Ami a bizonyításfelvételt és a bizonyítási terhet illeti abban az esetben, amikor a védjegyjogosult az európai uniós védjegyről szóló 207/2009 rendelet 8. cikkének (5) bekezdésében foglalt, lajtromozást kizáró okra kíván hivatkozni, a közösségi védjegyről szóló 40/94 rendelet végrehajtásáról szóló 2868/94 rendelet 19. szabálya az (1) bekezdésében és a (2) bekezdésének c) pontjában előírja, hogy az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) lehetőséget ad a felszólaló számára, hogy benyújtsa a felszólalása alátámasztására szolgáló tényeket, bizonyítékokat és érveket, különösen az azt igazoló bizonyítékot, hogy a védjegy jóhírnévvel rendelkezik, valamint a már benyújtott tényeket, bizonyítékokat és érveket kiegészítse. Mivel a 207/2009 és a 2868/95 rendelet nem sorolja fel azon bizonyítási eszközöket, amelyeket a felszólaló a korábbi védjegy jóhírneve fennállásának igazolására benyújthat, a felszólaló főszabály szerint szabadon választhatja meg azon bizonyíték formáját, amelynek az EUIPO‑hoz való benyújtását a korábbi jogra alapított felszólalás keretében hasznosnak ítéli meg, és az EUIPO köteles megvizsgálni a felszólaló által benyújtott bizonyítékokat, nem utasíthat el valamely bizonyítéktípust a formája miatt.

A Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) köteles hatásköreit az uniós jog általános elveivel – ideértve az egyenlő bánásmód elvét és a gondos ügyintézés elvét is – összhangban gyakorolni.

A Bíróság rámutatott arra, hogy az EUIPO ezen elvekre tekintettel köteles a hasonló kérelmekre vonatkozóan már meghozott határozatokat figyelembe venni, és különös figyelemmel kell megvizsgálnia azt a kérdést, hogy ugyanúgy kell–e határoznia, ezalatt pedig ezen elvek alkalmazását össze kell egyeztetnie a jogszerűség tiszteletben tartásának elvével, ami azt jelenti, hogy a védjegybejelentések vizsgálatának szigorúnak és teljes körűnek kell lennie.

Ugyanis, jóllehet igaz, hogy ezen elveket a Bíróság egy feltétlen kizáró okkal, nevezetesen a közösségi védjegyről szóló 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontjában szereplő okkal kapcsolatos ügyben fejtette ki, a Bíróság ezt követően kifejezetten kimondta, hogy azok valamely viszonylagos kizáró okkal kapcsolatos felszólalási eljárás keretében is alkalmazandók.

A Bíróság már azt is kifejtette – amint arra a Törvényszék a megtámadott ítélet 18. és 19. pontjában rámutatott –, hogy az Európai Unió Alapjogi Chartája 41. cikkének (2) bekezdése szerint a megfelelő ügyintézéshez való jog többek között az igazgatási szervek azon kötelezettségét is magában foglalja, hogy döntéseiket indokolják. E kötelezettségnek, amely a 207/2009 rendelet 75. cikkéből is következik, kettős célja van: egyrészt az, hogy lehetővé tegye az érdekeltek számára jogaik védelme érdekében a hozott intézkedés indokainak megismerését, másrészt hogy lehetővé tegye az uniós bíróság számára az érintett határozat jogszerűségének felülvizsgálatát.

Egyebekben e kötelezettségnek ugyanaz a tartalma, mint az EUMSZ 296. cikk második bekezdéséből következőnek, amely megköveteli, hogy az indokolásból világos és egyértelmű módon ki kell tűnnie az aktust kibocsátó intézmény gondolatmenetének, anélkül hogy az összes releváns ténybeli és jogi elemet tartalmaznia kellene, azt a kérdést, hogy valamely jogi aktus indokolása megfelel‑e a fenti követelményeknek, nemcsak szövegére, hanem a rendszerére, valamint az adott tárgyra vonatkozó jogszabályok összességére is figyelemmel kell vizsgálni.

A fentiekből az következik, hogy olyan körülmények esetén, amikor a felszólaló a felszólalási osztály előtt a felszólalásának alátámasztására felhozott korábbi védjegy jóhírnévének a 207/2009 rendelet 8. cikkének (5) bekezdése szerinti igazolásaként pontosan hivatkozik az EUIPO ugyanezen védjegy jóhírnevére vonatkozó korábbi határozataira, a hivatkozott ítélkezési gyakorlatnak megfelelően az EUIPO fórumainak feladata, hogy figyelembe vegyék az általuk korábban elfogadott határozatokat, és különös figyelemmel megvizsgálják azt a kérdést, hogy ugyanúgy kell‑e határozni. Amennyiben e fórumok úgy döntenek, hogy az ilyen korábbi határozatokban elfogadottól eltérő értékelést alkalmaznak, az új határozatuk elfogadását övező összefüggésekre tekintettel – az említett összefüggések között feltüntetve az ilyen korábbi határozatokra való hivatkozást is – kifejezetten indokolniuk kell az említett korábbi határozatoktól való ezen eltérést.

(lásd: 60., 61. és 63–66. pont)