5

A jogvita alapját képező tényállást a Törvényszék a következőképpen ismertette a megtámadott ítélet 1–12. pontjában: „1. 2014. január 13‑án a Bizottság vizsgálatot indított a fizetős televíziós szolgáltatásoknak a hat amerikai stúdió és a fő európai fizetős műsorszolgáltatók között létrejött felhasználási szerződések keretében történő [nyújtását veszélyeztető] lehetséges korlátozásokkal kapcsolatban. 2. 2015. július 23‑án a Bizottság megküldte a kifogásközlését a londoni (Egyesült Királyság) székhelyű Paramount Pictures International Ltd‑nek, valamint a New York‑i (New York, Egyesült Államok) székhelyű Viacom Inc‑nek, amely az előbbi anyavállalata (a továbbiakban együtt: Paramount). Ebben a kifogásközlésben a Bizottság ismertette az előzetes következtetését a Paramount által a Sky UK Ltd‑vel és a Sky plc‑vel (a továbbiakban együtt: Sky) kötött felhasználási szerződésekben foglalt bizonyos rendelkezéseknek az EUMSZ 101. cikkel, valamint az Európai Gazdasági Térségről szóló[, 1992. május 2‑i] megállapodás [(HL 1994. L 1., 3. o.; magyar nyelvű különkiadás 11. fejezet, 52. kötet, 3. o.; a továbbiakban: EGT‑Megállapodás)] 53. cikkével való összeegyeztethetőségét illetően. 3. A vizsgálata keretében a Bizottság az e felhasználási szerződésekben foglalt két egymással összefüggő rendelkezésre összpontosított. Az első rendelkezés célja az volt, hogy a Sky számára megtiltsa vagy korlátozza annak lehetőségét, hogy teljesítse azokat az [Európai Gazdasági Térségben (EGT)], de az Egyesült Királyságon, valamint Írországon kívül székhellyel rendelkező fogyasztóktól felhívás nélkül érkező kéréseket, amelyek televíziós műsorszolgáltatások vásárlásával kapcsolatosak. A második rendelkezés a Paramount számára írta elő azt, hogy az általa az EGT‑ben, de az Egyesült Királyságon kívül székhellyel rendelkező [televíziós] műsorszolgáltatókkal kötött megállapodások keretében utóbbiak számára tiltsa meg vagy korlátozza annak lehetőségét, hogy teljesítsék azokat az Egyesült Királyságban, illetve Írországban székhellyel rendelkező fogyasztóktól felhívás nélkül érkező kéréseket, amelyek televíziós műsorszolgáltatások vásárlásával kapcsolatosak. 4. A meghallgatási tisztviselő egyes versenyjogi eljárásokban hozott, 2015. november 24‑i határozatával [a Groupe Canal +] számára engedélyezték, hogy az eljárásban a Bizottság által [az EUMSZ 101. cikk] és [EUMSZ 102. cikk] alapján folytatott eljárásokról szóló, 2004. április 7‑i 773/2004/EK bizottsági rendelet (HL 2004. L 123., 18. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 3. kötet, 81. o.) 13. cikkének (1) bekezdése szerinti érdekelt más személyként részt vegyen. 5. A »Tájékoztatás az eljárás jellegéről és tárgyáról a 773/2004/EK bizottsági rendelet 13. cikkének (1) bekezdése alapján« című, 2015. december 4‑i levéllel a Bizottság közölte a [Groupe Canal +‑szel] többek között az EUMSZ 101. cikknek a jelen ügyben történő alkalmazásával kapcsolatos jogi értékelését és ezt követően az e tekintetben levont előzetes következtetését. Ezen előzetes következtetés szerint a Bizottság olyan határozatot kívánt hozni a Sky‑jal és a vizsgálata tárgyát képező minden egyes stúdióval szemben, amely megállapítja, hogy utóbbiak megsértették az EUMSZ 101. cikket és az [EGT‑ről szóló] megállapodás 53. cikkét, valamint bírságokat szab ki velük szemben, és elrendeli, hogy szüntessék meg a jogsértést, valamint tartózkodjanak minden olyan intézkedéstől, amelynek célja vagy hatása hasonló lehet. 6. 2016. április 15‑én a Paramount kötelezettségvállalásokat ajánlott fel annak érdekében, hogy eloszlassa a Bizottságnak a versennyel kapcsolatban felmerült aggályait [az 1/2003] rendelet 9. cikkével összhangban. A Bizottság – miután észrevételeket szerzett be az érdekelt más személyektől, köztük a [Groupe Canal +‑től] – elfogadta [a vitatott] határozatot. 7. [E] határozat 1. cikkéből következik, hogy az annak mellékletében foglalt kötelezettségvállalások a Paramount, valamint annak jogutódjai és leányvállalatai számára a szóban forgó határozat közlésétől számított öt évig kötelezőek. 8. A [vitatott] határozat mellékletében foglalt 1. záradék kilencedik bekezdése különböző típusú rendelkezéseket ír elő, amelyek az eljárás tárgyát képezik (a továbbiakban: releváns rendelkezések). Egyfelől, a műholdas közvetítést illetően először is az a rendelkezés érintett, amely szerint a felhasználási szerződés által lefedett területen kívüli vétel (overspill) nem minősül a szerződés műsorszolgáltató általi megszegésének, ha utóbbi ezt a vételt a tények ismeretében nem engedélyezte, másodszor pedig az a rendelkezés, amely szerint a felhasználási szerződés által lefedett területen történő vétel nem minősül a szerződés Paramount által történő megszegésének, ha utóbbi nem engedélyezte a harmadik felektől származó dekóderek rendelkezésre bocsátását ezen a területen. Másfelől, az internetes közvetítést illetően először is az a rendelkezés érintett, amely a műsorszolgáltatók számára előírja a televíziós tartalom letöltésének vagy folyamatos közvetítésének (streaming) megakadályozását a felhasználási szerződés által lefedett területen kívül; másodszor az a rendelkezés, amely szerint a felhasználási szerződés által lefedett területen történő internetes megjelenítés (Internet overspill) nem minősül a szerződés Paramount által történő megszegésének, ha utóbbi a műsorszolgáltatókat arra kötelezte, hogy az e megjelenítést megakadályozó technológiákat alkalmazzanak; harmadszor pedig az a rendelkezés, amely szerint a televíziós tartalomnak a felhasználási szerződés által lefedett területen kívül történő internetes megjelenítése nem minősül a szerződés műsorszolgáltató által történő megszegésének, ha utóbbi az ilyen megjelenítést megakadályozó technológiákat alkalmaz. 9. [vitatott] határozat mellékletében foglalt 1. záradék harmadik bekezdéséből egyébként az következik, hogy a »műsorszolgáltató kötelezettségei« kifejezés azokat a releváns vagy azzal egyenértékű rendelkezéseket foglalja magában, amelyek a műsorszolgáltató számára megtiltják azt, hogy teljesítse az EGT‑ben, azonban az azon területen kívül lakóhellyel rendelkező fogyasztók felhívás nélkül érkező kéréseit, amelyen a műsorszolgáltató közvetítési joggal rendelkezik. Ennek megfelelően a »Paramount kötelezettségei« kifejezés azokat a releváns vagy azzal egyenértékű rendelkezéseket jelöli, amelyek a Paramount számára előírják, hogy tiltsa meg azon műsorszolgáltatók számára, amelyek az EGT‑ben, azonban azon területeken kívül találhatók, ahol valamely műsorszolgáltató kizárólagos jogokkal rendelkezik, hogy teljesítsék az e területeken lakóhellyel rendelkező fogyasztók felhívás nélkül érkező kéréseit. 10. A [vitatott] határozat mellékletében foglalt 2. záradék szerint [e] határozat közlésének időpontjától kezdődően a Paramountnak különböző kötelezettségvállalásokat kell teljesítenie. Mindenekelőtt a Paramount nem állapíthatja meg, nem újíthatja meg, illetve nem terjesztheti ki a releváns rendelkezések alkalmazását a felhasználási szerződések keretében, ahogyan azok ugyanezen mellékletben meg vannak határozva (2.1. pont). Végül, a fizetős televízió létrehozásáról szóló felhasználási szerződéseket (existing Pay‑TV Output Licence Agreements) illetően nem tehet jogi lépéseket a műsorszolgáltatók kötelezettségeinek betartatása érdekében (2.2. pont a) alpontja). Ugyanezen megállapodásokat illetően nem tarthatja be és nem is tartathatja be – közvetlenül vagy közvetetten – a »Paramount kötelezettségeit« (2.2. pont b) alpontja). Végül, a [vitatott] határozat közlésétől számított tíznapos határidőn belül a Sky‑jal, valamint az ugyanezen közléstől számított egy hónapos határidőn belül az EGT‑ben letelepedett minden más műsorszolgáltatóval közölnie kell, hogy nem tesz jogi lépéseket a releváns rendelkezéseknek a műsorszolgáltatókkal történő betartatása érdekében (2.3. pont). 11. A [Groupe Canal +] a Paramounttal fizetős televízió létrehozásáról szóló felhasználási szerződést kötött (Pay Television Agreement), amely 2014. január 1‑jén lépett hatályba […]. E megállapodás 12. cikke előírja, hogy az általa lefedett terület magában foglal egyes »kizárólagos« területeket, amelyek többek között Franciaországot fedik le, valamint egy »nem kizárólagos területet«, amely Mauritiust fedi le. A [szóban forgó megállapodás] 3. cikke ezenkívül előírja, hogy a Paramount nem gyakorol a kizárólagos területeken történő közvetítésre vonatkozó jogokat, valamint azok gyakorlását nem is engedélyezi harmadik fél számára. [Ugyanezen] megállapodás A.IV. melléklete pontosítja a [Groupe Canal +‑t] terhelő, a geofilter technológiák alkalmazására vonatkozó kötelezettségeket, amely technológiák megakadályozzák az azon területeken kívüli közvetítést, amelyek tekintetében az engedélyt megadták. 12. 2016. augusztus 25‑i levelével a Paramount közölte a [Groupe Canal +‑szel] a [vitatott] határozat melléklete 2.2. pontjának a) alpontjában foglalt kötelezettségvállalást […], és ebből következően kifejtette, hogy nem tesz jogi lépéseket a releváns rendelkezéseknek a műsorszolgáltatóval történő betartatása érdekében, valamint hogy megszüntette ez utóbbinak a releváns rendelkezések alapján fennálló minden kötelezettségét. A Paramount ugyanebben a levélben kifejtette azt is, hogy a »műsorszolgáltatói kötelezettség« kifejezés értelme azonos a [vitatott] határozat mellékletében foglalt[, azzal egyező] kifejezéssel. 2016. október 14‑i levelében a [Groupe Canal +] válaszolt e bejelentésre, hangsúlyozva, hogy a kizárólag a Bizottság és a Paramount részvételével zajló eljárás keretében tett kötelezettségvállalások vele szemben nem érvényesíthetők.”