ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
144

Ötödször, a felperesekhez intézett 2015. szeptember 18‑i levelében a Bizottság nemcsak arra hivatkozott, hogy az nPB a gőzzel végzett zsírtalanítás és a felülettisztítás esetében használható a triklór‑etilén helyettesítésére, hanem azt is jelezte, hogy a triklór‑etilénnel kapcsolatban már nyújtottak be az nPB felhasználásaihoz hasonló felhasználásokra vonatkozó engedélyezés iránti kérelmeket. A Bizottság ebben a levélben azt is jelezte, hogy a csoportosítási megfontolások akkor is igazolhatják egy anyag elsőbbséginek minősítését, ha az 1907/2006 rendelet 58. cikke (3) bekezdése első albekezdésének a)–c) pontjában kifejezetten említett kritériumok vonatkozásában az anyag által elért összpontszám igen alacsony. E levél mellékletében a Bizottság kifejtette többek között, hogy „még ha az nPB jelentősen alacsonyabb elsőbbségi összpontszámot kapott volna is, az ECHA – a csoportosítással kapcsolatos megfontolások alapján – akkor is ajánlhatta volna az anyagot”.
2

2012‑ben egy „Consortium Linking Academic and Regulatory Insights on Bisphenol A Toxicity” (A biszfenol A toxicitásával kapcsolatos tudományos és szabályozói ismereteket összekapcsoló konzorcium, a továbbiakban: Clarity‑BPA program) elnevezésű kutatás indult a National Toxicology Program (NTP, nemzeti toxikológiai program, Egyesült Államok), a National Center for Toxicological Research (NCTR, Nemzeti Toxikológiai Kutatóközpont, Egyesült Államok), a U.S. Food and Drug Administration (FDA, Élelmiszer‑biztonsági és Gyógyszerészeti Hivatal, Egyesült Államok) és a National Institute of Environmental Health Sciences (NIEHS, Országos Környezet‑egészségügyi Hivatal, Egyesült Államok) égisze alatt. Ezt a programot azon eltérő következtetések vizsgálata érdekében indították, amelyekre addig egy sor, a biszfenol A‑val foglalkozó toxikológiai tanulmány jutott. Az említett programot többek között az endokrin hatóanyagok alacsony szintjének való expozíció emberi egészségre gyakorolt potenciális hatásainak vizsgálatára alakították ki, és az figyelembe veszi a dózisok és új, releváns paraméterek korábban soha nem alkalmazott széles körét. Közelebbről a program konkrétan egyrészt egy az FDA helyiségeiben elvégzett, az irányelveknek vagy ajánlásoknak, valamint a helyes laboratóriumi gyakorlatoknak megfelelő, a kétéves krónikus toxicitással kapcsolatos perinatális elsődleges tanulmányt, másrészt pedig további paramétereket, illetve egyetemi kutatók által végzett további mechanikus kutatásokat kapcsol össze. Az utóbbi tekintetben a NIEHS tizenhárom egyetemi kutatási projektet választott ki.
8.

amelyek a loi du 27 juin 1921 sur les associations sans but lucratif, les associations internationales sans but lucratif et les fondations [a nonprofit szervezetekről, a nemzetközi nonprofit szervezetekről és az alapítványokról szóló, 1921. június 27‑i törvény) alapján jöttek létre, amennyiben kizárólag a loi du 15 juillet 1998 relative à la certification des titres émis par des sociétés commerciales [a kereskedelmi társaságok által kibocsátott értékpapírok hitelesítéséről szóló, 1998. július 15‑i törvény] értelmében vett hitelesítési tevékenységet folytatnak, valamint az általuk kibocsátott tanúsítványok ugyanezen törvény 13. cikke 1. §‑ának 1. bekezdése alapján a Code des impôts sur les revenus 1992 [a jövedelemadóról szóló 1992. évi törvény] alkalmazásában azonosnak tekintendők a tárgyukat képező értékpapírokkal.”
15

Határozatában az ECHA azt is kérte a felperestől, hogy nyújtsa be a triklozánnak bizonyos laboratóriumi állatok és az ember szív‑ és érrendszerére gyakorolt hatásaira vonatkozóan rendelkezésre álló információkat, valamint nyújtson be az „anyagok nyílt rendszerekben történő, széles körben elterjedt beltéri felhasználása” típusú környezeti kibocsátási forgatókönyvre vonatkozó pontosításokat.
33

Először is a felperes hangsúlyozza, hogy a CCCMC a Bizottsághoz benyújtott előzetes észrevételeiben jelezte, hogy az érintett terméket exportáló egyes gyártókat képviseli. Másodszor a felperes előadja, hogy a CCCMC a Bizottság elé a felperest érintő olyan bizalmas információkat terjesztett, amelyeket a CCCMC a felperes hozzájárulása nélkül nem kaphatott volna meg. Harmadszor, a felperes a Törvényszék elé egy, a CCCMC által 2015. október 28‑án a Kínából származó rozsdamentes acélból készült, tompahegesztéses csőszerelvényekre vonatkozó dömpingellenes eljárás megindításával érintett valamennyi vállalkozásnak megküldött közleményt nyújtott be. Bár a közlemény címzettjeit nem nevesíti, ebből a közleményből az tűnik ki, hogy a CCCMC a dömpingellenes eljárás megindításával „érintett valamennyi vállalkozást” tájékoztatott arról, hogy három vállalkozás, köztük a felperes is, kifejezte arra irányuló szándékát, hogy részt kíván venni a dömpingellenes eljárásban, kijelölve egy ügyvédi irodát a Bizottság előtti képviseletük biztosítása érdekében. E közleményből az is kitűnik, hogy a képviseleti szerződést külön‑külön kellett megkötni az egyes vállalkozások és az ügyvédi iroda között.
131

Márpedig meg kell állapítani, hogy az ügy irataihoz csatolt, a „Comments on the rationale for a non‑divergent position between EFSA conclusions on 4‑chloroaniline (PCA) and EMA’s CHMP/ICH conclusions” („Megjegyzések a 4‑klóranilinnel [PCA] kapcsolatban az EFSA és az EMA CHMP/ICH álláspontjai közötti egyezés indokairól”) című dokumentumból kitűnik, hogy e két ügynökség egyrészről megerősítette, hogy tudományos szempontból alapvetően nincsenek eltérő véleményen, mivel mindketten úgy vélik, hogy a PCA‑t a jelenleg rendelkezésre álló adatok alapján genotoxikusnak és rákkeltőnek kell tekinteni, másrészről pedig hogy a két ügynökség által alkalmazott eltérő megközelítéseket azok az eltérő összefüggések magyarázzák, amelyek vonatkozásában a PCA‑t vizsgálniuk kellett.
12

Egyebekben, míg a felperes arra hivatkozott, hogy az omniscan négy tagállamban a myocardiális perfúziós képalkotásra vonatkozóan kizárólagos javallattal rendelkezik az ilyen képalkotáshoz fűződő különös érdekre tekintettel, a PRAC vitatta ezt az érdeket. A PRAC megállapította, hogy az omniscan teljestest‑MRI‑re vonatkozó javallattal is rendelkezik, amely a szív képalkotó leképezését, ideértve a myocardiális perfúziós képalkotást is magában foglalja. A PRAC emlékeztetett arra is, hogy a gadolíniumalapú kontrasztanyagok használata ellenjavallt a súlyos vagy akut veseelégtelenségben szenvedő betegek esetén, azonban megállapította, hogy a kockázat minimalizálására irányuló intézkedések 2010. évi bevezetését követően nem figyeltek meg új igazolt nefrogén szisztémás fibrózis eseteket. A PRAC emellett arról számolt be, hogy a lineáris gadolínium befecskendezése után plakkok jelentek meg a bőrön. Végül a túlérzékenységi reakciók kapcsán a PRAC elismerte, hogy már az omniscan jellemzőinek összefoglalása tartalmazott megfelelő figyelmeztetéseket és kockázatcsökkentő intézkedéseket, ugyanakkor azt is megjegyezte, hogy az omniscan és az egyéb gadolíniumalapú kontrasztanyagok közötti állítólagos különbségek nem elég jelentősek ahhoz, hogy befolyásolni tudják az előny‑kockázat profilt.
47

A jelen ügyben több ajánlattevő által is javasolt ár tekintetében merültek fel kételyek. Egyrészt magának az EASA‑nak is kételyei voltak e kérdésben, amelyek alapján az ajánlatkérő szerv 2017. július 13‑án és augusztus 18‑án tájékoztatást kért az érintett ajánlattevőktől, köztük a három nyertes ajánlattevőtől is. Másrészt a felperesek, miután tájékoztatták őket az ajánlati felhívás eredményéről, 2017. szeptember 6‑án és 25‑én közölték az EASA‑val az ajánlatok kirívóan alacsony jellegére vonatkozó kételyeiket és az ilyen jellegre utaló jeleket. Amint lehetőségük nyílt, a felperesek több alkalommal kérték az EASA‑tól, hogy a vitatott közbeszerzési szerződés értékelése és odaítélése kapcsán kifejezett indokolást adjon az ajánlatok kirívóan alacsony jellegére vonatkozó értékeléséről.
–

HUS Ltd, Plovdiv, Bulgária (felhasználó, a „Consortium for Imports of Hot‑Rolled Flats” a melegen hengerelt sík termékek importőreit tömörítő konzorcium tagja);
71

Emlékeztetni kell arra, hogy közvetett finanszírozás áll fenn, amikor egy nemzeti politikai párt pénzeszközök átruházása nélkül is pénzügyi előnyhöz jut például olyan költségek elkerülésével, amelyeket viselnie kellett volna (2018. november 27‑iMouvement pour une Europe des nations et des libertés kontra Parlament ítélet, T‑829/16, fellebbezés alatt, EU:T:2018:840, 72. pont). Ezen értékelés céljából egy sor, a finanszírozott aktusra vonatkozó időbeli, földrajzi és a tartalommal kapcsolatos mutatókat kell figyelembe venni (lásd ebben az értelemben: 2018. november 27‑iMouvement pour une Europe des nations et des libertés kontra Parlament ítélet, T‑829/16, fellebbezés alatt, EU:T:2018:840, 83. pont).
134

Konkrétan: az FPS jóváhagyásának meghosszabbítására irányuló eljárás keretében az EFSA és a Bizottság nem vette figyelembe a „végső megoldás” elvét, amennyiben egy további, a csontvelő IN‑JE127 metabolitnak való kitettségét kimutató in vivo vizsgálattal kapcsolatban megállapították, hogy „hiányosak az adatok”, de nem vették megfelelően figyelembe a nem állatkísérleteken alapuló alternatív módszereket, nem elemezték a benyújtott adatok bizonyító erejét, továbbá nem vették figyelembe egyrészt a DuPont által benyújtott új in vitro genotoxicitási vizsgálatot (génmutáció az emlőssejtekben), amely egyértelműen negatív eredményeket adott, másrészt pedig a DuPont által benyújtott, modellezésből származó további adatokat, amelyek azt mutatták, hogy az IN‑JE127 metabolit nem szűrődik be a felszín alatti vizekbe 0,1 μg/l‑t meghaladó koncentrációkban, ami bizonyítja, hogy az EFSA által kért új in vivo vizsgálat felesleges, tehát indokolatlan.
8

A szóban forgó kiválasztási eljárást követően a Bizottság elfogadta a páneurópai mobil műholdas szolgáltatásokat nyújtó rendszerek (MSS) üzemeltetőinek kiválasztásáról szóló, 2009. május 13‑i 2009/449/EK bizottsági határozatot (HL 2009. L 149., 65. o.; a továbbiakban: kiválasztásról döntő határozat), amelyben az alábbi két pályázót választotta ki: Inmarsat Ventures Ltd (a továbbiakban: Inmarsat) és Solaris Mobile Ltd (később EchoStar Mobile Ltd, a továbbiakban: EchoStar), amelyek a Bizottság kérelmeinek támogatása érdekében a jelen eljárásban beavatkozó félként lépnek fel.
33

A jelen jogalap keretében a Törvényszéknek a 36. sz. jegyzőkönyv 3. cikke (2) bekezdésének tárgyában, közelebbről abban a kérdésben kell állást foglalnia, hogy az említett cikk (3) bekezdésében foglalt, minősített többségre vonatkozó szabályok alkalmazásához – amelyek a Nizzai Szerződés szerinti minősített többségnek felelnek meg –elegendő‑e, hogy a tagállam erre vonatkozóan 2014. november 1. és 2017. március 31. között kérelmet nyújtott be, vagy az is szükséges, hogy a határozatot is ezen időszak folyamán hozzák.
20

A Törvényszék Hivatalához 2016. szeptember 29‑én benyújtott beadványában a Bizottság fellebbezést nyújtott be az eredeti ítélettel szemben, amelyet T‑695/16. P. számon vettek nyilvántartásba. A Bizottság először is azt kérte, hogy a Törvényszék helyezze hatályon kívül az eredeti ítéletet, másodszor, hogy a keresetet mint megalapozatlant utasítsa el abban az esetben, ha a Törvényszék úgy ítélné meg, hogy a per állása megengedi, harmadszor pedig, hogy a felperest kötelezze a költségek viselésére.
323

Másodszor, ami azt az érvet illeti, amely szerint úgy tűnik, hogy a megtámadott határozat azt írja elő, hogy a felperes olyan új infrastruktúrába fektessen be, amely kizárólag egy versenytárs támogatása érdekében érhető el, ami jóval túlmegy a korábbi helyzet puszta visszaállításán, és nem csak példa nélküli, hanem aránytalan is, meg kell állapítani, hogy a felperes állításával ellentétben a megtámadott határozat nem írta elő, hogy a felperes a forrásait egy olyan új infrastruktúrába fektesse be, amely kizárólag egy versenytárs támogatása érdekében érhető el. Épp ellenkezőleg, a megtámadott határozatból az tűnik ki, hogy a felperes a hatályos szabályozás értelmében köteles volt a sínszakaszon jó közlekedési feltételeket biztosítani, és hogy az államnak biztosítania kellett volna azok finanszírozását. A nemzeti szabályozásból közelebbről az következik, hogy a felperes köteles volt a sínszakasz kijavításához szükséges valamennyi intézkedést megtenni, ideértve a litván kormányhoz fordulást annak érdekében, hogy az a sínszakasz javítási vagy újjáépítési munkálatainak kivitelezését támogató határozatot hozzon, valamint az ennek kivitelezéséhez szükséges állami források megszerzését is. Következésképpen a felperes állításával ellentétben a megtámadott határozat azáltal, hogy a sínszakasz újjáépítését kéri, nem megy túl a korábbi helyzet puszta visszaállításán.
40

Az is megállapításra került, hogy egy lényeges eljárási szabály megsértése a jogi aktus hitelesítésének hiányában anélkül is megvalósul, hogy szükség lenne többek között annak megállapítására, hogy a jogi aktust egy másik hiba is érinti, vagy hogy a hitelesítés hiánya kárt okozott a rá hivatkozó személynek (2000. április 6‑iBizottság kontra ICI ítélet, C‑286/95 P,EU:C:2000:188, 42. pont; 2019. november 28‑iBanco Cooperativo Español kontra ESZT ítélet, T‑323/16, EU:T:2019:822, 76. pont).
64

Márpedig az ilyen értelmezés sértené nemcsak a csoportmentességi rendelet rendelkezéseinek az EUMSZ 288. cikk második bekezdése értelmében vett közvetlen alkalmazhatóságát, hanem azok hatékony érvényesülését is, amely éppen az EUMSZ 109. cikkben szereplő azon célkitűzésen alapul, hogy meghatározza azokat a támogatási kategóriákat, amelyek ipso facto mentesülnek az EUMSZ 108. cikk (3) bekezdésében előírt eljárás alól, és ennélfogva sértené a jogbiztonság elvét is. Ily módon a 651/2014 rendelet (7) preambulumbekezdéséből kitűnik, hogy az említett rendelet hatálya alá nem tartozó állami támogatások továbbra is az EUMSZ 108. cikk (3) bekezdése szerinti bejelentési kötelezettség alá tartoznak (lásd ebben az értelemben: 2019. március 5‑iEesti Pagar ítélet, C‑349/17, EU:C:2019:172, 57–59. pont; 2019. július 29‑iBayerische Motoren Werke és Freistaat Sachsen kontra Bizottság ítélet, C‑654/17 P, EU:C:2019:634, 127. és 128. pont).
3

A Kínai Népköztársaságból származó vagy ott feladott kristályos szilícium fotovillamos modulok és alapvető részeik (azaz elemek és lemezek) behozatalára vonatkozó dömpingellenes eljárással kapcsolatban felajánlott kötelezettségvállalás elfogadásáról szóló, 2013. augusztus 2‑i 2013/423/EU határozatával (HL 2013. L 209., 26. o.) a Bizottság elfogadott egy, a Kínai Gép‑ és Elektronikus Termék Export‑import Kereskedelmi Kamara (China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products, a továbbiakban: CCCME) által a felperes és több más exportáló gyártó nevében felajánlott, az árakra vonatkozó kötelezettségvállalást (a továbbiakban: kötelezettségvállalás).
30

Ami az algherói repülőteret illeti, a SOGEAAL és a Ryanair Ltd társaság között már 2003‑ban kötött és azóta meghosszabbított szerződések egy olasz légitársaság által benyújtott panasz tárgyát képezték. E panaszt követően az Európai Bizottság 2007. szeptember 12‑én megindította az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdése szerinti hivatalos vizsgálati eljárást az algherói repülőtérnek, illetve a repülőtér által a Ryanairnek és más légi fuvarozóknak nyújtott állítólagos állami támogatás tekintetében (HL 2008. C 12., 7. o.). Ezen eljárást 2012. június 27‑én kiterjesztették az Olasz Köztársaság által hozott, az eredeti panasz tárgyát nem képező további intézkedésekre is (HL 2013. C 40., 15. o.), amelyek között szerepeltek „[a] Ryanair és leányvállalata, az AMS, valamint a repülőteret használó egyéb légitársaságok javára 2000 óta hozott intézkedések[, amelyek] […] különösen azokat a vissza nem térítendő pénzügyi hozzájárulásokat ölelik fel, amelyeket vagy a SOGEAAL nyújtott közvetlenül, vagy rajta keresztül nyújtották 2000 óta, a Ryanairrel és más légi fuvarozókkal kötött repülőtéri szolgáltatási megállapodások és marketingszolgáltatási megállapodások keretében”.
31

A megtámadott határozat hatályát illetően a Bizottság e határozat (344)–(346) preambulumbekezdésében megjegyezte, hogy az nem fedi le azon támogatási intézkedéseket, amelyek már külön, az algherói repülőtérre vonatkozó vizsgálat tárgyát képezték. Ami ugyanis e repülőteret illeti, a SOGEAAL és a Ryanair Ltd társaság között már 2003‑ban kötött és azóta meghosszabbított szerződések egy olasz légitársaság által benyújtott panasz tárgyát képezték. E panaszt követően a Bizottság 2007. szeptember 12‑én megindította az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdése szerinti hivatalos vizsgálati eljárást az algherói repülőtérnek, illetve a repülőtér által a Ryanairnek és más légi fuvarozóknak nyújtott állítólagos állami támogatás tekintetében (HL 2008. C 12., 7. o.). Ezen eljárást 2012. június 27‑én kiterjesztették az Olaszország által hozott, az eredeti panasz tárgyát nem képező további intézkedésekre is (HL 2013. C 40., 15. o.), amelyek között szerepeltek „[a] Ryanair és leányvállalata, az AMS, valamint [az algherói] repülőteret használó egyéb légitársaságok javára 2000 óta hozott intézkedések[, amelyek] […] különösen azokat a vissza nem térítendő pénzügyi hozzájárulásokat ölelik fel, amelyeket vagy a SOGEAAL nyújtott közvetlenül, vagy rajta keresztül nyújtották 2000 óta, a Ryanairrel és más légi fuvarozókkal kötött repülőtéri szolgáltatási megállapodások és marketingszolgáltatási megállapodások keretében”.
405

Ezenkívül – ellentétben azzal, amit a felperes konkrétan az SAS és a Qantas kapcsán állít – az ügy iratai azt tanúsítják, hogy az előbbi a jutalékfizetés megtagadásában olyan szinten vett részt, amely nem hasonlítható össze az utóbbiak részvételének szintjével. Amint ugyanis a megtámadott határozatból kitűnik, a felperes több, az egységes és folyamatos jogsértés ezen elemével kapcsolatos többoldalú megbeszélésen vett részt az ACCS keretében Svájcban (a (692) és (693) preambulumbekezdés), az Italian Board of Airline Representative (a légitársaságok képviselőinek olasz irodája, a továbbiakban: IBAR) keretében Olaszországban (a (694) preambulumbekezdés), a Lufthansa olaszországi helyiségeiben (a (695) preambulumbekezdés) és Milánóban (a (696) preambulumbekezdés). Ez a helyzet először is ellentétben áll a Qantas helyzetével, amely tekintetében csak a British Airwaysszel folytatott kétoldalú információcsere támasztaná alá adott esetben a jogsértés ezen elemében való részvételének megállapítását (a (685) preambulumbekezdés). Ez a helyzet továbbá ellentétes az SAS helyzetével is. E tekintetben, ellentétben azzal, amit a felperes sugall, közömbös az a tény, hogy az SAS az ACCS tagja, mivel nem állítják, hogy részt vett az e határozat (692) és (693) preambulumbekezdésében hivatkozott szóban forgó információcserében. A felperes az említett határozat (503), illetve (686) preambulumbekezdésében hivatkozott két többoldalú kapcsolatfelvételre is hivatkozik, amelyekben mind az SAS, mind a felperes részt vett. A felperes azonban egyrészt téved, amikor azt állítja, hogy a Bizottság az előbbire támaszkodott a jutalékfizetés megtagadásában való részvételének megállapítása érdekében, mivel ezt a bizonyítékot csak az FSC‑re vonatkozó rész kapcsán használták fel. Másrészt, még ha igaz is, hogy az SAS részt vett az ugyanezen határozat (686) preambulumbekezdésében hivatkozott információcserében, e kapcsolatfelvételt a felperes részvételével zajló, fent felidézett egyéb kapcsolatokra tekintettel kell vizsgálni. E kapcsolatok ugyanis továbbra is számosabbak és változatosabbak, mint az SAS részvételével folytatott kapcsolatok, ideértve azt az esetet is, ha figyelembe vesszük a felperes által hivatkozott, az aktában szereplő, de a szóban forgó határozatban nem említett kapcsolatfelvételeket, amelyek keretében az SAS több versenytárs fuvarozóval együtt foglalkozott egy szállítmányozónak a pótdíjak utáni jutalék igénylésével kapcsolatos kérésével.
506

Először is a szóban forgó kapcsolatok magukban foglalják az eljárás alá vont más fuvarozók olyan belső e‑mailjeit, amelyekben kifejezetten említésre kerül az AF‑fel való kapcsolattartás. Így a megtámadott határozat (137) preambulumbekezdésében a Bizottság a Japan Airlines 1999. december 20‑i belső e‑mailjére hivatkozik. Ez az e‑mail a Japan Airlines egyik alkalmazottja és az AF egyik japán képviselője közötti információcseréről számol be. Márpedig ez az információcsere, amelyre a Japan Airlines és az AF 1999. december 7‑i kapcsolatfelvételét követően került sor, és amelynek versenyellenes jellegét a felperes nem vitatja (az említett határozat (136) preambulumbekezdése), nem kizárólag az üzemanyagpótdíj bevezetésére vonatkozott, amit az AF ugyanazon a napon jelentett be nyilvánosan. Az említett információcsere keretében az AF japán képviselője azt is közölte a Japan Airlinesszal, hogy „ezt december 22‑én és azt követően minden piacon bejelentik”, és hogy az AF központja felvette a kapcsolatot más fuvarozók, köztük a Lufthansa központjával, hogy „az AF‑hez hasonlóan ösztönözzék a végrehajtást”.
211

E tekintetben meg kell állapítani, hogy a Bizottság az EUMSZ 101. és 102. cikkével kapcsolatos eljárások lefolytatására vonatkozó legjobb gyakorlatokról szóló bizottsági közleményt kísérő 2011. október 17‑i„Best practices for the submission of economic evidence and data collection in cases concerning the application of articles 101 and 102 TFEU and in merger cases” (az EUMSZ 101. és EUMSZ 102. cikk alkalmazására vonatkozó eljárásokban a gazdasági bizonyítékok benyújtására és az adatgyűjtésre vonatkozó legjobb gyakorlatok, a továbbiakban: legjobb gyakorlatok) SEC(2011) 1216 végleges dokumentumban (HL 2011. C 308., 6. o.) meghatározta a bizonyítékok benyújtása és a gazdasági adatok gyűjtése tekintetében általa követni kívánt irányvonalat. Már megállapításra került, hogy a Bizottság az ilyen közleményekkel korlátozza magát mérlegelési jogköre gyakorlásában, és nem térhet el e szabályoktól anélkül, hogy ne tenné ki magát annak, hogy adott esetben az általános jogelvek – mint az egyenlő bánásmód és a bizalomvédelem elvének – megsértése címén felelősségre vonható (lásd ebben az értelemben: 2005. június 28‑iDansk Rørindustri és társai kontra Bizottság ítélet, C‑189/02 P, C‑202/02 P, C‑205/02 P–C‑208/02 P és C‑213/02 P, EU:C:2005:408, 211. pont; 2012. december 13‑iExpedia ítélet, C‑226/11, EU:C:2012:795, 28. pont).
224

A Törvényszék a megtámadott határozat (147) preambulumbekezdésében ismertetett bizonyítékokra is hivatkozik, amelyek alátámasztják, hogy a székhely alsóbb szintjének munkavállalóit tájékoztatták az árakra vonatkozó azon információcserék tartalmáról, amelyekre a német szinten a versenytársak között 2005. július 4‑én és 5‑én Münchenben tartott találkozó alkalmával került sor. Közelebbről a Törvényszék a [bizalmas] székhelyének alsóbb szintjéhez tartozó C. által a többi versenytárs vállalkozás szintén a székhely alsóbb szintjén elhelyezkedő munkavállalóinak küldött elektronikus levélre hivatkozik. Ebben az elektronikus levélben C. a fent említett 2005. július 4‑i és 5‑i találkozóra hivatkozva többek között jelezte, hogy e találkozó során a [bizalmas] információkat szolgáltatott a versenytársaknak a [bizalmas] aktuális (a német piacon alapuló) árjegyzékéről, és többek között azt kérte a címzettektől, hogy tegyék ugyanezt. A [bizalmas] székhelyének munkavállalója, aki a fent említett elektronikus levél címzettjei között szerepelt, azt válaszolta, hogy vállalkozása fenn kívánja tartani a piaci (vagyis német szintű) árakra vonatkozó információcserét, és megjelölte azon [bizalmas] munkavállalók nevét, akikkel ezen információcserék keretében kapcsolatba kellett lépni. C. elektronikus levelét a Scania székhelyének alsóbb szintjéhez tartozó D.‑nek is címezték, aki részt vett a fent említett 2005. július 4‑i és 5‑i találkozón. Az iratokból kitűnik, hogy D. nem kapta meg a fent említett elektronikus levelet, mivel a nevét rosszul írták (lásd a megtámadott határozat (147) preambulumbekezdését). Mindemellett C. elektronikus levele bizonyítja, hogy a székhely alsóbb szintjéhez tartozó munkavállalók, beleértve a Scania munkavállalóit is, tudomással bírtak a fent említett 2005. július 4‑i és 5‑i találkozón történt, árakra vonatkozó információcseréről.