2

A megtámadott ítélet a következő megállapításokat tartalmazza: „1 [A vitatott] határozatban […] az [Európai Bizottság] megállapította, hogy a [fellebbező] […] és a közel 100%‑os tulajdonában lévő leányvállalata, a Total France SA [(a továbbiakban: Total France)] más vállalkozásokkal együtt megsértette az [EK] 81. cikk (1) bekezdését és az Európai Gazdasági Térségről (EGT) szóló[, 1992. május 2‑i] megállapodás [(HL 1994. L 1., 3. o.; magyar nyelvű különkiadás 11. fejezet, 52. kötet, 3. o.)] 53. cikkének (1) bekezdését azáltal, hogy az EGT‑ben a paraffinviasz‑piacon és a német gacspiacon kartellben vettek részt. 2 A [vitatott] határozat címzettjei a következő társaságok: […], valamint a [fellebbező] és a leányvállalata […] 3 A paraffinviaszt nyersolajból állítják elő finomítással. A paraffinviaszt olyan termékek gyártásához használják, mint gyertyák, vegyi anyagok, gumiabroncsok és gépjárműipari termékek, valamint felhasználják a gumi‑, a csomagolóanyag‑, a ragasztó‑ és a rágógumiiparban is (a [vitatott] határozat (4) preambulumbekezdése). 4 A gacs a paraffinviasz gyártásához szükséges alapanyag. Finomítókban állítják elő az alapolajok nyersolajból való előállításának melléktermékeként. Végső fogyasztóknak is értékesítik, például a forgácslemezgyártók számára (a [vitatott] határozat (5) preambulumbekezdése). 5 A Bizottság azt követően indította meg vizsgálatát, hogy [egy társaság] a 2005. március 17‑i levelében kartell fennállásáról tájékoztatta a Bizottságot […] (a [vitatott] határozat (72) preambulumbekezdése). 6 A Bizottság 2005. április 28‑án és 29‑én az [EK] 81. és az [EK] 82. cikkben meghatározott versenyszabályok végrehajtásáról szóló, 2002. december 16‑i 1/2003/EK tanácsi rendelet (HL 2003. L 1., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 2. kötet, 205. o.) 20. cikének (4) bekezdése alapján helyszíni vizsgálatokat végzett […] a [Total France] […] helyiségeiben (a [vitatott] határozat (75) preambulumbekezdése). 7 A Total France‑t illetően a Bizottság a vizsgálatokat a 2005. április 18‑i bizottsági határozat alapján végezte, amely a [fellebbezőt], valamint az ő közvetlen vagy közvetett irányítása alatt álló valamennyi vállalkozást – ideértve a Total France‑t – kötelezte arra, hogy az 1/2003 rendelet 20. cikkének (4) bekezdése alapján helyszíni vizsgálatnak vessék alá magukat […] 8 A helyszíni vizsgálatról szóló[, 2005. április 18‑i bizottsági] határozatot 2005. április 28‑án közölték a Total France‑szal. A [fellebbezővel] nem közölték e határozatot. 9 A Total France 2005. november 3‑án és 2006. november 27‑én információkéréseket kapott a Bizottságtól, amelyek közül az előbbire 2005. december 23‑án, az utóbbira pedig 2006. december 13‑án válaszolt. 2007. január 30‑án további kérdéseket kapott a Bizottságtól, amelyekre 2007. április 4‑én válaszolt. 10 A Bizottság 2007. május 29‑én kifogásközlést címzett [a vitatott határozat címzettjeihez], köztük a [fellebbezőhöz] és a Total France‑hoz (a [vitatott] határozat (85) preambulumbekezdése). 11 A [fellebbező] a 2007. augusztus 13‑i levélben az információkérésre adott válaszként észrevételeket tett […] 12 A Bizottság 2007. december 10‑én és 11‑én meghallgatást tartott, amelyen a [fellebbező] is részt vett. 13 A meghallgatást követően a [fellebbező] több információkérést is kapott a Bizottságtól. A 2007. december 21‑i és a 2008. május 29‑i információkérés a [fellebbező] és a Total France forgalmára vonatkozott, különösen a paraffinviaszok és a gacs piacain. A 2008. április 4‑i információkérés azon jogsértés megvalósulására vonatkozott, amelyben a Total France részt vett. A [fellebbező] a fenti információkérésekre 2008. február 20‑án, április 8‑án, valamint június 10‑én válaszolt, jelezve ugyanakkor, hogy a Total France terhére rótt jogsértésről nem volt tudomása. 14 A [vitatott] határozat szerint a Total France alkalmazottai a jogsértésben annak egész időtartama alatt közvetlenül részt vettek. A Bizottság tehát megállapította a Total France felelősségét a kartellben való részvételéért (a [vitatott] határozat (555) és (556) preambulumbekezdése). A Bizottság megállapította, hogy a Total France tőkéjének legalább 98%‑a a [fellebbező] tulajdonában volt, ennek alapján pedig vélelmezhető, hogy a [fellebbező] meghatározó befolyást gyakorolt a Total France magatartására, mivel a két társaság egy és ugyanazon vállalkozás részét képezte (a [vitatott] határozat (557)–(559) preambulumbekezdése). A Total France többi tulajdonosának személyazonosságát illetően a Törvényszék által feltett írásbeli kérdésre válaszolva a [fellebbező] pontosította, hogy a Total France tőkéjének fennmaradó része közvetetten szintén az ő tulajdonában volt. Így az eljárás során megállapítást nyert, hogy a perbeli időszakban a Total France a [fellebbező] 100%‑os tulajdonában lévő leányvállalat volt. 15 A jelen ügyben kiszabott bírságok összegét az 1/2003 rendelet 23. cikke (2) bekezdésének a) pontja alapján kiszabott bírságok megállapításáról szóló iránymutatásnak (HL 2006. C 210., 2. o.) […] a kifogásközlés [vitatott határozat címzettjeivel] való közlésének időpontjában hatályban lévő változata alapján számították ki.”