C‑40/10. sz. ügy

az Európai Bizottság

kontra

az Európai Unió Tanácsa

„Megsemmisítés iránti kereset – 1296/2009/EU, Euratom rendelet – Az Európai Unió tisztviselői és egyéb alkalmazottai díjazásának és nyugdíjának éves kiigazítása – A kiigazítás módszere – A tisztviselők személyzeti szabályzatának 65. cikke– A személyzeti szabályzat XI. mellékletének 1. és 3–7. cikke – Kivételi záradék – A személyzeti szabályzat XI. mellékletének 10. cikke – A Tanács mérlegelési jogköre – A Bizottság által javasolttól eltérő kiigazítás – A díjazás időközi kiigazítását lehetővé tevő felülvizsgálati záradék”

Az ítélet összefoglalása

1. Tisztviselők – Díjazás – Éves kiigazítás – A Tanács mérlegelési jogköre – Korlátok – A személyzeti szabályzat XI. mellékletében meghatározott szempontok tiszteletben tartása

(Személyzeti szabályzat, 65. cikk; XI. melléklet, 3. cikk)

2. Tisztviselők – Díjazás – Éves kiigazítás – A Tanács mérlegelési jogköre – Súlyos gazdasági válság figyelembevétele – Feltételek

(EUSZ 13. cikk, (2) bekezdés, EUMSZ 241. cikk; személyzeti szabályzat XI. melléklet, 3. és 10. cikk)

3. Tisztviselők – Díjazás – Éves felülvizsgálat és kiigazítás – A személyzeti szabályzat XI. mellékletében előírt szabályok

(Személyzeti szabályzat, 65. cikk,(1) és (2) bekezdés; XI. melléklet, 1–7. cikk)

4. Megsemmisítés iránti kereset – Megsemmisítést kimondó ítélet – Joghatások – Az Unió tisztviselői díjazásának kiigazításáról szóló tanácsi rendelet bizonyos rendelkezéseinek megsemmisítése – A megsemmisített rendelkezések hatályban tartása az új rendelet hatálybalépéséig

(EUMSZ 264. cikk, második bekezdés)

1. Noha a személyzeti szabályzat 65. cikkének (1) bekezdése mérlegelési jogkört biztosít a Tanács számára a díjazások mértékének éves felülvizsgálata során, e felülvizsgálat végrehajtásának módját a személyzeti szabályzat XI. melléklete határozza meg, amely melléklet ugyanolyan jogi kötőerővel bír, mint a személyzeti szabályzat, és amelynek 3. cikke kimerítően határozza meg a díjazás mértékének éves kiigazítására vonatkozó szempontokat.

Az említett 3. cikk általi keretbe foglalást többek között a középtávú stabilitás biztosításának, valamint a kiigazítás mértékének indokoltságára vagy szükségességére vonatkozó, különösen a személyi állományt képviselő szervezetek, valamint az érintett intézmények közötti, ismétlődő viták és nehézségek elkerülésének célja indokolja. Az említett célok elérése érdekében szükséges, hogy a Tanács alkalmazkodjon a személyzeti szabályzat XI. mellékletének 3. cikkében meghatározott szempontokhoz, amely melléklet elfogadásával a Tanács annak hatályban létének időtartamára kötelezte magát arra, hogy a személyzeti szabályzat 65. cikkéből fakadó mérlegelési jogkörét az említett 3. cikkben kimerítő jelleggel felsorolt szempontok tiszteletben tartása mellett fogja gyakorolni.

(vö. 55–58., 68–71. pont)

2. A személyzeti szabályzat XI. melléklete hatályban létének időtartama alatt egyedül e melléklet 10. cikke ad lehetőséget valamely gazdasági válság figyelembevételére a díjazás kiigazítása során, és ebből következően az említett melléklet 3. cikkének (2) bekezdésében meghatározott szempontok alkalmazásától való eltérésre.

E következtetésen nem változtat az a tény, hogy a személyzeti szabályzat XI. melléklete 10. cikkének alkalmazása a Bizottság javaslatától függ. Ugyanis tekintettel e cikk szövegére, az EUSZ 13. cikk (2) bekezdésének második mondatában kifejezetten előírt, intézmények közötti jóhiszemű együttműködés kötelezettségére, valamint a Tanácsnak az EUMSZ 241. cikkből következő azon lehetőségére, hogy felkérheti a Bizottságot megfelelő javaslatok előterjesztésére, nem tekinthető úgy, hogy a 10. cikk által a Bizottságra ruházott hatáskör gyakorlása egyszerű lehetőség volna ezen intézmény számára.

(vö. 77–80. pont)

3. Sem a személyzeti szabályzat 65. cikke, sem a személyzeti szabályzat XI. melléklete nem nyújt a Tanács számára lehetőséget arra, hogy a díjazás éves felülvizsgálata keretében olyan új szabályokat alkosson, amelyek megengedik a személyzeti szabályzat 65. cikkének (1) bekezdésében és a személyzeti szabályzat XI. mellékletének 1–3. cikkében foglalt éves felülvizsgálaton túlmenően a díjazás felülvizsgálatát vagy kiigazítását.

(vö. 92. pont)

4. Az Unió tisztviselőinek díjazási rendszerének folytonossága megszakadásának kockázata, amivel az említett díjazás éves kiigazításáról szóló rendelet megsemmisítése jár, indokolja, hogy a Bíróság az EUMSZ 264. cikk második bekezdését alkalmazza, és a megsemmisített rendelkezések joghatásait a kimondott semmisség következményeinek levonásával megalkotandó új tanácsi rendelet hatálybalépéséig fenntartsa.

(vö. 95. pont)

A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (harmadik tanács)

2010. november 24.( )

„Megsemmisítés iránti kereset – 1296/2009/EU, Euratom rendelet – Az Európai Unió tisztviselői és egyéb alkalmazottai díjazásának és nyugdíjának éves kiigazítása – A kiigazítás módszere – A tisztviselők személyzeti szabályzatának 65. cikke– A személyzeti szabályzat XI. mellékletének 1. és 3–7. cikke – Kivételi záradék – A személyzeti szabályzat XI. mellékletének 10. cikke – A Tanács mérlegelési jogköre – A Bizottság által javasolttól eltérő kiigazítás – A díjazás időközi kiigazítását lehetővé tevő felülvizsgálati záradék”

A C‑40/10. sz. ügyben,

az Európai Bizottság (képviselik: J. Currall, G. Berscheid és J.‑P. Keppenne, meghatalmazotti minőségben, kézbesítési cím: Luxembourg)

felperesnek,

támogatja:

az Európai Parlament (képviselik: S. Seyr és A. Neergaard, meghatalmazotti minőségben, kézbesítési cím: Luxembourg)

beavatkozó,

az Európai Unió Tanácsa (képviselik: M. Bauer, meghatalmazotti minőségben, segítője: D. Waelbroeck ügyvéd)

alperes ellen,

támogatják:

a Dán Királyság (képviseli: B. Weis Fogh, meghatalmazotti minőségben),

a Németországi Szövetségi Köztársaság (képviselik: J. Möller és B. Klein, meghatalmazotti minőségben),

a Görög Köztársaság (képviselik: A. Samoni‑Rantou és S. Chala, meghatalmazotti minőségben, kézbesítési cím: Luxembourg),

a Litván Köztársaság (képviselik: D. Kriaučiūnas és R. Krasuckaitė, meghatalmazotti minőségben),

az Osztrák Köztársaság (képviseli: E. Riedl, meghatalmazotti minőségben),

a Lengyel Köztársaság (képviseli: M. Szpunar, meghatalmazotti minőségben),

Nagy‑Britannia és Észak‑Írország Egyesült Királysága (képviselik: S. Behzadi‑Spencer és L. Seeboruth, meghatalmazotti minőségben)

beavatkozók,

az EUMSZ 263. cikk alapján 2010. január 22‑én benyújtott, megsemmisítés iránti keresete tárgyában

A BÍRÓSÁG (harmadik tanács),

tagjai: K. Lenaerts tanácselnök, R. Silva de Lapuerta, Juhász E., J. Malenovský és T. von Danwitz (előadó) bírák,

főtanácsnok: Y. Bot,

hivatalvezető: R. Şereş tanácsos,

tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2010. október 21‑i tárgyalásra,

tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint az ügy elbírálására a főtanácsnok indítványa nélkül kerül sor,

meghozta a következő

Ítéletet

1 Keresetlevelében az Európai Bizottság azt kéri, hogy a Bíróság részben semmisítse meg az Európai Unió tisztviselői és egyéb alkalmazottai díjazásának és nyugdíjának, valamint az azokra alkalmazott korrekciós együtthatóknak 2009. július 1‑jétől kezdődő hatállyal történő kiigazításáról szóló, 2009. december 23‑i 1296/2009/EU, Euratom tanácsi rendeletet (HL L 348., 10. o., a továbbiakban: megtámadott rendelet), mert e rendelet sérti az Európai Közösségek tisztviselői személyzeti szabályzatának, valamint az Európai Közösségek egyéb alkalmazottainak alkalmazási feltételeiről és a Bizottság tisztviselőire vonatkozó egyedi átmeneti intézkedések bevezetéséről szóló, a 2004. március 22‑i 723/2004/EK, Euratom rendelettel (HL L 124., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet, 2. kötet, 130. o.) módosított, 1968. február 29‑i 259/68/EGK, Euratom, ESZAK tanácsi rendeletet (HL L 56., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet, 2. kötet, 5. o.; a továbbiakban: személyzeti szabályzat) és az említett személyzeti szabályzat XI. mellékletének 1. és 3–7. cikkét annyiban, amennyiben egyrészt a személyzeti szabályzatban előírt különböző összegeket helytelenül igazította ki, másrészt a megtámadott rendelet felülvizsgálatát lehetővé tevő új jogi alapot teremtett.

Jogi háttér

A személyzeti szabályzat

2 A személyzeti szabályzat 65. cikke kimondja:

„(1) A Tanács minden évben felülvizsgálja a Közösségek tisztviselőinek és egyéb alkalmazottainak díjazását. E felülvizsgálatot szeptemberben kell elvégezni, a Bizottságnak az Európai Közösségek Statisztikai Hivatalának a tagállamok nemzeti statisztikai hivatalaival egyetértésben elkészített közös indexén alapuló közös jelentése alapján; az index a Közösségek minden egyes országában a július 1‑jén fennálló helyzetet tükrözi.

E felülvizsgálat során a Tanács mérlegeli, hogy a Közösségek gazdasági és szociális politikájának keretében a díjazást ki kell‑e igazítani. Különös figyelmet kell fordítani a közszolgálatbeli fizetések emelkedésére és a személyzetfelvétel szükségleteire.

(2) A megélhetési költségek jelentős változása esetén a Tanács két hónapon belül határoz a súlyozás kiigazításáról és adott esetben visszamenőleges hatályú alkalmazásáról.

(3) E cikk alkalmazásában a Tanács a Bizottság javaslata alapján az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződés 148. cikke (2) bekezdése második albekezdése első francia bekezdésében és az Európai Atomenergia‑közösséget létrehozó szerződés 118. cikke (2) bekezdése második albekezdése első francia bekezdésében meghatározottaknak megfelelően minősített többséggel jár el.”

3 A személyzeti szabályzat 82. cikkének (2) bekezdése értelmében, amennyiben a Tanács a 65. cikk (1) bekezdésével összhangban a díjazás kiigazításáról határoz, ugyanezt a kiigazítást kell alkalmazni a nyugdíjakra is.

4 A személyzeti szabályzat 65a. cikke értelmében a személyzeti szabályzat 64. és 65. cikkének végrehajtására vonatkozó szabályokat a XI. melléklet határozza meg.

5 „A személyzeti szabályzat 64. és 65. cikkének végrehajtására vonatkozó szabályok” címet viselő XI. melléklet több fejezetből áll, melyek közül az 1–3. cikkből álló első fejezet a díjazásnak a személyzeti szabályzat 65. cikkének (1) bekezdésében előírt éves felülvizsgálatával foglalkozik, míg a második a díjazásnak és a nyugdíjaknak a személyzeti szabályzat 65. cikkének (2) bekezdése szerinti időközi kiigazításáról szól. A második fejezet a 4–7. cikkekből áll.

6 A személyzeti szabályzat XI. mellékletének 1. fejezetében található „Az éves kiigazításokat meghatározó tényezők” című 1. szakasz. E szakasz 1. cikkének (1) bekezdése kimondja, hogy „[a] személyzeti szabályzat 65. cikkének (1) bekezdésében előírt felülvizsgálat céljából, az Eurostat minden évben október vége előtt jelentést készít a brüsszeli megélhetési költségek változásáról, a brüsszeli és a tagállamokban található meghatározott alkalmazási helyek közötti gazdasági paritásokról, valamint a központi közigazgatásban foglalkoztatott nemzeti köztisztviselőknek fizetett bérek vásárlóerejének változásáról”. Az említett cikk (2)–(4) bekezdése pontosításokat tartalmaz az Eurostat által a tagállamokkal együttműködve követendő eljárásra vonatkozóan a brüsszeli megélhetési költségek (Brüsszeli Nemzetközi Index), a Brüsszelen kívüli megélhetési költségek (gazdasági paritások és közvetett mutatók), valamint nyolc tagállam központi közigazgatásában dolgozó nemzeti tisztviselők fizetése vásárlóereje (fajlagos mutatók) változásának kiszámítását illetően.

7 A személyzeti szabályzat XI. melléklete „A díjazás és a nyugdíjak éves kiigazítására vonatkozó szabályok” című 2. szakaszának 3. cikke értelmében:

„(1) Július 1‑jétől kezdődő hatállyal a személyzeti szabályzat 65. cikkének (3) bekezdése értelmében a Tanács – a Bizottság javaslata és az e melléklet 1. szakaszában meghatározott kritériumok alapján – minden év vége előtt határoz a díjazás és a nyugdíjak kiigazításáról.

(2) A kiigazítás összegét a Brüsszeli Nemzetközi Index és a fajlagos mutató szorzatával határozzák meg. A kiigazítást nettó értékben, egységes százalékban fejezik ki.

(3) Az így rögzített kiigazítások összegét a következő módszerrel összhangban kell belefoglalni a személyzeti szabályzat 66. cikkében és XIII. mellékletében, valamint az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 20., 63. és 93. cikkében található alapilletmény‑táblázatokba.

[...]

(6) Az intézmények a tisztviselők, volt tisztviselők és egyéb érintett személyek díjazásának és nyugdíjának pozitív vagy negatív kiigazítását visszamenőleges hatállyal végzik el a tényleges időpont és a következő kiigazításról szóló határozat hatálybalépésének időpontja közötti időszakra vonatkozóan.

Amennyiben ez a visszamenőleges kiigazítás a túlfizetett összegek visszaigénylését teszi szükségessé, ezt a visszaigénylést a következő kiigazításról szóló határozat hatálybalépésének időpontjától számított legfeljebb tizenkét hónapra lehet elosztani”

8 A személyzeti szabályzat XI. melléklete 4. cikkének (1) bekezdése értelmében „a díjazásokra és nyugdíjakra vonatkozóan a személyzeti szabályzat 65. cikkének (2) bekezdése értelmében[, január 1‑jétől kezdődő hatállyal] időközi kiigazítást kell végezni, amennyiben június és december között jelentős változás következik be a megélhetési költségekben […], és a vásárlóerő adott éves referencia‑időszakon belüli változására vonatkozó előrejelzést megfelelően figyelembe kell venni”.

9 A személyzeti szabályzat XI. mellékletének 5. fejezete a „Kivételi záradék” címet viseli. E fejezet a 10. cikkből áll, amely kimondja:

„Ha a Bizottság által e célból rendelkezésre bocsátott objektív adatok alapján értékelve a Közösségen belüli gazdasági és szociális helyzetben komoly és hirtelen romlás következik be, a Bizottság megfelelő javaslatokat nyújt be, amelyekkel kapcsolatban a Tanács az EK‑Szerződés 283. cikkében megállapított eljárással összhangban jár el”.

10 Az említett melléklet „Záró rendelkezések és felülvizsgálati záradék” elnevezésű 7. fejezete a 15. cikkből áll, amely kimondja:

„(1) E melléklet rendelkezéseit 2004. július 1‑jétől 2012. december 31‑ig kell alkalmazni.

(2) A rendelkezéseket a negyedik év végén elsősorban költségvetési kihatásaik figyelembevételével vizsgálják felül. E célból a Bizottság jelentést, valamint – adott esetben – az EK‑Szerződés 283. cikke alapján az e melléklet módosítására vonatkozó javaslatot nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak”.

A megtámadott rendelet

11 Annak érdekében, hogy a Tanács a személyzeti szabályzat XI. melléklete 3. cikkének megfelelően a 2009. év vége előtt döntsön a Közösségek tisztviselői és egyéb alkalmazottai díjazásának és nyugdíjának kiigazításáról, a Bizottság 2009. október 29‑én előterjesztette a COM (2009) 603 végleges javaslatot.

12 2009. november 19‑én módosított rendeletjavaslat előterjesztésére került sor (COM (2009) 629 végleges), miután két tagállam helyesbítette a személyzeti szabályzat XI. melléklete 1. cikke (4) bekezdésének a) pontjában szereplő vásárlóerő‑változás számítása alapjául szolgáló, a referencia‑időszakra vonatkozó statisztikai adatait.

13 E javaslat indokolásának 3.1 pontja szerint a fajlagos mutató 2,8%, a Brüsszeli Nemzetközi Index 0,9%, a díjazás és a nyugdíjak kiigazításának javasolt mértéke Belgiumban és Luxemburgban 3,7% volt, ami megfelelt a fent említett két tényező összegének. A rendeletjavaslatban felsorolt összegek egészére nézve 3,7%‑os mértékű kiigazítás szerepelt.

14 A megtámadott rendelet csupán részben követte a Bizottság javaslatát.

15 A megtámadott rendelet (1) preambulumbekezdése szerint, amely átveszi a javaslat egyetlen preambulumbekezdését: „[a]nnak biztosítása érdekében, hogy az Európai Unió tisztviselői és egyéb alkalmazottai díjazásának vásárlóereje kövesse a nemzeti köztisztviselők illetményei vásárlóerejének változásait, a 2009. évi éves felülvizsgálat keretében ki kell igazítani a Unió tisztviselőinek és egyéb alkalmazottainak díjazását és nyugdíját.”

16 A megtámadott rendelet (2) preambulumbekezdése, amelyet a Tanács illesztett a szövegbe, kimondja, hogy „[a] Bizottságnak a díjazás és nyugdíjak kiigazítására vonatkozó előterjesztését a pénzügyi és gazdasági válság fényében és az Európai Unió gazdasági és szociálpolitikájának részeként módosítani kell. A helyzetet adott esetben felül kell vizsgálni.”

17 A megtámadott rendelet 2. és 4–17. cikke tartalmazza a díjazások Tanács által 1,85%‑os kiigazítási kulcs alkalmazásával elfogadott új összegeit, amelyek a Bizottság által javasolt, 3,7%‑os kiigazítási kulcs alkalmazásával kiszámított összegek helyébe léptek.

18 A megtámadott rendelet 18. cikke értelmében, amelynek a Bizottság javaslatában nincs megfelelője:

„Ezt a rendeletet szükség esetén felül kell vizsgálni, és e célból a Bizottság adott esetben előterjeszti az e rendelet módosítására vonatkozó javaslatot, amelyről a Tanács minősített többséggel határoz.”

A felek kérelmei és a Bíróság előtti eljárás

19 A Bizottság azt kéri, hogy a Bíróság:

– semmisítse meg a megtámadott rendeletet, annak 1., 3. és 19. cikke kivételével, fenntartva a rendelet joghatásait a Tanács által a személyzeti szabályzat 64. és 65. cikkének, valamint XI. mellékletének helyes alkalmazásával megalkotandó új rendelet hatálybalépéséig;

– a Tanácsot kötelezze a költségek viselésére.

20 A Tanács azt kéri, hogy a Bíróság:

– utasítsa el a keresetet mint megalapozatlant; és

– a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.

21 A Bíróság elnöke 2010. február 26‑i végzésével engedélyezte a Parlament számára, hogy a Bizottság kereseti kérelmeinek támogatása végett beavatkozzon.

22 A Bíróság elnöke 2010. május 4‑i végzésével engedélyezte a Dán Királyság, a Németországi Szövetségi Köztársaság, a Görög Köztársaság, a Litván Köztársaság, az Osztrák Köztársaság, a Lengyel Köztársaság, valamint Nagy‑Britannia és Észak‑Írország Egyesült Királysága számára, hogy a Bizottság kereseti kérelmeinek támogatása végett beavatkozzanak.

23 A Bíróság elnöke 2010. június 30‑i végzésével elutasította az Union Syndicale Luxembourg beavatkozás iránti kérelmét, azzal az indokkal, hogy az Európai Unió Bíróságának alapokmánya 40. cikke második bekezdésének második mondata szerint az Union Syndicale Luxembourg mint a luxemburgi jog szerint létrejött jogi személy nem avatkozhat be a jelen ügybe.

24 A Bizottság gyorsított eljárás iránti kérelmét a Bíróság elnöke 2010. február 26‑i végzésével elutasította.

A keresetről

25 Keresetének alátámasztására a Bizottság két jogalapot hoz fel, amelyek a személyzeti szabályzatnak és a személyzeti szabályzat XI. mellékletének egyrészt a megtámadott rendelet 2. és 4–17. cikke általi, másrészt e rendelet 18. cikke általi megsértésére vonatkoznak.

A személyzeti szabályzat 65. cikkének, valamint XI. melléklete 1. és 3. cikkének megsértésére vonatkozó, első jogalapról

A felek érvei

26 Első jogalapjában a Bizottság azzal érvel, hogy a Tanács helytelenül igazította ki a személyzeti szabályzatban és az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételekben szereplő különböző összegeket, amikor a Bizottság által javasolt, 3,7%‑os kiigazítási kulcs alapján kiszámított összegek helyett 1,85%‑os kiigazítási kulcs alapján kiszámított összegeket fogadott el.

27 Az 1,85%‑os kiigazítási kulcs, amely pontosan a fele a Bizottság által kiszámított kulcsnak, nem származhat a személyzeti szabályzat XI. mellékletének 1. és 3. cikkében szereplő tényezőkből. Azt átalányjelleggel fogadták el, a megtámadott rendelet időpontjában fennálló gazdasági helyzetből adódó általános megfontolásokra tekintettel.

28 Márpedig a személyzeti szabályzat 65. cikke, valamint a személyzeti szabályzat XI. mellékletének 1. és 3. cikke mechanikus számítási módszert hozott létre, amely semmiféle mérlegelési lehetőséget nem hagy a Tanács számára, kivéve a bemutatott számok vitatását. A díjazás éves kiigazítása tehát nem jogalkotási aktus, hanem inkább csupán adminisztratív, mint normatív jellegű végrehajtási intézkedés.

29 Már magából a személyzeti szabályzat XI. melléklete 3. cikkének a szövegéből is kitűnik, hogy a Tanácsnak e területen csupán kötött hatásköre van. A Tanács állításával ellentétben a személyzeti szabályzat 65. cikke nem részesülhet előnyben e 3. cikkel szemben, mivel e két rendelkezés a normahierarchiában azonos szinten áll. Emellett a személyzeti szabályzat XI. mellékletének 10. cikke felesleges volna, ha e melléklet 3. cikke már mozgásteret biztosítana a Tanács számára, lehetővé téve a 3. cikkben meghatározott tényezőkön túlmenően olyan, a referencia‑időszakon kívüli tényezők figyelembevételét, mint a díjazás kiigazításáról szóló rendelet elfogadásakor fennálló gazdasági vagy pénzügyi helyzet.

30 Azt a körülményt, hogy a Tanácsnak a díjazás és a nyugdíjak kiigazításáról szóló rendelet elfogadására vonatkozó hatásköre kötött, ugyancsak megerősíti a 81/72. sz., Bizottság kontra Tanács ügyben 1973. június 5‑én hozott ítélet (EBHT 1973., 575. o., 9. és 10. pont), valamint az 59/81. sz., Bizottság kontra Tanács ügyben 1982. október 6‑án hozott ítélet (EBHT 1982., 3329. o., 23–25. pont), amelyeket a díjazás kiigazításának korábbi módszerére vonatkozóan hoztak, amely módszer a személyzeti szabályzat jelenlegi XI. mellékletében szereplőnél kevésbé kötött és kevésbé részletes jogi szabályozáson alapult.

31 A Bizottság hangsúlyozza, hogy a személyzeti szabályzat XI. mellékletében szereplő kiigazítási módszer mechanikus jellege magának a Tanácsnak a szándékait tükrözi, amely a 723/2004 rendeletben elfogadta a Bizottság által abból a célból javasolt módszert, hogy középtávon bizonyos stabilitást hozzon létre, és amely a Tanács számára ellensúlyt jelentő több tényezőt tartalmaz. E tekintetben a Bizottság megemlíti az Unió által kifizetett díjazásra kivetett „külön illeték” bevezetését és a nyugdíjrendszer járulékainak emelését, amely intézkedések hatására csökkent az illetmények emelkedése. A Bizottság emellett emlékeztet arra, hogy a személyzeti szabályzat XI. mellékletében szereplő éves kiigazítási módszer negatív és pozitív eredményre egyaránt vezethet. E szempontokra tekintettel, amikor a Tanács elfogadta e módszert, beleegyezett abba, hogy a személyzeti szabályzat XI. melléklete hatályban létének időtartamára, vagyis nyolc évre, főszabály szerint köti magát az e mellékletben előírt feltételek betartásához.

32 A Bizottság szerint a személyzeti szabályzat XI. mellékletének 10. cikke az egyetlen rendelkezés, amely lehetővé teszi a gazdasági és szociális helyzet hirtelen romlásának figyelembevételét. E cikk azonban nem alkalmazandó a jelen esetben.

33 A Tanács nem változtathatta volna át a Bizottságnak a személyzeti szabályzat XI. melléklete 3. cikke alapján előterjesztett javaslatát az említett 10. cikket jogi alapul vevő javaslattá, amely cikk széles mérlegelési jogkört biztosít a Bizottság számára abban a kérdésben, hogy szükséges‑e ezen rendelkezés alapján javaslatot tenni. Emellett a Tanács nem intézett hivatalos felhívást a Bizottsághoz, amelyben a személyzeti szabályzat XI. mellékletének 10. cikkén alapuló javaslat megtételére kérte volna fel. Másfelől, még az ilyen javaslat Bizottság általi előterjesztése is csupán a személyzeti szabályzat jövőbeni módosítására vonatkozhatott volna, és nem mentesítette volna a kötött hatáskörrel rendelkező Tanácsot azon kötelezettsége alól, hogy az e melléklet 3. cikkének (1) bekezdésében szereplő hatáskörét gyakorolva a 2009. év vége előtt 2009. július 1‑jei hatállyal döntsön a díjazás és a nyugdíjak kiigazításáról.

34 Emellett a személyzeti szabályzat XI. melléklete 10. cikkének az EUMSZ 336. cikkre (korábban EK 238. cikk) való hivatkozására tekintettel a Lisszaboni Szerződés hatálybalépését követően a díjazás kiigazításának módszere csupán a Parlament és a Tanács által, a rendes jogalkotási eljárást követve módosítható. Az állítólagos sürgősség nem teszi lehetővé a Tanács számára, hogy áthágja e követelményeket. Azáltal, hogy a 723/2004 rendeletben nem írta elő ideiglenes intézkedések meghozatalának lehetőségét, a Tanács tudatosan elfogadta a kivételi záradék alkalmazásának „lassúságát”.

35 Végezetül a Bizottság hangsúlyozza, hogy az összes – akár negatív, akár pozitív – pénzügyi változás figyelembevételével járó időbeli eltolódás a személyzeti szabályzat XI. mellékletének 3. cikkében előírt eljárás velejárója. Így a gazdasági válság figyelembevételére a 2010‑es időszakban fog majd sor kerülni, amennyiben a referencia‑tagállamok 2009 júliusa és 2010 júniusa között megjelenítették a gazdasági válság hatásait a saját nemzeti közigazgatásukban dolgozók fizetésében. Következésképpen e melléklet 10. cikke alkalmazásának a valóban kivételes és váratlan helyzetekre kellene korlátozódnia.

36 Mindazonáltal a Bizottság azt kéri, hogy a Bíróság a díjazás és a nyugdíjak rendszere folytonosságának megszakadását elkerülendő, alkalmazza az EUMSZ 264. cikk második bekezdését oly módon, hogy a megsemmisített rendelkezések joghatásai fennmaradnak mindaddig, amíg a Tanács a meghozandó ítélet végrehajtásaként új rendeletet nem fogad el, a Bizottság javaslatával összhangban, 2009. július 1‑jével kezdődő hatállyal.

37 A Parlament a Bizottság összes jogalapját és kérelmét támogatja. Többek között hangsúlyozza, hogy a személyzeti szabályzat XI. melléklete 3. cikkének elfogadásával a Tanács előre meghatározta a személyzeti szabályzat 65. cikkén alapuló jogköre gyakorlásának módját, így a díjazás és a nyugdíjak éves kiigazítására vonatkozó döntés csupán az említett XI. mellékletben előírt szempontok egyszerű végrehajtása. A személyzeti szabályzat 65. cikkének (3) bekezdését ennélfogva olyan rendelkezésként kellene értelmezni, mint amely csupán végrehajtási jogkört biztosít a Tanács számára az éves kiigazítás tekintetében. A személyzeti szabályzat XI. melléklete 10. cikkének alkalmazása a Bizottságtól származó kezdeményezést és az EUMSZ 336. cikk szerinti rendes jogalkotási eljárás alkalmazását feltételezi. Márpedig a jelen esetben nem követték ezt az eljárást.

38 Ezzel szemben a Tanács úgy véli, hogy a személyzeti szabályzat 65. cikkének és a XI. mellékletnek a szövegére és rendszerére tekintettel továbbra is rendelkezik mérlegelési jogkörrel a díjazás és a nyugdíjak éves kiigazítása terén, noha nem vitatja, hogy a Bizottság e XI. melléklet 1. cikke alkalmazásával helyesen végezte el az éves kiigazítás kiszámítását. Az említett 65. cikk (1) bekezdésében szereplő „különös” kifejezésre hivatkozva a Tanács azzal érvel, hogy a személyzeti szabályzat XI. melléklete meghatározza bizonyos, a díjazás és a nyugdíjak szintjének vizsgálatakor figyelembe veendő szempontok alkalmazásának módját, azonban e melléklet nem zárja ki más szempontok figyelembevételének lehetőségét.

39 Még ha a személyzeti szabályzat XI. mellékletének elfogadásával a Tanács bele is egyezett abba, hogy hatályban létének időtartamára, főszabály szerint köti magát az e mellékletben előírt feltételek betartásához, ez nem jelenti azt, hogy minden mozgástérről lemondott volna a díjazás és a nyugdíjak éves kiigazításának meghatározásában. A Tanács ugyanis nem törölte a személyzeti szabályzat 65. cikkét, hogy a személyzeti szabályzat XI. melléklete 3. cikkének rendelkezéseivel helyettesítse azt be, és az e területen fennálló döntéshozatali jogkörét sem ruházta teljes mértékben a Bizottságra. A személyzeti szabályzat XI. melléklete 3. cikkének Bizottság által védett olvasata, amely szerint e cikk mechanikus jellegű eljárást hoz létre, megfosztaná a személyzeti szabályzat 65. cikkét a hatékony érvényesüléstől. E tekintetben irreleváns, hogy a Tanácsnak a díjazás és a nyugdíjak éves kiigazításáról szóló döntése törvényhozási vagy végrehajtási aktus.

40 Emellett a Bíróság a fent hivatkozott Bizottság kontra Tanács ügyben 1982. október 6‑án hozott ítéletének 32. pontjában; és az Európai Közösségek Elsőfokú Bírósága a T‑544/93. és T‑566/93 sz., Abello és társai kontra Bizottság egyesített ügyekben 1995. december 7‑én hozott ítéletében (EBHT 1995., I‑A‑271. o. és II‑815. o., 53. pont); a T‑158/98. sz., Bareyt és társai kontra Bizottság ügyben 2000. november 8‑án hozott ítéletében (EBHT‑KSZ 2000., I‑A‑235. o. és II‑1085. o., 57. pont), valamint a T‑201/00. és T‑384/00. sz., Ajour és társai kontra Bizottság egyesített ügyekben 2002. szeptember 25‑én hozott ítéletében (EBHT‑KSZ 2002., I‑A‑167. o. és II‑885. o., 47. pont) megállapította, hogy a Tanács a díjazás és a nyugdíjak éves kiigazítása terén mérlegelési mozgástérrel rendelkezik.

41 A Tanács mindenképpen mérlegelési mozgástérrel rendelkezik olyan rendkívül súlyos gazdasági válság esetén, mint amely 2008 végén jelentkezett, és amelynek bekövetkeztét és mélységét senki nem láthatta előre a 723/2004 rendelet elfogadásának idején. Nem képzelhető el, hogy bármely felelős jogalkotó teljes mértékben lemondjon a valamely súlyos gazdasági és szociális válság esetén elengedhetetlen rugalmasságról.

42 Ez, a személyzeti szabályzat 65. cikkén alapuló mérlegelési mozgástér a személyzeti szabályzat XI. melléklete 10. cikkétől függetlenül fennáll. Igaz, ez utóbbi cikk alkalmazása hasonló eredményre vezethetne. Azonban a díjazás és a nyugdíjak éves kiigazításának elfogadásához e 10. cikk alkalmazása a személyzeti szabályzat XI. mellékletének 3. cikkében szereplőnél nehézkesebb eljárás lefolytatását igényelné, ami kiemeli, hogy az említett 10. cikknek nem célja, és nem is következménye a Tanács számára a személyzeti szabályzat 65. cikkében előírt mérlegelési jogkör helyettesítése. Ilyen összefüggésben a Tanács azt állítja, hogy még az EUMSZ 336. cikk szerinti rendes jogalkotási eljárás alkalmazása esetén is lehetősége van arra, hogy az EUMSZ 294. cikk (9) bekezdésével összhangban egyhangúlag módosítsa a Bizottság javaslatát, még akkor is, ha a Bizottság erre vonatkozóan negatív véleményt ad.

43 Emellett a személyzeti szabályzat 65. cikke, illetve a személyzeti szabályzat XI. mellékletének 1. és 3. cikke, valamint az említett XI. melléklet 10. cikke alapján elfogadható aktusok tárgya csupán részben azonos. E 10. cikk hatálya ugyanis jóval szélesebb, mint a többi rendelkezésé, amennyiben e cikk lehetővé teszi nemcsak a díjazásoknak és nyugdíjaknak a módszer „mechanikus” alkalmazásából adódó kiigazítását, hanem a módszer alkalmazásának jogalkotói aktus útján történő felfüggesztését, a módszer módosítását vagy annak eltörlését is. A jogban gyakran előfordul, hogy jogi alapok részben átfedésben vannak.

44 A díjazásoknak és a nyugdíjaknak a megtámadott rendeletben előírt 1,85%‑os emelése az Unió tisztviselőinek vásárlóképessége fenntartására hivatott, ellensúlyozva a Brüsszelben tapasztalt infláció (0,9%), a tisztviselők nyugdíjrendszerbe fizetett járulékai emelkedésének (0,4%) és a külön illeték emelkedésének (0,43%) hatásait. Az Unió tisztviselői és egyéb alkalmazottai díjazásának és nyugdíjainak ennél jelentősebb mértékű emelése csupán az uniós polgárok értetlenségét váltaná ki. Ráadásul az ilyen emelés további terhet jelentene a tagállamok költségvetése számára, tovább súlyosítva a gazdasági válság által szükségessé tett beavatkozásból adódó terheket. A gazdasági válság következtében a tagállamok által saját tisztviselőikkel szemben hozott intézkedésekre tekintettel nem lett volna elegendő megvárni, hogy ezen intézkedések hatása megjelenjen az Unió tisztviselői díjazásának és nyugdíjainak következő, a 2010. év végi éves kiigazításában.

45 Ami a személyzeti szabályzat XI. mellékletének 10. cikkét illeti, a Tanács mindenekelőtt vitatja azon állítást, amely szerint e cikk kizárólag a díjazás és a nyugdíjak éves kiigazítása „rendes” módszerének valamely más módszerrel való esetleges felváltására vonatkozna, amely kizárólag a jövőre nézve volna alkalmazandó oly módon, hogy e „rendes” módszer végrehajtásából kizárná e 10. cikk alkalmazását. Különösen az a körülmény, hogy az említett 10. cikk elnevezése „kivételi záradék”, bizonyítja, hogy e cikk a gazdasági és szociális helyzet komoly és hirtelen romlása esetén lehetővé teszi az éves kiigazítás helyesbítését anélkül, hogy a „rendes” módszert a jövőre nézve módosítani kellene.

46 A jelen esetben a személyzeti szabályzat XI. melléklete 10. cikke alkalmazásának tárgyi feltételei fennállnak. A referencia‑időszak alatt ugyanis az Uniónak a pénzügyi válság okozta rendkívül súlyos gazdasági válsággal kellett szembenéznie. E válság 2008 második félévétől éreztette hatásait, amelyek 2009 elején voltak rendkívül súlyosak. E hatásokat a Bizottság javaslatában mégsem vették figyelembe.

47 A Bizottság annak ellenére nem folyamodott a személyzeti szabályzat XI. melléklete 10. cikkének alkalmazásához, hogy saját kezdeményezésre köteles fellépni, ha a gazdasági és szociális helyzet komoly és hirtelen romlására utaló jeleket tapasztal, és adott esetben köteles e cikk alapján megfelelő időben alkalmas javaslatot előterjeszteni. A megtámadott rendelet elfogadását megelőzően a Tanács előkészítő szerveinél lefolytatott viták során felmerült az említett 10. cikk alkalmazásának lehetősége. Márpedig a Bizottság két, 2009 novemberének végén, illetve decemberének elején tartott ülésen jelezte, hogy nem terjeszt elő javaslatot e jogi alap alkalmazásával.

48 A Tanács azt állítja, hogy a személyzeti szabályzat XI. mellékletének 10. cikke alapján előterjesztett bizottsági javaslat hiányában nem folyamodhatott e cikkhez. Következésképpen nem volt más választása, mint a személyzeti szabályzat 65. cikke alapján őt megillető mérlegelési mozgástér használatával a megadott határidőn belül elfogadni a megtámadott rendeletet. A Bíróság több alkalommal elismerte, hogy „rendkívüli és előre nem látott helyzetek” ad hoc megoldásokat igényelhetnek annak érdekében, hogy lehetővé tegyék az Unió számára a fellépést és a felelősségvállalást, ami tagadhatatlanul igaz a jelen esetben is. Mindenesetre, még ha a Bizottság 2009 decemberében javaslatot is tett volna a személyzeti szabályzat XI. mellékletének 10. cikke alapján, az e cikkben előírt eljárás nehézkessége miatt e javaslatot lehetetlen lett volna az év vége előtt elfogadni.

49 Noha a dán, a német, a litván és a lengyel kormány, valamint az Egyesült Királyság Kormánya osztja a Tanács jogalapjait és kérelmeit, azokhoz bizonyos pontosításokat fűznek.

50 Így a személyzeti szabályzat 65. cikkének és a személyzeti szabályzat XI. melléklete 10. cikkének szövegéből, valamint a Bíróság és a Törvényszék ítélkezési gyakorlatából kitűnik, hogy a Tanács mérlegelési jogkörrel rendelkezik a díjazás és nyugdíjak éves kiigazítása tekintetében, különösen az e kiigazítás során figyelembe veendő tényezőket illetően. Közelebbről, a személyzeti szabályzat 65. cikke és a személyzeti szabályzat XI. melléklete nem sorolja fel kimerítően egyrészt a Tanács által érvényesen figyelembe vehető, másrészt a Tanács által kötelezően figyelembe veendő tényezőket.

51 Az Unió intézményi egyensúlya szerint a Tanács nem a Bizottság egyszerű „végrehajtó szerve”. Főszabály szerint a Tanács nem köteles módosítás nélkül elfogadni a Bizottságtól származó jogalkotási aktust, hanem egyhangúlag módosíthatja azt, az eljárástól függően a Parlament részvételével, vagy a nélkül. A Tanács kizárólag arra köteles, hogy ne térjen el a javaslat tárgyától és céljától, amely kötelezettségnek a jelen esetben eleget tett. Emellett, noha bizonyos végrehajtási jogköröket a Bizottságra ruháztak, a Tanácsnak számos esetben lehetősége van arra, hogy megakadályozzon valamely, a Bizottság által javasolt jogi aktust. A személyzeti szabályzat XI. melléklete 3. cikkének szövegéből nem tűnik ki egyértelműen, hogy az a Tanácsra hatáskörként a bizottsági javaslat puszta „hitelesítését” bízná.

52 A személyzeti szabályzat XI. melléklete 10. cikkének Bizottság szerinti értelmezése szerint a Bizottság teljes mértékben megakadályozhatná a kivételi záradék alkalmazását, ezáltal megfosztva a hatékony érvényesüléstől e rendelkezést.

A Bíróság álláspontja

53 A személyzeti szabályzat 65. cikkének valamint XI. melléklete 1. és 3. cikkének a megtámadott rendelet 2. és 4–17. cikke általi megsértésére vonatkozó, első jogalap felveti azt a kérdést, hogy a Tanács rendelkezik‑e, és ha igen, milyen mértékben rendelkezik, mérlegelési jogkörrel, amely lehetővé teszi számára, hogy súlyos gazdasági válságra való hivatkozással eltérjen a Bizottságnak az Unió tisztviselői és egyéb alkalmazottai díjazásának és nyugdíjának éves kiigazítására vonatkozó javaslatától.

54 A személyzeti szabályzat 65. cikke mondja ki az Unió tisztviselői és egyéb alkalmazottai díjazásának és nyugdíjának éves felülvizsgálatára és esetleges kiigazítására vonatkozó alapszabályt, amely kiigazítás a személyzeti szabályzat 82. cikkének (2) bekezdése értelmében a megszerzett nyugdíjakra is vonatkozik. Az említett 65. cikk (1) bekezdése kimondja, hogy a Tanács minden évben felülvizsgálja a Közösségek tisztviselőinek és egyéb alkalmazottainak díjazását. E felülvizsgálat során a Tanács mérlegeli, hogy a Közösségek gazdasági és szociális politikájának keretében a díjazást ki kell‑e igazítani. Különös figyelmet kell fordítani a közszolgálatbeli fizetések emelkedésére és a személyzetfelvétel szükségleteire.

55 A személyzeti szabályzat 65. cikke (1) bekezdésének szövegéből kitűnik, hogy e rendelkezés mérlegelési jogkört biztosít a Tanács számára a díjazások mértékének éves felülvizsgálata során (lásd e tekintetben a fent hivatkozott Bizottság kontra Tanács ügyben 1973. június 5‑én hozott ítélet 7. és 11. pontját, valamint a fent hivatkozott Bizottság kontra Tanács ügyben 1982. október 6‑án hozott ítélet 20–22. és 32. pontját).

56 Mindazonáltal a személyzeti szabályzat 65a. cikke kimondja, hogy az említett 65. cikk végrehajtására vonatkozó szabályokat a személyzeti szabályzat XI. melléklete határozza meg.

57 E melléklet „A díjazás és a nyugdíjak éves kiigazítására vonatkozó szabályok” elnevezésű 3. cikkének (1) bekezdése kimondja, hogy a Tanács a Bizottság javaslata és a személyzeti szabályzat XI. mellékletének 1. szakaszában meghatározott kritériumok alapján minden év vége előtt határoz a díjazás és a nyugdíjak kiigazításáról, július 1‑jétől kezdődő hatállyal. Az említett 3. cikk (2) bekezdése szerint a kiigazítás összegét a Brüsszeli Nemzetközi Index és a fajlagos mutató szorzatával határozzák meg, és a kiigazítást nettó értékben, egységes százalékban fejezik ki. Végül a személyzeti szabályzat XI. melléklete 3. cikkének (3) bekezdése előírja, hogy az így rögzített kiigazítások összegét az ott kifejtett módszerrel összhangban kell belefoglalni a személyzeti szabályzat, valamint az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek bizonyos rendelkezéseiben található alapilletmény‑táblázatokba.

58 Ebből következik, hogy a fenti pontban bemutatott rendelkezések szövege és rendszere szerint a személyzeti szabályzat XI. melléklete 3. cikke kimerítően határozza meg a díjazás mértékének éves kiigazítására vonatkozó szempontokat.

59 Végezetül, annak meghatározása érdekében, hogy a személyzeti szabályzat 65. cikke értelmében a Tanács ilyen keretek között mégis figyelembe vehet‑e más szempontokat, különösen egy súlyos gazdasági válság közbejöttét, meg kell vizsgálni e két rendelkezés közötti kapcsolatot.

– A személyzeti szabályzat 65. cikke és a személyzeti szabályzat XI. mellékletének 3. cikke közötti kapcsolatról

60 E tekintetben elsősorban arra kell emlékeztetni, hogy a személyzeti szabályzat 65a. cikke szerint a személyzeti szabályzat XI. mellékletének célja a személyzeti szabályzat 64. és 65. cikke végrehajtására vonatkozó szabályok meghatározása.

61 Másodsorban figyelembe kell venni, hogy e melléklet, és különösen annak 3. cikke, ugyanolyan jogi kötőerővel bír, mint a személyzeti szabályzat, következésképpen mint annak 65. cikke. A személyzeti szabályzatnak a 65. cikke és a XI. melléklete ugyanabban a jogi aktusban szerepelnek, ennélfogva a normahierarchiában azonos szinten állnak.

62 Mind a személyzeti szabályzatot, mind annak összes módosítását, többek között a XI. melléklet beillesztését rendelet formájában fogadták el, amely jogi aktus az EUMSZ 288. cikk második bekezdése értelmében teljes egészében kötelező. A Bíróság a személyzeti szabályzat VIII. mellékletével kapcsolatban már kimondta, hogy a 259/86 rendelettel elfogadott személyzeti szabályzat az EGK 189. cikk második bekezdésében (amely megfelel a jelenlegi EUMSZ 288. cikk második bekezdésének) meghatározott összes jellemzővel bír, és teljes egészében kötelező (lásd a 137/80. sz., Bizottság kontra Belgium ügyben 1981. október 20‑án hozott ítélet [EBHT 1981., 2393. o.] 7. pontját).

63 Harmadsorban a személyzeti szabályzat XI. mellékletének eredetét tekintve, e melléklet hatályos szövege az 1972‑ben kezdődött, folyamatos fejlődés eredménye. E fejlődés jellemzője a díjazás éves kiigazítása módszerének mind pontosabb és kötöttebb meghatározása, mind az alkalmazott jogi aktust, mind annak tartalmát tekintve.

64 Ahogyan az a fent hivatkozott Bizottság kontra Tanács ügyben 1973. június 5‑én hozott ítélet 3. és 4. pontjából, a 70/74. sz., Bizottság kontra Tanács ügyben 1975. június 26‑án hozott ítélet (EBHT 1975., 795. o.) 7. pontjából, valamint a fent hivatkozott Bizottság kontra Tanács ügyben 1982. október 6‑án hozott ítélet 8. pontjából kitűnik, a Tanács először 1972‑ben határozott úgy, hogy kísérleti jelleggel, hároméves időtartamra két meghatározott tényezőn alapuló kiigazítási rendszer használatához folyamodik, elhagyva a két tényező számtani átlagának mechanikus alkalmazását. E megközelítésre vonatkozóan a Bíróság kimondta, hogy a Tanács e döntésével, a számára a személyzeti szabályzat 65. cikkében a személyi állomány díjazása terén biztosított hatáskör keretében eljárva, olyan kötelezettségeket vállalt, amelyek betartására az általa meghatározott időszakra nézve kötelezte magát (lásd a fent hivatkozott Bizottság kontra Tanács ügyben 1973. június 5‑én hozott ítélet 8. és 9. pontját, a fent hivatkozott Bizottság kontra Tanács ügyben 1975. június 26‑án hozott ítélet 20–22. pontját, valamint a Bizottság kontra Tanács ügyben 1982. október 6‑án hozott ítélet 8. pontját).

65 Ahogyan az a fent hivatkozott Bizottság kontra Tanács ügyben 1982. október 6‑án hozott ítélet 9–13. pontjából kitűnik, 1976‑ban a Tanács a díjazások kiigazításának új módszerét fogadta el. Ezt követően a Közösségek tisztviselői és egyéb alkalmazottai javadalmazásának kiigazítására alkalmazott módszer módosításáról szóló, 1981. december 15‑i 81/1061/Euratom, ESZAK, EGK tanácsi határozat (HL L 386., 6. o.) tíz évre a díjazás kiigazításának más módszerét állapította meg.

66 Végül a Tanács az Európai Közösségek személyzeti szabályzatának és a Közösségek egyéb alkalmazottaira vonatkozó alkalmazási feltételeknek a javadalmazás korrekciójának részletes szabályai tekintetében történő módosításáról szóló 1991. december 19‑i 3830/91/Euratom, ESZAK, EGK tanácsi rendelettel az 1991. július 1‑je és 2001. június 30‑a közötti időszakra magába a személyzeti szabályzatba vezette be a díjazás kiigazításának módszerét, beillesztve a XI. mellékletet. A személyzeti szabályzat XI. melléklete 3830/91 rendelet szerinti szövegének hatályát kétszer hosszabbították meg, 2000 decemberében és 2003 decemberében, mielőtt sor került volna e melléklet jelenleg hatályos szövegének a 723/2004 rendelettel nyolc évre történő beiktatására.

67 A fenti megfontolásokra tekintettel meg kell állapítani, hogy noha a Tanács nem módosította a személyzeti szabályzat 65. cikkének szövegét, a személyzeti szabályzat XI. mellékletének elfogadásával megállapította az e cikk végrehajtására vonatkozó szabályokat. Az említett cikkben szereplő általános iránymutatásokat a személyzeti szabályzat XI. mellékletének 3. cikke pontosítja, amelyben a Tanács bizonyos számú évre meghatározza a személyzeti szabályzat 65. cikkében előírt eljárás végrehajtásának konkrét módját, többek között a díjazás éves kiigazítására vonatkozó szempontok kimerítő felsorolásával.

68 E keretbe foglalást, amely korlátozza a Tanácsnak a személyzeti szabályzat 65. cikkéből eredő mérlegelési jogkörét, többek között két cél indokolja: a középtávú stabilitás biztosítása, valamint a kiigazítás mértékének indokoltságára vagy szükségességére vonatkozó, különösen a személyi állományt képviselő szervezetek, valamint az érintett intézmények közötti, ismétlődő viták és nehézségek elkerülése (lásd ebben az értelemben a fent hivatkozott Bizottság kontra Tanács ügyben 1973. június 5‑én hozott ítéletének 2. pontját). E tekintetben már a 81/1061 határozat első preambulumbekezdése, valamint a 3830/91 rendelet második és harmadik preambulumbekezdése jelezte, hogy a Tanács mérlegelési jogköre keretek közé szorításának célja az európai intézmények, valamint azok személyi állománya közötti harmonikus viszony fenntartása volt.

69 Márpedig az említett célok elérése érdekében szükséges, hogy a Tanács alkalmazkodjon a személyzeti szabályzat XI. mellékletének 3. cikkében meghatározott szempontokhoz.

70 Emellett az e 3. cikkben előírt kiigazítási módszer lényegében azon a gondolaton alapul, hogy a díjazás emelkedése az Unió szintjén bizonyos időbeli eltéréssel ugyan, de követi a béreknek az előző év júliusa és folyó év júliusa között a referencia‑tagállamokban tapasztalt növekedését, amely az említett tagállamok hatóságainak az említett időszak gazdasági helyzetére tekintettel hozott, a tisztviselőik díjazására vonatkozó döntését tükrözi. Az említett 3. cikkben meghatározott szempontok egyébként negatív és pozitív eredményre egyaránt vezethetnek, ahogyan az e cikk 6. bekezdéséből kitűnik.

71 Ebből következik, hogy a személyzeti szabályzat XI. mellékletének elfogadásával a Tanács a személyzeti szabályzat 65. cikkéből fakadó mérlegelési jogkörével élve, önálló döntésével, e melléklet hatályban létének időtartamára kötelezte magát az említett melléklet 3. cikkében kimerítő jelleggel felsorolt szempontok tiszteletben tartására. A Bíróság által a fent hivatkozott Bizottság kontra Tanács ügyben 1973. június 5‑én hozott ítélet 9. pontjában és a fent hivatkozott Bizottság kontra Tanács ügyben 1975. június 26‑án hozott ítélet 20–22. pontjában kifejtett érvelés mutatis mutandis alkalmazandó a Tanács által a személyzeti szabályzat 65a. cikkével összhangban elfogadott, a személyzeti szabályzat XI. mellékletét beiktató rendeletére. Ilyen körülmények között a Tanács az említett 3. cikk alapján nem hivatkozhat arra, hogy őt az e cikkben meghatározottakon túlmenően mérlegelési mozgástér illeti meg.

72 Következésképpen a Tanács a díjazás éves kiigazítása során nem hivatkozhat a személyzeti szabályzat 65. cikkén alapuló mérlegelési jogkörére annak érdekében, hogy eltérjen a személyzeti szabályzat XI. mellékletének 3. cikkében meghatározott módszertől, és az abban előírtakon túl más szempontokat vegyen figyelembe.

– A súlyos gazdasági válság figyelembevételének lehetőségéről

73 A Tanács és a beavatkozó tagállamok által hivatkozott azon lehetőséget illetően, hogy a díjazás éves kiigazítása során figyelembe lehet venni a súlyos gazdasági válságot, emlékeztetni kell arra, hogy a személyzeti szabályzat XI. mellékletének 10. cikke értelmében „ha a Bizottság által e célból rendelkezésre bocsátott objektív adatok alapján értékelve a Közösségen belüli gazdasági és szociális helyzetben komoly és hirtelen romlás következik be, a Bizottság megfelelő javaslatokat nyújt be, amelyekkel kapcsolatban a Tanács az EK–Szerződés 283. cikkében megállapított eljárással összhangban jár el”.

74 E cikk rendkívüli helyzet esetén lehetővé teszi a személyzeti szabályzat XI. mellékletének 3. cikkében előírt módszertől ad hoc módon való eltérést, anélkül azonban, hogy azt a következő évekre nézve módosítani lehetne vagy el lehetne törölni. A személyzeti szabályzat XI. mellékletének 10. cikke ugyanis e mellékletnek a „Kivételi záradék” című 5. fejezetében szerepel. Ezzel szemben a személyzeti szabályzat XI. melléklete rendelkezéseinek módosításáról az említett melléklet „Záró rendelkezés és felülvizsgálati záradék” című 7. fejezete szól, amely egyetlen cikkből, a 15. cikkből áll. E 15. cikk meghatározza egyrészt a személyzeti szabályzat XI. mellékletében szereplő rendelkezések hatályát, másrészt a rendelkezések negyedik év végén történő felülvizsgálatára vonatkozó szabályokat, amely felülvizsgálat különösen a fent említett rendelkezések költségvetési kihatásait veszi figyelembe. E cikk megemlíti azt a lehetőséget is, amikor e melléklet felülvizsgálatára az EK 283. cikkben előírt eljárás alapján kerül sor.

75 Emellett szövege alapján a személyzeti szabályzat XI. mellékletének 10. cikke azt a célt szolgálja, hogy lehetőséget adjon az intézmények számára az olyan váratlan események kezelésére, amelyek inkább ad hoc választ igényelnek, semmint a díjazások kiigazítása „rendes” módszerének teljes módosítását. Végezetül, ahogyan azt a Bizottság a kivételi záradék alkalmazásáról szóló 1994. június 27‑i jelentésében (SEC (94) 1027 végleges, II.3. alpont, 5. és 6. o.) állította, e záradék lehetővé teszi a gazdasági és szociális helyzet komoly és hirtelen romlásának figyelembevételét, amikor a tisztviselők díjazását a „rendes módszer” alkalmazásával nem lehetne kellően gyorsan kiigazítani.

76 Következésképpen súlyos gazdasági válság esetére a személyzeti szabályzat XI. melléklete különös eljárást ír elő a díjazás kiigazítására.

77 Annak érdekében, hogy a személyzeti szabályzat XI. mellékletének, és különösen e melléklet 3. és 10. cikkének kötelező jellege ne sérüljön (lásd analógia útján a fent hivatkozott Bizottság kontra Tanács ügyben 1973. június 5‑én hozott ítélet 13. pontját), és egy gazdasági válságnak a díjazás kiigazítására gyakorolt esetleges hatásáról szóló más rendelkezések hiányában, meg kell állapítani, hogy az említett melléklet hatályban létének időtartama alatt egyedül e melléklet 10. cikke ad lehetőséget a gazdasági válság figyelembevételére a díjazás kiigazítása során, és ebből következően az említett melléklet 3. cikkének (2) bekezdésében meghatározott szempontok alkalmazásától való eltérésre.

78 E következtetésen nem változtat az a tény, hogy a személyzeti szabályzat XI. melléklete 10. cikkének alkalmazása a Bizottság javaslatától függ. Többek között az EUSZ 17. cikk (2) bekezdéséből következik, hogy e helyzet megfelel az intézmények közötti egyensúlynak, amelyet a Szerződések írnak elő, melyek a jogalkotási eljárásban főszabály szerint a Bizottságnak biztosítják a javaslattétel monopóliumát.

79 A személyzeti szabályzat XI. mellékletének 10. cikke szerint a Bizottság megfelelő javaslatokat „nyújt be” a gazdasági és szociális helyzet komoly és hirtelen romlása esetén. Tekintettel e cikk világos szövegére, nem tekinthető úgy, hogy az említett 10. cikk által a Bizottságra ruházott hatáskör gyakorlása egyszerű lehetőség volna ezen intézmény számára.

80 Emellett a Bizottságnak tiszteletben kell tartania az intézmények közötti jóhiszemű együttműködés kötelezettségét, amelyet elismer az ítélkezési gyakorlat (lásd többek között a 204/86. sz., Görögország kontra Tanács ügyben 1988. szeptember 27‑én hozott ítélet [EBHT 1988., 5323. o.] 16. pontját és a C‑29/99. sz., Bizottság kontra Tanács ügyben 2002. december 10‑én hozott ítélet [EBHT 2002., I‑11221. o.] 69. pontját), és a Lisszaboni Szerződés hatálybalépése óta az EUSZ 13. cikk (2) bekezdésének második mondata kifejezetten is tartalmaz. Végezetül, ahogyan az az EUMSZ 241. cikkből következik, a Tanács felkérheti a Bizottságot, hogy végezze el a Tanács által a közös célkitűzések eléréséhez szükségesnek tartott vizsgálatokat, és terjesszen be hozzá megfelelő javaslatokat. Márpedig a megtámadott rendelet elfogadása előtt a Tanács az 1994‑es évtől eltérően (lásd a Bizottság 1994. július 27‑i, SEC (94) 1027 végleges jelentésének I. pontját, 3. oldal) semmiféle hivatalos kérést nem intézett a Bizottsághoz, amelyben felkérte volna a személyzeti szabályzat XI. mellékletének 10. cikkében szereplő feladatai teljesítésére.

81 Az a tény, hogy a személyzeti szabályzat XI. mellékletének 10. cikkében előírt eljárás nehézkesebb, mint az e melléklet 3. cikkében szereplő eljárás, többek között amiatt, hogy a Lisszaboni Szerződés hatálybalépése óta abban a Parlament is részt vesz, nem mentesítheti a Tanácsot az említett mellékletben előírt szabályok betartása alól. E tekintetben rá kell mutatni, hogy maga a Tanács is elismeri, hogy a több intézmény részvételével zajló összetett eljárások akkor fejeződhetnek be a legrövidebb határidőn belül, ha létezik az eredmény gyors elérésére irányuló politikai akarat. E lehetőség következik többek között a Parlamentnek az eljárás felgyorsítására rendelkezésre álló eszközeiből, amelyeket az EUMSZ 229. cikk második bekezdése, valamint a Parlament belső szabályzata 134. cikke (4) bekezdésének második albekezdése, valamint e belső szabályzat 142. és 144. cikke tartalmaz.

82 Emellett, a megtámadott rendelet elfogadásakor fennálló helyzetről lévén szó, emlékeztetni kell arra, hogy a Tanács érvelése szerint a gazdasági válság következményei már a referencia‑időszak alatt érzékelhetőek voltak, amely időszak 2009 júliusában zárult le. Így a Tanács már 2009 nyarán intézkedhetett volna a személyzeti szabályzat XI. mellékletének 10. cikkén alapuló javaslat benyújtásáról.

83 A fenti megfontolásokból következik, hogy a Tanács nem rendelkezik olyan mérlegelési mozgástérrel, amely lehetővé tenné számára, hogy gazdasági válságra való hivatkozással, a személyzeti szabályzat XI. mellékletének 10. cikkében előírt eljárás lefolytatása nélkül, csupán e melléklet 3. cikke alapján a Bizottság által javasolttól eltérő díjazáskiigazítás elfogadásáról döntsön, és annak mértékét meghatározza, ahogyan azt a megtámadott rendelet 2. és 4–17. cikkében tette.

84 Következésképpen a megtámadott rendelet 2. és 4–17. cikkét meg kell semmisíteni.

A személyzeti szabályzat 65. cikkének és a személyzeti szabályzat XI. melléklete 3–7. cikkének megsértésére vonatkozó, második jogalapról

A felek érvei

85 Második jogalapjában a Bizottság azzal érvel, hogy a megtámadott rendelet 18. cikke sérti a személyzeti szabályzat 65. cikkét és a személyzeti szabályzat XI. mellékletének 3–7. cikkét azáltal, hogy a megtámadott rendelet felülvizsgálatát lehetővé tevő új jogi alapot teremtett, következésképpen lehetőséget a díjazás időközi kiigazítására.

86 A személyzeti szabályzat 65. cikke ugyanis kizárólag évente teszi lehetővé a díjazás kiigazítását. A díjazás időközi kiigazításának a személyzeti szabályzat XI. mellékletének 4–7. cikkében előírt lehetősége feltételezi, hogy a megélhetési költségek június és december közötti jelentősen változzanak, továbbá hogy a Bizottság javaslatot nyújtson be. Márpedig a Tanács nem kérte fel a Bizottságot erre vonatkozó javaslat benyújtására, és mindenestre a Bizottság nem nyújtott be ilyen javaslatot. A Tanács egyedül nem térhet el a személyzeti szabályzat XI. mellékletének 10. cikkében foglalt eljárási követelményektől, többek között a bizottsági javaslat benyújtásától és a Parlament jogalkotási eljárásban való részvételétől.

87 Mindenestre a megtámadott rendelet 2. és 4–17. cikkének megsemmisítése tárgytalanná teszi az e rendelet 18. cikkében szereplő felülvizsgálati záradékot.

88 A Parlament hozzáteszi, hogy az EUMSZ 290. cikk nem teszi lehetővé a Tanács számára, hogy valamely végrehajtási aktusban hatásköröket tartson fenn maga számára, és hogy a személyzeti szabályzat 64. és 65. cikke, valamint XI. melléklete semmiféle jogi alapot nem nyújt az ilyen felülvizsgálati záradék elfogadásához.

89 A Tanács azzal érvel, hogy a második jogalap az elsőhöz kapcsolódik, és a Bizottság azon állításához, amely szerint a személyzeti szabályzat XI. mellékletének elfogadásával a Tanács minden mérlegelési jogkörről lemondott. A megtámadott rendelet 18. cikke nem állhat ellentétben a személyzeti szabályzat XI. mellékletének 4–7. cikkével, mivel e cikkek nem ugyanarra a helyzetre vonatkoznak. Az említett 18. cikk ugyanis arra a lehetőségre vonatkozik, amikor a személyzeti szabályzatban kifejezetten kimondott rugalmasság alkalmazásával a díjazás és a nyugdíjak kiigazítása mértékének felülvizsgálatára a Bizottság javaslata alapján, a megtámadott rendeletben előírt módon kerül sor, a pénzügyi és gazdasági válságra és az Unió gazdasági és szociális politikájára tekintettel.

A Bíróság álláspontja

90 A Bizottság második jogalapja a személyzeti szabályzat 65. cikkének és a személyzeti szabályzat XI. melléklete 3–7. cikkének a megtámadott rendelet 18. cikke általi megsértésére vonatkozik, amely előírja a megtámadott rendelet felülvizsgálatának lehetőségét. E lehetőség a Bizottság javaslatában nem szerepelt.

91 Ami a díjazás mértékét illeti, a személyzeti szabályzat 65. cikkének (1) bekezdése csupán annak éves felülvizsgálatát írja elő. Ezzel szemben a korrekciós együtthatók esetében e cikk (2) bekezdése a megélhetési költségek jelentős változása esetén megengedi ezen együtthatók időközi kiigazítására vonatkozó intézkedések meghozatalát. A személyzeti szabályzat XI. mellékletének 1–3. cikke pontosítja a díjazás éves felülvizsgálatának módszerét, és e melléklet 4–7. cikke részletesebb szabályokat tartalmaz az időközi kiigazításra és a korrekciós együtthatókra vonatkozóan.

92 Az említett rendelkezések egyike sem mondja ki azt, hogy a díjazás éves felülvizsgálata keretében olyan új szabályokat lehetne alkotni, amelyek megengedik a személyzeti szabályzat 65. cikkének (1) bekezdésében és a személyzeti szabályzat XI. mellékletének 1–3. cikkében foglalt éves felülvizsgálaton túlmenően a díjazás felülvizsgálatát vagy kiigazítását. E rendelkezések továbbá a személyzeti szabályzat 65. cikkének (2) bekezdésében és e melléklet 4–7. cikkében előírt korrekciós együtthatók időközi kiigazításától való eltérést sem teszik lehetővé.

93 Következésképpen a megtámadott rendelet 18. cikkét a személyzeti szabályzat 65. cikkének és XI. melléklete 3–7. cikkének megsértésével fogadták el, ezért azt meg kell semmisíteni.

94 A fenti megfontolásokból következik, hogy a megtámadott rendelet 2. és 4–18. cikkét meg kell semmisíteni.

95 Mindazonáltal a díjazás rendszere folytonosságának megszakadását elkerülendő, az EUMSZ 264. cikk második bekezdésének alkalmazásához kell folyamodni, és a megtámadott rendelet az Európai Unió tisztviselői és egyéb alkalmazottai díjazásának és nyugdíjának 2009. július 1‑jétől kezdődő hatállyal történő kiigazításáról szóló, megsemmisített rendelkezéseinek, vagyis 2. és 4–17. cikkének joghatásait fenn kell tartani a Tanács által a jelen ítélet végrehajtásaként megalkotandó rendelet hatálybalépéséig.

A költségekről

96 Az eljárási szabályzat 69. cikkének 2. §‑a alapján a Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte. A Tanácsot, mivel pervesztes lett, a Bizottság kérelmének megfelelően kötelezni kell a jelen eljárás költségeinek viselésére. Ugyanezen cikk 4. §‑a első bekezdésének értelmében az eljárásba beavatkozó tagállamok és intézmények maguk viselik saját költségeiket.

A fenti indokok alapján a Bíróság (harmadik tanács) a következőképpen határozott:

1) A Bíróság az Európai Unió tisztviselői és egyéb alkalmazottai díjazásának és nyugdíjának, valamint az azokra alkalmazott korrekciós együtthatóknak 2009. július 1‑jétől kezdődő hatállyal történő kiigazításáról szóló, 2009. december 23‑i 1296/2009/EU, Euratom rendelet 2. és 4–18. cikkét megsemmisíti.

2) A Bíróság az 1296/2009 rendelet 2. és 4–17. cikkének joghatásait az Európai Unió Tanácsa által a jelen ítélet végrehajtásaként megalkotandó rendelet hatálybalépéséig fenntartja.

3) A Bíróság az Európai Unió Tanácsát kötelezi a költségek viselésére.

4) A Dán Királyság, a Németországi Szövetségi Köztársaság, a Görög Köztársaság, a Litván Köztársaság, az Osztrák Köztársaság, a Lengyel Köztársaság, Nagy‑Britannia és Észak‑Írország Egyesült Királysága, valamint az Európai Parlament maguk viselik saját költségeiket.

Aláírások