C-169/07. sz. ügy

Hartlauer Handelsgesellschaft mbH

kontra

Wiener Landesregierung és Oberösterreichische Landesregierung

(a Verwaltungsgerichtshof [Ausztria] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)

„A letelepedés szabadsága — Szociális biztonság — Állami finaszírozású nemzeti egészségügyi rendszer — Természetbeni ellátások rendszere — A biztosított által előlegezett költségek megtérítésének rendszere — Ambuláns fogászati ellátásokat nyújtó magán poliklinika létesítésére vonatkozó engedély — Egészségügyi intézmény létesítését igazoló igények értékelési szempontjai — Minőségi, kiegyensúlyozott és mindenki számára hozzáférhető orvosi vagy kórházi ellátás fenntartásának célja — A szociális biztonsági rendszer pénzügyi egyensúlyát súlyosan veszélyeztető kockázat megelőzésének célja — Koherencia — Arányosság”

Y. Bot főtanácsnok indítványa, az ismertetés napja: 2008. szeptember 9. I ‐ 1723

A Bíróság ítélete (nagytanács), 2009. március 10. I ‐ 1751

Az ítélet összefoglalása

Személyek szabad mozgása – A letelepedés szabadsága – A szolgáltatásnyújtás szabadsága – Korlátozások – Önálló fogászati poliklinikák létesítéséhez a piaci igények alapján kibocsátott előzetes hatósági engedélyt előíró nemzeti szabályozás – Megengedhetetlenség – Közérdekre alapított igazolás – Hiány

(EK 43. cikk és EK 48. cikk)

Az EK 43. cikkel és az EK 48. cikkel ellentétesek azok a nemzeti rendelkezések, amelyek értelmében önálló fogászati poliklinika formájában működő egészségügyi magánintézmény létesítéséhez engedély szükséges, és amelyek szerint ezen engedély kiadását meg kell tagadni, ha az egészségbiztosítási pénztárral szerződésben álló orvosok által már biztosított ellátási kínálatra tekintettel ilyen intézmény létrejöttét semmilyen igény nem igazolja, mivel e rendelkezések nem alkalmaznak ilyen feltételeket a csoportpraxisokra is, és nem alapulnak olyan feltételen, amely képes lenne kellőképpen korlátok közé szorítani a nemzeti hatóságok mérlegelési jogkörének gyakorlását.

Az ilyen nemzeti szabályozás nem alkalmas a minőségi, kiegyensúlyozott és mindenki számára hozzáférhető orvosi szolgáltatás fenntartására irányuló célok megvalósulásának biztosítására, valamint a szociális biztonsági rendszer pénzügyi egyensúlyát súlyosan veszélyeztető kockázat megelőzésére. Egyrészről, e szabályozás nem követi koherensen és szisztematikusan az említett célokat, mivel az új fogászati poliklinikák esetétől eltérően a csoportpraxisok létrehozására nem alkalmazza az előzetes engedélyezési rendszert, jóllehet a csoportpraxisok általában ugyanazon orvosi szolgáltatásokat kínálják, mint a fogászati poliklinikák, és rájuk is ugyanazon piaci feltételek vonatkoznak, továbbá a beteg számos esetben nem is érzékeli az e két struktúra közötti különbséget. Másrészről ahhoz, hogy az előzetes hatósági engedélyezés rendszere abban az esetben is igazolható legyen, ha korlátozza valamely alapvető szabadságot, annak olyan objektív, hátrányos megkülönböztetéstől mentes és előzetesen ismert kritériumokon kell alapulnia, amelyek kellőképpen korlátok közé szorítják a nemzeti hatóságok mérlegelési jogkörének gyakorlását. Ilyen helyzet azonban nem valósul meg, mivel az új fogászati poliklinika létesítésére vonatkozó előzetes engedély kibocsátásának feltétele az egy orvosra jutó betegek számán alapuló olyan kritérium teljesülése, amelyet előzetesen semmilyen módon nem rögzítenek, vagy hoznak az érintettek tudomására, továbbá mivel az előzetes hatósági engedélyezés rendszere olyan módszeren alapul, amely veszélyeztetheti az érintett engedély iránti kérelem elbírálásának objektivitását és pártatlanságát.

(vö. 57., 58., 63–66., 68–72. pont és a rendelkező rész)