ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
31

Ezenkívül az ítélkezési gyakorlatból az következik, hogy minél rövidebb a megjelölés, annál könnyebben érzékeli a közönség annak egyes különböző elemeit. Így a rövid szavak esetében gyakran még a kis különbségek is eltérő összbenyomást kelthetnek [lásd ebben az értelemben: 2004. július 6‑iGrupo El Prado Cervera kontra OHIM – Hértiers Debuschewitz [CHUFAFIT] ítélet, T‑117/02, EU:T:2004:208, 48. pont; 2016. szeptember 28‑iThe Art Company B & S kontra EUIPO – G‑Star Raw [THE ART OF RAW] ítélet, T‑593/15, nem tették közzé, EU:T:2016:572, 28. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
5

Az angol nyelven megfogalmazott jelentésben a felperes neve a következő bekezdésben szerepel: „Both, Leon Leonard Johan Veen and [A] came into noticed in several Dutch investigations concerning suspicious transactions. In addition, Leon Leonard Johan Veen had been reported also in a Swedish investigation concerning drugs trafficking and a Polish investigation concerning fraud.” (Mind Leonard Johan Veen, mind pedig [A] személye felmerült több, gyanús ügyletekre vonatkozó holland nyomozásban is. Ezenkívül Leon Leonard Johan Veen nevét egy kábítószer‑kereskedelemmel kapcsolatos svéd nyomozás és egy csalás miatt folytatott lengyel nyomozás keretében is jelezték).
262

Még ha feltételezzük is, hogy az érintett vállalkozások hivatkozhatnak az említett gyakorlatra, a Bizottság akkor is tekintheti úgy, hogy a szóban forgó összefonódás jelentősen befolyásolhatja a versenyt a belső piacon, és ezért elküldheti a felhívó levelet, helyt adhat az áttétel iránti kérelemnek, és megvizsgálhatja azt. Következésképpen a Bizottság alelnökének beszédében a jövőbeni „szemléletváltásra” és a végrehajtás hozzávetőleges ütemtervére vonatkozó bejelentés nem releváns, és a felperes és a Grail e bejelentés be nem tartására vonatkozó érvelését mint hatástalant el kell utasítani. Ugyanez vonatkozik az arra alapított érvekre is, hogy a 22. cikkre vonatkozó iránymutatást a felhívó levél elküldése után fogadták el.
58

Ily módon az uniós bíróság egy európai uniós védjegy lajstromozását kérő személy vonatkozásában már megállapította azt a szándékot, hogy tisztességtelenül kihasználja valamely korábbi védjegy maradvány jóhírnevét, ideértve azt az esetet is, ha e védjegyet már nem használják (2014. május 8‑iSimca ítélet, T‑327/12, EU:T:2014:240), vagy valamely természetes személy nevének jelenlegi ismertségét (2019. május 14‑iNEYMAR ítélet, T‑79/17, T‑79/17, nem tették közzé, EU:T:2019:329), amennyiben e maradvány jóhírnevet vagy jelenlegi közismertséget megfelelően bizonyították. Ezzel szemben megállapította, hogy nem áll fenn valamely harmadik személy által igényelt kifejezés jóhírnevének bitorlása, és következésképpen a védjegybejelentő rosszhiszeműsége sem, ha e kifejezést az Unióban nem jegyezték be, nem használták és nem élvezett jóhírnevet (lásd ebben az értelemben: 2018. november 29‑iKhadi and Village Industries Bizottság kontra EUIPO – BNP Best Natural Products [Khadi Ayurveda] ítélet, T‑683/17, nem tették közzé, EU:T:2018:860, 68–71. pont).
191

A Portugál Köztársaság azt is jelzi, hogy a jogbiztonság, a bizalomvédelem és a megfelelő ügyintézés elvének megsértése annál is inkább nyilvánvaló, mivel ő maga és a hivatalos vizsgálati eljárásban részt vevő 102 érdekelt fél kérte az ügy lezárását, a Bizottság tudatában volt a ZFM mint kedvezőbben kezelendő legkülső régió gazdasági, adóügyi és társadalmi jelentőségének, és a portugál hatóságok nem csupán megerősítették a ZFM‑re vonatkozó ellenőrzéseket, hanem az ügy lezárása érdekében a III. programra vonatkozó módosításokat is javasoltak.
13

Egyébiránt 2021. május 3‑án a felperes e‑mailben tájékoztatta egységvezetőjét arról, hogy „internet hiányában” nem tud hozzáférni a szerverhez és az informatikai eszközökhöz, azonban otthonában továbbra is rendelkezésre áll bármilyen utasítás végrehajtása céljából, és telefonon is elérhető. E levélre tekintettel a Humánerőforrásügyi és Biztonsági Főigazgatóság 2021. május 19‑én arról tájékoztatta a felperest, hogy 2021. május 3‑át igazolatlan távollétnek tekintette, és egy napot levont az éves szabadságából. 2021. július 16‑án a felperes panaszt nyújtott be e határozat ellen.
80

Először is a felperes előadja, hogy az EKSZ főtitkárának 2019. november 27‑én kelt, a próbaidőre vonatkozó végső értékelő jelentést közlő levelére válaszul észrevételeket nyújtott be, amelyekkel kapcsolatban nem történt intézkedés. A felperes azt állítja, hogy nem volt lehetősége befolyásolni a kinevezésre jogosult hatóság döntéshozatali eljárását, amit az is bizonyít, hogy az első megtámadott határozat nem utal az általa 2019. december 12‑én és 2020. január 30‑án benyújtott észrevételekre, és hogy a határozatból semmilyen módon nem tűnik ki, hogy a kinevezésre jogosult hatóság ténylegesen az e jelentéssel kapcsolatban általa benyújtott észrevételek ismeretében gyakorolta mérlegelési jogkörét.
93

Először is, ami az Egyesült Királyság területére vonatkozó bizonyítékokat illeti, a megtámadott határozat 71–74. pontjában a fellebbezési tanács megállapította, hogy 2020. február 1‑jén az Egyesült Királyság az EUSZ 50. cikk értelmében kilépett az Unióból, és harmadik országgá vált. Bár az uniós jog az átmeneti időszakban továbbra is alkalmazandó az Egyesült Királyságban és annak területén, ez az átmeneti időszak 2020. december 31‑én lejárt, a Nagy‑Britannia és Észak‑Írország Egyesült Királyságának az Európai Unióból és az Európai Atomenergia‑közösségből való kilépéséről szóló megállapodás (HL 2020. L 29., 7. o.; a továbbiakban: kilépési megállapodás) 126. és 127. cikkének megfelelően. 2021. január 1‑jétől a védjegyekre vonatkozó uniós szabályozás már nem volt alkalmazandó az Egyesült Királyságra és annak területére, kivéve ha – és csak annyiban, amennyiben – a kilépési megállapodás kifejezetten előírta annak további alkalmazását. A fellebbezési tanács az EUIPO főigazgatójának az Egyesült Királyság Unióból való kilépésének az EUIPO gyakorlatának bizonyos vonatkozásaira gyakorolt hatásáról szóló, 2020. szeptember 10‑i 2/20. sz. közleményének 2. pontjára is hivatkozott.
114

Előzetesen meg kell állapítani, hogy még ha az adminisztráció széles mérlegelési jogkörrel rendelkezik is a határozott idejű szerződés határozatlan idejű szerződéssé történő meghosszabbítása során, amint az a fenti 82. és 83. pontból kitűnik, az ilyen jogkör gyakorlása során hozott aktus ellen benyújtott megsemmisítés iránti kereset esetén a Törvényszék is+ jogszerűségi felülvizsgálatot gyakorol, amely több tekintetben is kifejezésre juthat. Az ideiglenes alkalmazotti szerződést meg nem hosszabbító, sérelmet okozó aktusnak minősülő határozat megsemmisítése iránti kérelem tekintetében az uniós bíróság felülvizsgálatának az említett határozatot esetlegesen igazoló szolgálati érdek értékelésében elkövetett nyilvánvaló mérlegelési hiba hiányának, a hatáskörrel való visszaélés hiányának, valamint az adminisztrációt a közte és valamely alkalmazottja közötti szerződés megújításáról való döntésekor terhelő gondoskodási kötelezettség megsértése hiányának vizsgálatára kell korlátozódnia. A Törvényszék ezen túlmenően megvizsgálja, hogy az adminisztráció elkövetett‑e eljárási szabálytalanságokat vagy tárgyi tévedéseket (lásd ebben az értelemben: 2018. december 13‑iWahlström kontra Frontex ítélet, T‑591/16, nem tették közzé, EU:T:2018:938, 47. pont).
1

Az EUMSZ 263. cikken alapuló keresetében a felperes, a Citizens’ Committee of the European Citizens’ Initiative „Minority SafePack – one million signatures for diversity in Europe” a „Minority SafePack – one million signatures for diversity in Europe” című európai polgári kezdeményezésről szóló 2021. január 14‑i C(2021) 171 final bizottsági közlemény (a továbbiakban: megtámadott közlemény) megsemmisítését kéri.
1

Az EUMSZ 270. cikkre és az Európai Unió tisztviselőinek személyzeti szabályzata (a továbbiakban: személyzeti szabályzat) 91. cikkére alapított keresetével SY felperes lényegében először is azt kéri, hogy a Törvényszék semmisítse meg az EPSO/AD/374/19 nyíltversenyvizsga‑felhívásnak a Covid19‑világjárvány kitörése miatt az említett versenyvizsgához kapcsolódó vizsgákra vonatkozó részletszabályokat módosító függelékét (HL 2020. C 374. A, 3. o.), az Európai Bizottság 2020. november 20‑i vizsgabehívóját, az említett versenyvizsga alapján versenyjogi területen felállított tartaléklistát, a pályázóknak ezen tartaléklista alapján történő felvételére vonatkozó határozatokat, valamint a versenyvizsga vizsgabizottsága által jóváhagyott, a felperes nevének a tartaléklistára való felvételét mellőző határozat felülvizsgálatát elrendelő határozatot. Másodszor, a felperes másodlagosan azt kéri, hogy a meghozandó ítélet pontosítsa azokat a konkrét követelményeket, amelyeket a Bizottságnak be kell tartania annak érdekében, hogy visszaállítsa azt a jogi helyzetet, amelyben a felperes az említett vizsgabizottság által elkövetett jogsértést megelőzően volt, lehetővé téve ezzel a Bizottság számára azt, hogy felvegye a felperes nevét a tartaléklistára. Harmadszor a felperes azt kéri, hogy a Törvényszék állapítsa meg, hogy a Bizottság megsértette az EUMSZ 265. cikket, mivel a 2021. január 17‑i közigazgatási panaszára vonatkozóan nem közölt vele határozatot.
112

Az elegendő készpénzállományra vonatkozó megállapításának alátámasztására a Bizottság a megtámadott határozat (90) preambulumbekezdésének a) pontjában először is megállapította, hogy a CCPL‑csoport 2018‑ban és 2019‑ben jelentős, 18,6 millió euró, illetve 22,8 millió euró összegű készpénzegyenleggel rendelkezett. Az említett határozat (90) preambulumbekezdésének b) pontjában a Bizottság kifejtette, hogy az említett csoport 2014 és 2018 közötti átlagos készpénzegyenlege, vagyis e csoport átlagos éves forgalmának körülbelül 11,6%‑a megfelelő mutatónak minősült azon következtetés levonásához, hogy a készpénzállomány szintje elegendő volt a rövid távú kötelezettségek és kiadások teljesítéséhez, az üzletmenet folytonosságának biztosításához és az átmeneti készpénzhiány elkerüléséhez. Az említett határozat (90) preambulumbekezdésének c) pontjában a Bizottság megállapította, hogy ugyanez a következtetés levonható a készpénzegyenleg és az eladások aránya alapján is. Ugyanezen határozat (90) preambulumbekezdésének d) pontjában a Bizottság megjegyezte, hogy mivel a készpénzállomány leggyakrabban a szóban forgó csoport holdingvállalatainál van, amelyeknek tulajdonképpen nincsenek alkalmazottai, és igen alacsony forgalmat bonyolítanak, valószínűtlen, hogy a bírság megfizetése a csoport szintjén rendelkezésre álló készpénzállományból veszélyeztetné a csoport két fő operatív vállalatának gazdasági életképességét. A megtámadott határozat (90) preambulumbekezdésének e) pontjában hangsúlyozta, hogy észrevételeiben és válaszaiban a CCPL nem említett semmilyen különleges készpénzszükségletet sem a Covid19‑világjárványból eredő nehézségek kezelése, sem pedig a 2020–2023‑as időszakra vonatkozó szerkezetátalakítási terv folytatása érdekében. Végül a megtámadott határozat (90) preambulumbekezdésének f) pontjában a Bizottság megállapította, hogy bár kifejezetten felhívta a CCPL‑t, hogy nyújtsa be észrevételeit a csoport azon képességére vonatkozóan, hogy a bírságok kifizetéséhez szükséges pénzügyi erőforrásokat előteremtse, a CCPL nem válaszolt, és azt sem közölte, hogy miért nem tudja a csoport szintjén rendelkezésre álló készpénzt ilyen kifizetésre felhasználni. Ezzel összefüggésben a Bizottság hozzátette, hogy figyelembe kell venni azt az 5942084 eurós összeget is, amelyet a 2019. július 11‑iCCPL és társai kontra Bizottság ítélet (T‑522/15, nem tették közzé, EU:T:2019:500) teljesítéseként 2019. október 7‑én térített vissza a CCPL‑nek.
37

Következésképpen, amint azt az EUIPO állítja, valamely védjegy lajstromozásának megtagadásához kétségkívül elegendő, ha akár egyetlen kizáró ok is alkalmazható (2002. szeptember 19‑iDKV kontra OHIM ítélet, C‑104/00 P, EU:C:2002:506, 28. pont). Mindenesetre, amint az a fenti 36. pontból kiderül, a megkülönböztető képesség hiányára alapított olyan feltétlen kizáró ok vizsgálata, amelyet a jelen ügyben a fellebbezési tanács megvizsgált, azt feltételezi, hogy a vitatott védjegy teljesíti a 207/2009 rendelet 4. cikkében említett feltételeket (lásd ebben az értelemben: 2021. október 6‑iKét párhuzamos vonal közötti halszálkaminta ábrázolása ítélet, T‑124/20, nem tették közzé, EU:T:2021:668, 56. pont).
33

A Bizottság szerint a társpályázó üzemi tanácsok feladata nem csupán a költségvetési rendelet 196. cikke (1) bekezdésének c) pontjában felsorolt bizonyítékokkal összehasonlítható bizonyítékok előterjesztése, hanem ugyanezen rendelet 197. cikke (2) bekezdése c) pontjának megfelelően azok egyenértékűségének a bizonyítása is. Egy bizonyíték egyenértékű, ha megfelel a jogi személytől megkövetelt bizonyítéknak, és ebben az értelemben tartalmazza az említett rendelet 196. cikke (1) bekezdésének c) pontjában megkövetelt információkat.
9

Másodszor a felperes azt állította, hogy a módosító törvény 18. §‑a sérti az egyenlő bánásmód elvét, mivel egyes termelőket – az alapvető jellemzőik tekintetében hasonló helyzetben lévő más termelőkhöz képest – előnyben részesítő kedvezményes árakat eredményezett, anélkül hogy ezt objektív okok igazolnák. Egyrészt e hátrányos megkülönböztetés a módosító törvény 18. §‑a rendelkezéseinek hatálya alá tartozó egyedi jogalanyok között mutatkozik meg, mivel az energetikai létesítményekkel rendelkező tulajdonos jogalanyok, amelyeket különböző időpontokban, eltérő beruházási költségekkel és eltérő megtérülési rátával építettek meg és helyeztek üzembe (mivel a voltaikus létesítmények ára 2009 és 2014 között jelentősen csökkent), a villamos energia felvásárlása tekintetében ugyanolyan kedvezményes árat élveznek. Másrészt e hátrányos megkülönböztetés az energetikai létesítmények azon tulajdonosai tekintetében is megnyilvánul, amelyek a támogatási kérelmeiket a megújuló energiaforrásokból előállított energiáról szóló törvény hatálybalépését követően nyújtották be, valamint a megújuló energiát termelők olyan más kategóriái tekintetében is, amelyek a megújuló energiaforrásokból előállított energiáról szóló törvény hatálybalépése előtt is támogatásban részesültek. A módosító törvény 18. §‑a így sérti az Európai Unió Alapjogi Chartájának 20. cikkében biztosított egyenlő bánásmód elvét és a hátrányos megkülönböztetés tilalmának elvét.
1

Az EUMSZ 263. cikkre alapított keresetében a felperes, az E. Breuninger GmbH & Co. az SA.61744 (2021/N) – Az ideiglenes keret alapján engedélyezett támogatási programoknak különösen az ideiglenes keret ötödik módosítását követően történő kiigazításával kapcsolatos módosítások kollektív bejelentése – állami támogatásról szóló, 2021. február 12‑i C(2021) 1066 final bizottsági határozattal (HL 2021. C 77., 18. o.) módosított, az SA.59289 (2020/N) – Németország Covid19 – A fedezetlen állandó költségek támogatása – állami támogatásról szóló, 2020. november 20‑i C(2020) 8318 final bizottsági határozat (HL 2022. C 124., 1. o.; a továbbiakban: megtámadott határozat) megsemmisítését kéri.
50

Noha az adminisztráció széles mérlegelési jogkörrel rendelkezik, de azért az ezen jogkör gyakorlása során elfogadott határozattal szemben előterjesztett megsemmisítés iránti kereset tárgyában eljáró Törvényszék is gyakorol jogszerűségi felülvizsgálatot, és ez a felülvizsgálat több szempontra is kiterjed. Az ideiglenes alkalmazott szerződésének meghosszabbítását mellőző határozat megsemmisítése iránti kérelmet illetően az uniós bíróság felülvizsgálatának arra kell korlátozódnia, hogy nem történt‑e téves jogalkalmazás, nyilvánvaló értékelési hiba és hatáskörrel való visszaélés, valamint hogy az adminisztráció nem sérti‑e meg az őt terhelő gondoskodási kötelezettséget, amikor az egyik alkalmazottjával kötött szerződés meghosszabbításáról kell határoznia. Ráadásul a Törvényszék azt is vizsgálja, hogy az adminisztráció követett‑e el tárgyi pontatlanságokat (lásd ebben az értelemben: 2018. december 13‑iWahlström kontra Frontex ítélet, T‑591/16, nem tették közzé, EU:T:2018:938, 47. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
67

A Bizottság vitatja Románia érveit. A Bizottság szerint először is téves információk alapján hagyta jóvá a 2007 és 2013 közötti időszakra vonatkozó NVP hetedik módosítását. Így a 2012. április 4‑i levele (lásd a fenti 6. pontot) nem tartalmaz olyan pontos, feltétlen és egybehangzó ígéreteket, amelyek jogos bizalmat kelthetnének a tekintetben, hogy továbbra is alkalmazandók a vitatott alintézkedésben előírt kifizetési arányok. Románia, mivel nem vezetett be felülvizsgálati záradékot az érintett kedvezményezettekkel kötött szerződéseiben, felelőssé vált ez utóbbiak várakozásaiért. Továbbá a Bizottság nem sértette meg a jogbiztonság elvét, és a román hatóságokkal nem közölte túl későn az érintett kedvezményezettek túlzott mértékű kompenzációjának elkerülésére irányuló lehetséges megoldást. Végül téves Románia azon feltevése, amely szerint a módosításukig a 2007 és 2013 közötti időszakra vonatkozó NVP‑t és a jóváhagyott módszer alapján megállapított kifizetési arányokat szigorúan tiszteletben kell tartani. Az 1698/2005 rendeletnek az 1974/2006 rendelet 6. cikke (1) bekezdésének c) pontjával és 9. cikkének (3) bekezdésével összefüggésben értelmezett 19. cikke csak a nemzeti vidékfejlesztési programok felülvizsgálatára és módosítására vonatkozik, és nem érinti a közös agrárpolitika finanszírozásával, irányításával és monitoringjával kapcsolatos szabályokat, valamint a Bizottságnak az e szabályok megsértésével teljesített kifizetésekre vonatkozó kötelezettségeit.
185

Végül, 2022. február 27‑én vasárnap a katonai agressziót több meghívott továbbra is jogszerű fellépésként mutatta be, amelynek célja az önmagukat kikiáltó donbaszi köztársaságok védelme és a nyugati fenyegetésre való reagálás volt, valamint többek között az Egyesült Államok általi manipulációra hivatkoztak, többek között az Oroszországi Föderációval szemben kiszabott szankciókat illetően is. Közelebbről, a délelőtti műsorban egy donbaszi különmegbízott (akinek a képe melletti feliraton a „Donyeck. Donyecki Köztársaság” megjelölés szerepelt) jelezte többek között, hogy „a helyi hatóságok attól tartanak, hogy az ukrán erők az olajraktárakat veszik célba, ahogyan az Luhanszk régióban is történt”. A délután során egy, stratégiai hírszerzési tanácsadóként bemutatott, a stúdióban jelen lévő meghívott újságíró a [műsort vezető] újságíró kérdésére a következőket mondta: „[A] párbeszédnek nincs alternatívája, főleg ha ezt az ukrajnai orosz inváziót agresszióként, jogellenes cselekményként fogjuk fel, ezzel szemben bizonyos fajta legitimitással is felruházható, mivel Oroszország a Donbaszban élő, oroszul beszélő lakosság kérésével igazolhatja ezt a fellépést”. Ugyanezen a délután sugároztak egy, a donbaszi helyzetet érintő egyoldalú riportot, amely az Ukrajnával szembeni agresszió előtt készült, és amely lényegében kizárólag az önmagukat kikiáltó donbaszi köztársaságokban uralkodó oroszbarát hangulatról számolt be. E riportban Ukrajnát szinte kizárólag agresszor államként mutatják be, amely egyedül felelős a Donbasz bombázásáért, mind a megkérdezett lakosság, mind a riportban szereplő egyetlen újságíró állítása szerint. Az ukrán hatóságok álláspontjáról vagy a Donbasz bombázását elkövető erők kilétévél kapcsolatos nemzetközi vitákról egyáltalán nem tesznek említést.
3)

A Cooperativa Mare Azzurro Soc. coop. rl, a Cooperativa vongolari Sottomarini Lido Soc. coop. rl és a Ghezzo Giovanni & C. Snc di Ghezzo Maurizio & C. saját költségein kívül viseli a Bizottság költségeit is.
56

A fentiekből következően a keresetet valójában úgy kell tekinteni, hogy az a „champagne” közösségi elnevezés kizárólagos oltalmára vonatkozó, a Megállapodás 7. melléklete 5. cikkének (1)–(6) bekezdéseiben és 2. függelékében foglalt szabályozás ellen irányul, amelynek a champagne-kikötés, annak is különösen első mondata, kifejezett megnyilvánulása. Másfelől meg kell állapítani, hogy a felpereseknek a champagne-kikötés sérelmet okozó jogi aktusi természetére vonatkozó jogos kifogásain túl írásbeli beadványaikból is kiderül, hogy a Tanács és a Bizottság is ekként értelmezte a keresetet, tehát a kontradiktórius vitára nincs kihatással az, hogy a felperesek pontatlanul határozták meg a vonatkozásukban sérelmet okozó jogi aktust.
47

Végül a felperesek megjegyezték, hogy a kért ideiglenes intézkedések meghozatala a jelen ügyben már azért is nélkülözhetetlen, mert először egyébként is azt szükséges tisztázni, hogy a Bizottság — anélkül, hogy a 67/548 irányelv által külön e célból előírt kísérleti módszerekhez és osztályozási szempontokhoz folyamodna — nem jogosult arra, hogy osztályozza az anyagokat, másodszor pedig azt, hogy az elővigyázatosság elvét nem lehet alkalmazni a veszélyesség alapján történő osztályozás vonatkozásában, és végül tisztázni kell a munkacsoport szerepét és hatáskörét is politikai döntések elfogadásának keretében.
3

Az Elsőfokú Bíróság második tanácsának elnöke 2003. július 16-i és október 22-i végzéseivel megengedte egyrészt a Holland Királyságnak, valamint Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királyságának, hogy a Tanács kérelmeinek támogatása végett beavatkozzon, másrészt a Negotiating Panel of the National Democratic Front of the Philippinesnek, valamint L. Jalandoninak, F. Agcaoilinak és M. C. Ledesmának (a továbbiakban: a Negotiating Panel és annak tagjai), hogy a felperes kérelmeinek támogatása végett beavatkozzon.
Keywords

Subject of the case

Rendelkező rész



Keywords

Eljárás – Az Elsőfokú Bíróság választottbírósági kikötés alapján történő megkeresése (EK 238. cikk és EK 240. cikk) (vö. 30., 32–33. pont)

2. Eljárás – Több alperes (vö. 41. pont)

Subject of the case

Tárgy

A Bizottság arra irányuló kérelme, hogy az alpereseket kötelezzék a „Telematics systems in the area of transport ” közösségi program végrehajtásának keretében kötött két szerződés alapján az Európai Közösségtől kapott pénzügyi támogatás többletösszegének visszafizetésére.

Rendelkező rész

Rendelkező rész

1) Az Elsőfokú Bíróság a keresetet, amennyiben A. Tillis, M. Kontaratos, G. Argyrakos, K. Petrakis és F. Koutroumpa ellen irányul, mint elfogadhatatlant, elutasítja.

2) A Bizottság maga viseli a saját költségeit, valamint A. Tillisnek az elfogadhatatlansági kifogással kapcsolatban felmerült költségeit.
A Bizottság arra irányuló kérelme, hogy az alpereseket kötelezzék a „Telematics systems in the area of transport

” :

közösségi program végrehajtásának keretében kötött két szerződés alapján az Európai Közösségtől kapott pénzügyi támogatás többletösszegének visszafizetésére.
46

A Viasat és az EBU nem nyújtott be kifogásokat a felperesek által benyújtott bizalmas kezelés iránti kérelmekkel szemben. A Dán Királyság nem nyújtott be kifogásokat a válasz bizalmas kezelése iránti kérelemmel szemben. Végül a TV2 a kitűzött határidőn belül nem nyújtott be kifogásokat a keresetlevél és az ellenkérelem bizalmas kezelése iránti kérelemmel szemben. A TV2 ugyanis csak 2005. július 1-jei levelében, tehát a kitűzött határidő lejárta után jelentette be, egyébként minden külön érvelés nélkül, hogy csatlakozik a Dán Királyság által e tekintetben emelt kifogásokhoz (lásd a fenti 12. és 17. pontot).
Keywords

Subject of the case

Rendelkező rész



Keywords

Ideiglenes intézkedés iránti kérelem – Végrehajtás felfüggesztése – Ideiglenes intézkedések – Az elrendelés feltételei – „Fumus boni juris” – Súlyos és helyrehozhatatlan kár – Kumulatív jelleg – Az intézkedés ideiglenes jellege – Az ügyben szereplő érdekek összességének mérlegelése (EK 225. cikk, (1) bekezdés, EK 242. cikk és EK 243. cikk; az Elsőfokú Bíróság eljárási szabályzata, 104. cikk, 2. §) (vö. 16‑19. pont)

2. Ideiglenes intézkedés iránti kérelem – Végrehajtás felfüggesztése – Az elrendelés feltételei – Sürgősség – Súlyos és helyrehozhatatlan kár – Bizonyítási teher (EK 242. cikk; az Elsőfokú Bíróság eljárási szabályzata, 104. cikk, 2. §) (vö. 33‑36. pont)

Subject of the case

Tárgy

A Finn Köztársaság által a Componenta Oyj részére nyújtott C 37/2004 (ex NN 51/2004) állami támogatásról szóló, 2005. október 20‑i C (2005) 3871 végleges bizottsági határozat végrehajtásának felfüggesztése iránti kérelem

Rendelkező rész

Rendelkező rész

1) Az Elsőfokú Bíróság elnöke az ideiglenes intézkedés iránti kérelmet elutasítja.

2) Az Elsőfokú Bíróság elnöke a költségekről jelenleg nem határoz.