9

A Közszolgálati Törvényszék, miután megállapította, hogy a panaszokat elutasító határozatok nem rendelkeztek önálló tartalommal, ezért úgy kell tekintetni, hogy a kereset kizárólag a második javaslatok ellen irányul (a megtámadott ítélet 32. és 33. pontja), megvizsgálta a kereset elfogadhatóságát, melyet a Bizottság vitatott, és arra a következtetésre jutott, hogy a kereset elfogadható. A megtámadott ítélet 37–55. pontja a következőképpen szól: „37 Először is emlékeztetni kell arra, hogy a nyugdíjjogosultságnak a személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikke (2) bekezdésében foglalt átviteli rendszere, amely lehetővé teszi a nemzeti nyugdíjrendszerek és az uniós nyugdíjrendszerek összehangolását, a nemzeti köz‑ vagy magánalkalmazásból, továbbá a nemzetközi alkalmazásból az uniós közigazgatási pályára lépés megkönnyítését, és az Uniónak már megfelelő szakmai tapasztalattal rendelkező személyzet legkedvezőbb kiválasztási lehetőségeinek biztosítását célozza (a C-286/09. és C-287/09. sz., Ricci egyesített ügyekben 2010. július 9-én hozott végzés [EBHT 2010., I-93. o.] 28. pontja, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). 38 Ebben az összefüggésben az Európai Közösségek Elsőfokú Bírósága különösen arra a megállapításra jutott, hogy a tisztviselő részére jóváhagyás céljából továbbított nyugdíjra jogosító szolgálati idő jóváírására vonatkozó javaslatok olyan »határozatok«, amelyek kettős hatással járnak: egyrészt, az érintett tisztviselő számára a származás szerinti jogrendben fenntartják az általa a nemzeti nyugdíjrendszerben megszerzett jogosultságok összegét, másrészt pedig az uniós jogrendben bizonyos további feltételek megvalósulásától függően biztosítják e jogosultságoknak az uniós nyugdíjrendszerekben való figyelembevételét (a T‑90/07. P. és T-99/07. P. sz., Belgium és Bizottság kontra Genette egyesített ügyekben 2008. december 18-án hozott ítélet [EBHT 2008., II-3859. o.] 91. pontja, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat. 39 Az Elsőfokú Bíróság a maga részéről már azt is megállapította, hogy a nyugdíjra jogosító szolgálati idő jóváírására vonatkozó javaslatok egyoldalú, a hatáskörrel rendelkező intézmény részéről semmiféle további intézkedést nem igénylő és az érdekeltnek sérelmet okozó jogi aktusnak minősülnek. Ellenkező esetben az ilyen jogi aktusok önmagukban nem vitathatók peres eljárás keretében, vagy legalábbis csak valamely későbbi – meg nem határozott időpontban kelt, az AIPN‑tól eltérő hatóságtól származó – határozat meghozatalát követően képezhetik panasz vagy kereset tárgyát. Az ilyen elemzés nem tartja tiszteletben sem a tisztviselők hatékony bírói jogvédelemhez való jogát, sem pedig a személyzeti szabályzatban foglalt határidőkre vonatkozó szabályokból fakadó jogbiztonság követelményeit (a Közszolgálati Törvényszék F-17/07. sz., Pouzol kontra Számvevőszék ügyben 2007. október 10-én hozott végzésének [EBHT-KSZ 2007., I-A-1-289. o. és II‑A‑1‑1643. o.] 52. és 53. pontja). 40 Végül ezt az ítélkezési gyakorlatot erősítette meg a Közszolgálati Törvényszék az F‑122/10. sz., Cocchi és Falcione kontra Bizottság ügyben 2012. december 11‑én hozott ítélet 37. és 39. pontjában, amely ítélet ellen a Törvényszék előtt a T‑103/13. P. sz. ügyszám alatt jelenleg is fellebbezés van folyamatban, amely ítéletben a Közszolgálati Törvényszék megállapította, hogy a nyugdíjra jogosító szolgálati idő jóváírására vonatkozó javaslat sérelmet okozott az érintett tisztviselőnek. 41 A jelen ítélet fenti 38–40. pontjában hivatkozott ítélkezési gyakorlatból végeredményben az következik, hogy a nyugdíjra jogosító szolgálati idő jóváírására vonatkozó javaslat, amelyet a Bizottság hatáskörrel rendelkező szolgálata jóváhagyás végett továbbít a tisztviselő részére a jelen ítélet 35. pontjában leírt, több szakaszból álló közigazgatási eljárás keretében, egyoldalú, az eljárási kerettől – amelyben azt meghozták – elválasztható, az intézményhez kötött, ex lege az intézményhez rendelt hatáskör alapján elfogadott jogi aktus, mivel az közvetlenül azon egyéni jogból ered, amelyet a személyi szabályzat VIII. melléklete 11. cikkének (2) bekezdése a tisztviselők és az alkalmazottak számára az Uniónál való szolgálatba lépésükkor kifejezetten biztosít. 42 Ugyanis ennek a kötött hatáskörnek a gyakorlása olyan jóváírásra vonatkozó ajánlat elkészítésére kötelezi a Bizottságot, amely minden olyan releváns adatot alapul vesz, amelynek az érintett nemzeti vagy nemzetközi hatóságok részéről történő begyűjtésére a Bizottság éppen az előbbi és az utóbbi közötti szoros egyeztetés és jóhiszemű együttműködés keretében köteles. Az ilyen nyugdíjra jogosító szolgálati idő jóváírására vonatkozó javaslatra következésképpen nem lehet az intézmény szolgálatainak arra irányuló »egyszerű szándéka« megnyilvánulásaként tekinteni, hogy azzal tájékoztatják az érintett tisztviselőt, arra várva, hogy ténylegesen megkapják a jóváhagyását, ezt követően pedig arra, hogy begyűjtik a tőkét, ami lehetővé teszi a jóváírást. Épp ellenkezőleg, az ilyen javaslat az intézmény részéről arra irányuló szükséges kötelezettségvállalásnak minősül, hogy a tisztviselőt a nyugdíjjogosultság átvitele tekintetében megillető jogának – amely jogot a tisztviselő az átvitel iránti kérelem benyújtásával gyakorolta – hatékony végrehajtását pontosan teljesítse. Az aktualizált tőkeérték uniós nyugdíjrendszerbe történő átvitele a maga nemében a nemzeti vagy nemzetközi hatóságokra háruló megkülönböztetett kötelezettség végrehajtásának minősül, és az szükséges ahhoz, hogy a nyugdíjjogosultság uniós nyugdíjrendszerbe történő átvitele iránti teljes eljárás végbemenjen. 43 Ezért a személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikke (2) bekezdésének végrehajtása céljához kapcsolt hatáskör gyakorlása arra kötelezi a Bizottságot, hogy kellő gondossággal járjon el, lehetővé téve ezzel a tisztviselő számára, aki a személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikke (2) bekezdésének végrehajtását kérelmezte, hogy a nyugdíjra jogosító szolgálati idő jóváírására vonatkozó javaslatot úgy hagyhassa jóvá, hogy teljes körűen ismeri az ügyet, mind a jóváírható, személyzeti szabályzat szerinti nyugdíjra jogosító szolgálati idő meghatározására vonatkozó számításokhoz szükséges adatok, mind pedig a kiszámítás módjára az »átvitel iránti kérelem időpontjában« vonatkozó szabályok tekintetében, ahogyan azt a személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikke (2) bekezdésének szövege pontosítja, amikor előírja, hogy az intézmény, amelynél a tisztviselő szolgálatot teljesít, a tisztviselő alapilletménye, életkora és az átvitel iránti kérelem időpontjában érvényes átváltási árfolyam figyelembevételével, az általános végrehajtási rendelkezések segítségével »megállapítja« azon »nyugdíjra jogosító szolgálati időt«, amelyet jóvá kell írni. 44 A fentiek összességéből következik, hogy a nyugdíjra jogosító szolgálati idő jóváírására vonatkozó javaslat olyan jogi aktus, amely sérelmet okoz azon tisztviselőnek, aki a nyugdíjjogosultságának átvitele iránti kérelmet benyújtotta. 45 Ezt a következtetést erősítik meg a lentiekben kifejtett megfontolások is. 46 Először is, elfogadva a nyugdíjra jogosító szolgálati idő jóváírására vonatkozó javaslatban kifejtett korábbi gyakorlatot, az ÁVR 2011 8. cikkében immár kifejezetten előírja, hogy a nyugdíjra jogosító szolgálati idő jóváírására vonatkozó javaslat tisztviselő által történő jóváhagyása, amennyiben azt egyszer megadta, »visszavonhatatlan«. Márpedig a tisztviselő által egyszer megadott jóváhagyás visszavonhatatlansága csak akkor igazolható, ha a Bizottság a maga részéről az érintett részére elkészítette a javaslatot, az abban foglaltakat pedig kellő gondossággal számította ki és dolgozta fel, és amely javaslat köti a Bizottságot, amennyiben arra kötelezi, hogy az érintett jóváhagyása esetén a javaslat alapján folytassa le az átviteli eljárást. 47 Másodszor, a nyugdíjra jogosító szolgálati idő jóváírására vonatkozó javaslatot főszabály szerint olyan számítási módszer alapján kell elkészíteni, amely megegyezik azzal a módszerrel, amelyet abban az időpontban alkalmaznak, amikor a származási hely szerinti nemzeti vagy nemzetközi nyugdíjbiztosítótól véglegesen átvitt teljes tőke beérkezik az uniós nyugdíjpénztárhoz. 48 Ami adott esetben a nyugdíjra jogosító szolgálati idő jóváírására vonatkozó javaslat időpontja és a véglegesen átvitt tőke beérkezésének időpontja között legfeljebb változhat, az a szóban forgó összeg nagysága, mivel az aktualizált átvihető tőke összege az átvitel iránti kérelem időpontjában – például az árfolyamváltozások függvényében – eltérhet az azon időpontban fennálló tőke összegétől, amelyben azt ténylegesen átvitték. Azonban még ez utóbbi esetben is, ami egyébként csak az eurótól eltérő devizában kifejezett tőke átvitelének esetét érintheti, a két értékre alkalmazott számítási módszer megegyezik. 49 Harmadszor, a Bizottság azon érve, amely szerint kizárólag az átvitt tőke beérkezését követően hozott jóváírásról szóló határozat okoz sérelmet az érintett tisztviselőnek, világosan szembemegy a nyugdíjjogosultság átvitelére irányuló közigazgatási eljárás céljával. Ezen eljárás célja pontosan az, hogy az ügy teljes körű ismeretében és az összes nyugdíjjárulékának az uniós nyugdíjrendszerbe történő végleges átvitelét megelőzően lehetővé tegye az érintett tisztviselő számára annak eldöntését, hogy számára a korábban megszerzett nyugdíjjogosultságának az uniós tisztviselőként megszerzett nyugdíjjogosultsággal való kumulálása, vagy épp ellenkezőleg, e jogosultság nemzeti nyugdíjrendszerben tartása jár‑e nagyobb előnnyel (lásd a Belgium és Bizottság kontra Genette ügyben hozott ítélet 91. pontját). Ugyanis a Bizottság érve arra kötelezné az érintett tisztviselőt, hogy vitassa a Bizottság szolgálatai által azon jóváírható nyugdíjra jogosító szolgálati idő kiszámítására használt módszert, amelyre csak azt követően szerez jogosultságot, ha a véglegesen átvitt tőke a származási hely szerinti nemzeti vagy nemzetközi nyugdíjpénztártól beérkezik a Bizottsághoz, ami a gyakorlatban magának a személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikkének (2) bekezdése által a tisztviselőre ruházott azon jognak a lényegét üresítené ki, hogy dönthet a nyugdíjjogosultsága átviteléről, vagy annak a származási hely szerinti nemzeti vagy nemzetközi nyugdíjpénztárban tartásáról. 50 Végül, negyedszer, nem állapítható meg, ahogyan azt a Bizottság teszi, hogy a nyugdíjra jogosító szolgálati idő jóváírására vonatkozó javaslatok pusztán előkészítő aktusok lennének, mivel a személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikkének (2) bekezdése előírja, hogy a nyugdíjra jogosító szolgálati időt az »átvitt tőke alapján« számolják ki. 51 E tekintetben, először is, emlékeztetni kell arra, hogy a személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikke (2) bekezdésének szövegéből következik, hogy az érintett intézmény először a »tisztviselő alapilletménye, életkora és az átvitel iránti kérelem időpontjában érvényes átváltási árfolyam figyelembevételével«»megállapítja« a nyugdíjra jogosító szolgálati időt, és hogy ezután az így megállapított nyugdíjra jogosító szolgálati időt az uniós nyugdíjrendszer szerint az »átvitt tőke alapján« veszi figyelembe. 52 Ezt a megfogalmazást erősíti meg az ÁVR 2004 7. cikke és az ÁVR 2011 7. cikke. Ugyanis e cikkek szövege mindkét esetben úgy rendelkezik, hogy a jóváírható nyugdíjra jogosító szolgálati időt a »megszerzett jogosultságoknak megfelelő összeg alapján […], az átvitel iránti kérelem nyilvántartásba vételének időpontja és az átvitel tényleges időpontja közötti tőkenövekedésnek megfelelő összeg levonása után kell kiszámolni«. 53 Az ÁVR 2004 7. cikkének (2) bekezdése – az ÁVR 2011 ugyanezen rendelkezéséhez hasonlóan – pontosítja, hogy a jóváírható nyugdíjra jogosító szolgálati időt »ezután az átvitt összeg alapján […] számolják ki«, az ugyanezen bekezdés első francia bekezdésében szereplő matematikai képletnek megfelelően. 54 A fent hivatkozott rendelkezésekből tehát az következik, hogy a nyugdíjra jogosító szolgálati idő jóváírására vonatkozó javaslatokat a kérelem nyilvántartásba vételének időpontjában átvitt – a nemzeti vagy nemzetközi hatóságok által a Bizottsággal közölt – összeg alapján kell kiszámítani, amelyből adott esetben az átvitel iránti kérelem nyilvántartásba vételének időpontja és az átvitel tényleges időpontja közötti tőkenövekedésnek megfelelő összeget le kell vonni, mivel ezt a pénzbeli különbséget az uniós nyugdíjrendszernek nem kell viselnie. 55 A fenti megfontolások összességéből következik, hogy a nyugdíjra jogosító szolgálati idő jóváírására vonatkozó második javaslatok olyan jogi aktusok, amelyek sérelmet okoznak, és hogy a megsemmisítés iránti kereseti kérelmek megalapozottak.”