T‑210/01. sz. ügy

General Electric Company

kontra

az Európai Közösségek Bizottsága

„Megsemmisítés iránti kereset – Verseny – Összefonódást a közös piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánító bizottsági határozat – 4064/89/EGK rendelet – Repüléstechnikai piacok – A Honeywell feletti irányítás General Electric általi megszerzése – Vertikális integráció – Csomagban értékesítés – Kiszorító hatás – Horizontális átfedés – Védelemhez való jog”

Az ítélet összefoglalása

1. Megsemmisítés iránti kereset – Tárgy – Az összefonódások ellenőrzése során hozott határozat – Az érvelés több pillérén alapuló határozat, amelyek mindegyike elegendő ahhoz, hogy megalapozza annak rendelkező részét – A közös piaccal való összeegyeztethetetlenség olyan feltételei, amelyek legalább az érintett piacok egyike tekintetében teljesülnek – Megalapozatlan kereset

(EK 230. cikk, 4064/89 tanácsi rendelet, 2. cikk, (1) bekezdés, a) pont, és (3) bekezdés)

2. Verseny – Összefonódások – A Bizottság által végzett vizsgálat – Gazdasági jellegű értékelések – Diszkrecionális jogkör – Bírósági felülvizsgálat – Terjedelem – Korlátok

(4064/89 tanácsi rendelet, 2. cikk)

3. Verseny – Összefonódások – A közös piaccal való összeegyeztethetőség értékelése – Vélelem hiánya

(4064/89 tanácsi rendelet)

4. Verseny – Összefonódások – A közös piaccal való összeegyeztethetőség értékelése – Az érintett piac lehetséges fejlődésének jövőre vonatkozó elemzése – Pontos elemzés szükségessége – Bírósági felülvizsgálat – Terjedelem

(4064/89 tanácsi rendelet 2. cikk, (2) és (3) bekezdés)

5. Verseny – Összefonódások – A közös piaccal való összeegyeztethetőség értékelése – Konglomerátum típusú összefonódás – Fogalom – Az összefonódásban részes egyik fél erőfölényes helyzetének a referenciapiacon való valószínű kialakulásának vagy megerősödésének a figyelembevétele – Megengedhetőség – A Bizottság azon lehetősége, hogy az összefonódásból létrejött vállalkozás előrelátható magatartására hivatkozzon – Feltételek – Meggyőző bizonyítékokra támaszkodó pontos elemzés ismertetése

(4064/89 tanácsi rendelet, 2. cikk, (2) és (3) bekezdés)

6. Verseny – Összefonódások – A közös piaccal való összeegyeztethetőség értékelése – Konglomerátum típusú összefonódás – Előre látható versenyellenes magatartások figyelembevétele – Megengedhetőség – A Bizottság arra irányuló mérlegelési kötelezettségének hiánya, hogy milyen lehetséges közvetett kockázata van annak, hogy valamely vállalkozás ilyen magatartást tanúsít

(EK 82. cikk;4064/89 tanácsi rendelet, 2. cikk, (2) és (3) bekezdés)

7. Verseny – Összefonódások – A közös piaccal való összeegyeztethetőség értékelése – Szempontok – Olyan erőfölényes helyzet kialakulása vagy megerősítése, amely jelentősen korlátozza a hatékony versenyt a közös piacon – Kumulatív jelleg – Kapcsolatok – Azon kötelezettség, hogy az olyan, az első feltétel tekintetében közreadott megfontolásokat, amelyek a második feltétel szempontjából érdemlegesek, formálisan e második feltételhez kapcsolják – Hiány

(EK 82. cikk; EK 253. cikk; 4064/89 tanácsi rendelet, 2. cikk, (2) és (3) bekezdés)

8. Verseny – Erőfölény – Fogalom

(EK 82. cikk)

9. Verseny – Erőfölény – A rendkívül jelentős piaci részesedés birtoklása alapján történő jellemzés – A piaci részesedés megítélése valamely pályázatos piacon, amelyet kisszámú, nagy értékű szerződés jellemez

(EK 82. cikk)

10. Verseny – Erőfölény – Létezés – Az érintett piacon zajló élénk verseny hatása – Ennek hiánya abból eredően, hogy jelen van egy olyan vállalkozás, amely a versenyt figyelmen kívül hagyó magatartást tanúsíthat – Nagy értékű termékekre vonatkozó pályázatok megnyerése érdekében nyújtott pénzügyi engedmények – Hatás hiánya

(EK 82. cikk)

11. Verseny – Közösségi szabályok – A Bizottság általi alkalmazás – A harmadik országok hatóságai által végzett értékelésekkel szembeni autonómia

12. Verseny – Összefonódások – A közös piaccal való összeegyeztethetőség értékelése – Közvetlen vertikális kapcsolatból származó versenyellenes hatások – Az összefonódásból létrejött vállalkozás jövőbeni magatartásától függő hatások – A Bizottság azon kötelezettsége, hogy az állítólagos versenyellenes magatartás tekintetében meggyőző bizonyítékokra támaszkodjon – A szabad bizonyítás elve

(4064/89 tanácsi rendelet)

13. Verseny – Erőfölény a lényeges alkatrészek értékesítése szempontjából – Az értékesítés megtagadása – Visszaélés

(EK 82. cikk)

14. Verseny – Összefonódások – A Bizottság által végzett vizsgálat – Olyan magatartás bizonyítása, amely a közeljövőben erőfölényt hoz létre, vagy azt megerősíti – Meggyőző bizonyítékokra való támaszkodás kötelezettsége

(4064/89 tanácsi rendelet)

15. Eljárás – Új jogalapoknak az eljárás folyamán történő előterjesztése – Új jogalap – Fogalom – Az Elsőfokú Bíróság által pervezető intézkedésként feltett kérdésre adott válasz – Kizártság

(az Elsőfokú Bíróság eljárási szabályzata, 48. cikk és 64. cikk, 3. §)

16. Intézmények jogi aktusai – Indokolás – Kötelezettség – A hasonló vagy azonos esetre, illetve ugyanazon gazdasági szereplőkre vonatkozó ügyben hozott határozattól eltérő határozat – Terjedelem

(EK 253. cikk)

17. Verseny – Közösségi szabályok – Végrehajtás – A Bizottság által e célból elfogadott szabályok – Azoknak a Bizottságra kötelező ereje – A piac meghatározásáról szóló közlemény – Terjedelem

(EK 82. cikk; 97/C 372/03 közlemény)

18. Verseny – Összefonódások – A Bizottság által végzett vizsgálat – A szóban forgó piac meghatározása – Szempontok – A termékek helyettesíthetősége – Fogalom

(4064/89 tanácsi rendelet; a 97/C 372/03 bizottsági közlemény 36. pontja)

19. Verseny – Összefonódások – A közös piaccal való összeegyeztethetőség értékelése – Olyan piac, amelyet közvetett és viszonylag gyenge verseny jellemez – Az egyetlen versenytárs feletti irányításnak az erőfölényes vállalkozás általi megszerzése – Terjedelem – Feltételek – Az összefonódást megelőző hatékony verseny teljes hiányának bemutatása

(EK 82. cikk; 4064/89 tanácsi rendelet)

20. Verseny – Összefonódások – A Bizottság által végzett vizsgálat – Az érintett vállalkozások kötelezettségvállalásai, amelyek a bejelentett összefonódást összeegyeztethetővé teszik a közös piaccal

(4064/89 tanácsi rendelet)

21. Eljárás – Keresetlevél – Alaki követelmények – A jogvita tárgyának megjelölése – A felhozott jogalapok rövid ismertetése

(az Elsőfokú Bíróság eljárási szabályzata, 44. cikk, 1. §)

22. Verseny – Összefonódások – Közigazgatási eljárás – Iratbetekintés – A védelemhez való jog tiszteletben tartása – Korlátok

(4064/89 tanácsi rendelet)

23. Verseny – Közigazgatási eljárás – Iratbetekintés – A terhelő és a mentő bizonyítékok szerinti megkülönböztetés

24. Verseny – Közigazgatási eljárás – Iratbetekintés – A védelemhez való jog tiszteletben tartása – Korlátok

25. Verseny – Összefonódások – Közigazgatási eljárás – Iratbetekintés – Az iratbetekintési jog megtagadása az eljárás megindításáról szóló határozat és a kifogásközlés között – A védelemhez való jog megsértése – Hiány

(4064/89 tanácsi rendelet, 6. cikk, (1) bekezdés, c) pont)

26. Verseny – Összefonódások – Közigazgatási eljárás – Iratbetekintés – Az összefonódásban részes felek részenkénti iratbetekintési joga az egész eljárás folyamán – Hiány

(4064/89 tanácsi rendelet, 18. cikk, (1) bekezdés)

27. Verseny – Összefonódások – Közigazgatási eljárás – A köztes eljárási határidők rövidsége – A gyorsaság követelményének figyelembevétele a védelemhez való jog tiszteletben tartásának értékelése során

(4064/89 tanácsi rendelet; 447/98 bizottsági rendelet, 13. és 21. cikk)

28. Verseny – Közigazgatási eljárás – A meghallgatási tisztviselő közreműködése – A jogállását az eljárás folyamán módosító határozat – A régi tisztségnek az újjal való közvetlen helyettesítése

(2001/462 bizottsági határozat, 2. cikk, (1) és (2) bekezdés)

29. Közösségi jog – Elvek – Alapvető jogok – Ezek tiszteletben tartása, amelyet a közösségi bíróság biztosít – Az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezmény figyelembevétele

(EU 6. cikk, (2) bekezdés)

1. Amennyiben a határozatot megalapozó egyes indokok önmagukban alkalmasak arra, hogy jogilag megfelelően igazolják a határozatot, azok a hibák, amelyek a jogi aktus más indokait érvényteleníthetik, semmiképpen nem befolyásolják annak rendelkező részét.

Ezenkívül ha a Bizottság határozatának a rendelkező része az érvelés több pillérén alapul, amelyek mindegyike önmagában elegendő ahhoz, hogy e rendelkező részt megalapozza, fő szabály szerint csak abban az esetben kell megsemmisíteni ezt a jogi aktust, ha mindegyik pillér jogsértő. Ebben az esetben valamely hiba vagy más olyan jogsértés, amely az érvelésnek csak az egyik pillérét érinti, nem elegendő ahhoz, hogy igazolja a vitatott határozat megsemmisítését, mivel annak nem lehetett meghatározó befolyása az intézmény által elfogadott rendelkező részre.

Ez a szabály alkalmazandó az összefonódások ellenőrzése során hozott határozatok esetében is. E tekintetben Bizottságnak meg kell tiltania az összefonódást, ha az teljesíti a 4064/89 rendelet 2. cikk (3) bekezdésének feltételeit. A rendelet 2. cikk (1) bekezdésének a) pontjából következik, hogy a Bizottságnak az összefonódás értékelése során egyebek mellett figyelembe kell vennie a hatékony verseny fenntartásának és fejlesztésének szükségességét a közös piacon, tekintettel más körülmények mellett az érintett piac struktúrájára. Így a Bizottságnak valamennyi, a bejelentett összefonódással érintett piac körülményei vonatkozásában el kell végeznie annak értékelését, hogy az ügylet létrehoz vagy megerősít‑e egy vagy több gazdasági erőfölényt, amely eredményeként a hatékony verseny jelentősen korlátozódna. Ennek következtében, ha úgy találja, hogy a feltételek – akár csak egyetlen érintett piac esetében is – teljesülnek, az összefonódást a közös piaccal összeegyeztethetetlennek kell nyilvánítania.

Ebből következik, hogy a megtámadott határozat csak akkor semmisíthető meg, ha nem csupán az állapítható meg, hogy az indokolásának egyes részei jogellenesek, hanem az is, hogy a jogellenességgel nem érintett részek nem elégségesek ahhoz, hogy igazolják az összefonódásnak a közös piaccal való összeegyeztethetetlenségét. Ez a megállapítás azonban nem zárja ki azon vizsgálat szükségességét, hogy egyes, a megtámadott határozatban azonosított, a versennyel kapcsolatos körülmények egymást erősítik‑e, és ezért természetellenes lenne azokat egymástól elkülönítve elemezni.

(vö. 42–45., 48., 734. pont)

2. A Bizottságnak a vállalkozások közötti összefonódások ellenőrzéséről szóló 4064/89 rendelet alapvető rendelkezései, így különösen a 2. cikke alkalmazásakor a gazdasági kérdésekre nézve van bizonyos mérlegelési mozgástere. Ebből következően a közösségi bíróság felülvizsgálata a tények valószerűségének és a nyilvánvaló mérlegelési hiba hiányának vizsgálatára korlátozódik.

E jogkör jellege kapcsán szükséges felhívni a figyelmet egyfelől a bíróság által az előtte lévő érvek és bizonyítékok fényében tévesnek minősíthető ténybeli körülmények és megállapítások, másfelől pedig a gazdasági természetű értékelések közötti lényeges különbségre.

El kell ismerni, hogy a Bizottság a 4064/89 rendelet alapvető szabályainak alkalmazásakor rendelkezik bizonyos mérlegelési mozgástérrel, azonban ez nem jelenti azt, hogy a közösségi bíróságnak tartózkodnia kell a Bizottság gazdasági adatokra vonatkozó jogi értékelésének felülvizsgálatától. A közösségi bíróságnak ugyanis nem csupán a hivatkozott bizonyítékok tárgyi valószerűségét, megbízhatóságát és következetességét kell vizsgálnia, hanem azt is ellenőriznie kell, hogy a bizonyítékok tartalmazzák‑e az adott összetett helyzet értékeléséhez figyelembe veendő összes adatot, valamint hogy e bizonyítékok alátámasztják‑e a belőlük levont következtetéseket.

(vö. 60., 62–63., 253. pont)

3. A vállalkozások közötti összefonódások ellenőrzéséről szóló 4064/89 rendelet nem állít fel vélelmet a bejelentett összefonódási ügylet közös piaccal való összeegyeztethetőségére, ezért a Bizottságnak nem kell az ügylet javára döntenie a hatáskörébe tartozó összefonódás esetében, ha azzal kapcsolatban aggályai vannak. A Bizottságnak minden esetben az a feladata, hogy világos véleményt fogalmazzon meg az említett összeegyeztethetőségről, és végül határozzon.

(vö. 61. pont)

4. A Bizottság rendelkezésére álló gazdasági természetű mérlegelési mozgástér tekintetében, a vállalkozások közötti összefonódások ellenőrzéséről szóló 4064/89 rendelet alapvető szabályainak alkalmazásakor a hatékony bírósági felülvizsgálat még inkább szükséges, amikor a Bizottság olyan jövőben bekövetkező események várható alakulásának vizsgálatát végzi el, mint amilyenek a tervezett összefonódás eredményeként jönnének létre.

Az ilyen jövőre vonatkozó elemzést nagy figyelemmel kell végezni, mivel nem a múlt eseményeinek vizsgálatáról van szó, amelyek kapcsán gyakran számos bizonyíték áll rendelkezésre, amelyek lehetővé teszik az okok megértését, sem pedig a jelen eseményeiről, hanem olyan események előrejelzéséről, amelyek a jövőben több‑kevesebb valószínűséggel bekövetkeznek, amennyiben nem születik sem a tervezett összefonódást tiltó, sem annak feltételeit meghatározó határozat. A jövőre vonatkozó elemzéshez, amely annak vizsgálatából áll, hogy az összefonódás mennyiben módosíthatja az adott piacon a versenyhelyzetet meghatározó tényezőket, célja pedig annak megállapítása, hogy a hatékony verseny jelentősen korlátozódna–e ezen összefonódás következtében, különböző ok-okozati összefüggések mérlegelése szükséges, annak eldöntése végett, hogy melyek bekövetkezte a legvalószínűbb.

(vö. 64. pont)

5. A konglomerátum típusú összefonódások a szó szoros értelmében nem vezetnek az összefonódásban részes felek tevékenysége közötti horizontális átfedéshez, vagy vertikális kapcsolat kiépüléséhez. Jóllehet fő szabály szerint az ilyen összefonódások nem járnak versenyellenes hatásokkal, bizonyos esetekben mégis származhatnak belőlük ilyen hatások. Amennyiben valamely konglomerátum jellegű összefonódás hatásainak a jövőre vonatkozó elemzése keretében a Bizottságnak – a megállapított konglomerátum hatások miatt – módjában áll arra következtetni, hogy minden valószínűség szerint a közeljövőben erőfölény jön létre vagy erősödik meg, amelynek következményeként az érintett piacon a hatékony verseny jelentősen korlátozódna, a Bizottságnak azt meg kell tiltania.

E tekintetben a konglomerátum típusú összefonódások sajátos problémák megjelenését eredményezhetik, különösen azért, mert az ilyen ügylet elemzése egyrészt egy hosszabb jövőbeli időszakot vehet figyelembe, másrészt pedig az összefonódással létrejött vállalkozás magatartása jelentős mértékben meghatározhatja, hogy az összefonódásnak milyen hatásai vannak. Így az összefonódásból származó ok‑okozati összefüggések nehezen érzékelhetők, kétségesek és nehezen megállapíthatók. Ennek alapján a Bizottság által az összefonódást a közös piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánító határozat alátámasztására előadott bizonyítékok minősége különösen fontos, hiszen e bizonyítékoknak kell alátámasztaniuk a Bizottság következtetését, amely szerint az ilyen határozat hiányában az általa előre jelzett gazdasági fejlődés következne be.

(vö. 65–66. pont)

6. A konglomerátum jellegű összefonódás hatásainak bizottsági elemzése során valamely jövőbeni magatartás tanúsításának valószínűségét átfogóan kell vizsgálni, azaz figyelembe kell venni a magatartás folytatására ösztönző erőket, és az ezen ösztönző erőket csökkentő vagy megszüntető körülményeket, ideértve annak lehetőségét is, hogy az adott magatartás jogellenes.

Mindazonáltal a 4064/89 rendelet megelőző célja ellen hatna annak megkövetelése a Bizottságtól, hogy minden egyes tervezett összefonódás esetén megvizsgálja azt, hogy a versenyellenes magatartás irányába ható ösztönző erők mennyiben csökkennének vagy szűnnének meg a magatartás jogellenessége, esetleges lelepleződése, illetve annak okán, hogy ezt a magatartást az illetékes hatóságok akár közösségi, akár nemzeti szinten üldözhetik, illetve azt pénzbírsággal sújthatják. Ebből következik, hogy a Bizottságnak fő szabály szerint figyelembe kell vennie valamely magatartás esetlegesen jogellenes és így szankcionálható jellegét, mint olyan körülményt, amely csökkenti vagy megszünteti a vállalkozás hajlandóságát az adott magatartás folytatására. Ez az értékelés azonban nem követeli meg a különféle jogrendszerek esetlegesen alkalmazható szabályainak és az azok keretében gyakorolt büntetőpolitikák részletes és kimerítő elemzését, lévén, hogy túlságosan spekulatív jellegű lenne annak elemzése, hogy egy jogsértés valószínű–e, és annak bemutatása, hogy szankcionálásra kerülne‑e több jogrendszerben is.

Így ha a Bizottság, anélkül hogy bármilyen különös vagy részletes vizsgálatot folytatna a kérdésben, képes azonosítani a kérdéses magatartás jogellenességét az EK 82. cikk vagy a közösségi jog más olyan rendelkezése alapján, amelynek alkalmazására hatáskörrel rendelkezik, az ő felelőssége az elemzés során annak megállapítása és figyelembevétele, hogy mekkora annak a valószínűsége, hogy az összefonódással létrejött vállalkozás gyakorolni fogja az adott magatartást.

Mindebből következően ugyan a Bizottságnak lehetősége van arra, hogy a kérdéses magatartás jogszerűsége és szankcionálásának valószínűsége kapcsán az összefonódás–ellenőrzési határozata meghozatalakor rendelkezésére álló bizonyítékokra épülő összefoglaló elemzést vegyen alapul, azonban az értékelés folyamán továbbra is azonosítania kell a várható magatartást, és szükség esetén értékelnie kell és figyelembe kell vennie azt az esetleges visszatartó erőt, amely abból fakad, hogy a magatartás nyilvánvalóan vagy nagy valószínűség szerint jogellenes lenne a közösségi jog alapján.

(vö. 70–75., 303–304., 424–425., 468. pont)

7. A 4064/89 rendelet 2. cikkének (2) és (3) bekezdése két együttes feltételt állapít meg, amelyek először az erőfölényes helyzet létrehozására vagy megerősítésére, másodsorban pedig arra a tényre vonatkoznak, hogy a verseny annak eredményeként jelentősen korlátozódik a közös piacon. Ennek megfelelően az összefonódás akkor tiltható meg, ha a rendelet 2. cikkének (3) bekezdése szerinti mindkét feltétel teljesül.

Mindenképpen erőfölénnyel való visszaélés valósulhat meg, ha egy erőfölényes vállalkozás e helyzetét oly módon erősíti meg, hogy az erőfölény elért szintje jelentősen korlátozza a versenyt, azaz csak olyan vállalkozások maradnak a piacon, amelyek magatartása az erőfölényestől függ. Ebből következik, hogy önmagában az erőfölénynek a megerősítése is jelentősen korlátozhatja a versenyt, ráadásul olyan mértékben, hogy az már önmagában is az e helyzettel való visszaélésnek minősül.

Így az erőfölényes helyzetnek a 4064/89 rendelet 2. cikkének (3) bekezdése szerinti létrehozása vagy megerősítése egyes esetekben annál inkább bizonyítéka lehet a hatékony verseny jelentős korlátozódásának. Ez a megállapítás azonban nem jelenti azt, hogy a 4064/89 rendelet 2. cikkében lefektetett második feltétel jogi szempontból beletartozik az elsőbe, mindössze annyit jelent, hogy az adott piac ugyanilyen tényszerű elemzéséből lehet nyilvánvaló, hogy a két feltétel teljesült.

Azok a körülmények, amelyeket a Bizottság annak alátámasztására hozhat fel, hogy valamely vállalkozás versenytársainak cselekvési szabadsága oly mértékben korlátozott, hogy az adott vállalkozás vonatkozásában az erőfölényes helyzet létrejöttének vagy megerősödésének megállapítása szükséges, gyakran ugyanazok, mint amelyek relevánsak annak értékelésekor, hogy e helyzet létrejötte vagy megerősítése eredményeként jelentős mértékben korlátozódott‑e a verseny a közös piacon. Valójában az a körülmény, amely jelentősen érinti a versenytársak arra vonatkozó szabadságát, hogy üzletpolitikájukat önállóan határozzák meg, ugyancsak eredményezheti a hatékony verseny jelentős korlátozódását.

Ebből következően, ha a bejelentett összefonódást a közös piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánító határozat preambulumbekezdéseiből, ideértve azon preambulumbekezdéseket, amelyek az erőfölényes helyzet létrehozásáról vagy megerősítéséről szólnak, kitűnik, hogy az ügylet jelentős versenyellenes hatásokkal járna, akkor a határozat nem tekinthető jogellenesnek pusztán azon az alapon, hogy a Bizottság nem kapcsolta össze kifejezetten és sajátosan e kérdések leírását a 4064/89 rendelet 2. cikkének második feltételével, függetlenül attól, hogy a határozat jogszerűségét az EK 253. cikk szerinti indokolási kötelezettség szempontjából vizsgáljuk, vagy az ügy érdeme alapján. Valójában minden más megközelítés pusztán formális kötelezettséget róna a Bizottságra, megkövetelve tőle, hogy egyes preambulumbekezdéseket megismételjen, először annak elemzésekor, hogy létrejött vagy megerősödött‑e erőfölény egy adott piacon, másodszor pedig a verseny közös piacon történő jelentős korlátozódásának értékelése során.

(vö. 84., 86–89. pont)

8. Az erőfölényt az jellemzi, hogy a kérdéses vállalkozás olyan gazdasági erővel rendelkezik, amely képessé teszi őt a hatékony verseny fenntartásának megakadályozására az érintett piacon azáltal, hogy lehetővé teszi számára, hogy jelentős mértékben függetlenül viselkedjen versenytársaitól, vevőitől és végső soron a fogyasztóktól. E tekintetben a Bizottságnak az erőfölény megállapítása érdekében nem kell bizonyítania, hogy a vállalkozás versenytársai – akár hosszabb időre is – kiszorulnak a piacról.

(vö. 85., 114., 243. pont)

9. Ezenkívül, bár a piaci részesedések jelentősége eltérő lehet az egyes piacokon, kivételes körülményektől eltekintve a rendkívül jelentős piaci részesedések önmagukban az erőfölény meglétét bizonyítják. Az 50%‑os piaci részesedés esetében ez lehet a helyzet.

Azonban az olyan piacon, amelyre a kisszámú, nagy értékű szerződés‑odaítélés jellemző, az a körülmény, hogy egy adott vállalkozás legutóbb több ízben is nyertes volt, nem jelenti feltétlenül azt, hogy valamely versenytársa ne lehetne sikeres a következő alkalommal. Feltéve, hogy versenyképes terméke van, és nem szólnak egyéb nyomós érvek az első vállalkozás mellett, a versenytárs bármikor elnyerhet nagyobb értékű szerződést, és egy csapásra jelentősen növelheti piaci részesedését.

Mindazonáltal e megállapítás nem jelenti azt, hogy a piaci részesedéseknek nincs gyakorlati jelentőségük az ilyen jellegű piacok gyártói piaci erejének értékelésekor, különösen ha e részesedések viszonylag stabilak maradnak, vagy arra utalnak, hogy valamely vállalkozás folyamatosan erősíti helyzetét. Még a pályázatos piacok esetében is a piaci erőt jelzi az a tény, hogy a gyártó több éven keresztül folyamatosan megőrzi, vagy éppen növeli piaci részesedését. Egy idő után ugyanis valamely gyártó piaci részesedése és a versenytársai részesedése közötti különbség többé már nem írható a piaci keresletet képviselő kisszámú pályázat terhére.

(vö. 115., 149–151., 540., 571. pont)

10. A versenytársak árcsökkentéséből fakadó nyomás a vállalkozást saját árainak leszállítására ösztönzi, általánosan összeegyeztethetetlen az erőfölényt jellemző független magatartással.

Mindazonáltal még az adott piacon fennálló, akár élénk verseny sem zárja ki, hogy e piacon erőfölény álljon fenn, amely elsősorban azzal jellemezhető, hogy lehetővé teszi a vállalkozás számára olyan magatartás folytatását, amely piaci stratégiájában nincs tekintettel e versenyre, anélkül azonban, hogy ebből káros hatások érnék. Vagyis a verseny esetleges fennállása a piacon valóban releváns körülmény különösen az erőfölény meglétének értékelése szempontjából, ám e tekintetben önmagában nem meghatározó körülmény.

Így egy olyan piacon, amely olyan termékeket érint, amelyeket időszakosan sorra kerülő pályázati eljárások keretében értékesítenek, amelyek egyenként jelentős értékre irányulnak, és elhúzódó tárgyalásokkal jellemezhetők, a pályázók ilyen vagy olyan formában szükségszerűen tesznek pénzügyi engedményeket, mivel ezek az engedmények a tárgyalásos eljárás szerves részét képezik. Így ebben az összefüggésben az a tény, hogy valamely vállalkozás kedvezményeket nyújtott bizonyos pályázatok elnyerése céljából, ebben az összefüggésben nem összeegyeztethetetlen erőfölényes helyzetével.

(vö. 116–117., 184., 215., 249. pont)

11. Az, hogy egy vagy több hatáskörrel rendelkező, nem tagállami versenyhatóság valamely kérdést saját eljárása céljából meghatározott módon ítél meg, önmagában még nem alkalmas a hatáskörrel rendelkező közösségi versenyhatóságok eltérő megítélésének cáfolatára. A közösségi szinten zajló közigazgatási eljárásban előterjesztett körülmények és érvek – valamint az alkalmazandó szabályok – nem szükségszerűen azonosak azokkal, amelyeket az érintett nem tagállami hatóságok figyelembe vettek, és így a bármelyik oldalon levont következtetések eltérhetnek egymástól. Ha valamely fél úgy gondolja, hogy valamely nem tagállami hatóság következtetését alátámasztó indokolás különösen releváns, és egyenlőképpen alkalmazandó a közösségi eljárásban is, úgy lehetősége van azt érdemi érvelésként előterjeszteni, de ezen indokolás nem lehet meghatározó.

(vö. 179. pont)

12. Az összefonódás versenyellenes hatásai a szállító és a vevő közötti közvetlen vertikális kapcsolatból származnak, és az összefonódással létrejött vállalkozás jövőbeni magatartásán alapulnak, amely nélkül az összefonódás e szempontja semmilyen káros hatással nem járna. Tehát a Bizottság feladata, hogy meggyőző bizonyítékot hozzon fel e magatartás valószínűségét illetően.

Egyes esetekben ilyen bizonyíték lehet a piaci helyzet várható alakulását meghatározó közgazdasági tanulmány, amely bemutatja, hogy az összefonódással létrejött vállalkozás hajlandó lesz meghatározott módon viselkedni.

Miután azonban a közösségi jogban feltétlen alapelv a szabad bizonyítás elve, az ilyen típusú bizonyíték hiánya önmagában még nem döntő. Így a Bizottság olyan helyzetben, amelyben nyilvánvaló, hogy a vállalkozás kereskedelmi érdeke túlnyomórészt egy adott magatartás folytatása mellett szól, így például valamely lehetőség kihasználása a versenytársak üzletmenetének megzavarására, nem követ el nyilvánvaló értékelési hibát, ha megállapítja, hogy valószínű, hogy az összefonódással létrejött vállalkozás az előrelátott magatartást folytatja majd. Ilyenkor az adott eset puszta gazdasági és kereskedelmi tényei az ítélkezési gyakorlat által megkívánt meggyőző bizonyítéknak minősülnek.

(vö. 295–297., 433. pont)

13. Még ha az erőfölényes helyzet a vállalkozást nem is fosztja meg attól a jogától, hogy kereskedelmi érdekeit megóvja, az ilyen magatartás visszaélésszerű, ha célja kifejezetten ezen erőfölényes helyzet megerősítése és az azzal való visszaélés. Így például az erőfölényes vállalkozás részéről annak megtagadása, hogy versenytársai számára valamely lényeges alkatrészt értékesítsen, önmagában is az e helyzettel való visszaélésnek minősül.

(vö. 306. pont)

14. Az összefonódási ügylet hatásainak vizsgálatakor a Bizottság feladata, hogy meggyőző bizonyítékok alapján és kellő valószínűséggel bemutassa a piac jövőbeni fejlődését, és nemcsak azt kell bizonyítania, hogy valamely általa vázolt magatartás viszonylag rövid időn belül megvalósul, hanem azt is, hogy ezen időszak alatt a magatartás erőfölényes helyzetet hoz létre vagy erősít meg. Nem elegendő az, ha a Bizottság egy sor logikus, de feltételezett fejlődési irányt bemutat, amelyek megvalósulása esetén a Bizottság attól tart, hogy a versenyre vélhetőleg káros hatást gyakorolnának számos különféle piacon. Ellenben olyan kötelezettség terheli, hogy minden olyan piac fejlődésére nézve konkrét elemzést kell végeznie, amelyen be akarja mutatni, hogy erőfölényes helyzet jönne létre vagy erősödne meg a bejelentett összefonódási ügylet eredményeként, és köteles meggyőző bizonyítékokat felhozni e következtetés alátámasztására.

(vö. 327., 429., 433., 464. pont)

15. Ha az Elsőfokú Bíróság az eljárási szabályzata 64. cikkének 3.§‑a alapján pervezető intézkedésként feltett kérdésekre az egyik fél által adott válaszokat figyelembe veszi, és a másik félnek adott esetben lehetősége volt arra, hogy annak kapcsán álláspontját a tárgyaláson kifejtse, akkor az Elsőfokú Bíróság nem sérti meg az eljárási szabályzata 48. cikkét.

(vö. 505. pont)

16. A Bizottság – ellentétben azzal, ami az állandó határozathozatali gyakorlat sorába illeszkedő bizottsági határozatra érvényes – nem elégedhet meg az indokolás rövid összefoglalásával, hanem pontos indokolást kell adnia abban az esetben, ha eltér valamely gyakorlatától, ebből azonban nem következik, hogy a Bizottság – azon túlmenően, hogy határozatát a tárgybani eljárási aktára hivatkozással kell megindokolnia – köteles lenne külön megindokolni a hasonló vagy azonos esetre, vagy ugyanazon piaci szereplőkre vonatkozó korábbi ügyben levont következtetéseihez képest eltérő következtetéseit.

(vö. 513. pont)

17. A Bizottság nem térhet el a saját maga számára rögzített szabályoktól. Így amennyiben a közösségi versenyjog alkalmazásában az érintett piac meghatározásáról szóló közlemény kötelező jelleggel állapít meg olyan módszert, amelyet a Bizottság a jövőben a piac meghatározására alkalmazni kíván, és nem tart fenn mérlegelési mozgásteret, akkor a Bizottságnak ténylegesen figyelembe kell vennie a közlemény szövegét.

Ha a Bizottság a közleményben oly módon fejezi ki magát, hogy az lehetőséget ad számára, hogy kiválassza az elméletileg releváns bizonyítéktípusok és megközelítések közül az ügy körülményeinek leginkább megfelelőt, akkor nagyfokú cselekvési szabadsággal rendelkezik.

Így a Bizottság a piac meghatározásáról szóló közleményben a keresleti oldali helyettesíthetőség vizsgálata tekintetében nem kötelezte el magát valamely meghatározott sajátos eljárás alkalmazása mellett. Ehelyett kimondta, hogy az alkalmazandó megközelítésnek az egyes ügyek körülményeitől függően kell változnia, és fenntartotta mérlegelési mozgásterének nagy részét annak érdekében, hogy minden egyes ügyet megfelelően kezelhessen.

(vö. 516., 519. pont)

18. Az összefonódási ügylet közös piaccal való összeegyeztethetőségére vonatkozó vizsgálatát illetően, amennyiben a közösségi versenyjog alkalmazásában az érintett piac meghatározásáról szóló bizottsági közlemény 36. pontja kimondja, hogy „[a] funkcionális felcserélhetőség vagy a hasonló jellemzők önmagukban nem elegendő ismérvek, mert a vevőknek a relatív árak változására való reagálását egyéb szempontok is meghatározhatják”, így ezen idézetből a contrario az következik, hogy bizonyos esetekben, akár általános szabályként – kivéve, ha az adott körülményekből más nem következik – azok a termékek, amelyek funkcionálisan felcserélhetők, és hasonló jellemzőkkel bírnak, helyettesítő termékek.

(vö. 524. pont)

19. Az EK 82. cikk alkalmazása során annak megállapítása, hogy a vállalkozás erőfölényes helyzetben van, önmagában még nem jelent kifogást az érintett vállalkozással szemben, mindössze annyit jelent, hogy függetlenül ezen erőfölényes helyzet okaitól, az érintett vállalkozás különös felelősséggel tartozik azért, hogy magatartása ne veszélyeztesse a hatékony és torzításmentes versenyt a közös piacon. Ezen túlmenően a visszaélés fogalma az EK 82. cikk értelmében objektív fogalom, amely az erőfölényben lévő vállalkozások olyan magatartására vonatkozik, amely alkalmas arra, hogy befolyásolja a piac szerkezetét, ahol pontosan az érintett vállalkozás jelenlétének következtében a verseny már meggyengült, és amelynek hatására a termékeknek és a szolgáltatásoknak a gazdasági szereplők által nyújtott teljesítésen alapuló rendes versenyét jellemző eszközöktől eltérő eszközökkel korlátozzák a piacon még létező versenyszint fenntartását vagy e verseny fejlődését.

Olyan esetben, ha az adott piacon az egyetlen fennálló verseny csak közvetett és viszonylag gyenge, az egyetlen, még piaci értékesítést folytató versenytárs feletti irányításnak a másik vállalkozás általi megszerzése különösen káros. Az erőfölénnyel való visszaéléssel összefüggésben kidolgozott, fent említett alapelvek analógia útján alkalmazhatók az összefonódás‑ellenőrzés kapcsolódó jogi területén, és megállapítható, hogy minél jelentősebb a vállalkozás erőfölénye, annál nagyobb a különös felelőssége aziránt, hogy tartózkodjon a piacon még fennálló verseny gyengítésére, vagy még inkább az annak megszüntetésére alkalmas magatartástól.

Ebből következik, hogy ilyen körülmények között az összefonódásban részes felek feladata, hogy olyan bizonyítékokat szolgáltassanak, amelyek igazolják, hogy az összefonódást megelőzően nem állt fenn hatékony verseny a piacon.

(vö. 549–551. pont)

20. A vállalkozások közötti összefonódások ellenőrzéséről szóló 4064/89 rendelet alapján a Bizottság csak olyan kötelezettségvállalások elfogadására jogosult, amelyek képesek a tervezett ügyletet a közös piaccal összeegyeztethetővé tenni. E tekintetben a vállalkozások által javasolt szerkezeti kötelezettségvállalások akkor felelnek meg ennek a feltételnek, ha a Bizottság bizonyossággal arra a következtetésre juthat, hogy a kötelezettségvállalások teljesíthetők, és az azokból származó kereskedelmi struktúrák kellően működőképesek és tartósak lesznek ahhoz, hogy biztosítsák, hogy az erőfölényes helyzet létrehozása vagy megerősítése, illetve a hatékony versenynek a kötelezettségvállalással megelőzni kívánt korlátozása a viszonylag közeli jövőben valószínűsíthetően nem következik be.

(vö. 555., 612. pont)

21. A jogbiztonság és az igazságszolgáltatás megfelelő működésének biztosítása érdekében a kereset elfogadhatóságához az szükséges, hogy azon lényeges ténybeli és jogi elemek, amelyeken a kereset alapul, legalább röviden összefoglalva, de összefüggően és érthetően kitűnjenek magából a keresetlevélből. E tekintetben míg a keresetlevél szövege egyes pontokban alátámasztható és kiegészíthető az ahhoz kapcsolt iratok részeire való hivatkozásokkal, addig más, akár a keresetlevélhez mellékelt iratokra való általános hivatkozás nem pótolhatja a lényegi jogi érvelés hiányát, amelynek a keresetlevélben kell megjelennie.

(vö. 592. pont)

22. A versenyjogi eljárásokban az iratbetekintés intézményének célja, hogy a kifogásközlés címzettjei megvizsgálhassák a Bizottság aktájában lévő bizonyítékokat, és ezáltal hatékonyan kifejthessék álláspontjukat azokról a következtetésekről, amelyeket a Bizottság a kifogásközlésben e bizonyítékokból levont. Az iratbetekintés jogát igazolja annak szükségessége, hogy biztosított legyen a kérdéses vállalkozások számára a hatékony védekezés a kifogásközlésben velük szemben emelt kifogásokkal szemben.

Mindazonáltal megtagadható a hozzáférés bizonyos iratokhoz, különösen ilyen a más vállalkozások üzleti titkait tartalmazó iratokhoz vagy iratrészekhez, a Bizottság belső irataihoz, az anonimitásukat fenntartani kívánó bármely panaszos azonosítására alkalmas információkhoz és a Bizottságnak a bizalmas kezelés terhe mellett átadott információkhoz való hozzáférés.

Jóllehet a vállalkozások jogosultak az üzleti titkaik védelmére, e jogosultságot egyensúlyba kell hozni a védelemhez való jog biztosításával. Ezért a Bizottságtól elvárható, hogy a szembenálló érdekeket az üzleti titkokat, vagy más érzékeny adatokat tartalmazó iratok nem bizalmas változatának elkészítése útján összhangba hozza. Ugyanezek az elvek alkalmazandók a vállalkozások közötti összefonódások ellenőrzéséről szóló 4064/89 rendelet alapján vizsgált összefonódási ügyekben is, még akkor is, ha az alkalmazásuk értelemszerűen hozzáigazítható a gyorsaságnak az e rendelet egész rendszerét jellemző feltétlen követelményéhez. A védelemhez való jog az összefonódás‑ellenőrzési eljárásokban nem alkalmazandó a közösségi versenyjog megsértése miatt indult eljárásokétól eltérő, vagy kiterjedtebb szinten.

(vö. 629–631. pont)

23. A versenyjogi közigazgatási eljárásban az iratbetekintés kapcsán különbséget kell tenni a kizárólag terhelő bizonyítékok és a mentő bizonyítékok, vagy a mentő bizonyítékot tartalmazó iratok között. A terhelő bizonyítékoknak csak annyiban van jelentőségük, amennyiben a Bizottság azokra hivatkozik, amely esetben is azokat közölni kell, ha azonban azokra nem hivatkozott, akkor a közlés hiánya nem érinti az eljárás jogszerűségét. Ezzel szemben, ha bebizonyosodik, hogy a vállalkozás a közigazgatási eljárás során nem tekinthetett be az ügyében mentő körülményt tartalmazó iratba, azaz valamely olyan iratba, amely hasznosítható lett volna a védekezésében, és így felhasználása esetén megváltoztathatta volna a közigazgatási eljárás kimenetelét, akkor az e dokumentummal érintett indokolás a megtámadott határozatban fő szabály szerint hibásnak tekintendő.

(vö. 649. pont)

24. A versenyjogi eljárásokban a bizalmas kezelés kérelmezése indokolhatja a hozzáférés elutasítását a harmadik felektől származó iratokhoz, így például a panaszokhoz. A piacon erőfölényes vállalkozás ugyanis megtorló intézkedéseket alkalmazhat a Bizottság által folytatott vizsgálatban együttműködő versenytársaival, szállítóival vagy vevőivel szemben, és ilyen körülmények között a harmadik félnek minősülő vállalkozások csak akkor fognak a bizottsági vizsgálat során olyan iratokat benyújtani, amelyekről úgy vélik, hogy a benyújtásuk megtorlással járhat, ha tudják, hogy a bizalmas kezelésre vonatkozó kérésüket figyelembe veszik.

(vö. 650. pont)

25. A versenyjogi eljárásokban a meghallgatáshoz való jog csak a Bizottság által figyelembe venni kívánt kifogásokra vonatkozik.

Így mivel a vállalkozások közötti összefonódások ellenőrzéséről szóló 4064/89 rendelet 6. cikke (1) bekezdésének c) pontja alapján az eljárás megindításáról szóló határozatnak nem célja, hogy a felek számára kifogásokat fogalmazzon meg, pusztán ideiglenes jelleggel kifejezésre juttatja, hogy komoly kételyek merültek fel, amelyek a Bizottságot arra indították, hogy megnyissa a vizsgálat második szakaszát, a felperes nem hivatkozhat arra, hogy az iratbetekintés hiánya a kifogásközlés megküldését megelőzően csorbította a védekezési lehetőségét. Az a tény ugyanis, hogy – miután betekintett a Bizottság aktájába – a vállalkozásnak ténylegesen lehetősége volt írásbeli és szóbeli észrevételeket tenni a kifogásközlésre, azt jelenti, hogy megfelelő időben kifejthette a véleményét a felhozott kifogásokkal kapcsolatban.

(vö. 692–693. pont)

26. Jóllehet a vállalkozások közötti összefonódások ellenőrzéséről szóló 4064/89 rendelet 18. cikke (1) bekezdésének szövege kifejezetten azt jelenti, hogy az eljárás megindításától kezdve a feleknek lehetőséget kell teremteni arra, hogy észrevételeket tegyenek, ez nem jelenti azt, hogy a Bizottságnak az eljárás e korábbi szakaszában is már betekintést kellene engednie az aktájába. Az a követelmény, hogy a feleknek – annak érdekében, hogy végső soron védekezni tudjanak a Bizottság által felhozott kifogásokkal szemben – betekintést kell nyerniük a Bizottság aktájába, nem értelmezhető úgy, hogy a Bizottságnak kötelessége az egész eljárás folyamán részletekben hozzáférést engednie az aktájához, ami számára aránytalan terhet jelentene.

(vö. 694. pont)

27. Ahhoz, hogy a Bizottság megfelelhessen a vállalkozások közötti összefonódások ellenőrzéséről szóló 4064/89 rendeletben lefektetett menetrendnek, az eljárás egyes szakaszaihoz kapcsolódó köztes határidőknek is rövidnek kell lenniük. Ez elkerülhetetlenül negatív hatással van valamennyi, az eljárásban részt vevő fél működési körülményeire, de az eljárás gyorsasága alapján kalkulálható előny összességének fényében a jogalkotó szerint ez elfogadható áldozatot jelent különösen az összefonódásban részes feleknek a tervezett összefonódásuk lehető leggyorsabb végrehajtásához fűződő gazdasági érdekeinek figyelembevétele miatt. E tekintetben a védelemhez való jognak a 4064/89 rendelet hatálya alá tartozó eljárásban történt állítólagos megsértésének megítélése során figyelemmel kell lenni a gyorsaságnak az e rendelet egész rendszerét jellemző feltétlen követelményére.

Továbbá a vállalkozások közötti összefonódások ellenőrzéséről szóló 447/98 rendelet 21. cikke alapján, amely egyebek között az e rendelet 13. cikkében a kifogásközlés megválaszolására meghatározott határidőkre vonatkozik, a Bizottság tekintettel van a nyilatkozatok elkészítéséhez szükséges időre és az ügy sürgősségére. Így a Bizottság felelőssége a lehetőségek szerint egyensúlyba hozni a bejelentő felek védelemhez való jogát és a végleges határozat gyors elfogadásának szükségességét.

E körülmények között a tervezett ügyletben részes felek csak annyiban hivatkozhatnak az ezen eljárás során számukra megszabott határidők rövidségére, amennyiben e határidők az eljárás időtartamának egésze szempontjából aránytalannak minősülnek.

(vö. 701–703. pont)

28. Jóllehet a meghallgatási tisztviselő jogállása az egyes versenyjogi eljárásokban a meghallgatási tisztviselők megbízásáról szóló 2001/462 határozat hatályba lépésekor megváltozott, így egyebek mellett annak 2. cikke (2) bekezdése szerint ezt követően, ahelyett hogy a Verseny Főigazgatósághoz tartozna, igazgatási okokból a Bizottságnak a gazdasági verseny kérdéseit felügyelő tagja mellett látja el feladatait, a határozatból nyilvánvaló, hogy a meghallgatási tisztviselő új tisztsége a korábban a 94/810 határozat szerint ezen a néven szereplő tisztség közvetlen helyettesítését jelenti. E körülmények között a megbízását a 2001/64 határozat 2. cikkének (1) bekezdése szerinti megszüntető határozat hiányában a korábbi meghallgatási tisztviselő e határozat hatálybalépését követően is a helyén maradt.

A fent említett határozatok ezen értelmezését támasztja alá a meghallgatási tisztviselő tisztségére vonatkozó objektív szükségszerűség is, hogy a gondos ügyintézés elvével összhangban biztosított legyen működésének folyamatossága. Ha a 2001/462 határozat hatálybalépése és az új meghallgatási tisztviselő hiányzó kinevezése azt vonta volna maga után, hogy e tisztség ellátásával senki nem lett volna megbízva, akkor lehetetlenné vált volna ezen eljárások lefolytatása, ami megakadályozta volna a 4064/89 rendelet és a 2001/462 határozat rendelkezéseinek a hatékony érvényesülését ezen eljárások tekintetében. Ezért a 2001/462 határozat hatálybalépésekor hivatalban lévő meghallgatási tisztviselő jogosult maradt arra, hogy e tisztséget – legalábbis az előtte már folyamatban lévő eljárások befejezése céljából – további értesítésig betöltse.

(vö. 719–720. pont)

29. Az alapvető jogok azon általános jogelvek szerves részét képezik, amelyek tiszteletben tartását a közösségi bíróságok biztosítják. E célból a Bíróság és az Elsőfokú Bíróság a tagállamok közös alkotmányos hagyományaiból, valamint azon, az emberi jogok védelmére vonatkozó nemzetközi szerződések nyújtotta iránymutatásból merít, amelyek kidolgozásában a tagállamok együttműködtek, vagy amelyekhez csatlakoztak. Az emberi jogokról szóló európai egyezmény e tekintetben különös jelentőséggel bír. Emellett az EU 6. cikk (2) bekezdése szerint „[a]z Unió a közösségi jog általános elveiként tartja tiszteletben az alapvető jogokat, ahogyan azokat az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló […] európai egyezmény biztosítja, továbbá ahogyan azok a tagállamok közös alkotmányos hagyományaiból erednek”.

(vö. 725. pont)

AZ ELSŐFOKÚ BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (kibővített második tanács)

2005. december 14.( )

„Megsemmisítés iránti kereset – Verseny – Összefonódást a közös piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánító bizottsági határozat – 4064/89/EGK rendelet – Repüléstechnikai piacok – A Honeywell feletti irányítás General Electric általi megszerzése – Vertikális integráció – Csomagban értékesítés – Kiszorító hatás – Horizontális átfedés – Védelemhez való jog”

A T‑210/01. sz. ügyben,

a General Electric Company (székhelye : Fairfield, Connecticut [Amerikai Egyesült Államok], képviselik: N. Green, C. Booth QC, J. Simor, K. Bacon barristers, S. Baxter solicitor, L. Vogel és J. Vogel ügyvédek, valamint kezdetben: M. VanKerckhove ügyvéd, később: J. O’Leary solicitor, kézbesítési cím: Luxembourg)

felperesnek

az Európai Közösségek Bizottsága ( képviselik: R. Lyal, P. Hellström és F. Siredey‑Garnier, meghatalmazotti minőségben, kézbesítési cím: Luxembourg)

alperes ellen,

támogatják:

a Rolls‑Royce plc (székhelye: London [Egyesült Királyság], képviseli: A. Renshaw solicitor)

és

a Rockwell Collins, Inc. (székhelye: Cedar Rapids, Iowa [Amerikai Egyesült Államok], képviselik: T. Soames, J. Davies és A. Ryan solicitors és P. D. Camesasca ügyvéd)

beavatkozók,

az összefonódást a közös piaccal és az EGT‑Megállapodással összeegyeztethetetlennek nyilvánító, 2001. július 3‑i 2004/134/EK bizottsági határozat (COMP/M.2220 General Electric/Honeywell ügy) (HL 2004. L 48., 1. o.) megsemmisítése iránt benyújtott keresete tárgyában,

AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK ELSŐFOKÚ BÍRÓSÁGA

(kibővített második tanács),

tagjai: J. Pirrung elnök, V. Tiili, A. W. H. Meij, M. Vilaras és N. J. Forwood bírák,

hivatalvezető: J. Plingers tanácsos,

tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2004. május 27‑i tárgyalásra,

meghozta a következő

Ítéletet

Jogi háttér

1 A legutóbb az 1997. június 30‑i 1310/97/EK tanácsi rendelettel (HL L 180., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 1. kötet, 164. o.) módosított, a vállalkozások közötti összefonódások ellenőrzéséről szóló, 1989. december 21‑i 4064/89/EGK tanácsi rendelet (HL L 395., 1. o., helyesbítések : HL 1990. L 257., 13. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 1. kötet, 31. o.; a továbbiakban, mint helyesbített és módosított: 4064/89 rendelet) 2. cikkének (2) és (3) bekezdése a következőképpen rendelkezik:

„(2) Valamely összefonódást, amely nem hoz létre, vagy nem erősít meg olyan erőfölényt, amelynek következményeként a közös piacon vagy annak egy jelentős részén a hatékony verseny jelentősen korlátozódna, a közös piaccal összeegyeztethetőnek kell nyilvánítani.

(3) Valamely összefonódást, amely olyan erőfölényt hoz létre vagy erősít meg, amelynek következményeként a közös piacon vagy annak egy jelentős részén a hatékony verseny jelentősen korlátozódna, a közös piaccal összeegyeztethetetlennek kell nyilvánítani.”

A jogvita előzményei

2 A General Electric Company társaság (a továbbiakban: GE vagy felperes) különböző területeken, különösen a repülőgép‑hajtóművek, háztartási gépek, informatikai szolgáltatások, energetikai rendszerek, világítási rendszerek, ipari rendszerek, egészségügyi rendszerek, műanyagok, műsorszórás, pénzügyi és szállítási szolgáltatások területén tevékenykedik.

3 A Honeywell International, Inc. olyan társaság, amely különösen a repüléstechnikai szolgáltatások és termékek, automatikai termékek, az elektronikai és speciális vegyi anyagok, a nagy rugalmasságú polimerek, a szállítási‑, energia‑, valamint ipari és háztartásbiztonsági rendszerek piacán tevékenykedik.

4 A GE és a Honeywell 2000. október 22‑én megállapodást kötött, amely szerint a GE megszerzi a Honeywell teljes alaptőkéjét (a továbbiakban: összefonódás), amely így a GE 100%‑os tulajdonában lévő leányvállalatává válik.

5 2001. február 5‑én a Bizottság az előírásoknak megfelelően kézhez vette az összefonódásról szóló, a 4064/89 rendelet 4. cikke szerinti bejelentést.

6 Mivel úgy ítélte meg, hogy az összefonódás a 4064/89 rendelet hatálya alá tartozhat, 2001. március 1‑jén úgy határozott, hogy megindítja a vizsgálati eljárást az említett rendelet 6. cikke (1) bekezdésének c) pontja és az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás (EGT) 57. cikke alapján (a továbbiakban: az eljárás megindításáról szóló határozat).

7 A GE és a Honeywell 2001. március 15‑én közösen nyújtották be észrevételeiket a Bizottsághoz az eljárás megindításáról.

8 A Bizottság 2001. május 8‑án kifogásközlést küldött a GE részére, amelyre utóbbi 2001. május 24‑én válaszolt.

9 A GE és a Honeywell 2001. május 29‑én és 30‑án bizottsági meghallgatáson vettek részt.

10 A GE és a Honeywell 2001. június 14‑én és 28‑án kötelezettségek sorát tartalmazó két közös javaslatot tett annak érdekében, hogy az összefonódást elfogadhatóvá tegyék a Bizottság számára.

11 A Bizottság 2001. július 3‑án meghozta a 2004/134/EK határozatot (COMP/M.2220 – General Electric/Honeywell ügy) (HL 2004. L 48., 1. o.), amelyben az összefonódást a közös piaccal és az EGT‑Megállapodással összeegyeztethetetlennek nyilvánította (a továbbiakban: a megtámadott határozat).

A megtámadott határozat

12 A megtámadott határozat rendelkező része szerint:

„1. cikk

Azt az összefonódást, amellyel a [GE] irányítást szerez a Honeywell International Inc. társaság felett, a közös piaccal és az EGT‑Megállapodással összeegyeztethetetlennek kell nyilvánítani.

2. cikk

A [megtámadott] határozat címzettje:

a [GE].

[…]”

13 A megtámadott határozat indokai az alábbiak szerint foglalhatók össze.

14 A Bizottság szerint a GE az összefonódás előtt már egyedül is erőfölényben volt a nagyméretű kereskedelmi és regionális repülőgép‑hajtóművek világméretű piacain (a megtámadott határozat (45)‑(83) és (84)‑(87), valamint (107)‑(275) preambulumbekezdése). Erős piaci helyzete, valamint a pénzügyi erejéből és a repülőgéplízing terén meglévő vertikális integrációjából fakadó kereskedelmi lehetőségei együttesen alkotják azokat a tényezőket, amelyek annak megállapításához vezettek, hogy a GE erőfölényben van e piacokon. A vizsgálat azt is megmutatta, hogy a Honeywell a repüléselektronikai és egyéb repülőipari termékek ((241)‑(275) preambulumbekezdés), valamint az üzleti repülőgép‑hajtóművek ((88) és (89) preambulumbekezdés) és különösen a nagyméretű repülőgép‑hajtóművekhez használt hajtómű‑indítóberendezések fő szállítója, amelyek kulcsszerepet játszanak a hajtóműgyártásban ((331) és (340) preambulumbekezdés).

15 A két társaság tevékenységeinek összevonása több piacon is erőfölény kialakulását vagy megerősödését eredményezte volna. A Bizottság úgy találta, hogy az összefonódásnak a GE mint e hajtóművek és a Honeywell mint e hajtóművek indítóberendezéseinek gyártója tevékenységének integrációjából származó összefonódás „vertikális” hatásai révén, a GE‑nek különösen a nagyméretű kereskedelmi repülőgép‑hajtóművek világpiacán meglévő erőfölénye erősödött volna meg (a megtámadott határozat (419)‑(427) preambulumbekezdése). A Bizottság azt is megállapította, hogy kétféle konglomerátumhatás eredményeképpen erőfölényes helyzetek jöttek volna létre különféle világméretű repüléselektronikai és egyéb repülőipari piacokon, amelyeken a Honeywell már az összefonódást megelőzően is erős pozíciókkal bírt. A Bizottság szerint ezek a hatások egyrészt a „részesedés‑eltolódásként” (share shifting) ismert folyamatból származtak volna, amely a felperes vállalkozáscsoportjához tartozó GE Capital pénzügyi erejének az e piacokra való kiterjesztéséből és a főként a felperes vállalkozáscsoportjának másik tagvállalata, a GE Capital Aviation Service (GECAS) repülőgépbeszerzés és ‑lízing üzletágából származó kereskedelmi előnyökből állt volna (a (342)‑(348) és a (405)‑(411) preambulumbekezdés). Másrészt a Bizottság az összefonódással létrejött vállalkozás által a jövőben alkalmazott, az egyfelől a korábbi GE repülőgép‑hajtóműveit, másfelől a korábbi Honeywell repüléselektronikai és egyéb repülőipari termékeit felölelő ajánlatok útján megvalósuló – egyszerű, műszaki és vegyes – csomagban értékesítési gyakorlatából származó hatásokra mutatott rá ((349)‑(404) preambulumbekezdés). A Bizottság úgy ítélte meg, hogy a jövőbeni csomagban értékesítési gyakorlat is megerősítené a GE már korábban is létező erőfölényét a nagyméretű kereskedelmi repülőgép‑hajtóművek piacán.

16 Emellett a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy különösen a „horizontális átfedések” miatt, amelyek abból származnak, hogy már az összefonódás előtt mind a GE, mind a Honeywell jelen volt e piacokon, a GE már fennálló erőfölénye tovább erősödne a nagyméretű regionális repülőgép‑hajtóművek világpiacán, illetőleg az összefonódással létrejött vállalkozás erőfölényes helyzetbe kerülne az üzleti repülőgép‑hajtóművek világpiacán (a megtámadott határozat (428)‑(431) és (435)‑(437) preambulumbekezdése). Arra az álláspontra helyezkedett továbbá, hogy a különösen az összefonódásban részes felek horizontális átfedése miatt erőfölény jönne létre a kis teljesítményű hajó‑gázturbinák világpiacán (a (468)‑(477) preambulumbekezdések).

17 Végezetül, miután úgy találta, hogy az összefonódásban részes felek által javasolt kötelezettségvállalások elégtelenek az ügyletből fakadó versenyproblémák megoldására (a megtámadott határozat (500)‑(533) és (546)‑(563) preambulumbekezdése), az (567) preambulumbekezdésben arra a következtetésre jutott, hogy az összefonódás számos erőfölényes helyzet létrejöttéhez vagy megerősödéséhez vezetne, amelyek eredményeként a közös piacon a hatékony verseny jelentősen korlátozódna, és ezért az összefonódást a 4064/89 rendelet 8. cikk (3) bekezdése alapján a közös piaccal összeegyeztethetetlennek kell nyilvánítani.

Az eljárás

18 A felperes a jelen eljárást az Elsőfokú Bíróság Hivatalánál 2001. szeptember 12‑én benyújtott keresetlevelével indította meg. Ugyanezen a napon a Honeywell is keresetet nyújtott be a megtámadott határozattal szemben (T‑209/01. sz. ügy).

19 Az Elsőfokú Bíróság Hivatalánál 2002. január 11‑én, 15‑én és 16‑án benyújtott beadványaikban a Rolls‑Royce Plc, a Rockwell Collins Inc. (a továbbiakban: Rockwell) és a Thales SA azt kérték, hogy a Bizottság támogatása érdekében beavatkozóként járhassanak el a jelen eljárásban.

20 A felperes azt kérte a Bíróságtól, hogy a beavatkozókkal szemben kezelje bizalmasan mind az ő, mind a Bizottság beadványaiban szereplő információk egy részét.

21 Az Elsőfokú Bíróság első tanácsának elnöke, 2002. június 26‑i végzésében megengedte a Rolls‑Royce és a Rockwell beavatkozását. Ugyanebben a végzésben elrendelte a felperes által kért bizalmas kezelést azzal a fenntartással, hogy erről a beavatkozók észrevételt tesznek. Az Elsőfokú Bíróság a tárgyalásra készített jelentés alapján a Thales beavatkozását a szóbeli szakasztól kezdődően engedte meg az eljárási szabályzat 116. cikke 6. §‑ának megfelelően.

22 Az Elsőfokú Bíróság 2004. szeptember 13‑i határozatával (HL C 251., 12. o.) módosította tanácsainak összetételét, és az előadó bírót a második tanácsba osztotta be, ezért a jelen ügyet ennek a tanácsnak osztották ki.

23 A feleknek az eljárási szabályzat 51. cikke szerinti meghallgatását követően a szabályzat 14. cikkének megfelelően és második tanácsának javaslatára az Elsőfokú Bíróság az ügyet kibővített tanács elé utalta.

24 Az Elsőfokú Bíróság Hivatalánál 2004. február 2‑án benyújtott levelében a Thales elállt a beavatkozástól. Az eljárásban részt vevő más felek meghallgatását követően az Elsőfokú Bíróság második kibővített tanácsának elnöke 2004. március 23‑i végzésében tudomásul vette ezen elállást.

25 2004. március 17‑i levelében a felperes kérte a jelen ügy és a T‑209/01. sz. ügy egyesítését. A második kibővített tanács elnöke az eljárási szabályzat 50. cikke alapján e testület elé utalta az esetleges egyesítésről szóló döntést.

26 Az előadó bíró jelentésére az Elsőfokú Bíróság úgy határozott, hogy megnyitja a szóbeli szakaszt, és az eljárási szabályzat 64. cikkében foglalt pervezető intézkedésként kérdéseket intézett a felekhez. Azt is kérte a Bizottságtól, hogy a tárgyalás előtt bizonyos iratokat nyújtson be. A felek teljesítették e kéréseket.

27 A felek a 2004. május 27‑i tárgyaláson előadták szóbeli előterjesztéseiket, és megválaszolták az Elsőfokú Bíróság kérdéseit. E tárgyalás végén az Elsőfokú Bíróság befejezettnek nyilvánította a szóbeli szakaszt.

28 A felperes 2004. június 8‑i levelében az ügy egyes részleteire vonatkozó kiegészítő észrevételekkel együtt, amelyekhez további iratokat csatolt, kérelmet nyújtott be az Elsőfokú Bíróság Hivatalánál a szóbeli eljárás újbóli megnyitására. Az Elsőfokú Bíróság 2004. július 8‑i végzésében úgy határozott, hogy az eljárási szabályzat 62. cikke alapján újból megnyitja a szóbeli szakaszt.

29 Miután az Elsőfokú Bíróság meghallgatta a feleket, az eljárási szabályzat 64. cikke alapján pervezető intézkedésként elrendelte a felperes által 2004. június 8‑án benyújtott okiratnak és észrevételeknek az iratokhoz való csatolását. E beadványok jelentőségéről a Bizottság és a beavatkozók észrevételeit szintén az iratokhoz csatolta.

30 Az Elsőfokú Bíróság kérésére a felek észrevételeket és kiegészítő iratokat nyújtottak be a felperes által az eredeti észrevételei során felvetett kérdésekre vonatkozóan. Ezen iratokat az Elsőfokú Bíróság szintén csatolta a jelen ügy aktájához.

31 Ezt követően az Elsőfokú Bíróság 2004. november 23‑án újból lezárta az írásbeli szakaszt.

A felek kérelmei

32 A felperes azt kéri, hogy az Elsőfokú Bíróság:

– semmisítse meg a megtámadott határozatot;

– kötelezze a Bizottságot a költségek viselésére.

33 A Bizottság – a Rolls‑Royce és a Rockwell támogatásával – azt kéri, hogy az Elsőfokú Bíróság:

– utasítsa el a keresetet;

– kötelezze a felperest a költségek viselésére.

A jogkérdésről

34 A felperes keresetlevelében számos kérdést vet fel a kereset terjedelmét, az Elsőfokú Bíróság felülvizsgálati hatáskörét és a Bizottság által a megtámadott határozatban alkalmazott kritériumokat érintően. Az Elsőfokú Bíróság mindenekelőtt e kérdéseket tárgyalja.

35 A felperes vitatja a Bizottságnak a megtámadott határozatban szereplő azon megállapítását, amely versenyjogi elemzése más szempontjainak kindulópontját képezi, nevezetesen, hogy az összefonódást megelőzően a felperes erőfölényes helyzetben volt a nagyméretű kereskedelmi repülőgép‑hajtóművek piacán. Az Elsőfokú Bíróság elsősorban ezt a kérdést vizsgálja.

36 A felperes ugyancsak vitatja a Bizottságnak az összefonódás által kiváltott vertikális átfedésekre, konglomerátum‑hatásokra és horizontális átfedésekre vonatkozó következtetéseit. Az Elsőfokú Bíróság e kérdéseket egymást követően másodsorban, harmadsorban és negyedsorban vizsgálja.

37 Végezetül a felperes a megtámadott határozatot érintő eljárási szabálytalanságokra is hivatkozik. Utoljára e körülmények vizsgálatára kerül sor.

A – Előzetes kérdések

1. Az egyesítés iránti kérelemről

38 Szükséges megjegyezni, hogy két olyan ügy egyesítése, ahol különbözőek a felperesek, nem módosíthatja az általuk külön‑külön benyújtott keresetlevél terjedelmét, máskülönben sérülne elkülönült kereseteik függetlensége és önállósága (a C‑280/99. P‑C‑282/99. P. sz. Moccia Irme és társai kontra Bizottság egyesített ügyekben, 2001. június 21‑én hozott ítélet [EBHT 2001., I‑4717. o.] 61‑68. pontja, különösen a 66. pont).

39 Az Elsőfokú Bíróság úgy ítéli meg, hogy nem szükséges egyesíteni a jelen ügyet a T‑209/01. sz. üggyel, különös tekintettel arra, hogy a két kereset tárgya eltér egymástól. Az Elsőfokú Bíróság tehát elutasítja a felperes által a 2004. március 17‑i levelében e tárgyban benyújtott kérelmet.

2. Az összefonódást a közös piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánító bizottsági megállapítást alátámasztó különféle pillérek kapcsolatáról

a) A felek érvei

40 A felperes leszögezi, hogy a Bizottság ellenkérelmében megállapította, hogy a megtámadott határozat indokolásának egyes részei egymást erősítik, így természetellenes lenne azokat egymástól elkülönítve elemezni. Így a jelen esetben nem lehetséges analógia útján alkalmazni a T‑310/01. sz., Schneider Electric kontra Bizottság ügyben 2002. október 22‑én hozott ítéletben (EBHT 2002., II‑4071. o.) alkalmazott megközelítést, nevezetesen, hogy az egyes piacokra vonatkozó bizottsági elemzés hibái nem adnak alapot a határozat megsemmisítésére, ha a határozat más piacok tekintetében olyan elemzésre is támaszkodik, amely megalapozottnak bizonyul. A meghallgatáson a felperes ennek kapcsán előadta, hogy az Elsőfokú Bíróság nem helyettesítheti az összefonódás saját kútfőből származó értékelését a bizottsági értékeléssel. Ezáltal ha megállapításra kerülne, hogy a megtámadott határozat alapjául szolgáló néhány indok megalapozatlan, míg mások megalapozottak, a közösségi bíróságnak nincs lehetősége azt mérlegelni, hogy az indokolás kellően megalapozott részei megfelelően alátámasztják‑e azt a bizottsági megállapítást, hogy a bejelentett ügylet a közös piaccal összeegyeztethetetlen.

41 A Bizottság megjegyzi, hogy a megtámadott határozat egymást kiegészítő jogi és ténybeli körülmények összjátékán alapul, amelyek horizontális, vertikális és konglomerátumhatásokat is magukba foglalnak. Mindazonáltal a Bizottság hangsúlyozza, hogy ezek az elemek önmagukban is igazolják az összefonódás tiltását.

b) Az Elsőfokú Bíróság álláspontja

42 Az Elsőfokú Bíróság először is megjegyzi, hogy amennyiben a határozatot megalapozó egyes indokok önmagukban alkalmasak arra, hogy jogilag megfelelően igazolják a határozatot, azok a hibák, amelyek a jogi aktus más indokait érvényteleníthetik, semmiképpen nem befolyásolják annak rendelkező részét (lásd analógia útján a C‑302/99. P. és C‑308/99. P. sz., Bizottság és Franciaország kontra TF1 egyesített ügyekben 2001. július 12‑én hozott ítélet [EBHT 2001., I‑5603. o.] 26‑29. pontját).

43 Ezenkívül, ha a Bizottság határozatának a rendelkező része az érvelés több pillérén alapul, amelyek mindegyike önmagában elegendő ahhoz, hogy e rendelkező részt megalapozza, fő szabály szerint csak abban az esetben kell megsemmisíteni ezt a jogi aktust, ha mindegyik pillér jogsértő. Ebben az esetben valamely hiba vagy más olyan jogsértés, amely az érvelésnek csak az egyik pillérét érinti, nem elegendő ahhoz, hogy igazolja a vitatott határozat megsemmisítését, mivel annak nem lehetett meghatározó befolyása az intézmény által elfogadott rendelkező részre (lásd analógia útján a T‑126/99. sz., Graphischer Maschinenbau kontra Bizottság ügyben 2002. május 14‑én hozott ítélet (EBHT 2002., II‑2427. o.) 49‑51. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot).

44 Ez a szabály alkalmazandó az összefonódások ellenőrzése során hozott határozatok esetében is (lásd e tekintetben a fenti 40. pontban hivatkozott Schneider Electric kontra Bizottság ügyben hozott ítélet 404‑420. pontját).

45 E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a Bizottságnak meg kell tiltania az összefonódást, ha az teljesíti a 4064/89 rendelet 2. cikk (3) bekezdésének feltételeit. A rendelet 2. cikk (1) bekezdésének a) pontjából következik, hogy a Bizottságnak az összefonódás értékelése során egyebek mellett figyelembe kell vennie a hatékony verseny fenntartásának és fejlesztésének szükségességét a közös piacon, tekintettel más körülmények mellett az érintett piac struktúrájára. Így a Bizottságnak valamennyi, a bejelentett összefonódással érintett piac körülményei vonatkozásában el kell végeznie annak értékelését, hogy az ügylet létrehoz vagy megerősít‑e egy vagy több gazdasági erőfölényt, amely eredményeként a hatékony verseny jelentősen korlátozódna. Ennek következtében, ha úgy találja, hogy a feltételek – akár csak egyetlen érintett piac esetében is – teljesülnek, az összefonódást a közös piaccal összeegyeztethetetlennek kell nyilvánítania.

46 A jelen ügyben a Bizottság az (567) preambulumbekezdésben megállapította, hogy „[m]indezek alapján arra a következtetésre kell jutni, hogy a tervezett összefonódás a nagyméretű kereskedelmi repülőgép‑hajtóművek, a nagyméretű regionális repülőgép‑hajtóművek, az üzleti repülőgép‑hajtóművek, a repüléselektronikai és egyéb repülőipari termékek, valamint a kis teljesítményű hajó‑gázturbinák piacán az erőfölényes helyzet létrehozását vagy megerősítését eredményezné, amelynek következményeként a közös piacon a hatékony verseny jelentősen korlátozódna”.

47 A megtámadott határozat nem rangsorolja a Bizottság által vizsgált, majd a következtetésekben az előző pont szerint felsorolt, feltárt egyes versenyproblémákat. Éppen ellenkezőleg, egyebek között a 4064/89 rendelet 2. cikke szövegezésének fényében a következtetés csak úgy értelmezhető, hogy az összefonódás minden egyes felsorolt piacon az erőfölényes helyzet létrehozását vagy pedig megerősítését eredményezte volna, és végeredményben a hatékony verseny jelentős korlátozódásával járt volna a közös piacon.

48 A fentiek fényében megállapítandó, hogy a megtámadott határozat csak akkor semmisíthető meg, ha nem csupán az állapítható meg, hogy az indokolásának egyes részei jogellenesek, hanem az is, hogy a jogellenességgel nem érintett részek nem elégségesek ahhoz, hogy igazolják az összefonódásnak a közös piaccal való összeegyeztethetetlenségét. Ez a megállapítás azonban nem zárja ki azon vizsgálat szükségességét, hogy egyes, a megtámadott határozatban azonosított, a versennyel kapcsolatos körülmények, ahogyan azt a Bizottság az ellenkérelmében felhozza, egymást erősítik‑e, és ezért természetellenes lenne azokat egymástól elkülönítve elemezni.

3. A felajánlott kötelezettségvállalásokról

49 Először is a 2001. június 28‑án felajánlott második csoport kötelezettségvállalás érvényessége kapcsán nem vitatott, hogy a felek 2001. június 14‑én megtették kötelezettségvállalásaik első csoportját (lásd a megtámadott határozat (458)‑(533) preambulumbekezdését). A felperes nem vitatja a Bizottság azon megállapítását, hogy 2001. június 14‑e volt az utolsó nap, amikor a vállalkozások közötti összefonódások ellenőrzéséről szóló, 1998. március 1‑ji 4064/89/EGK tanácsi rendeletben előírt bejelentésekről, határidőkről és meghallgatásokról szóló 447/98/EK bizottsági rendelet (HL 1998. L 61., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 1. kötet, 61. o.) 18. cikkének (2) bekezdése szerint még lehetőség volt a kötelezettségvállalásra. Mindazonáltal az összefonódásban részes felek 2001. június 28‑án egy második csoport kötelezettségvállalást is javasoltak (lásd a megtámadott határozat (534)‑(566) preambulumbekezdését), jelezve, hogy e kötelezettségvállalások a 2001. június 14‑én felajánlott kötelezettségvállalások helyébe lépnek.

50 A kötelezettségvállalások két csoportja között mindössze a GECAS‑ra vonatkozó magatartásbeli kötelezettségvállalásokra és a Honeywell egyes tevékenységeinek a különféle repüléselektronikai és egyéb repülőipari termékek piacára vonatkozóan javasolt leválasztásában megnyilvánuló szerkezeti kötelezettségvállalásokban volt különbség. Ezen eltérések lehetséges hatásait az alábbiakban az ügynek a konglomerátumhatásokra vonatkozó érdemi vizsgálatakor vesszük figyelembe.

51 A felperes keresetlevelében támadta, hogy a Bizottság elutasította a magatartásbeli kötelezettségvállalások vizsgálatát, és egyúttal a tárgyaláson kifejtette, hogy ezen elutasítás révén a Bizottság a közigazgatási eljárás egészét elrontotta, és megfosztotta az összefonódásban részes feleket annak lehetőségétől, hogy a Bizottság által azonosított horizontális átfedésekből származó versenyproblémák orvoslására alkalmas kötelezettségvállalásokat javasoljanak. Tekintettel messzire ívelő hatására, ennek a vitának ezen előzetes részben való vizsgálata szükséges.

52 A Bizottság a jelen ügyben 2001. május 8‑án kelt kifogásközlésében világosan megjelölte az összefonódásból származó valamennyi versenyellenes hatásra, különösen az abból származó horizontális és vertikális hatásokra vonatkozó kifogásait, amelyeket azután a megtámadott határozatba is belefoglalt (lásd különösen a kifogásközlés 118‑122., 124‑126., 459‑468., 469‑471., 473., 474., 578‑586. és 612‑633. pontját). Meg kell állapítani, hogy a Bizottság által emelt kifogások ellentételezésére a felperes 2001. június 14‑én egyebek mellett szerkezeti kötelezettségvállalásokat javasolt, amelyeket a Bizottság megvizsgált majd elutasított azon az alapon, hogy gyakorlati szempontok megakadályoznák azok megvalósítását. A felperes nem tárt bizonyítékokat vagy érveket az Elsőfokú Bíróság elé annak bemutatására, hogy a kötelezettségvállalások elutasítása mennyiben lenne jogellenesnek vagy indokolatlannak tekinthető (lásd különösen lentebb a 487. pontot, az 555. és azt követő pontokat az 564. ponttal bezárólag, és az azt követő 610. pontot). A Bizottság nem felelős a kérdéses kötelezettségvállalások műszaki vagy kereskedelmi hiányosságaiért, amelyek arra a következtetésre vezették, hogy a kötelezettségvállalások elégtelenek voltak ahhoz, hogy engedélyezze a vizsgált összefonódást, sőt kifejezetten nem lehet e hiányosságokat annak betudni, hogy a Bizottság vonakodott elfogadni, hogy más, magatartásbeli kötelezettségvállalások hatékonyak lehettek volna. Az összefonódásban részes felek feladata lett volna, hogy – alapvetően 2001. június 14‑e előtt – mindenre kiterjedő, minden szempontból hatékony kötelezettségvállalásokkal álljanak elő.

53 A szóbeli szakasz újbóli megnyitását követően tett észrevételeiben a felperes pontosította a tárgyaláson feltett egyik kérdésre adott válaszát, és elismerte, hogy a Bizottság 2001. június 22‑én valóban értesítette azokról az okokról, amelyek miatt a 2001. június 14‑én javasolt kötelezettségvállalásait elutasítani kényszerült. Mindazonáltal tovább érvelve arra hivatkozott, hogy a Bizottság olyan benyomást keltett benne, hogy ha továbbfejleszti a GECAS jövőbeni magatartására vonatkozó kötelezettségvállalásokat, akkor az ügylet a közös piaccal összeegyeztethetőnek lesz nyilvánítható. Érvelése alátámasztására, az eljárás ezen kései szakaszában a felperes bemutatott két 2001. június 14‑én, illetve 18‑én kelt sajtóközleményt, és egy, a Bizottságnak a versenyügyekért akkor felelős tagjával 2002. február 22‑én készített interjú szövegét. Lényegében a felperes azt állítja, hogy a Bizottságtól olyan határozott ígéreteket kapott, amelyek benne jogos bizalmat keltettek.

54 Elsősorban megjegyzendő, hogy a felperes a kötelezettségvállalásokra vonatkozóan csak azért kérte a szóbeli szakasz újbóli megnyitását, hogy lehetősége legyen az előző pontban említett ténybeli hiba korrigálására. Ezért amennyiben most a Bizottsággal való érintkezésekre hivatkozik, ezen észrevételek elkésettnek minősülnek, és így elfogadhatatlanok. Ezen túlmenően a jogos bizalomra vonatkozó érvelés, amelyet az első alkalommal a tárgyaláson terjesztett elő, új jogalapnak minősül, ezért az eljárási szabályzat 48. cikk 2. §‑a alapján elutasítandó.

55 Mindenesetre a bizalomvédelem elvére való hivatkozás joga minden jogalanyra kiterjed, aki olyan helyzetben van, amelynek alapján a közösségi igazgatás megalapozott reményeket ébreszthetett benne (a 265/85. sz., Van den Bergh en Jurgens kontra Bizottság ügyben 1987. március 11‑én hozott ítélet [EBHT 1987., 1155. o.] 44. pontja és a C‑152/88. sz., Sofrimport kontra Bizottság ügyben 1990. június 26‑án hozott ítélet [EBHT 1990., I‑2477. o.] 26. pontja). A jelen esetben a felperes által hivatkozott, közte és a Bizottság között az általa 2001. június 14‑én, első körben javasolt kötelezettségvállalásokat követően megvalósult érintkezések, amelyek annak lehetőségére vonatkoztak, hogy e kötelezettségvállalásokat követően ezektől részben eltérő további kötelezettségvállalások tehetők, nem adtak alapot ilyen reményekre és így a jogos bizalom létrejöttére.

56 A fentiekből következően az Elsőfokú Bíróságnak el kell utasítania a felperesnek a kötelezettségvállalásokra vonatkozó érveit, amelyeket a tárgyaláson a szóbeli szakasz újbóli megnyitásával kapcsolatban terjesztett elő.

4. A bizonyítási követelményről és a közösségi bíróság felülvizsgálati jogának terjedelméről

a) A felek érvei

57 A felperes fenntartja, hogy a horizontális és vertikális összefonódásokkal szemben a konglomerátum jellegű összefonódások, mint amilyen a jelen ügyben bejelentett is, csak ritkán hoznak létre vagy erősítenek meg erőfölényt. Ezért minden ezzel ellentétes állítás különösen meggyőző bizonyítását igényli azon sajátos hatásmechanizmusnak, amelynek révén a verseny sérül.

58 A tárgyaláson a beavatkozási beadványokra tett észrevételeiben a felperes hivatkozik a T‑5/02. sz., Tetra Laval kontra Bizottság ügyben 2002. október 25‑én hozott ítéletre (EBHT 2002., II‑4381. o.), megerősítendő, hogy a konglomerátumhatásokra vonatkozó bizonyítékok pontos vizsgálatot és meggyőző bizonyítékot igényelnek, hogy különös figyelmet kell fordítani a jövőbeni magatartás számbavételekor, és hogy a Bizottság elemzésének különösen valószínűnek kell lennie a csak később bekövetkező hatások vonatkozásában. Azt is állította, hogy ezen ítélet szerint a Bizottságnak figyelembe kell vennie azt az elrettentő hatást, amelyet a gazdasági erőfölénnyel való visszaélés EK 82. cikk szerinti tilalma a vállalatra gyakorol.

59 A Bizottság és a beavatkozók szerint sem a 4064/89 rendelet, sem az ítélkezési gyakorlat nem követel meg a konglomerátum-összefonódások esetében magasabb bizonyítási követelményt.

b) Az Elsőfokú Bíróság álláspontja

Általános megfontolások

60 Elsőként megjegyzendő, hogy a Bizottságnak a 4064/89 rendelet alapvető rendelkezései, így különösen a 2. cikke alkalmazásakor a gazdasági kérdésekre nézve van bizonyos mérlegelési mozgástere. Ebből következően a közösségi bíróság felülvizsgálata a tények valószerűségének és a nyilvánvaló mérlegelési hiba hiányának vizsgálatára korlátozódik (a C‑68/94. és C‑30/95. sz., France és társai kontra Bizottság, ún. „Kali&Salz” egyesített ügyekben 1998. március 31‑én hozott ítélet [EBHT 1998., I‑1375. o.] 223. és 224. pontja és a C‑12/03. P. sz., Bizottság kontra Tetra Laval ügyben 2005. február 15‑én hozott ítélet [EBHT 2005., I‑987. o.] 38. pontja).

61 Ezenfelül a 4064/89 rendelet nem állít fel vélelmet a bejelentett ügylet közös piaccal való összeegyeztethetőségére vagy összeegyeztethetetlenségére. A Bizottságnak ezért nem kell az ügylet javára döntenie a hatáskörébe tartozó összefonódás esetében, ha azzal kapcsolatban aggályai vannak, hanem minden esetben tényleges döntést kell hoznia valamelyik irányban (lásd e tekintetben a fenti 58. pontban hivatkozott Tetra Laval kontra Bizottság ügyben hozott ítélet 120. pontját).

62 A közösségi bíróság felülvizsgálati jogkörének jellege kapcsán szükséges felhívni a figyelmet egyfelől a bíróság által az előtte lévő érvek és bizonyítékok fényében tévesnek minősíthető ténybeli körülmények és megállapítások, másfelől pedig a gazdasági természetű értékelések közötti lényeges különbségre.

63 El kell ismerni, hogy a Bizottság a 4064/89 rendelet alapvető szabályainak alkalmazásakor rendelkezik bizonyos mérlegelési mozgástérrel, azonban ez nem jelenti azt, hogy a közösségi bíróságnak tartózkodnia kell a Bizottság gazdasági adatokra vonatkozó jogi értékelésének felülvizsgálatától. A közösségi bíróságnak ugyanis nem csupán a hivatkozott bizonyítékok tárgyi valószerűségét, megbízhatóságát és következetességét kell vizsgálnia, hanem azt is ellenőriznie kell, hogy a bizonyítékok tartalmazzák‑e az adott összetett helyzet értékeléséhez figyelembe veendő összes adatot, valamint hogy e bizonyítékok alátámasztják‑e a belőlük levont következtetéseket (a fenti 60. pontban hivatkozott Bizottság kontra Tetra Laval ügyben hozott ítélet 39. pontja).

64 Jóllehet ezen alapelvek valamennyi gazdasági természetű értékelésre vonatkoznak, a hatékony bírósági felülvizsgálat még inkább szükséges, amikor a Bizottság olyan jövőben bekövetkező események várható alakulásának vizsgálatát végzi el, mint amilyenek a tervezett összefonódás eredményeként jönnének létre. Amint a Bíróság a fenti 60. pontban hivatkozott Bizottság kontra Tetra Laval ügyben hozott ítélet 42. és 43. pontjában kifejtette, az olyan jövőre vonatkozó elemzést, mint amilyen az összefonódások ellenőrzése esetében szükséges, nagy figyelemmel kell végezni, mivel nem a múlt eseményeinek vizsgálatáról van szó, amelyek kapcsán gyakran számos bizonyíték áll rendelkezésre, amelyek lehetővé teszik az okok megértését, sem pedig a jelen eseményeiről, hanem olyan események előrejelzéséről, amelyek a jövőben több‑kevesebb valószínűséggel bekövetkeznek, amennyiben nem születik sem a tervezett összefonódást tiltó, sem annak feltételeit meghatározó határozat (lásd e tekintetben a fenti 58. pontban hivatkozott Tetra Laval kontra Bizottság ügyben hozott ítélet 155. pontját). A jövőre vonatkozó elemzéshez, amely annak vizsgálatából áll, hogy az összefonódás mennyiben módosíthatja az adott piacon a versenyhelyzetet meghatározó tényezőket, célja pedig annak megállapítása, hogy a hatékony verseny jelentősen korlátozódna‑e ezen összefonódás következtében, különböző ok‑okozati összefüggések mérlegelése szükséges, annak eldöntése végett, hogy melyek bekövetkezte a legvalószínűbb.

A konglomerátumhatások kezelése

65 A konglomerátum típusú összefonódások a szó szoros értelmében nem vezetnek az összefonódásban részes felek tevékenysége közötti horizontális átfedéshez, vagy vertikális kapcsolat kiépüléséhez. Jóllehet fő szabály szerint az ilyen összefonódások nem járnak versenyellenes hatásokkal, bizonyos esetekben mégis származhatnak belőlük ilyen hatások (a fenti 58. pontban hivatkozott Tetra Laval kontra Bizottság ügyben hozott ítélet 142. pontja). Amennyiben valamely konglomerátum jellegű összefonódás hatásainak a jövőre vonatkozó elemzése keretében a Bizottságnak – a megállapított konglomerátum‑hatások miatt – módjában áll arra következtetni, hogy minden valószínűség szerint a közeljövőben erőfölény jön létre vagy erősödik meg, amelynek következményeként az érintett piacon a hatékony verseny jelentősen korlátozódna, a Bizottságnak azt meg kell tiltania (a fenti 58. pontban hivatkozott Tetra Laval kontra Bizottság ügyben hozott ítélet 153. pontja, és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).

66 E tekintetben, amint a Bíróság a 60. pontban hivatkozott Bizottság kontra Tetra Laval ügyben hozott ítélete is rámutatott, a konglomerátum típusú összefonódások sajátos problémák megjelenését eredményezhetik, különösen azért, mert az ilyen ügylet elemzése egyrészt egy hosszabb jövőbeli időszakot vehet figyelembe, másrészt pedig az összefonódással létrejött vállalkozás magatartása jelentős mértékben meghatározhatja, hogy az összefonódásnak milyen hatásai vannak. Így az összefonódásból származó ok‑okozati összefüggések nehezen érzékelhetők, kétségesek és nehezen megállapíthatók. Ennek alapján a Bizottság által az összefonódást a közös piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánító határozat alátámasztására előadott bizonyítékok minősége különösen fontos, hiszen e bizonyítékoknak kell alátámasztaniuk a Bizottság következtetését, amely szerint az ilyen határozat hiányában az általa előre jelzett gazdasági fejlődés következne be (a fenti 60. pontban hivatkozott Bizottság kontra Tetra Laval ügyben hozott ítélet 44. pontja, valamint lásd e tekintetben a fenti 58. pontban hivatkozott Tetra Laval kontra Bizottság ügyben hozott ítélet 155. pontját).

67 A jelen ügyben Bizottság a megtámadott határozatban megállapította, hogy az összefonódás elsősorban közvetlen vertikális integrációt eredményezne a hajtómű–indítóberendezések és a hajtóművek gyártása között, másodsorban konglomerátumhatásokkal, harmadsorban pedig egyes piacokon horizontális átfedésekkel járna.

68 A megtámadott határozatban a konglomerátumhatásokról szóló leírásból nyilvánvaló, hogy a Bizottság nézete szerint az összefonódás e hatások eredményeként, a piaci hatalomból és kereskedelmi lehetőségekből fakadóan egyes piacokon azonnal, vagy legalábbis nagyon rövid időn belül megváltoztatná a versenyfeltételeket, és az első piacon már amúgy is meglévő erőfölényből származó erőfölényes helyzetet hozna létre vagy erősítene meg (lásd lentebb a 325. és azt követő pontokat, valamint a 399. és azt követő pontokat). Mindazonáltal meg kell jegyezni, hogy e következmények csak akkor következtek volna az összefonódásból, ha az összefonódással létrejött vállalkozás az összefonódást követően egyfajta, a Bizottság által valószínűnek tartott magatartást tanúsított volna. Ez a magatartás a Bizottság szerint az általa az összefonódásban részes egyik vagy másik félnél már az összefonódást megelőzően azonosított versenyre káros kereskedelmi gyakorlatoknak az új piacokra való előrelátható kiterjesztése lett volna.

69 E körülmények között a Bizottságra hárult, hogy a következtetését alátámasztó, meggyőző bizonyítékkal szolgáljon arra nézve, hogy az összefonódással létrejött vállalkozás a valószínűsített magatartást tanúsítaná. Ilyen magatartások hiányában az összefonódásban részes két fél helyzetének összjátéka a szomszédos, de elkülönült piacokon nem vezethetne erőfölényes helyzet létrehozásához vagy megerősítéséhez, miután a felek e helyzete semmilyen kereskedelmi hatással nem lenne egymásra.

Az összefonódással létrejött vállalkozást a megtámadott határozatban megjelölt magatartástól visszatartó körülmények kezelése

70 A Bíróság a fenti 58. pontban hivatkozott Tetra Laval kontra Bizottság ügyben hozott ítéletében megállapította, hogy míg az ilyen értékelés keretében helyénvaló figyelembe venni a versenyellenes magatartások irányába ható objektív ösztönző erőket, a Bizottságnak azt is vizsgálnia kell, hogy az említett ösztönző erők milyen mértékben csökkennének, illetve szűnnének meg a kérdéses magatartás jogellenességének, különös tekintettel az EK 82. cikkében az erőfölénnyel való visszaélésre nézve lefektetett tilalomra, a magatartás esetleges lelepleződésének, illetve annak okán, hogy ezt a magatartást az illetékes hatóságok akár közösségi, akár nemzeti szinten üldözhetik, illetve azt pénzbírsággal sújthatják (az ítélet 159. pontja). A beavatkozási beadványra tett észrevételeiben a felperes saját érvelése alátámasztására hivatkozta az ítéletet, miszerint egyes magatartások, amelyek hatásaként a Bizottság valószínűsítette az erőfölényes helyzet létrejöttét vagy megerősödését, valójában nem következnének be.

71 A fenti 60. pontban hivatkozott Bizottság kontra Tetra Laval ügyben hozott ítélet 74‑78. pontjában a Bíróság megállapította, hogy az Elsőfokú Bíróság helyesen állapította meg, hogy valamely jövőbeni magatartás tanúsításának valószínűségét átfogóan kell vizsgálni, azaz figyelembe kell venni a magatartás folytatására ösztönző erőket és az ezen ösztönző erőket csökkentő vagy megszüntető körülményeket, ideértve annak lehetőségét is, hogy az adott magatartás jogellenes.

72 Mindazonáltal azt is megállapította a Bíróság, hogy a 4064/89 rendelet megelőző célja ellen hatna annak megkövetelése a Bizottságtól, hogy minden egyes tervezett összefonódás esetén megvizsgálja azt, hogy a versenyellenes magatartás irányába ható ösztönző erők mennyiben csökkennének vagy szűnnének meg a magatartás jogellenessége, esetleges lelepleződése, illetve annak okán, hogy ezt a magatartást az illetékes hatóságok akár közösségi, akár nemzeti szinten üldözhetik, illetve azt pénzbírsággal sújthatják. Következtetésképpen megállapította, hogy az Elsőfokú Bíróság tévedett, amikor visszautasította a Bizottság következtetéseit, amelyeket az összefonódással létrejött vállalkozás adott esetben való versenyellenes magatartása kapcsán vont le (a fenti 60. pontban hivatkozott Bizottság kontra Tetra Laval ügyben hozott ítélet 76‑77. pontja).

73 Mindezekből következően a Bizottságnak fő szabály szerint figyelembe kell vennie valamely magatartás esetlegesen jogellenes és így szankcionálható jellegét mint olyan körülményt, amely csökkenti vagy megszünteti a vállalkozás hajlandóságát az adott magatartás folytatására. Ez az értékelés azonban nem követeli meg a különféle jogrendszerek esetlegesen alkalmazható szabályainak és az azok keretében gyakorolt büntetőpolitikák részletes és kimerítő elemzését, lévén, hogy túlságosan spekulatív jellegű lenne annak elemzése, hogy egy jogsértés valószínű‑e, és annak bemutatása, hogy szankcionálásra kerülne‑e több jogrendszerben is.

74 Így ha a Bizottság anélkül, hogy bármilyen különös vagy részletes vizsgálatot folytatna a kérdésben, képes azonosítani a kérdéses magatartás jogellenességét az EK 82. cikk vagy a közösségi jog más olyan rendelkezése alapján, amelynek alkalmazására hatáskörrel rendelkezik, az ő felelőssége az elemzés során annak megállapítása és figyelembevétele, hogy mekkora annak a valószínűsége, hogy az összefonódással létrejött vállalkozás gyakorolni fogja az adott magatartást (lásd e tekintetben a fenti 60. pontban hivatkozott Bizottság kontra Tetra Laval ügyben hozott ítélet 74. pontját).

75 Mindebből következően ugyan a Bizottságnak lehetősége van arra, hogy a kérdéses magatartás jogszerűsége és szankcionálásának valószínűsége kapcsán az összefonódás‑ellenőrzési határozata meghozatalakor rendelkezésére álló bizonyítékokra épülő összefoglaló elemzést vegyen alapul, azonban az értékelés folyamán továbbra is azonosítania kell a várható magatartást, és szükség esetén értékelnie kell és figyelembe kell vennie azt az esetleges visszatartó erőt, amely abból fakad, hogy a magatartás nyilvánvalóan vagy nagy valószínűség szerint jogellenes lenne a közösségi jog alapján.

76 Ennek megfelelően az ítélet további részében szükséges annak megfontolása, hogy a Bizottság a lehetséges konglomerátumhatások jövőre vonatkozó elemzésekor megfelelően meggyőző bizonyítékokra alapozott‑e, és hogy megfelelőképpen figyelembe vette‑e a fent említett elveket.

5. A hatékony verseny jelentős korlátozása bemutatásának elmulasztásáról

a) A felek érvei

77 A felperes állítása szerint a 4064/89 rendelet 2. cikkének (2) és (3) bekezdése értelmében a Bizottságnak az összefonódás megtiltásához be kell mutatnia, hogy egyfelől az összefonódás erőfölényes helyzetet hoz létre vagy erősít meg, másfelől pedig, hogy ez az erőfölényes helyzet jelentősen korlátozza a hatékony versenyt a közös piacon. E feltételek együttes jellegét alátámasztják a 4064/89 rendelet előkészítő iratai, amelyekből nyilvánvaló, hogy a második feltételt a Gazdasági és Szociális Bizottság javaslatára és a francia kormány kérésére fogadták el. Együttes jellegüket megerősítette az Elsőfokú Bíróság különösen a T‑2/93. sz., Air France kontra Bizottság ügyben 1994. május 14‑én hozott ítélet (EBHT 1994., II‑323. o.) 79. pontjában és a fenti 58. pontban hivatkozott Tetra Laval kontra Bizottság ügyben hozott ítéletben.

78 A Bizottságnak be kell mutatnia, hogy e feltételek mindegyike teljesül. Különösen pedig azt kell bemutatnia a Bizottságnak, hogy nagy valószínűséggel versenyellenes hatások jelentkeznének, és nem csupán azt, hogy jelentkezhetnek, hanem számszerűsíteni kell e hatásokat, és be kell mutatnia, hogy azok az összefonódásból és nem a már korábban is létező piaci körülményekből származnak. Ez a követelmény különösen fontos az olyan ügyekben, mint a jelenlegi, amelyben az összefonódás konglomerátum jellegű, amely tekintetében elfogadott, hogy az ilyen összefonódásnak ritkán van versenyellenes hatása.

79 A felperes szerint a Bizottság a megtámadott határozatban nem vizsgálta, hogy az összefonódás jelentős korlátozódással jár‑e a hatékony versenyre. Szerinte ugyanis minden egyes piacra nézve, amelyen a Bizottság szerint erőfölényes helyzet jönne létre vagy erősödne meg, a Bizottság csak olyan bizonytalan, nem számszerűsített állításokra jut, miszerint a versenytársak e piacokról kiszorulnának, és a versenyre nézve káros hatás keletkezne.

80 A felperes szerint a megtámadott határozat a 4064/89 rendelet 2. cikkének második feltételét csak egy helyen, az általános következtetések körében az (567) preambulumbekezdésben említi. Szerinte nyilvánvaló, hogy a Bizottság csak feltételezte, hogy az erőfölényes helyzet állítólagos létrehozása vagy megerősítése az érintett piacokon automatikusan együtt jár a rendelet 2. cikke által megkívánt versenyellenes hatásokkal.

81 Emellett a Bizottság nem hivatkozhat arra, hogy a második feltétel az erőfölény létrehozásának vagy megerősítésének vizsgálatakor magától értetődően megvalósult. Nem elegendő további elemzés nélkül pusztán „újrahasznosítani” az erőfölény megállapításához hivatkozott tényeket, arra használva azokat, hogy alátámasszák a jelentős versenykorlátozást. Az ilyen hiba elkerülhetetlen következménye az, hogy a megtámadott határozatban szereplő elemzést meg kell semmisíteni. A felperes szerint a megtámadott határozatnak egyedül kell megállnia a helyét. Ezért nem lehet figyelembe venni a Bizottság és a beavatkozók által a határozat meghozatalát követően előterjesztett bizonyítékokat.

82 A felperes szerint a 4064/89 rendelet 2. cikkének második feltételét érintő indokolás hiánya az indokolási kötelezettség nyilvánvaló megsértését is jelenti, amennyiben a felperes nem kapott tájékoztatást azokról az indokokról, amelyek alapján a Bizottság úgy véli, hogy az összefonódás valóban a verseny jelentős korlátozódásához vezetne.

83 A Bizottság elismeri, hogy létezik egy akadémiai vita arról, hogy a 4064/89 rendelet 2. cikke egységes vagy kettős természetű‑e, de véleménye szerint ennek csekély a jelentősége. Meglátása szerint az erőfölény létrejöttére vagy megerősödésére kell koncentrálni, és a verseny korlátozódását csak ennek következményeként kell kezelni. Mindenesetre feltételezve, hogy a feltétel kettős, a Bizottság és a Rockwell úgy véli, hogy a jelen ügyben az összefonódás várható hatásait széleskörűen és igen részletesen vizsgálta a határozat.

b) Az Elsőfokú Bíróság álláspontja

84 Az Elsőfokú Bíróság állandó ítélkezési gyakorlatából következően a 4064/89 rendelet 2. cikkének (2) és (3) bekezdése két együttes feltételt állapít meg, amelyek először az erőfölényes helyzet létrehozására vagy megerősítésére, másodsorban pedig arra a tényre vonatkoznak, hogy a verseny annak eredményeként jelentősen korlátozódik a közös piacon (lásd e tekintetben a fenti 77. pontban hivatkozott Air France kontra Bizottság ügyben hozott ítélet 79. pontját, a T‑290/94. sz., Kayersberg kontra Bizottság ügyben 1997. november 27‑én hozott ítélet [EBHT 1997., II‑2137. o.] 156. pontját és a fenti 58. pontban hivatkozott Tetra Laval kontra Bizottság ügyben hozott ítélet 146. pontját). Ennek megfelelően az összefonódás akkor tiltható meg, ha a rendelet 2. cikkének (3) bekezdése szerinti mindkét feltétel teljesül.

85 Szükséges emlékeztetni arra, hogy a 4064/89 rendelet 2. cikkének (2) és (3) bekezdése által hivatkozott erőfölényt olyan helyzet jellemzi, amelyben egy vagy több vállalkozás olyan gazdasági erővel rendelkezik, amely képessé teszi őket a hatékony verseny fenntartásának megakadályozására az érintett piacon azáltal, hogy lehetővé teszi számukra, hogy jelentős mértékben függetlenül viselkedjenek versenytársaiktól, vevőiktől és végső soron a fogyasztóktól (a T‑102/96. sz., Gencor kontra Bizottság ügyben 1999. március 25‑én hozott ítélet [EBHT 1999., II‑753. o.] 200. pontja).

86 Ugyancsak emlékeztetni kell arra, hogy az EK 82. cikk szerinti erőfölénnyel való visszaélés kapcsán a Bíróság megállapította, hogy erőfölénnyel való visszaélés valósulhat meg, ha egy erőfölényes vállalkozás e helyzetét oly módon erősíti meg, hogy az erőfölény elért szintje jelentősen korlátozza a versenyt, azaz csak olyan vállalkozások maradnak a piacon, amelyek magatartása az erőfölényestől függ (a 6/72. sz., Europemballage és Continental Can kontra Bizottság ügyben 1973. február 21‑én hozott ítélet [EBHT 1973., 215. o.] 26. pontja). Ezen ítéletből következően önmagában az erőfölénynek a megerősítése is jelentősen korlátozhatja a versenyt, ráadásul olyan mértékben, hogy az már önmagában is az e helyzettel való visszaélésnek minősül.

87 Így az erőfölényes helyzetnek a 4064/89 rendelet 2. cikkének (3) bekezdése szerinti létrehozása vagy megerősítése egyes esetekben annál inkább bizonyítéka lehet a hatékony verseny jelentős korlátozódásának. Ez a megállapítás azonban nem jelenti azt, hogy a 4064/89 rendelet 2. cikkében lefektetett második feltétel jogi szempontból beletartozik az elsőbe, mindössze annyit jelent, hogy az adott piac ugyanilyen tényszerű elemzéséből lehet nyilvánvaló, hogy a két feltétel teljesült.

88 Azok a körülmények, amelyeket a Bizottság annak alátámasztására hozhat fel, hogy valamely vállalkozás versenytársainak cselekvési szabadsága oly mértékben korlátozott, hogy az adott vállalkozás vonatkozásában az erőfölényes helyzet létrejöttének vagy megerősödésének megállapítása szükséges, gyakran ugyanazok, mint amelyek relevánsak annak értékelésekor, hogy e helyzet létrejötte vagy megerősítése eredményeként jelentős mértékben korlátozódott‑e a verseny a közös piacon. Valójában az a körülmény, amely jelentősen érinti a versenytársak arra vonatkozó szabadságát, hogy üzletpolitikájukat önállóan határozzák meg, ugyancsak eredményezheti a hatékony verseny jelentős korlátozódását.

89 Ebből következően, ha a bejelentett összefonódást a közös piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánító határozat preambulumbekezdéseiből, ideértve azon preambulumbekezdéseket, amelyek az erőfölényes helyzet létrehozásáról vagy megerősítéséről szólnak, kitűnik, hogy az ügylet jelentős versenyellenes hatásokkal járna, akkor a határozat nem tekinthető jogellenesnek pusztán azon az alapon, hogy a Bizottság nem kapcsolta össze kifejezetten és sajátosan e kérdések leírását a 4064/89 rendelet 2. cikkének második feltételével, függetlenül attól, hogy a határozat jogszerűségét az EK 253. cikk szerinti indokolási kötelezettség szempontjából vizsgáljuk, vagy az ügy érdeme alapján. Valójában minden más megközelítés pusztán formális kötelezettséget róna a Bizottságra, megkövetelve tőle, hogy egyes preambulumbekezdéseket megismételjen, először annak elemzésekor, hogy létrejött vagy megerősödött‑e erőfölény egy adott piacon, másodszor pedig a verseny közös piacon történő jelentős korlátozódásának értékelése során.

90 A jelen ügyben a Bizottság kifejezetten megállapította, az (567) preambulumbekezdésben, hogy „mindezek alapján” a tervezett összefonódás számos különböző piacon gazdasági erőfölényes helyzet létrehozásához vagy megerősítéséhez vezetne, amelynek eredményeként a hatékony verseny a közös piacon jelentősen korlátozódna (a teljes idézetért lásd a fenti 46. pontot). Szemben tehát a felperes e tekintetben megfogalmazott állításával, és egybehangzóan a Bizottság által az Elsőfokú Bíróság előtt, különösen a tárgyalás során előadottakkal, az általános következtetésből világosan kitűnik, hogy a Bizottság úgy vélte, hogy a 4064/89 rendelet 2. cikkének két feltétele nem pusztán az e piacokra vonatkozó megállapítások halmozott hatásaként, hanem minden egyes kifejezetten említett piac esetében teljesült (lásd a fenti 47. pontot).

91 Ráadásul a Bizottság kifejezetten megállapította a megtámadott határozat egyes részeiben, hogy az összefonódással létrejött vállalkozás egyes piacokon létrejövő vagy megerősödő erőfölénye jelentősen korlátozná a versenyt. Különösen a megtámadott határozatban a nagyméretű regionális repülőgép‑hajtóművek piacán jelentkező azonnali hatások kapcsán kifejtett különös megfontolások elegendők annak megállapítására, hogy a felperes erőfölényes helyzetének megerősödése a verseny jelentős korlátozódását eredményezné a közös piacon (lásd a megtámadott határozat (428) preambulumbekezdését).

B – A nagyméretű kereskedelmi repülőgép‑hajtóművek piacán már fennálló erőfölényről

1. Bevezetés

92 A megtámadott határozatban a Bizottság – a felperes által vitatottan – megállapította, hogy az összefonódást megelőzően a felperes erőfölényes volt a nagyméretű kereskedelmi repülőgép‑hajtóművek piacán. A Bizottság e megállapítását lényegében a következők alapozzák meg: a felperes piaci részesedésének mértéke, amelyet e tekintetben összesítettek a Snecma‑val közösen működtetett közös vállalat, a CFMI részesedésével (a megtámadott határozat (45)‑(83) preambulumbekezdése); a nagyméretű kereskedelmi repülőgép‑hajtómű gyártás vertikális integrációjából fakadó kereskedelmi előnyök együttesen a GE Capital pénzügyi erejével és a GECAS repülőgép beszerzési és lízingtevékenységével ((107)‑(145) preambulumbekezdés); a piaci verseny helyzetének elemzése ((163)‑(170) preambulumbekezdés), és végül a felperesre a versenytársak és a vevők által gyakorolt verseny‑ és kereskedelmi nyomás hiánya ((173)‑(228) preambulumbekezdés). A felperes összefonódás előtti erőfölényes helyzete kiindulópontját képezi a bizottsági elemzésnek, mivel a megtámadott határozatban az indokolás számos része – különösen a következő pontban felsorolt indokolás – azon alapul.

93 Először is a Bizottság szerint a Honeywell hajtómű‑indítóberendezés gyártási tevékenységének a felperes általi felvásárlásából fakadó vertikális átfedés a nagyméretű kereskedelmi repülőgép‑hajtóművek piacán meglévő erőfölény megerősítéséhez vezetne. Másodszor a Bizottság értékelése, miszerint a repüléselektronikai és egyéb repülőipari termékek különféle piacain a felperes által a leányvállalatain keresztül gyakorolt befolyása révén létrejövő erőfölénye attól függ, hogy már erőfölénye van a nagyméretű kereskedelmi repülőgép‑hajtóművek piacán. Harmadsorban a Bizottság szerint a csomagban értékesítés jövőbeni lehetőségének alapja a már meglévő erőfölényes helyzet, amely többek között annak megerősítéséhez vezetne.

94 A jelen részben kell tehát vizsgálni, hogy megalapozott‑e a megtámadott határozat a nagyméretű kereskedelmi repülőgép‑hajtóművek piacán meglévő felperesi erőfölény tekintetében, és az ítélet további részében külön kell vizsgálni, hogy megalapozott‑e a megtámadott határozat előző pontban hivatkozott három része.

2. A felek érvei

95 A felperes szerint a Bizottság helytelenül jutott arra a következtetésre, hogy a GE erőfölényes a nagyméretű kereskedelmi repülőgépek (nevezetesen a 100 ülésnél többel rendelkező, 2000 tengeri mérföldnél nagyobb hatótávolságú és 35 millió dollárnál magasabb árfekvésű repülőgépek) hajtóműveinek piacán. A GE megjegyzi, hogy az erőfölényes helyzet a vállalkozás azon erejéből származik, amely lehetővé teszi számára, hogy a piacon független magatartást tanúsítson. Márpedig az érintett piacon, a repüléstechnikai ágazatra vonatkozó bizottsági határozatok leírása szerint fennálló helyzet mutatja, hogy a GE nincs olyan helyzetben, hogy független magatartást tanúsítson, és fő versenytársait a Rolls‑Royce‑t és a Pratt & Whitney‑t (a továbbiakban: P&W) nem fenyegeti a piacról való kiszorulás veszélye. A Bizottság teljes érvelése összeomlik a GE összefonódást megelőzően fennálló erőfölényének hiánya miatt.

96 A Bizottság által a megtámadott határozatban használt piaci részesedési arányok kapcsán a felperes előadja, hogy a piaci részesedések használhatósága korlátozott a pályázatos piacokon fennálló erőfölény elemzése esetében. Amint azt a Bizottságnak a repüléstechnikai ágazatra vonatkozó gyakorlata mutatja, a repülőgép‑hajtóművek piaca pályázatos piac, amelyen az eladók ritkán előforduló, nagy értékű szerződésekért versenyeznek. Minden egyes új repülőgép‑platformhoz a repülőgépgyártók egy vagy több, kifejezetten az adott platformra kifejlesztett hajtóművet választanak. Következésképpen – függetlenül a korábbi nyertességektől – minden felajánlható termékkel rendelkező versenytárs erősen érdekelt abban, hogy ajánlatot tegyen a verseny további fordulóin. Így tehát a korábbi piaci adatok nem tükrözik megfelelően a versenynek a piacon meglévő jelenlegi intenzitását, amint azt a piac közelmúltbeli története is mutatja. A felperes visszautasítja azt az értékelést, hogy a nagyméretű kereskedelmi repülőgép‑hajtóművek piacán élvezett 50%‑os részesedés elégséges az erőfölény megállapításához.

97 Másodsorban a felperes piaci részesedésének számítása önkényes a megtámadott határozatban, mivel a Bizottság a saját céljainak megfelelően választ ki egyes piaci részesedést mérő megközelítéseket másfajták helyett. A Bizottság és a Rolls‑Royce téved, amikor számításukat a még mindig gyártás alatt álló repülőgép‑hajtóművek eladási adataira alapozzák, mivel az ilyen meghatározás nem csak kizárja a már nem gyártott repülőgépeken használt P&W hajtóműveket, hanem figyelmen kívül hagyja a még szolgálatba nem állított repülőgépekre adott hajtóműmegrendeléseket, jóllehet ez utóbbi a legfontosabb tényezője a piaci verseny megítélésének.

98 A felperes azt is állítja, hogy a Bizottság tévedett, amikor összeadta az ő viszonylag alacsony piaci részesedését a felperes és a francia Snecma nevű vállalkozás által létrehozott CFMI nevű közös vállalat („50‑50%‑os joint venture”) részesedését (a megtámadott határozat (15) preambulumbekezdése; lásd továbbá a (45)‑(46) preambulumbekezdést). Továbbá, amint az Egyesült Államok Igazságügyi Minisztériuma megjegyezte, a GE állítólagosan magas részesedésének számítása lényegében annak a ténynek tulajdonítható, hogy a CFMI a kizárólagos hajtóműszállítója egy adott repülőgéptípusnak, a repüléstörténet legnépszerűbb kereskedelmi repülőgépének, a Boeing B737‑esnek. Mindezért a Bizottság tévesen tulajdonít