514

Amint azt a CCIA hangsúlyozza, a Bizottság azt sem bizonyította, hogy a Google‑lal versengő, nehézségekkel küzdő árösszehasonlító szolgáltatások ugyanolyan hatékonyak voltak, mint a Google, vagy hogy jelentős versenynyomást gyakoroltak az árakra vagy az innovációra. Ennek bizonyítása szükséges lett volna, még akkor is, ha az állítólagos visszaélés nem árjellegű volt. A 2007. szeptember 17‑iMicrosoft kontra Bizottság ítélet (T‑201/04, EU:T:2007:289) alapjául szolgáló ügyben erre sor került. Márpedig a kevésbé hatékony vagy kevéssé versengő versenytársak eltűnése a rendes piaci helyzetnek felel meg, amint azt többek között a 2017. szeptember 6‑iIntel kontra Bizottság ítélet (C‑413/14 P, EU:C:2017:632, 134. pont) is megállapította. Az EUMSZ 102. cikknek nem célja a nem hatékony vállalkozások védelme. A fent említett 2007. szeptember 17‑iMicrosoft kontra Bizottság ítélet (T‑201/04, EU:T:2007:289) alapjául szolgáló ügyben a versenyellenes magatartás által kizárt versenytársak viszont éppen ellenkezőleg, minőségi és innovációs szempontból vezető szereplők voltak, amelyek jelentős számú felhasználót vonzottak, mielőtt a szóban forgó magatartások érintették volna őket. Ezzel szemben, amint azt a jelen ügyben a közigazgatási eljárás során benyújtott, de a Bizottság által figyelmen kívül hagyott nyilatkozatok és egy tanulmány is tanúsítják, a Google‑lal versengő árösszehasonlító szolgáltatások – amint azt a Google a harmadik jogalap keretében is kifejtette – kevéssé voltak innovatívak, és nem hoztak megfelelő intézkedéseket annak érdekében, hogy a Google‑tól eltérő forrásokból származó forgalmat generáljanak. A CCIA szerint a megtámadott határozat (557) preambulumbekezdésében a Bizottság elismeri, hogy ez a helyzet az öt versenytárs termékgyártó közül négy esetében, amelyeknek a Google szöveges hirdetéseiben való megjelenéssel összefüggő kiadásait a 76. grafikon tartalmazza. A Google azt állítja, hogy az ilyen versenytársak kevéssé küzdöttek, jóllehet a versengő árösszehasonlító szolgáltatásokhoz mintegy tíz év alatt milliárdnyi keresés érkezett tőle, amelyeknek lehetővé kellett volna tenniük számukra, hogy magukhoz kössék az élménnyel elégedett internetfelhasználókat. Ily módon a megtámadott határozat 24. táblázatában szereplő adatok szerint csak körülbelül 15%‑nyi közvetlen forgalmat vonzottak. Összehasonlításképpen, a közigazgatási eljárás ügyiratainak adatai (a keresetlevél A147. melléklete) szerint a kereskedelmi platformok forgalmának túlnyomó része a közvetlen forgalomból, a Google Shopping specializált keresőoldal használatainak többsége pedig a keresőoldalak menüiben szereplő közvetlen navigációs linkekből és általános eredményekből, nem pedig a keresési eredmények linkjeiből származik. Ráadásul az árösszehasonlító szolgáltatásokkal a megtámadott határozat végrehajtása érdekében folytatott megbeszélések azt mutatták, hogy azok kevéssé vonzóak. A Google más érveket is előterjeszt annak bizonyítása érdekében, hogy a vele versengő árösszehasonlító szolgáltatások kevéssé hatékonyak és alacsonyan értékeltek, ami többek között abban nyilvánul meg, hogy a Panda algoritmusa rossz helyre sorolja őket a generikus eredmények között. A Bizottság ellenkérelmében csak az általa hivatkozott öt versenytárs egyikének keresőmotorján eszközölt két fejlesztésre hivatkozhat érvényesen. A három versenytárs által előadott azon magyarázat, amely szerint a Google magatartása miatt nem voltak képesek innovációra, nem hiteles.