C-591/10. sz. ügy

Littlewoods Retail Ltd és társai

kontra

Her Majesty’s Commissioners of Revenue and Customs

(a High Court of Justice [England & Wales], Chancery Division [Egyesült Királyság] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)

„Második és hatodik héairányelv — Előzetesen felszámított adó — Többlet-visszatérítés — Kamatok megfizetése — Módozatok”

Az ítélet összefoglalása

Az Európai Unió joga – Magánszemélyek számára biztosított jogok – Az uniós jog megsértésével beszedett adók – A hozzáadottérték-adó és összege kamatainak visszatérítése – Módozatok – A nemzeti jog alkalmazása – Korlátok – A tényleges érvényesülés és az egyenértékűség elvének tiszteletben tartása – A nemzeti bíróságra háruló ellenőrzés

(77/388 tanácsi irányelv, 11. cikk, C. rész, (1) bekezdés)

Az uniós jogot úgy kell értelmezni, hogy az megköveteli, hogy az érintett tagállam által az uniós hozzáadottértékadó-szabályozás megsértésével beszedett hozzáadottérték-adó tekintetében túlfizetést teljesítő adóalany jogosult legyen az uniós joggal ellentétesen beszedett adó visszatérítésére, valamint arra, hogy részére megfizessék a visszatérítendő főösszeg kamatait. A nemzeti jognak kell a tényleges érvényesülés és egyenértékűség elvét tiszteletben tartva meghatároznia azt, hogy a visszatérítendő főösszeg után egyszerű kamatot, kamatos kamatot vagy másfajta kamatot kell-e fizetni.

A tényleges érvényesülés elve, amely megtiltja a tagállamok számára, hogy az uniós jogrend által biztosított jogok gyakorlását gyakorlatilag lehetetlenné vagy rendkívül nehézzé tegyék, megköveteli, hogy különösen az esetlegesen fizetendő kamatok számítására vonatkozó nemzeti szabályok ne fosszák meg az adóalanyt a hozzáadottérték-adó tartozatlan megfizetése által okozott veszteségek megfelelő megtérítésétől. A kérdést előterjesztő bíróság feladata az ezzel kapcsolatban szükséges vizsgálatok elvégzése.

Az egyenértékűség elve megköveteli, hogy a szóban forgó nemzeti szabály különbségtétel nélkül vonatkozzon az uniós jog és a belső jog megsértésén alapuló, hasonló tárggyal és jogalappal rendelkező keresetekre. Ezen elvet azonban nem lehet úgy értelmezni, mint amely arra kötelezné a tagállamokat, hogy a legkedvezőbb belső jogi szabályozásukat terjesszék ki egy bizonyos jogterületre vonatkozó valamennyi keresetre. Ezen elv tiszteletben tartásának biztosítása érdekében a kérdést előterjesztő bíróságnak – mivel egyedül neki van az állammal szembeni, visszatérítés iránti keresetek eljárási szabályaira vonatkozó közvetlen ismerete – kell megvizsgálnia, hogy megfelelnek-e ennek az elvnek azok az eljárási szabályok, amelyek célja, hogy a belső jogban biztosítsák a jogalanyok uniós jogból eredő jogainak védelmét, és meg kell vizsgálnia az állítólagosan hasonló belső jogi keresetek tárgyát és lényeges elemeit. E célból a nemzeti bíróságnak az érintett keresetek hasonlóságát tárgyuk, jogalapjuk és lényeges elemeik szempontjából kell megvizsgálnia.

(vö. 28–31., 34. pont és a rendelkező rész)

C-591/10. sz. ügy

Littlewoods Retail Ltd és társai

kontra

Her Majesty’s Commissioners of Revenue and Customs

(a High Court of Justice [England & Wales], Chancery Division [Egyesült Királyság] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)

„Második és hatodik héairányelv — Előzetesen felszámított adó — Többlet-visszatérítés — Kamatok megfizetése — Módozatok”

Az ítélet összefoglalása

Az Európai Unió joga — Magánszemélyek számára biztosított jogok — Az uniós jog megsértésével beszedett adók — A hozzáadottérték-adó és összege kamatainak visszatérítése — Módozatok — A nemzeti jog alkalmazása — Korlátok — A tényleges érvényesülés és az egyenértékűség elvének tiszteletben tartása — A nemzeti bíróságra háruló ellenőrzés

(77/388 tanácsi irányelv, 11. cikk, C. rész, (1) bekezdés)

Az uniós jogot úgy kell értelmezni, hogy az megköveteli, hogy az érintett tagállam által az uniós hozzáadottértékadó-szabályozás megsértésével beszedett hozzáadottérték-adó tekintetében túlfizetést teljesítő adóalany jogosult legyen az uniós joggal ellentétesen beszedett adó visszatérítésére, valamint arra, hogy részére megfizessék a visszatérítendő főösszeg kamatait. A nemzeti jognak kell a tényleges érvényesülés és egyenértékűség elvét tiszteletben tartva meghatároznia azt, hogy a visszatérítendő főösszeg után egyszerű kamatot, kamatos kamatot vagy másfajta kamatot kell-e fizetni.

A tényleges érvényesülés elve, amely megtiltja a tagállamok számára, hogy az uniós jogrend által biztosított jogok gyakorlását gyakorlatilag lehetetlenné vagy rendkívül nehézzé tegyék, megköveteli, hogy különösen az esetlegesen fizetendő kamatok számítására vonatkozó nemzeti szabályok ne fosszák meg az adóalanyt a hozzáadottérték-adó tartozatlan megfizetése által okozott veszteségek megfelelő megtérítésétől. A kérdést előterjesztő bíróság feladata az ezzel kapcsolatban szükséges vizsgálatok elvégzése.

Az egyenértékűség elve megköveteli, hogy a szóban forgó nemzeti szabály különbségtétel nélkül vonatkozzon az uniós jog és a belső jog megsértésén alapuló, hasonló tárggyal és jogalappal rendelkező keresetekre. Ezen elvet azonban nem lehet úgy értelmezni, mint amely arra kötelezné a tagállamokat, hogy a legkedvezőbb belső jogi szabályozásukat terjesszék ki egy bizonyos jogterületre vonatkozó valamennyi keresetre. Ezen elv tiszteletben tartásának biztosítása érdekében a kérdést előterjesztő bíróságnak – mivel egyedül neki van az állammal szembeni, visszatérítés iránti keresetek eljárási szabályaira vonatkozó közvetlen ismerete – kell megvizsgálnia, hogy megfelelnek-e ennek az elvnek azok az eljárási szabályok, amelyek célja, hogy a belső jogban biztosítsák a jogalanyok uniós jogból eredő jogainak védelmét, és meg kell vizsgálnia az állítólagosan hasonló belső jogi keresetek tárgyát és lényeges elemeit. E célból a nemzeti bíróságnak az érintett keresetek hasonlóságát tárgyuk, jogalapjuk és lényeges elemeik szempontjából kell megvizsgálnia.

(vö. 28–31., 34. pont és a rendelkező rész)