Még ha a feltétlen törlési okokon alapuló törlési eljárás keretében nem is határoznak meg határidőt a valamely védjegy lastromozásának törlése iránti kérelem benyújtása vonatkozásában, ellentétben a 207/2009 rendeletnek a valamely védjegy lajstromozásával szembeni, viszonylagos kizáró okokon alapuló felszólalásra vonatkozó 41. cikkében foglaltakkal, amely cikk értelmében a felszólalás benyújtására rendelkezésre álló határidő három hónap, meghatároznak valamely határidőt a bizonyítékoknak a törlési eljárás keretében történő előterjesztésére, vagy az EUIPO meghatározhat ilyen határidőt az eljárásszervezésre vonatkozó hatásköre alapján.

Az európai uniós védjegyről szóló 207/2009 rendelet 52. cikke szerint valamely védjegy európai uniós védjegyként történő lajstromozását követően az említett védjegy az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatalához (EUIPO) benyújtott kérelem alapján bizonyos körülmények között törölhető, különösen, ha a védjegyet az említett rendelet 7. cikkének rendelkezéseibe ütköző módon lajstromozták. E kérelemnek a közösségi védjegyről szóló 40/94/EK tanácsi rendelet végrehajtásáról szóló 2868/95 rendelet 37. szabálya b) pontjának iv. alpontjával összhangban tartalmaznia kell a kérelem alapját képező tényeket, bizonyítékokat és észrevételeket. Egyébiránt a 207/2009 rendelet 57. és 78. cikke alapján az említett eljárás lefolytatása során az EUIPO, ahányszor csak szükséges, felhívja a feleket, hogy a számukra megjelölt határidőn belül nyújtsák be észrevételeiket, és elrendelheti bizonyítási eszközök előterjesztését is, melyek között szerepelhet ténybeli elemek vagy bizonyítékok előterjesztése.

Az ítélkezési gyakorlatból az következik, hogy egyetlen, a fellebbezési tanács előtt folyó eljárás jellegével vagy ezen eljáró fórum illetékességével kapcsolatos ok sem zárja ki, hogy az előtte benyújtott fellebbezés tárgyában történő döntés során a fellebbezési tanács tekintetbe vegye az első ízben a fellebbezési szakaszban előterjesztett tényeket vagy bizonyítékokat.

Az európai uniós védjegyről szóló 207/2009 rendelet 64. cikkének (1) bekezdéséből következik, hogy a fellebbezési tanács az előtte benyújtott fellebbezés folytán eljárhat annak a szervezeti egységnek a hatáskörében, amelyik a fellebbezéssel megtámadott határozatot hozta, és ezért ennek keretein belül el kell végeznie a fellebbezés új és teljes érdemi vizsgálatát, úgy a jogi, mint a tényállási elemek vonatkozásában.

Ahogyan a 207/2009 rendelet 63. és 78. cikkéből következik, az előtte benyújtott fellebbezés vizsgálata érdekében a fellebbezési tanács, ahányszor csak szükséges, felhívja a feleket, hogy az általa megjelölt határidőn belül nyújtsák be az általa megküldött értesítésekkel és a többi féltől származó közlésekkel kapcsolatos észrevételeiket, és elrendelheti bizonyítási eszközök előterjesztését is, amelyek között szerepel ténybeli elemek vagy bizonyítékok előterjesztése is. Ezek a rendelkezések tanúsítják annak lehetőségét, hogy a tényállás egyre gazdagodik az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) előtt folyó eljárás különböző szakaszaiban.

A 2007. március 13‑i OHIM kontra Kaul ítélet 60. és 61. pontjában a Bíróság kétségkívül rámutatott, hogy a közösségi védjegyről szóló 40/94 rendelet 59. cikke, amelynek a tartalma azonos a 207/2009 rendelet 60. cikkének tartalmával, és amely a fellebbezés fellebbezési tanács előtti benyújtásának feltételeit tartalmazza, nem tények és bizonyítékok előterjesztésére, hanem kizárólag a fellebbezés alapjául szolgáló okokat megjelölő beadvány négy hónapos határidőn belül történő benyújtására utal, és ezért nem értelmezhető úgy, mint amely az ilyen fellebbezés benyújtója számára új határidőt biztosít a felszólalás alátámasztásául szolgáló tények és bizonyítékok előterjesztésére.

Mindazonáltal a 2007. március 13‑i OHIM kontra Kaul ítéletből nem vonható le az a következtetés, hogy a fellebbezési tanács előtt előterjesztett valamennyi tényt és bizonyítékot minden körülmények között elkésettnek kell tekinteni.

Egyfelől meg kell állapítani, hogy a jelen ügytől eltérően a 2007. március 13‑i OHIM kontra Kaul ítélet alapjául szolgáló ügy védjegy lajstromozásával szembeni felszólalási eljárást érintett. Márpedig a közösségi védjegyről szóló 40/94/EK tanácsi rendelet végrehajtásáról szóló 2868/95 rendelet 50. szabálya (1) bekezdésének harmadik albekezdésével összhangban, ha a fellebbezés a felszólalási osztályok egyikének határozata ellen irányul, a fellebbezési tanács a felszólalási osztály által meghatározott vagy megadott határidőn belül benyújtott tényekre és bizonyítékokra korlátozza a fellebbezés vizsgálatát. Következésképpen ezen összefüggésben a fellebbezési tanács előtt előterjesztett bizonyítékok elkésettnek tekintendők, és azokat a 207/2009 rendelet 76. cikkének (2) bekezdése alapján adott esetben mégis figyelembe lehet venni.

Másfelől, a felszólalási eljárásokra alkalmazandó, a 2868/95 rendelet 50. szabálya (1) bekezdésének harmadik albekezdésében említett különös szabály sérelme nélkül bármikor benyújthatók kellő időben bizonyítékok első alkalommal a fellebbezési tanács előtt, amennyiben e bizonyítékok a törlési osztály által a megtámadott határozatban szereplő indokolás vitatására irányulnak. E bizonyítékok tehát vagy pótlólagos jellegűek a törlési osztály előtti eljárás során előterjesztettekhez képest, vagy olyan bizonyítékok, amelyek olyan új elemre vonatkoznak, amelyre az említett eljárás során nem lehetett hivatkozni.

Egyébiránt hangsúlyozni kell, hogy a bizonyítékokat első alkalommal a fellebbezési tanács előtti eljárás során előterjesztő fél köteles igazolni azon indokokat, hogy az említett bizonyítékokat miért az eljárás e szakaszában nyújtotta be, valamint bizonyítani, hogy e bizonyítékoknak a törlési osztály előtti eljárás során történő előterjesztése lehetetlen volt.

Végül, az első alkalommal a fellebbezési tanács előtti eljárás során előterjesztett bizonyítékok esetében lehetséges, hogy azok előterjesztésére a fellebbezési tanács felhívására, bizonyításfelvételre irányuló intézkedésekként, a felek részére meghatározott határidőkön belül került sor.

(lásd: 36–44. pont)