európai ügyészeknek nem feladata a nyomozás lefolytatása, a vádhatósági eljárás lefolytatása és az ügyek tagállami bíróságok elé vitele.
175

A jelen ügyben a felperes testvére, Samer Foz, aki szerepel a szóban forgó jegyzékekben, kiváltságos helyzetben van a szíriai gazdaságban. Ebben az értelemben az Atlanta Council és a The Syria Report internetes oldalairól származó információk azt mutatják, hogy Samer Foz egyike a legbefolyásosabb szíriai üzletembereknek. A Brookings Institution és a The Syria Report internetes oldalai úgy jellemzik őt, mint „az új Rami Makhloufot”. Egyébiránt a The Times internetes oldaláról származó cikk hozzáteszi, hogy Samer Foz vállalkozásai továbbra is működnek a pénzeszközök befagyasztására vonatkozóan vele szemben 2019 januárjában kiszabott európai szankciók ellenére.
7

2019. október 14‑én a Bizottság az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdése szerinti hivatalos vizsgálati eljárás megindítása nélkül elfogadta a megtámadott határozatot, amelyben megállapította, hogy a szóban forgó intézkedés az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett állami támogatásnak minősül, és hogy az EUMSZ 107. cikk (3) bekezdésének c) pontja és a nehéz helyzetben lévő, nem pénzügyi vállalkozásoknak nyújtott megmentési és szerkezetátalakítási állami támogatásról szóló iránymutatás (HL 2014. C 249., 1. o.; helyesbítés: HL 2014. C 274., 10. o.; a továbbiakban: iránymutatás) alapján összeegyeztethető a belső piaccal.
19

E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy amikor – mint a jelen ügyben is – a Bizottság a 2015/1589 rendelet 4. cikkének (3) bekezdése alapján kifogást nem emelő határozatot hoz, nemcsak a szóban forgó intézkedéseket nyilvánítja a belső piaccal összeegyeztethetőnek, hanem hallgatólagosan megtagadja az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdésében és az említett rendelet 6. cikkének (1) bekezdésében előírt hivatalos vizsgálati eljárás megindítását is (lásd analógia útján: 2011. október 27‑iAusztria kontra Scheucher‑Fleisch és társai ítélet, C‑47/10 P, EU:C:2011:698, 42. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). Amennyiben a Bizottság az előzetes vizsgálatot követően azt állapítja meg, hogy a bejelentett intézkedésnek a belső piaccal való összeegyeztethetőségével kapcsolatosan kétségek merülnek fel, a 2015/1589 rendelet 4. cikke (4) bekezdésének alapján köteles az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdésében, valamint az említett rendelet 6. cikkének (1) bekezdésében előírt hivatalos vizsgálati eljárás megindításáról határozni. Az utóbbi rendelkezés értelmében ez a határozat felszólítja az érintett tagállamot és az egyéb érdekelt feleket, hogy nyújtsák be észrevételeiket egy meghatározott, általában egy hónapot meg nem haladó határidőn belül (lásd analógia útján: 2011. május 24‑iBizottság kontra Kronoply és Kronotex ítélet, C‑83/09 P, EU:C:2011:341, 46. pont).
125

A megtámadott határozat 108. pontjában a fellebbezési tanács hangsúlyozta, hogy ezen eltérések nem elhanyagolhatók, nem csekélyek, illetve más szempontból sem jelentéktelenek, és ez a megállapítás annál is inkább igaz, mivel a vitatott formatervezési minta fedőlemeze szürke pontokból álló mintázattal van díszítve. Álláspontja szerint a felperes nem állíthatja megalapozottan, hogy a szóban forgó folyadékelvezető rendszerek megjelenését, vonalait és formáját figyelmen kívül kell hagyni amiatt, hogy azok műszaki célt szolgálnak, vagy hogy a bizonyítékok arra utalnak, hogy az érintett ágazatban esetleg van egy tendencia arra, hogy hosszúkás téglatest alakú és zárt fedőlemezzel ellátott folyadékelvezető berendezések szerepelnek a kínálatban. Épp ellenkezőleg, a szóban forgó jellemzők, bár van műszaki rendeltetésük, olyan formákat, méreteket és elhelyezéseket mutatnak, amelyek az alkotó számára biztosított viszonylag széles szabadság fokára tekintettel változhatnak, és amelyeket esztétikai szempontok vezérelnek. Hasonlóképpen nem fogadható el a felperes azon érve sem, amely szerint a vitatott formatervezési minta azonos volt a DM/059828. sz. lajstromozással, kivéve a perforált fedőlemezt, amelyet szerinte műszaki megfontolások tettek szükségessé. A fellebbezési tanács szerint ugyanis a nyílások formája és elhelyezkedése a rácsozaton olyan elemeket képez, amelyek kidolgozásában a szerző jelentős szabadsággal rendelkezett, és azokat bármely olyan műszaki funkciótól függetlenül vagy azt kiegészítve lehetett kidolgozni, amelyet e jellemzők is betölthettek. Így a nyílások formája elvezetőberendezésenként eltérhetett egymástól, elhelyezkedésük és elrendezésük is változhatott, még akkor is, ha e jellemzők megjelenése hatással lehetett az összbenyomásra.
99

Hasonlóképpen, amikor az Unió intézményei, szervei, hivatalai vagy ügynökségei szerződést teljesítenek, továbbra is terhelik őket a Chartából és az uniós jog általános elveiből eredő kötelezettségek (lásd ebben az értelemben: 2020. július 16‑iADR Center kontra Bizottság ítélet, C‑584/17 P, EU:C:2020:576, 86. pont). A Bíróság azt is hangsúlyozta, hogy ha a felek szerződésükben választottbírósági kikötés útján úgy döntenek, hogy az e szerződéssel kapcsolatos jogviták elbírálására vonatkozó hatáskört az uniós bíróságra ruházzák, az említett bíróság az említett szerződésben kikötött alkalmazandó jogtól függetlenül hatáskörrel rendelkezik a Charta és az uniós jog általános elvei esetleges megsértésének vizsgálatára (2020. július 16‑iInclusion Alliance for Europe kontra Bizottság ítélet, C‑378/16 P, EU:C:2020:575, 81. pont).
30

2019. június 7‑én a Parlament vizsgálóbiztosai az általános végrehajtási rendelkezések 2. cikkének (3) bekezdése szerinti igazgatási vizsgálat lezárásáról jelentést készítettek, amelyben megállapították, hogy a felperes nem tartotta be a személyzeti szabályzat 21a. cikkét, mivel nem tájékoztatta feletteseit vagy az illetékes hatóságokat a Leszbosz és Híosz szigetén található épületekre vonatkozó két szerződés aláírására vonatkozó pénzügyi szabályok be nem tartásáról. A pénzügyi szabályokat két szempontból is megszegték: egyrészt „a kivételes eljárások alkalmazása nem volt feltétlenül szükséges, mivel az Ügynökség rendelkezésére álló idő lehetővé tette a rendes eljárás lefolytatását”, másrészt „egyáltalán nem végezték el a helyi piacok valódi felmérését, ami megkérdőjelezhető döntésekhez vezetett”. A vizsgálóbiztosok azt is megállapították, hogy a felperes jogász végzettségű tapasztalt tisztviselőként tudta vagy tudnia kellett volna, hogy a pénzügyi szabályokat nem tartották be.
136

A személyzeti szabályzat 19. cikkének hatálya tekintetében, ahogyan azt az említett cikk első mondata meghatározza, meg kell jegyezni, hogy az e rendelkezésben szereplő, „a bírósági eljárás során [kiadott] információ” kifejezésnek különböző nyelvi változatai születtek. Az angol változat az általános „disclos[e] in any legal procedur[e]” (bármilyen jogi eljárásban nyilvánosságra hoz) kifejezést használja, míg a spanyol „revelar en un procedimiento judicial” (a bírósági eljárásban felhoz), az olasz „deporre in giudizio” (tanúvallomást tesz) és a német „vor Gericht vorbringen oder […] aussagen” (a bíróság előtt előad vagy […] nyilatkozik) változat konkrétabb kifejezéseket használja.
102

Ezenkívül emlékeztetni kell arra, hogy többek között a Charta 41. cikke (2) bekezdésének c) pontja előírja az uniós közigazgatás azon kötelezettségét, hogy indokolja a határozatait, és ezért ez erre a szervre is vonatkozik, ideértve azt az esetet is, amikor szerződéses jogviszony keretében jár el, amint az a fenti 54. pontban megállapításra került (lásd ebben az értelemben: 2021. február 24‑iUniversität Koblenz‑Landau kontra EACEA ítélet, T‑606/18, nem tették közzé, EU:T:2021:105, 27–32. pont).
7

Az EFSA 2019. július 31‑én megküldte a Bizottságnak a „Statement on the available outcomes of the human health assessment in the context of the pesticides peer review of the active substance chlorpyrifos” (Nyilatkozat a klórpirifosz hatóanyag emberi egészségre gyakorolt hatásáról rendelkezésre álló eredményekről a peszticidekre vonatkozó szakértői értékeléssel összefüggésben) című nyilatkozatot (EFSA Journal 2019; 17(5):5809) (a továbbiakban: az EFSA‑nak a klórpirifoszról szóló, 2019. július 31‑i nyilatkozata), amelyben arra a következtetésre jutott, hogy az emberi egészséget érintően alkalmazandó jóváhagyási feltételek, amelyeket az 1107/2009 rendelet ír elő, nem teljesülnek.
9

Az eljárást megindító határozatban a Bizottság rámutatott arra, hogy nem zárhatja ki, hogy a vitatott bérbeadás az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett állami támogatásnak minősül. Először is, egy független jelentés alapján, amelyet az észt hatóságok nyújtottak be, úgy tűnik, hogy a felperes többek között a piaci árnál alacsonyabb bérleti díj formájában előnyben részesülhetett. E tekintetben a Bizottság a pályázati felhívás átlátható, hátrányos megkülönböztetéstől mentes és feltétel nélküli jellegét is kétségbe vonta. Másodszor, az előny szelektív lehet, mivel a szóban forgó mezőgazdasági földterületeket csak a felperesnek adták bérbe. Harmadszor, a Bizottság megállapította, hogy úgy tűnik, az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésében foglalt többi feltétel is teljesül.
1

Az EUMSZ 272. cikken alapuló keresetében a felperes, a VeriGraft AB annak megállapítását kéri először is, hogy a Kkv‑ügyi Végrehajtó Ügynökség (EASME) által elutasított kiszervezési költségek a „Krónikus vénás elégtelenségben szenvedő betegek első kezelésére szolgáló, humán szövetsebészetből származó, személyre szabott vénák – P‑TEV” (Personalized Tissue‑Engineered Veins as the first Cure for Patients with Chronic Venous Insufficiency‑P‑TEV)” (a továbbiakban P‑TEV‑projekt) projektre vonatkozó 778620. referenciaszámú támogatási megállapodás (a továbbiakban: támogatási megállapodás) alapján elszámolható költségeknek minősülnek, másodszor, hogy az EASME által kibocsátott 3242004635. számú, 106928,74 euró összegről szóló terhelési értesítés megalapozatlan, végül harmadszor, hogy a 109230,19 euró összegnek a támogatási megállapodásban létrehozott garanciaalap részére történő visszafizetésére való kötelezés ugyancsak megalapozatlan.
7

A 2016. június 15‑i határozatával a törlési osztály a törlési kérelmet teljes egészében elutasította. Megállapította, hogy a 207/2009 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének g) pontja nem alkalmazható, mivel a vitatott védjegy megtévesztő jellegét a bejelentésének időpontjában kell megállapítani. A jelen ügyben bármely esetleges megtévesztés e védjegynek a felperes és a beavatkozó fél közötti, 1967‑től 2011‑ig hatályban lévő kereskedelmi megállapodás megszűnését követő használatából ered. Márpedig ilyen helyzetre kifejezetten a 207/2009 rendelet 51. cikke (1) bekezdésének c) pontjában (jelenleg a 2017/1001 rendelet 58. cikke (1) bekezdésének c) pontja) előírt megszűnési ok vonatkozik. A törlési osztály az e rendelet 52. cikke (1) bekezdésének b) pontja alapján felhozott érvet is elutasította, mivel úgy ítélte meg, hogy nem lehet rosszhiszeműségre vonatkozó következtetést levonni abból a tényből, hogy a vitatott védjegyet a beavatkozó féllel fennálló kereskedelmi kapcsolat megszűnését követően jelentették be lajstromozásra.
14

A Bizottság és a Francia Köztársaság állításával ellentétben a felperes a jogilag megkövetelt módon bizonyította, hogy a Finnair versenytársa volt. Kifejtette ugyanis, hogy több mint 17 éve nyújt Finnországból induló és oda irányuló légi személyszállítási szolgáltatásokat. Az sem vitatott, hogy a felperes a Covid19‑világjárvány kezdete előtt piaci részesedéssel rendelkezett e szolgáltatások piacán, még ha az alacsony is volt. A felperes azt is jelezte, hogy 2019‑ben több mint 100000 utast szállított Finnországból, illetve Finnországba és hogy a Covid19‑világjárvány kezdete előtt a 2020. évi nyári szezonra vonatkozó eredeti menetrendje három finn repülőtérről induló hat járatot foglalt magában. A felperes azt is kifejtette – anélkül, hogy ezt vitatták volna –, hogy a finnországi tevékenységeit a világjárvány nagyobb mértékben érintette, mint a kedvezményezett tevékenységeit.