T‑289/03. sz. ügy

British United Provident Association Ltd (BUPA) és társai

kontra

az Európai Közösségek Bizottsága

„Beavatkozás – Bizalmasság”

Az Elsőfokú Bíróság kibővített harmadik tanácsa elnökének végzése, 2005. március 4.

A végzés összefoglalása

1. Eljárás – Beavatkozás – Az eljárási iratok megküldése a beavatkozók részére – Eltérés – Bizalmas kezelés – Feltételek – Bizalmas kezelés iránti kérelem – Indokolás – Az elnök általi vizsgálat – A titkos vagy bizalmas jelleg vizsgálata – Az érdekek mérlegelése

(Az Elsőfokú Bíróság eljárási szabályzata, 116. cikk, 2. §; Az Elsőfokú Bíróság hivatalvezetőjének szóló szolgálati utasítások, 5. cikk, (4) bekezdés, első albekezdés)

2. Eljárás – Beavatkozás – Az eljárási iratok megküldése a beavatkozók részére – Eltérés – Bizalmas kezelés – Információk, amelyeket valamely biztosító olyan nemzeti hatóság számára szolgáltat, amelyet a nemzeti jogalkotó egyes, a magán‑egészségbiztosítást szabályozó nemzeti jogszabályok felülvizsgálatával és alkalmazásával kapcsolatos hatáskörökkel ruházott fel, és amelynek jelentéstételi kötelezettsége van a kormány felé – Az érintett tagállam tekintetében bizalmasnak nem tekinthető információk

(Az Elsőfokú Bíróság eljárási szabályzata, 116. cikk, 2. §)

3. Eljárás – Beavatkozás – Az eljárási iratok megküldése a beavatkozók részére – Eltérés – Bizalmas kezelés – Bizalmas kezelés iránti kérelem valamely tagállammal szemben azzal az indokolással, hogy fennáll annak a kockázata, hogy ez az állam egy másik, tőle függő beavatkozónak olyan információkat továbbít, amelyek bizalmasságát ez utóbbi nem vitatta – A tagállam ilyen magatartásának megengedhetetlenségére tekintettel nem bizonyított kockázat

(EK 10. cikk; az Elsőfokú Bíróság eljárási szabályzata, 116. cikk, 2. §)

4. Eljárás – Beavatkozás – Az eljárási iratok megküldése a beavatkozók részére – Eltérés – Bizalmas kezelés – Olyan információkra vonatkozó bizalmas kezelés iránti kérelem, amelyeket a médiában, többek között magának a felperesnek az ösztönzésére, már széles körben közzétettek – Elutasítás

(Az Elsőfokú Bíróság eljárási szabályzata, 116. cikk, 2. §)

5. Eljárás – Beavatkozás – Az eljárási iratok megküldése a beavatkozók részére – Eltérés – Bizalmas kezelés – Olyan adatokra vonatkozó bizalmas kezelés iránti kérelem, amelyek nem biztosíthatnak hozzáférést a felperesek üzleti érdekeire nézve hátrányos, konkrét gazdasági információkhoz – Elutasítás

(Az Elsőfokú Bíróság eljárási szabályzata, 116. cikk, 2. §)

1. Az Elsőfokú Bíróság eljárási szabályzata 116. cikke 2. §‑ának első mondata lefekteti azt az elvet, hogy a beavatkozó másolatot kap a felek részére kézbesített valamennyi eljárási iratról. Ezért a második mondat csak az ezen elv alóli kivételként engedi meg az ügy egyes iratainak bizalmas kezelését, és így a beavatkozó részére kézbesítendő iratok közül történő eltávolítását.

Ezen eltérés alkalmazási feltételeinek megítéléséhez minden egyes irat, vagy iratrész esetében, amelynek bizalmasan kezelését kérték, mérlegelni kell a felperes arra való jogos törekvését, hogy üzleti érdekei ne szenvedjenek lényeges sérelmet, illetve a beavatkozók ugyancsak jogos törekvését arra, hogy a szükséges információk birtokába kerüljenek annak érdekében, hogy az Elsőfokú Bíróság előtt jogaikat teljes mértékben érvényesíteni és álláspontjukat képviselni tudják.

Fő szabály szerint helyt kell adni az iratok bizalmas kezelése iránti kérelemnek abban az esetben, ha azok üzleti titkot tartalmaznak. Továbbá, az eljárási szabályzat 116. cikke 2. §‑ának első mondatában megfogalmazott elvtől csak azt követően lehet eltérni, hogy megvizsgálták, bizalmas jellegű‑e, vagy sem a kérdéses irat, amelynek bizalmas kezelése iránt kellően indokolt kérelmet nyújtottak be. Különösen az ilyen vizsgálat lehetővé tétele érdekében az Elsőfokú Bíróság hivatalvezetőjének szóló szolgálati utasítások 5. cikke (4) bekezdésének első albekezdése előírja, hogy a fél arra irányuló kérelmében, hogy rendeljék el az ügy iratanyaga egyes elemeinek vagy iratainak bizalmas kezelését, pontosan fel kell tüntetni a bizalmas elemeket vagy szövegrészeket, valamint indokolni kell ezek bizalmas jellegét.

Ezért tehát a bizalmas kezelés iránti kérelem esetén az elnöknek először azt a kérdést kell megvizsgálnia, hogy azok az elemek, amelyeknek bizalmas kezelését kérték, üzleti titoknak vagy bizalmas információknak minősíthetők‑e azzal a beavatkozóval szemben, aki az ügy iratanyaga egyes elemeinek visszatartása ellen fellép. Csak ebben az esetben kell az eljárásban részt vevő felek jogos érdekeit a fent nevezett elvek értelmében mérlegelni.

(vö. 22–26. pont)

2. Az Elsőfokú Bíróság előtti eljárásban beavatkozó tagállammal szemben nem tekinthetők bizalmasnak az arra vonatkozó információk, hogy az egészségbiztosítás nemzeti piacán a kockázatkiegyenlítési rendszer megvalósítása milyen következményekkel járhatna a felperesre nézve, és amely információkat az e piacon tevékenykedő fél annak érdekében szolgáltatott e tagállam állami hatóságának – amelyet a nemzeti jogalkotó a magán‑egészségbiztosítást szabályozó nemzeti jogszabályok felülvizsgálatával és alkalmazásával kapcsolatos bizonyos hatáskörökkel, valamint e témában a kormány melletti tanácsadói funkcióval ruházott fel, és amely köteles összegyűjteni, értékelni és jelentés formájában az illetékes miniszter tudomására hozni a magán‑egészségbiztosítási piac működésével kapcsolatos valamennyi lényeges ténybeli elemet –, hogy az említett kiegyenlítési rendszer bevezetésének relevanciája értékelhető legyen.

(vö. 28–29. pont)

3. Az a tény, hogy valamely tagállam és egy különböző szempontokból tőle függő szerv adott kérdésben egybehangzó általános álláspontot képvisel, még nem engedi meg azt a következtetést, hogy az Elsőfokú Bíróság előtti eljárásban az ő beavatkozásaik szükségképpen teljes összhangban lennének, sem azt, hogy ennek érdekében ők a folyamatban lévő ügyre vonatkozó valamennyi információt – még a bizalmas természetűeket is – valószínűleg megosztják egymással, sem pedig azt, hogy a tagállammal közölt információkat – és amelyekkel kapcsolatban az említett szerv nem vitatta, hogy azok vele szemben bizalmas jellegűek – a tagállam mégis hozzáférhetővé tenné e szerv számára.

Az ilyen közlés kockázata tehát nem fogadható el annak érdekében, hogy ezen információkat a tagállam tekintetében bizalmas jelleggel ruházza fel, annál is kevésbé, mivel az a feltevés, miszerint a beavatkozók esetleg megosztanak egymással bizonyos olyan információkat, amelyeket – miután az ellenérdekű fél kifogást emelt – az Elsőfokú Bíróság a jelen eljárásban, kizárólag jogos érdekeik védelme érdekében személy szerint velük közölt, mindenképpen megengedhetetlen lenne, és a gondos igazságszolgáltatás követelményeinek, valamint ha abban bármely tagállam érintett lenne, akkor az EK 10. cikkben foglalt jóhiszemű együttműködés kötelezettségének súlyos veszélyeztetését jelentené.

(vö. 31–32. pont)

4. Következésképpen el kell utasítani a valamely beavatkozó tekintetében olyan információk bizalmas kezelése iránt benyújtott kérelmet, amely információkat a médiumokban már széles körben közzétettek, mivel ezek bizalmas jellegüket elvesztették, így már nem érdemelnek különleges védelmet az Elsőfokú Bíróság részéről.

(vö. 34–35. pont)

5. Mivel nem bizonyították meggyőzően, hogy összesített és ráadásul meglehetősen régi adatok alapján hogyan lehetne elképzelhető, hogy azokból harmadik személy konkrét, a felperesek üzleti érdekeit sértő információkat vezethetne le a forgalmukkal, a könyvelésükkel, és végül jelenlegi jövedelmezőségükkel kapcsolatban, nem lehet helyt adni azon kérelemnek, hogy ilyen adatokat az egyik beavatkozónak kézbesítendő iratokból eltávolítsanak.

(vö. 38. pont)

AZ ELSŐFOKÚ BÍRÓSÁG KIBŐVÍTETT HARMADIK TANÁCSA ELNÖKÉNEK VÉGZÉSE

2005. március 4.( )

„Beavatkozás – Bizalmasság”

A T‑289/03. sz. ügyben,

a British United Provident Association Ltd (BUPA) (székhelye: London [Egyesült Királyság]),

a BUPA Insurance Ltd (székhelye: London), és

a BUPA Ireland Ltd (székhelye: Dublin [Írország])

(képviselik őket: N. Green QC, K. Bacon és J. Burke barristers, és B. Amory ügyvéd)

felpereseknek

az Európai Közösségek Bizottsága (képviseli kezdetben: J. Flett, később N. Khan, meghatalmazotti minőségben, kézbesítési cím: Luxembourg)

alperes ellen,

támogatják:

a Holland Királyság (képviseli: N. Bel, meghatalmazotti minőségben),

Írország (képviseli: D. O'Hagan meghatalmazotti minőségben, segítőik: G. Hogan SC és E. Regan barrister, kézbesítési cím: Luxembourg),

valamint

a Voluntary Health Insurance Board (székhelye: Dublin [Írország], képviselik: D. Collins, G. FitzGerald és D. Clarke solicitors)

beavatkozók,

a 2003. május 13‑i C (2003) 1322. sz., az írországi egészségbiztosítási piac vonatkozásában bevezetett kockázatkiegyenlítési rendszerről szóló végleges bizottsági határozat (állami támogatási ügy: N 46/2003–Írország) megsemmisítése iránti keresete tárgyában,

AZ ELSŐFOKÚ BÍRÓSÁG KIBŐVÍTETT HARMADIK TANÁCSÁNAK ELNÖKE

meghozta az alábbi

Végzést

A tényállás és az eljárás

1 Az Elsőfokú Bíróság Hivatalánál 2003. augusztus 20‑án nyilvántartásba vett keresetlevelükkel a felperesek a 2003. május 13‑i C (2003) 1322. sz., az írországi egészségbiztosítási piac vonatkozásában bevezetett kockázatkiegyenlítési rendszerről („Risk equalisation scheme”, a továbbiakban: a RES) (állami támogatási ügy: N 46/2003‑Írország) szóló végleges bizottsági határozat megsemmisítése iránt indítottak keresetet.

2 E jogi aktussal a Bizottság úgy határozott, hogy nem emel kifogást a RES‑sel szemben, mivel álláspontja szerint az nem tartalmaz olyan elemet, amelynek alapján az EK 87. cikk (1) bekezdése szerinti állami támogatásnak minősülne. A megtámadott határozatból kiderül, hogy ez a szabályozás lényegében olyan parafiskális járulékrendszert írt elő, amelynek az volt a célja, hogy biztosítsa azon kockázati szintek összehangolását, amelyeknek a 90‑es évek óta liberalizált ír kiegészítő‑egészségbiztosítási piacon jelen lévő gazdasági szereplők ki vannak téve.

3 Az Elsőfokú Bíróság Hivatalánál 2003. november 27‑én és 2003. december 17‑én nyilvántartásba vett beadványaikkal Írország, a Holland Királyság és a Voluntary Health Insurance Board (önkéntes egészségbiztosítók szervezete, a továbbiakban: VHI) kérték a jelen eljárásban beavatkozóként történő részvételük engedélyezését az alperes oldalán. A beavatkozás iránti kérelmeket kézbesítették a felperesek és az alperes számára.

4 2003. december 4‑i és 2004. január 22‑i levelével az alperes közölte, hogy sem észrevételt tenni nem kíván, sem pedig az iratok bizalmas kezelését nem kéri Írország és a Holland Királyság beavatkozásával kapcsolatban. 2004. január 7‑i levelével az alperes azt közölte az Elsőfokú Bírósággal, hogy véleménye szerint engedélyezni kell a VHI beavatkozását, és nincs szükség vele szemben egyetlen elemnek az eltávolítására sem az ügy iratai közül.

5 2004. január 5‑i és 2004. január 22-i levelükben a felperesek közölték, hogy nincs észrevételük Írország és a Holland Királyság beavatkozási kérelmével kapcsolatban. 2004. február 3‑i beadványukban azonban kérték a VHI beavatkozás iránti kérelmének elutasítását.

6 Az Elsőfokú Bíróság Hivatalánál 2004. január 5‑én, 2004. január 22‑én és 2004. február 3‑án nyilvántartásba vett külön beadványaikban a felperesek az Elsőfokú Bíróság eljárási szabályzata 116. cikkének 2. §‑a alapján a keresetlevél bizonyos elemei és azok mellékletei vonatkozásában kérelmezték az iratok bizalmas kezelését a három beavatkozóval szemben. E kérelmek tartalma lényegében azonos.

7 2004. február 3‑i és 2004. április 2‑i végzésével (az Elsőfokú Bíróság harmadik kibővített tanácsa elnökének a T‑289/03. sz., BUPA és társai kontra Bizottság ügyben 2004. április 2‑án hozott végzése [az EBHT‑ban nem tették közzé]) az Elsőfokú Bíróság harmadik kibővített tanácsának elnöke engedélyezte egyrészt Írország és a Holland Királyság, valamint a VHI beavatkozását az alperes kérelmeinek támogatása érdekében. Ezenkívül az elnök úgy határozott, hogy határidőt tűz ki a beavatkozóknak arra, hogy az iratok bizalmas kezelése iránti kérelemmel kapcsolatos esetleges észrevételeiket megtegyék, valamint fenntartotta magának a jogot az e kérelmek megalapozottságáról való döntésre (az egyes végzések rendelkező részének 3. pontja).

8 Az Elsőfokú Bíróság hivatalának vezetője 2004. április 5‑i levelével kézbesítette a beavatkozók részére többek között a keresetlevél nem bizalmas változatát és annak mellékleteit, és felszólította őket, hogy 2004. április 28‑ig tegyék meg esetleges észrevételeiket az ideiglenesen visszatartott elemek bizalmas kezelése iránti kérelmekre.

9 2004. április 27‑i levelében az iratok bizalmas kezelése iránti kérelemmel kapcsolatban a VHI közölte az Elsőfokú Bírósággal, hogy nem kifogásolja a kérdéses elemek visszatartását. A Holland Királyság nem reagált az Elsőfokú Bíróság 2004. április 5‑i levelére.

10 Írország 2004. április 28‑i levelében kifogást emelt a felpereseknek az iratok bizalmas kezelése iránt előterjesztett kérelmével szemben, és kérte az Elsőfokú Bíróságot, hogy az összes eljárási iratot küldje meg számára.

Az iratok bizalmas kezelése iránti kérelmekről

11 A VHI és a Holland Királyság kifejezetten vagy hallgatólagosan lemondott arról, hogy kifogásolja az ügy egyes elemeinek visszatartását. Ennek következtében a felperesek által a VHI‑jal és a Holland Királysággal szemben az iratok bizalmas kezelése iránt benyújtott kérelmek megalapozottságáról már nem kell határozni. Így a jelen végzés az iratok bizalmas kezelése iránt Írországgal szemben benyújtott kérelem vizsgálatára korlátozódik.

12 A felperesek keresetlevelük egyes szövegrészeinek, valamint azok mellékleteinek bizalmas kezelését kérik Írországgal szemben, amelyek állításuk szerint többek között egyetlen versenytársukkal, a VHI‑jal szemben bizalmas információkat és szenzitív üzleti titkokat tartalmaznak. Álláspontjuk szerint ezeket a szövegrészeket azért kell eltávolítani az Írország részére kézbesítendő iratok közül, mert:

– a Health Insurance Authority‑val (a továbbiakban: HIA), azzal az ír hatósággal folytatott bizalmas megbeszélések részleteit tartalmazzák, amely az 1994–2003‑as Health Insurance Acts alapján bizonyos felügyeleti és végrehajtási hatáskörökkel, valamint az ír kormány számára tanácsadói jogosítványokkal rendelkezik a magán‑egészségbiztosításra vonatkozó szabályozás terén;

– olyan, becslésen alapuló, adatokat tartalmaznak, hogy a RES milyen lehetséges terheket ró a BUPA Ireland Ltd‑re annak írországi üzleteivel elért nyereségéhez képest;

– a BUPA Ireland ír piacról történő lehetséges kivonulásával, valamint a RES végrehajtásának következtében várható üzletpolitikájával kapcsolatos információkat fednek fel.

13 A felperesek szerint konkrétan a következő szövegrészekről van szó:

– a keresetlevél 11. pontja teljes egészében (6–7. o.);

– a keresetlevél összefoglalása első pontjának utolsó mondata (58. o.);

– a keresetlevél 150. pontjának utolsó mondata (44. o.);

– a 94. oldal „E célból” kezdetű és „a visszatérítés iránti kérelmekkel kapcsolatban felmerült költségek” végű szövegrésze, valamint Martin O’Rourke tanúvallomásának 95. és 96. pontja, amely a keresetlevél 22. mellékletében található (1392. és 1393. o.);

– M. O’Rourke hivatkozott tanúvallomása 99. pontjának utolsó mondata (1394. o.);

– a keresetlevél 23. mellékletében található, a Nera Economic Consulting által készített, „A BUPA‑ra gyakorolt hatás” kezdetű és „egyedüli szolgáltató” végű jelentés (a továbbiakban: a NERA‑jelentés) 4.5. szakaszának első francia bekezdése (1425. o.);

– a NERA‑jelentés 4.5. szakasza második francia.bekezdésének „Amint a BUPA” kezdetű és „az ír piac” végű utolsó mondata (1425. o.);

– a NERA‑jelentés 4.6. szakaszának „Értekezleteken” kezdetű és „a visszatérítés iránti kérelmekkel kapcsolatban felmerült költségek” végű utolsó mondata (1427. o.);

– a NERA‑jelentés 5.2. szakaszának „Külföldi szolgáltatók” kezdetű és „a VHIB tényleges versenytársa” végű része, amely M. O’Rourke tanúvallomásából került idézésre (1430. o.).

14 Ezenkívül a felperesek a NERA‑jelentés 2.1. és 2.2. sz. táblázatának (1404. o.) bizalmas kezelését is kérik, mert ezek részleteket tartalmaznak a BUPA Ireland bevételeiről és az előzetes visszatérítési kérelmek gyakoriságáról.

15 Írország vitatja, hogy a fent nevezett iratokban található információk kereskedelmi szempontból alapvetően szenzitív vagy bizalmas jellegűek lennének. Egyébként úgy véli, ahhoz, hogy a jelen ügyben felmerült lényeges kérdésekkel kapcsolatban szakszerűen tudja képviselni álláspontját, és a felperesek nyilatkozatait cáfolni tudja, elengedhetetlen, hogy hozzáférjen ezekhez az iratokhoz.

16 Először is, ami a BUPA kereskedelmi stratégiáját illeti, amit a RES végrehajtására tekintettel dolgozott ki, Írország arra hivatkozik, hogy ez a stratégia, amely még bizonytalan, és a BUPA egy későbbi döntésétől függ, nem minősül bizalmas elemnek. Továbbá előadja, hogy a felperesek nem kérték az ellenkérelem bizalmasan kezelését, amelynek 16. pontja egy ezzel kapcsolatban elfogadott álláspontot tartalmaz. Végül, Írország arra hivatkozik, hogy a RES‑nek a felperesek tevékenységére gyakorolt hatása már nyilvánosságra került a felpereseknek az ír médiában, pl. az Irish Independent 2002. június 24‑i cikkében, az Irish Medical News 2002. október 29‑i cikkében és a BUPA internetes honlapján 2003. június 30‑án tett saját nyilatkozataik következtében.

17 Másodsorban, a BUPA Ireland által elért nyereségek állítólag bizalmas voltával kapcsolatban Írország arra hivatkozik, hogy a BUPA Ireland pénzügyi eredményeire vonatkozó néhány számadat már azáltal nyilvánosságra került, hogy az ellenkérelem 16. pontját kézbesítették a beavatkozó számára, ami ellen a felperesek nem tiltakoztak. Írországnak továbbá az a véleménye, hogy a BUPA kereskedelmi forgalmá[ra vonatkozó adatok]hoz való hozzáférés – a teljes a kiadásaira, az általa fizetett biztosítási összegekre és igazgatási kiadásokra is vonatkozó információk hiányában – mindenesetre nem elegendő, mert a BUPA Ireland jövedelmezősége, és még inkább, biztosítási események alakulása a jelen ügyben lényeges elemek. Különösen, ami a keresetlevél 23. mellékletét illeti (1404. o.), azaz a NERA‑jelentés 2.1. és 2.2. táblázatát, Írország fenntartja, hogy a BUPA Ireland nyereségét már bejelentették az ír hatóságoknak.

18 Harmadsorban, ami a BUPA Ireland becslését illeti a RES végrehajtásából adódó potenciális kötelezettségeinek nagyságrendjére vonatkozóan, Írország rámutat, hogy ezeket már közzétették egy internetes oldalon (www.bupaireland.ie//whatsnew/papers), valamint megjelentek a Sunday Business Post 2004. január 18‑i cikkében. Továbbá, mivel a jelen jogvita lényegében a RES arányosságának, illetve a versenytársakra gyakorolt hatásának kérdésével kapcsolatos, a beavatkozónak hozzá kell férnie legalább azokhoz a korlátozott pénzügyi információkhoz a BUPA Irelandot illetően, amelyek a keresetlevélben megtalálhatók.

19 Végül a BUPA Ireland és az HIA közötti megbeszélések tárgyát képező információkkal kapcsolatban Írország előadja, hogy ezeket a sajtóban vagy az ellenkérelemben már nyilvánosságra hozták, ezért azok különös védelmére nincs szükség. Ezenkívül úgy véli, az a tény, hogy a BUPA Ireland és az HIA közötti tárgyalásokra vonatkozó információkat hozzáférhetővé teszik, semmilyen hatással nincs e tárgyalópartnerek későbbi megbeszéléseinek szabadságára.

20 Írországnak ezek alapján az az álláspontja, hogy teljes terjedelmükben közölni kell vele azokat az információkat, amelyekre az iratok bizalmas kezelése iránti kérelem vonatkozik.

21 Az eljárási szabályzat 116. cikkének 2. §‑a szerint:

„Ha a 115. cikk 1. §‑ában előírt hathetes határidőn belül kérelmezett beavatkozást megengedik, a beavatkozó másolatot kap a felek részére kézbesített valamennyi eljárási iratról. Az elnök azonban a fél kérelmére a titkos vagy bizalmas iratokat visszatarthatja.”

22 Az eljárási szabályzat 116. cikke 2. §‑ának első mondata lefekteti azt az elvet, hogy a beavatkozó másolatot kap valamennyi, a felek részére kézbesített eljárási iratról. Ezért a második mondat csak az ezen elv alóli kivételként engedi meg az ügy egyes iratainak a bizalmas kezelését, és így a beavatkozó részére kézbesítendő iratok közül történő eltávolítását (az Elsőfokú Bíróság T‑30/89. sz. ügyben 1990. április 4‑én hozott végzésének [EBHT 1990., II‑163., kivonatosan közzétéve] 10. pontja).

23 Ezen eltérés alkalmazása feltételeinek megítéléséhez minden egyes irat vagy iratrész esetében, amelynek bizalmasan kezelését kérték, mérlegelni kell a felperes arra való jogos törekvését, hogy üzleti érdekei ne szenvedjenek lényeges sérelmet, illetve a beavatkozók ugyancsak jogos törekvését arra, hogy a szükséges információk birtokába kerüljenek annak érdekében, hogy az Elsőfokú Bíróság előtt jogaikat teljes mértékben érvényesíteni és álláspontjukat képviselni tudják (lásd pl. az Elsőfokú Bíróságnak a fentebb hivatkozott Hilti kontra Bizottság ügyben hozott végzése 11. pontját, a T‑66/94. sz., Auditel kontra Bizottság ügyben 1995. február 6‑án hozott végzésének [EBHT 1995., II‑239. o.] 31. pontját és a T‑102/96. sz., Gencor kontra Bizottság ügyben 1997. június 3‑án hozott végzésének [EBHT 1997., II‑879. o.] 12. pontját).

24 Az állandó ítélkezési gyakorlat azt is kimondja, hogy fő szabály szerint helyt kell adni az iratok bizalmas kezelése iránti kérelemnek abban az esetben, ha azok üzleti titkot tartalmaznak (lásd pl. az Elsőfokú Bíróságnak a T‑7/93. R. és T‑9/93. R. sz., Langnese‑Iglo et Schöller Lebensmittel kontra Bizottság egyesített ügyekben 1993. február 19‑én hozott végzésének [EBHT 1993., II‑131. o.] 19. pontját és a T‑74/97. sz., Büchel & Co. Fahrzeugteilefabrik kontra Tanács ügyben 1999. június 21‑én hozott végzésének [az EBHT‑ban nem tették közzé] 8. pontját).

25 Továbbá, az eljárási szabályzat 116. cikke 2. §‑ének első mondatában megfogalmazott elvtől csak azt követően lehet eltérni, hogy megvizsgálták, bizalmas jellegű‑e, vagy sem a kérdéses irat, amelynek bizalmas kezelése iránt kellően indokolt kérelmet nyújtottak be. Különösen az ilyen vizsgálat lehetővé tétele érdekében az Elsőfokú Bíróság hivatalvezetőjének szóló 1994. március 3‑i szolgálati utasítások (HL L 78., 32. o., legutóbb módosítva 2002. június 5‑én, HL L 160., 1. o.) 5. cikke (4) bekezdésének első albekezdése előírja, hogy a fél arra irányuló kérelmében, hogy rendeljék el az ügy egyes elemeinek vagy iratainak bizalmas kezelését, pontosan fel kell tüntetni a bizalmas elemeket vagy szövegrészeket, valamint indokolni kell ezek bizalmas jellegét (az Elsőfokú Bíróság T‑168/01. sz., Glaxo Wellcome kontra Bizottság ügyben 2003. augusztus 5‑én hozott végzésének [az EBHT‑ban nem tették közzé] 36. és 37. pontja).

26 Ezért tehát először azt a kérdést kell megvizsgálni, hogy azok az elemek, amelyeknek bizalmas kezelését kérték, üzleti titoknak vagy bizalmas információknak minősíthetők‑e Írországgal szemben. Csak ebben az esetben kell az eljárásban részt vevő felek jogos érdekeit a fent nevezett elvek értelmében mérlegelni.

AZ HIA‑val folytatott megbeszélések és BUPA Ireland gazdasági tevékenységére vonatkozó adatok állítólag bizalmas jellegéről

27 Tekintve, hogy a BUPA Ireland és az HIA közötti, a keresetlevélben és mellékleteiben ismertetett megbeszélések főként a BUPA Ireland gazdasági tevékenységével kapcsolatos adatokra, valamint a RES esetleges bevezetésének e tevékenységre gyakorolt hatásaira vonatkoztak, a bizalmas kezelés iránti kérelem e két részét együtt kell vizsgálni.

28 Ami a BUPA Ireland és az HIA közötti megbeszélések állítólag bizalmas jellegét, és azok szabadsága garantálásának állítólag szükséges voltát illeti, előzetesen megjegyzendő, hogy az HIA a Health Insurance Acts 1994‑2003 alapján létrehozott ír hatóság, amelyet a nemzeti jogalkotó a magán‑egészségbiztosítást szabályozó nemzeti jogszabályok felülvizsgálatával és alkalmazásával kapcsolatos bizonyos hatáskörökkel, valamint e témában az ír kormány melletti tanácsadói funkcióval ruházott fel. Az is tény, hogy az HIA a fentebb hivatkozott nemzeti szabályozás értelmében különleges hatáskörrel rendelkezik a RES bevezetése és alkalmazása terén. Ez magában foglalja azt a kötelességet, hogy összegyűjtse, értékelje és jelentés formájában az illetékes miniszter tudomására hozza valamennyi, a magán‑egészségbiztosítási piac működésével kapcsolatos lényeges ténybeli elemet, hogy a RES bevezetésének hatása értékelhető legyen. Ezenkívül, amint az különösen a keresetlevél azon szövegrészeiből következik, amelyeknek a felperesek Írországgal szembeni bizalmas kezelését kérték az Elsőfokú Bíróságtól, éppen e szabályozási és igazgatási hatáskörök gyakorlása, azaz a RES bevezetése körébe tartozik, hogy az HIA informális találkozókat tartott a BUPA Irelanddal abból a célból, hogy megvitassák, milyen hatásokkal jár az új rendszer ez utóbbira nézve.

29 Mivel az HIA, mint állami hatóság, felelősséggel tartozik Írországgal szemben a szóban forgó nemzeti szabályozás megfelelő végrehajtásáért, az eddigiekből az következik, hogy sem az HIA‑vel fennálló informális kapcsolatok megléte önmagában, sem pedig az ennek kapcsán a BUPA Ireland által szolgáltatott, arra vonatkozó információk, hogy a RES végrehajtása rá nézve milyen következményekkel járhat, nem tekinthetők bizalmas elemnek Írországgal szemben.

30 Egyébként, az Írországgal kapcsolatban benyújtott, az iratok bizalmas kezelése iránti kérelemből, amely nagyrészt azonos a VHI‑jal és a Holland Királysággal kapcsolatos kérelmekkel, kiderül, hogy a felperesek az ügy egyes elemeinek bizalmas voltát nem annyira Írországgal szemben, hanem különösen a VHI‑jal szemben kívánják megőrizni, amely egyetlen versenytársuk az írországi magán‑egészségbiztosítási piacon.

31 Amint a harmadik kibővített tanács elnöke a BUPA és társai kontra Bizottság ügyben hozott, a fenti 7. pontban hivatkozott végzésében már kifejtette, léteznek ugyan a létesítő okiraton alapuló kapcsolatok az ír állam és a VHI között, tekintve különösen, hogy az ír egészségügyi miniszternek meghatározó befolyása van a VHI igazgatótanácsának összetételére, illetve joga van a tevékenységével kapcsolatos összes információt megkérni tőle. Nem zárható ki ezért a VHI vezetősége részéről bizonyos, az illetékes ír miniszter által képviselt politikai irányvonalhoz történő igazodás, és ebből adódóan bizonyos összhang a VHI, illetve Írország általános álláspontja között. Ebből azonban nem vezethető le az, hogy a VHI és Írország mint beavatkozók között a jelen ügy keretein belül teljes lenne az összhang (lásd a BUPA és társai kontra Bizottság ügyben hozott, a fenti 7. pontban hivatkozott végzés 9. pontját), valamint hogy ennek érdekében a beavatkozók a folyamatban lévő üggyel kapcsolatos valamennyi információt, még a bizalmas természetűeket is, valószínűleg megosztják egymással. Továbbá, leszámítva azt a tényt, hogy a VHI olyan intézmény, amely bizonyos mértékben az ír állam ellenőrzése alatt áll, a felperesek nem nyújtottak be semmilyen bizonyítékot, amely arra engedne következtetni, hogy a VHI vagy annak igazgatótanácsa hozzáférhetne olyan szenzitív információkhoz, amelyek a jelen jogvita keretében esetleg Írország tudomására jutnának.

32 Ezzel kapcsolatban hozzá kell tenni, hogy az a feltevés, miszerint a beavatkozók esetleg megosztanak egymással bizonyos olyan információkat, amelyeket – miután az ellenérdekű fél kifogást emelt – az Elsőfokú Bíróság a jelen eljárásban, kizárólag jogos érdekeik védelme érdekében személy szerint velük közölt, mindenképpen megengedhetetlen lenne, és a gondos igazságszolgáltatás követelményeinek, valamint ha abban bármely tagállam érintett lenne, akkor az EK 10. cikkben foglalt jóhiszemű együttműködés kötelezettségének súlyos veszélyeztetését jelentené.

33 Következésképpen el kell utasítani az azon szövegrészek bizalmas kezelése iránti kérelmet, amelyek a BUPA Ireland és az HIA közötti megbeszélések tartalmát, és a BUPA Ireland gazdasági tevékenységére vonatkozó adatokat tárják fel. Ezért nem szükséges állást foglalni abban a kérdésben, hogy ezen adatok közül némelyek mindenképpen elvesztették‑e bizalmas jellegüket az ír médiában megjelent cikkeknek és annak következtében, hogy az alperes az ellenkérelemben megemlítette őket, ami ellen a felperesek nem tiltakoztak.

A BUPA Irelandnak az ír piacról történő esetleges kivonulására, valamint a RES bevezetése következtében valószínű kereskedelmi stratégiájára vonatkozó információk állítólag bizalmas jellegéről

34 Azzal a BUPA Irelandot állítólagosan fenyegető veszéllyel kapcsolatban, hogy a RES bevezetését követően ki kell vonulnia az ír piacról, Írország jogosan hivatkozik arra, hogy erről a veszélyről az ír média, többek között magának a BUPA Irelandnak a kezdeményezésére, széles körben tudósított, amint azt az Irish Independent 2002. június 24‑i számában, valamint az Irish Medical News 2002. október 29‑i számában megjelent cikkek tanúsítják. A keresetlevél és mellékleteinek szóban forgó szövegrészei ugyanis lényegében megegyeznek az ír sajtóban megjelent megállapításokkal. Ezért ezek a megállapítások mindenképpen elvesztették bizalmas jellegüket, és már nem érdemelnek különleges védelmet az Elsőfokú Bíróság részéről. Ugyanez vonatkozik a felperesek állításaira a RES bevezetése esetére tervezett kereskedelmi stratégiájukra vonatkozóan, ez ugyanis éppen az ír piacról történő esetleges kivonulásban áll.

35 Következésképpen el kell utasítani az azon állítások, miszerint a BUPA Ireland ki van téve annak a veszélynek, hogy ki kell vonulnia az ír piacról, valamint a RES bevezetése következtében valószínű kereskedelmi stratégiájára vonatkozó állítások, bizalmas kezelése iránti kérelmet.

A NERA‑jelentés 2.1. és 2.2. táblázatában szereplő adatok állítólag bizalmas jellegéről

36 A NERA‑jelentés 2.1. és 2.2. táblázatában szereplő adatokkal kapcsolatban a felperesek lényegében azt adják elő, hogy ezek „alapvető operatív információkat” fednek fel, amelyek a BUPA bevételeivel kapcsolatos részletekre és a visszatérítési kérelmek gyakoriságára vonatkoznak, és amelyek „más információkkal együtt történő” elterjedése lehetővé tenné a BUPA jövedelmezőségének megítélését.

37 Először is meg kell jegyezni, hogy az ügy irataiból nem állapítható meg egyértelműen, hogy a fent említett táblázatokban szereplő információkról a BUPA Ireland és az HIA folytatott‑e már eszmecserét, aminek következtében azok mindenképpen elvesztették volna bizalmas jellegüket (lásd a fenti 26. és az azt követő pontokat). Továbbá nem vitatható, hogy a NERA által e táblázatokban kezelt adatok a BUPA Irelandnak az ír magán‑egészségbiztosítási piacon kifejtett kereskedelmi tevékenységére vonatkoznak, és ezért fő szabály szerint üzleti titkot képezhetnek.

38 Nyilvánvaló azonban, hogy a fent említett táblázatok csak a BUPA Ireland 2002. évi kereskedelmi tevékenységével kapcsolatos, grafikusan megjelenített összesített adatokat tartalmaznak, mint például a BUPA Irelandnál biztosítottak átlagéletkora, a „BUPA biztosítási kötvényekért” fizetett biztosítási díjak, és a visszatérítési kérelmek gyakorisága. Márpedig a felperesek nem bizonyították elég meggyőzően, hogy ezen összesített adatok alapján, amelyek ráadásul meglehetősen régiek, hogyan lehetne elképzelhető, hogy azokból harmadik személyek konkrét, a felperesek üzleti érdekeit sértő információkat vezethetnek le a forgalmukkal, a könyvelésükkel, és végül a BUPA Ireland jelenlegi jövedelmezőségével kapcsolatban (lásd az Elsőfokú Bíróságnak a T‑134/94., T‑136/94–T‑138/94., T‑141/94., T‑145/94., T‑147/94., T‑148/94., T‑151/94., T‑156/94. és T‑157/94. sz. egyesített, TNMH Stahlwerke és társai kontra Bizottság ügyben 1996. június 19‑én hozott végzése [EBHT 1996., II‑537. o.] 24. pontját is). Végül, a felperesek azt sem határozták meg pontosan, mennyiben tennék lehetővé ezek az adatok, „más információkkal együtt”, amelyeknek esetleges tartalmát nem közölték, a BUPA Ireland jelenlegi üzleti tevékenysége jövedelmezőségének meghatározását.

39 Ilyen körülmények között nem lehet helyt adni a NERA‑jelentés 2.1. és 2.2. sz. táblázatának az Írország részére kézbesítendő iratok közül történő eltávolítására irányuló felperesi kérelemnek. Írország azon érvével kapcsolatban, miszerint a jelen eljárás célja érdekében még kiterjedtebb hozzáférésre lenne szükség a BUPA Ireland gazdasági teljesítményével kapcsolatos adatokhoz, meg kell állapítani, hogy ez az érv nyilvánvalóan semmilyen összefüggésben nem áll a jelen végzés tárgyát képező bizalmas kezelés iránti kérelemmel, ezért nem elfogadható.

A költségekről

40 Az Elsőfokú Bíróság kibővített harmadik tanácsának elnöke a költségekről jelenleg nem határoz.

A fenti indokok alapján

AZ ELSŐFOKÚ BÍRÓSÁG KIBŐVÍTETT HARMADIK TANÁCSÁNAK ELNÖKE

a következőképpen határozott:

1) A felperesek által 2004. január 22‑én és 2004. február 3‑án a Holland Királyság és a Voluntary Health Insurance Board vonatkozásában benyújtott, az iratok bizalmas kezelése iránti kérelem megalapozottságáról nem szükséges határozni.

2) Az Elsőfokú Bíróság elnöke a felperesek által benyújtott, az iratoknak Írország vonatkozásában történő bizalmas kezelése iránti kérelmet elutasítja.

3) Írország számára kézbesítésre kerül az ügy összes iratának egy példánya, ahogyan azokat a felperesek az Elsőfokú Bírósághoz benyújtották.

4) A beavatkozók részére határidő kerül kitűzésre beavatkozási beadványuk előterjesztésére.

5) Az Elsőfokú Bíróság kibővített harmadik tanácsának elnöke a költségekről jelenleg nem határoz.

Luxembourg, 2005. március 4.

H. Jung M. Jaeger