A német területen az építőipari szakemberekből, és alkalom adtán az építőiparban jártas átlagfogyasztókból álló érintett vásárlóközönség szempontjából nem áll fenn a közösségi védjegyről szóló 207/2009 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében vett összetéveszthetőség egyrészről a Nizzai Megállapodás szerinti 1., 2., 17., 19. és 37. osztályba tartozó áruk tekintetében közösségi védjegyként bejelentett REDROCK ábrás megjelölés, másrészről pedig a korábban Németországban a 17., 19., illetve 37. osztályba tartozó áruk vagy szolgáltatások vonatkozásában lajstromozott KEPROCK szóvédjegy, valamint a korábban Németországban a 17., 19., illetve 37. osztályba tartozó áruk vagy szolgáltatások vonatkozásában lajstromozott REDROCK, FLEXIROCK, FORMROCK, FLOOR‑ROCK, TERMAROCK, KLIMAROCK, SPEEDROCK, DUROCK, SPLITROCK, PLANAROCK, TOPROCK, KLEMMROCK, FIXROCK, SONOROCK PLUS, VARIROCK, SONOROCK és MASTERROCK szóvédjegyek között.

A két védjegy közötti hangzásbeli hasonlóság fokának kisebb a jelentősége olyan áruk esetében, amelyeket úgy értékesítenek, hogy az azokat jelölő védjegyeket az érintett közönség a vásárláskor szokásosan vizuálisan is észleli. Márpedig ez az eset az ütköző megjelölésekkel jelölt építőanyagok esetében is, amelyeket úgy értékesítenek, hogy azokon az átlagos fogyasztó vizuálisan észlelheti a csomagoláson elhelyezett védjegyeket. Hasonlóképpen hangsúlyozni kell, hogy a szóban forgó áruk érintett közönség általi kiválasztását szükségképpen megelőzi ezen áruk jellemzőinek a boltokban vagy az interneten történő megvizsgálása, hiszen az említett közönség szeretne megbizonyosodni arról, hogy a felhasznált anyagok hosszú távon is betöltik majd funkciójukat abban az építményben, amelybe beépítésre kerülnek. E körülmények egyben azzal is együtt járnak, hogy az érintett közönség vizuálisan még azt megelőzően szembesül a védjegy képével, hogy meghozná döntését annak kiválasztását illetően.

E körülmények között – azokat elkülönítve vizsgálva – a REDROCK és a KEPROCK védjegy között nem áll fenn az összetévesztés veszélye, még az e két védjeggyel jelölt azon árukat illetően sem, amelyek azonosak. Ugyanis az átlagos fogyasztó, akinek a vásárláskor különösen magas a figyelmi szintje, észlelni fogja a védjegyeket egymástól megkülönböztető eltéréseket, és nem fogja azt gondolni, hogy az ütköző megjelölésekkel jelölt áruk ugyanabból a kereskedelmi forrásból származnak.

Ugyanez érvényes a REDROCK és a KEPROCK védjeggyel jelölt szolgáltatásokra is. Az ütköző megjelöléseket az érintett közönség nem fogja összetéveszteni a KEPROCK védjegy átlagos megkülönböztető képessége, az érintett vásárlóközönség magas figyelmi szintje, illetve ezen áruk és szolgáltatások kereskedelmi forrásának ismerete iránti igénye miatt, valamint azért, mert az ütköző megjelölések között vizuális téren enyhe hasonlóság, hangzásbeli téren átlagos hasonlóság áll fenn, míg fogalmi téren az összehasonlítás semleges eredményre vezet.

Figyelemmel az érintett közönség különösen magas figyelmi szintjére, a megtámadott védjegy és a korábbi FLEXIROCK, FORMROCK, FLOOR‑ROCK, TERMAROCK, KLIMAROCK, SPEEDROCK, DUROCK, SPLITROCK, PLANAROCK, TOPROCK, KLEMMROCK, FIXROCK, SONOROCK PLUS, VARIROCK, SONOROCK és MASTERROCK védjegyek közötti eltérések elegendők az összetéveszthetőség kizárásához.

A „rock” elem igencsak leíró jellegű, illetve pozitív értékítéletet hordoz a korábbi védjegyekkel jelölt áruk és szolgáltatások tekintetében. Ennélfogva nem alkalmas arra, hogy valamely védjegycsalád közös eleme legyen. A közös „rock” elemet tartalmazó védjegyek védjegycsaládkénti elismerése éppen a „rock” elem monopolizálásához vezetne, amely elem igencsak leíró jellegű, illetve a korábbi védjegyekkel jelölt áruk és szolgáltatások tekintetében pozitív értékítéletet hordoz. A védjegycsalád meglétének elismerése által kiszélesített oltalom a gyakorlatban azt jelentené, hogy egyetlen másik gazdasági szereplő sem lajstromoztathatna olyan védjegyet, amely a „rock” elemet tartalmazza, illetve adott esetben még azt is megtilthatnák számára, hogy ezt az elemet reklámszövegekben vagy hirdetési anyagokban használja. A szabad verseny efféle korlátozása, amely az angol alapszókincs részét képező szó egyetlen gazdasági szereplő részére történő fenntartásából eredne, nem igazolható a korábbi védjegyek jogosultjainak alkotói vagy reklámozási erőfeszítéseinek rekompenzálására irányuló törekvésekkel. Ugyanis, amikor nem a használat révén megerősödött megkülönböztető képességről van szó, az a kereskedelmi érték, amelyet az említett jog fenntartása képvisel, nem a jogosult ezen erőfeszítéseinek eredménye, hanem kizárólag a szó azon – a szóban forgó nyelv által előre meghatározott – jelentéséből ered, amely az érintett áruk és szolgáltatások jellemzőire utal.

(vö. 19., 24., 74–76., 78–81., 88., 93., 95. pont)