ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
10

A Görög Köztársaság a vitatott határozat megsemmisítése érdekében hét jogalapra hivatkozott. Az első jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen értelmezte és tévesen alkalmazta az 1790/1988. sz. törvénnyel együtt értelmezett EUMSZ 107. cikk (1) bekezdését és az EUMSZ 108. cikket, továbbá tévesen értékelte a 2009‑ben folyósított kifizetésekkel kapcsolatos tényállást. A második jogalap arra hivatkozik, hogy a Bizottság tévesen értékelte a tényállást, és lényeges eljárási szabályokat sértett meg, valamint hiányos indokolást nyújtott, amikor megállapította, hogy a 2009‑ben folyósított kifizetések jogellenes állami támogatásnak minősülnek. A harmadik jogalap az EUMSZ 107. cikk és az EUMSZ 108. cikk téves értelmezésére és téves alkalmazására, valamit az indokolás hiányosságára hivatkozik, amennyiben a Bizottság a visszatéríttetendő pénzösszegekbe belefoglalta azt a 186011000,60 eurót is, amely az ELGA kötelező biztosítási rendszerének keretében maguk a gazdálkodók által 2008‑ban és 2009‑ben fizetett biztosítási járulékoknak felel meg. A másodlagos jelleggel hivatkozott negyedik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen értelmezte és tévesen alkalmazta az EUMSZ 107. cikk (3) bekezdésének b) pontját, továbbá tévesen gyakorolta az állami támogatások területén őt megillető mérlegelési jogkört, mivel a 2009. évi kifizetéseket e rendelkezés alapján a közös piaccal összeegyeztethetőnek kellett volna tekinteni. A szintén másodlagos jelleggel hivatkozott ötödik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság megsértette az EUMSZ 39. cikket, az EUMSZ 107. cikk (3) bekezdésének b) pontját és az EUMSZ 296. cikket, továbbá több általános jogelvet, mivel 2008. december 17‑től – e keret hatálybalépésének napjától – nem alkalmazta a 2009. január 22‑én közzétett, a jelenlegi pénzügyi és gazdasági válságban a finanszírozási lehetőségek elérésének támogatására irányuló állami támogatási intézkedésekre vonatkozó ideiglenes közösségi keretrendszerről szóló bizottsági közleményt (HL 2009. C 16., 1. o., a továbbiakban: ideiglenes közösségi keretrendszerről szóló közlemény) az elsődleges mezőgazdasági termelési ágazatban tevékeny vállalkozásokra. A szintén másodlagos jelleggel hivatkozott hatodik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen értékelte és számította ki a visszatéríttetendő támogatások összegét. A hetedik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen értelmezte és tévesen alkalmazta az agrár‑ és erdészeti ágazatban nyújtott állami támogatásokról szóló 2007–2013‑as közösségi iránymutatásokat (HL 2006. C 319., 1. o.) és tévesen gyakorolta a mérlegelési jogkörét a növénytermesztésben medvék által okozott károk megtérítése érdekében 2008‑ban folyósított kártérítésekkel kapcsolatban.
10

E tekintetben a Corte dei conti, sezione giurisdizionale per la Regione Puglia a Corte costituzionale (olasz alkotmánybíróság) ítélkezési gyakorlatára hivatkozott. A nevezett bíróság a Corte dei conti, sezione giurisdizionale per la Regione Puglia és a Corte dei conti, sezione giurisdizionale per la Regione Siciliana (Számvevőszék, Szicília tartomány ítélkező tanács) által hozott két végzés ügyében eljárva 2008. március 12‑i 74. sz. ítéletében kimondta, hogy a 296/2006 törvény egyetlen cikke (776) bekezdésének alkotmányosságára vonatkozóan előterjesztett kérdések nem megalapozottak. Ezenkívül a 335/1995 törvényre vonatkozó 2011. január 5‑i 1. sz. ítéletében a Corte costituzionale kimondta, hogy a bizalomvédelem elve nem alkalmazható az állami és magánnyugdíjakra vonatkozó jogviszonyokra. A jogalkotó a 335/1995 törvény elfogadásával – az egységes európai valutára való áttérésre irányuló gazdasági és pénzügyi stabilitási paktumhoz kapcsolódó közösségi kötelezettségek betartása érdekében – a magán‑ és állami nyugdíjrendszerek harmonizációját célozta meg, amely strukturális hatásokat gyakorolt a közkiadásokra és a költségvetési egyensúlyra.
8

A jogvita előzményeit a megtámadott végzés 1–7. pontja az alábbiak szerint mutatta be: „1. A [...] Bizottság 2008. március 1‑jén a[z alap]rendelet 6. cikkének (2) bekezdése szerint bejegyzés iránti kérelmet tett közzé. E bejegyzés iránti kérelem, amelyet a Nederlandse Zuivelorganisatie (a továbbiakban: NZO) terjesztett elő és a Holland Királyság nyújtott be a Bizottsághoz, az „Edam Holland” oltalom alatt álló földrajzi jelzés (a továbbiakban: szóban forgó OFJ) bejegyzésére vonatkozott. 2 2008. június 26‑án a felperes […] a Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse eV a[z alap]rendelet 7. cikke (2) bekezdésének megfelelően kifogást tartalmazó nyilatkozatot nyújtott be a szóban forgó OFJ bejegyzése ellen a német hatóságokhoz. E kifogást tartalmazó nyilatkozatban a felperes az edami sajt termelőinek és forgalmazóinak azon szakmai csoportosulásaként jelölte meg magát, amelynek tagjainak minősülő vállalkozások 2007‑ben 141385 tonna edamit forgalmaztak (94361 tonna a saját termelésükből származott). A kifogást tartalmazó nyilatkozat alátámasztása érdekében többek között kifejtette, hogy az »Edam Holland« elnevezés kifejezett pontosítás hiányában történő bejegyzése veszélyeztetné az „edam” szokásos elnevezés használatát. 4 2008. július 18‑án a Németországi Szövetségi Köztársaság kifogást tartalmazó nyilatkozatot nyújtott be a Bizottsághoz a szóban forgó OFJ bejegyzése ellen. A felperes 2008. június 26‑i kifogást tartalmazó nyilatkozatát (a fenti 2. pont) csatolták a Németországi Szövetségi Köztársaság kifogást tartalmazó nyilatkozatához. 5 2008. október 21‑én a Bizottság tájékoztatta a Holland Királyságot, hogy úgy ítélte meg, hogy a Németországi Szövetségi Köztársaság által benyújtott kifogás elfogadható. Emellett felhívta a Holland Királyságot és a Németországi Szövetségi Köztársaságot, hogy az [alap]rendelet 7. cikkének (5) bekezdése szerinti megállapodás létrejötte érdekében folytassák le a szükséges konzultációkat. 6 2009. május 29‑én a Holland Királyság közölte a Bizottsággal, hogy többek között a Németországi Szövetségi Köztársasággal nem jött létre megállapodás. 7 2010. december 2‑án a Bizottság elfogadta a [vitatott] rendeletet. A szóban forgó OFJ termékleírása többek között tartalmazza, hogy az „Edam Holland” sajt Hollandiában készül, holland tejgazdaságokból származó tehéntejből (a termékleírás 4.2 pontja)”.
21

A Ford, amely gépjárműveket, valamint e gépjárművekhez szánt pótalkatrészeket és tartozékokat gyártó cég, termékeit egy színes vagy fekete‑fehér, ovális formájú, hosszanti irányú megjelölés elhelyezésével különbözteti meg, amelynek belsejében egy kézírást imitáló, dőlt betűs, „Ford” felirat látható (a továbbiakban: Ford védjegy). E megjelölés több lajstromozott védjegynek is tárgyát képezi, mind gépjárművek, mind pótalkatrészek és tartozékok tekintetében, ideértve a dísztárcsákat is. A Ford e védjegyet többek között az általa gyártott gépjárművek kerekeire szerelt dísztárcsákon is elhelyezi.
8

A módosított LEC jelzálogjog érvényesítése elleni kifogásra vonatkozó eljárást szabályozó 695. cikkének szövege a következő: „(1) A jelen fejezet szerinti eljárásokban az alábbi okok alapján fogadható el a végrehajtás alá vont személy végrehajtás ellen emelt kifogása: 1. a biztosíték vagy a biztosított kötelezettség megszűnése […]; 2. a tartozás összegének téves megállapítása […]; 3. jelzálogjoggal vagy egyéb zálogjoggal terhelt ingóságokra vonatkozó végrehajtás esetén az eljárást megalapozó terhet megelőzően az említett vagyontárgyra bejegyzett más zálogjogot, ingóságot vagy ingatlant terhelő jelzálogjogot vagy elidegenítési tilalmat a nyilvántartó hatóság megfelelő igazolásával kell bizonyítani; 4. a végrehajtási jogcím alapját képező vagy a tartozás összegének megállapítását lehetővé tevő szerződési feltétel tisztességtelen jellege. (2) Az előző bekezdésben hivatkozott kifogás benyújtását követően a bíróság hivatala a végrehajtást felfüggeszti, és a feleket a végrehajtás elrendelésére hatáskörrel rendelkező bíróság elé idézi. Az idézés és a szóban forgó tárgyalás között legalább tizenöt napnak kell eltelnie. E meghallgatáson a bíróság meghallgatja a feleket, átveszi a benyújtott dokumentumokat, és két napon belül végzés formájában meghozza a szükséges döntést. (3) A kifogásnak a jelen cikk (1) bekezdésének 1. vagy 3. pontjában szereplő ok alapján helyt adó határozat felfüggeszti a végrehajtást; a kifogásnak a 2. pontban szereplő ok alapján helyt adó határozat megállapítja azon összeget, amelyre vonatkozóan a végrehajtás folytatódik. A 4. pontban rögzített ok megállapítása esetén, ha az adott szerződési feltétel képezi a végrehajtás alapját, a végrehajtást okafogyottságára tekintettel megszüntetik. Egyéb esetben folytatódik a végrehajtás a tisztességtelen feltétel alkalmazásának mellőzésével. (4) A végrehajtást megszüntető vagy a tisztességtelen feltétel alkalmazásának mellőzését elrendelő, illetve az e cikk (1) bekezdésének 4. pontjában előírt okból a kifogást elutasító végzés ellen fellebbezéssel lehet élni. Ezt meghaladóan, a jelen cikk szerinti kifogás tekintetében meghozott határozatokkal szemben nincs helye jogorvoslatnak, és hatályuk kizárólag arra a végrehajtási eljárásra korlátozódik, amelyben meghozták.”
A Bíróság (tizedik tanács) 2016. április 21‑i végzése –

ultra air kontra EUIPO

(C‑232/15. P. sz. ügy) ( 1 )

„Fellebbezés — Európai uniós védjegy — ultra.air ultrafilter európai uniós szóvédjegy — Törlési eljárás — Feltétlen kizáró ok vagy törlési ok — Leíró jelleg — 207/2009/EK rendelet — A 7. cikk (1) bekezdésének b) és c) pontja, valamint az 52. cikk (1) bekezdésének a) pontja — A fellebbezési tanács általi törlés — A Bíróság eljárási szabályzatának 181. cikke — Részben nyilvánvalóan elfogadhatatlan, részben nyilvánvalóan megalapozatlan fellebbezés”

1. Európai uniós védjegy — A védjegyoltalomról való lemondás, a védjegyoltalom megszűnése és a védjegy törlése — Feltétlen törlési okok — A 207/2009 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontjával ellentétes lajstromozás — A védjegy leíró jellegének értékelése — Szempontok (207/2009 tanácsi rendelet, 7. cikk, (1) bekezdés, c) pont, és 52. cikk, (1) bekezdés, a) pont) (vö. 34. pont)

2. Fellebbezés — Jogalapok — A tények és bizonyítékok téves értékelése — Elfogadhatatlanság — A tények és a bizonyítékok értékelésének a Bíróság általi felülvizsgálata — Kizártság, kivéve az elferdítés esetét (EUMSZ 256. cikk, (1) bekezdés; a Bíróság alapokmánya, 58. cikk, első bekezdés) (vö. 41., 42., 49. és 50. pont)

Rendelkező rész

1) A Bíróság a fellebbezést elutasítja.

2) A Bíróság az ultra air GmbH‑t kötelezi a költségek viselésére.

( 1 ) HL C 262., 2015.8.10.
A Bíróság (hatodik tanács) 2018. május 30‑i végzése –

Simba Toys kontra EUIPO és Seven Towns

(C‑30/15. P‑DEP. sz. ügy)

„Költségek megállapítása”

1. Bírósági eljárás–Költségek–Megállapítás–Megtérítendő költségek–Fellebbezés keretében a Bíróság előtt folyamatban lévő eljárás–Az említett eljárással kapcsolatban szükségszerűen felmerült költségek (A Bíróság eljárási szabályzata, 144. cikk, b) pont) (lásd: 20. pont)

2. Bírósági eljárás–Költségek–Megállapítás–Megtérítendő költségek–Figyelembe veendő elemek–A felek által a saját ügyvédeiknek fizetendő díjazás–A költségek viselésére kötelezett féltől behajtható díjazás meghatározása (A Bíróság eljárási szabályzata, 144. cikk, b) pont) (lásd: 21. pont)

3. Bírósági eljárás–Költségek–Megállapítás–Megtérítendő költségek–Figyelembe veendő elemek–Az ügyvédi munkadíjakat megállapító nemzeti díjszabás–Kizártság (A Bíróság eljárási szabályzata, 144. cikk, b) pont) (lásd: 22–24. pont)

Rendelkező rész

A Bíróság 35000 euróban állapítja meg az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) és a Seven Towns Ltd által a Simba Toys GmbH & Co. KG részére fellebbezés címén fizetendő költségek teljes összegét.
A Bíróság (hatodik tanács) 2018. május 30‑i végzése –

Simba Toys kontra EUIPO és Seven Towns

(C‑30/15. P‑DEP 2. sz. ügy)

„Költségek megállapítása”

1. Bírósági eljárás–Költségek–Megállapítás–Megtérítendő költségek–Fellebbezés keretében a Bíróság előtt folyamatban lévő eljárás–Az említett eljárással kapcsolatban szükségszerűen felmerült költségek (A Bíróság eljárási szabályzata, 144. cikk, b) pont) (lásd: 21. pont)

2. Bírósági eljárás–Költségek–Megállapítás–Megtérítendő költségek–Figyelembe veendő elemek–A felek által a saját ügyvédeiknek fizetendő díjazás–A költségek viselésére kötelezett féltől behajtható díjazás meghatározása (A Bíróság eljárási szabályzata, 144. cikk, b) pont) (lásd: 22. pont)

3. Bírósági eljárás–Költségek–Megállapítás–Megtérítendő költségek–Figyelembe veendő elemek–Az ügyvédi munkadíjakat megállapító nemzeti díjszabás–Kizártság (A Bíróság eljárási szabályzata, 144. cikk, b) pont) (lásd: 23–25. pont)

Rendelkező rész

A Bíróság 34000 euróban állapítja meg az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) és a Seven Towns Ltd által a Simba Toys GmbH & Co. KG részére az elsőfokú eljárás címén fizetendő költségek teljes összegét.
—

először is a Törvényszék által az egyenlő bánásmód elvének az alkalmazása során azáltal elkövetett téves jogalkalmazás, hogy nem vette figyelembe azt a tényt, hogy a Franciaország által az [SNCM] javára hozott C 58/02 (ex N 118/02) számú intézkedésekről szóló, 2008. július 8‑i 2009/611/EK bizottsági határozatnak (HL 2009. L 225., 180. o.) a Törvényszék által a Corsica Ferries France kontra Bizottság ítélettel (T‑565/08, EU:T:2012:415) történő megsemmisítését követően a vitatott határozat elfogadását megelőzően nem indították meg újból az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdésében előírt hivatalos vizsgálati eljárást.
3

A tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokról szóló irányelv (6), (8) és (17) preambulumbekezdése a következőképpen szól: „(6) Ez az irányelv […] közelíti a tagállamoknak a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokra vonatkozó jogszabályait, ideértve a fogyasztók gazdasági érdekeit közvetlenül sértő tisztességtelen reklámokat, amelyek ezáltal közvetett módon sértik a jogszerűen eljáró versenytársak gazdasági érdekeit is. […] Ez az irányelv nem vonatkozik a kizárólag a versenytársak gazdasági érdekeit sértő vagy a kereskedők közötti ügyletekhez kapcsolódó tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokról szóló nemzeti jogszabályokra, és nem is érinti azokat; a tagállamok – amennyiben úgy kívánják – a szubszidiaritás elvének teljes körű figyelembevételével és a közösségi joggal összhangban továbbra is maguk szabályozhatják ezeket a gyakorlatokat. […] […] (8) Ez az irányelv közvetlenül [helyesen: kifejezetten] védi a fogyasztó gazdasági érdekeit az üzleti vállalkozásoknak a fogyasztókkal szemben folytatott tisztességtelen kereskedelmi gyakorlataitól. […] […] (17) A fokozottabb jogbiztonság érdekében kívánatos meghatározni azokat a kereskedelmi gyakorlatokat, amelyek minden körülmény között tisztességtelenek. Ezért az I. melléklet minden ilyen gyakorlatot tartalmaz. Kizárólag ezek azok a kereskedelmi gyakorlatok, amelyeket az 5–9. cikk rendelkezései szerint történő eseti vizsgálat nélkül is tisztességtelennek kell tekinteni. [Helyesen: Kizárólag ezeket a kereskedelmi gyakorlatokat lehet az 5–9. cikk rendelkezései szerint történő eseti vizsgálat nélkül is tisztességtelennek tekinteni.] A felsorolás csak ezen irányelv felülvizsgálata révén módosítható.”
12

A kérdést előterjesztő bíróság, amely előtt ezen ítélettel szemben fellebbezést nyújtottak be, kifejti elöljáróban, hogy Spanyolországban a részmunkaidő továbbra is alapvetően női jellegű foglalkoztatási forma. Ezt a közismert tényt alátámasztja többek között a Nemzeti Statisztikai Intézet (Instituto Nacional de Estadística) által kidolgozott, 2014. december hónapra vonatkozó munkaerő‑felmérés is, amely azt mutatja, hogy a Spanyolországban részmunkaidőben dolgozó nők száma eléri az összes női munkavállaló 25,3%‑át, tehát az arány négyből egy nő, amely arányszám a férfi munkavállalók esetében csak 7,8%, azaz tizenkettő és félből egy férfi.
32

Másodszor a vitatott információk mindenesetre bizalmas jellegűnek való minősítése tekintetében a fellebbező először is azt állítja, hogy a Törvényszék által a megtámadott ítélet 92. és 93. pontjában tett megállapításokkal ellentétben az engedékenység iránti kérelmet előterjesztők nyilatkozatai kivonatainak, valamint az említett nyilatkozatoknak a közzétételére ugyanazokat a kritériumokat kell alkalmazni. Azokat a megfontolásokat tehát, amelyek a Bíróságot a Bizottság kontra EnBW ítéletben (C‑365/12 P, EU:C:2014:112) olyan értelmezésére késztették, hogy az lehetővé teszi egy olyan általános vélelem megalapozását, amely szerint a kartellel kapcsolatos eljárásban részt vevő felek kereskedelmi érdekeit sérti, ha az engedékenység iránti kérelmet előterjesztők nyilatkozatait közzéteszik, az ezen nyilatkozatokból származó, és a bizottsági határozat nem bizalmas változatában szó szerinti idézet vagy tartalmi összefoglalás formájában szereplő részek közzétételére is alkalmazni kell. Ez annál is inkább így van, mivel az ilyen részek közzététele megszegi azokat az ígéreteket, amelyeket a Bizottság az engedékenység iránti kérelmet előterjesztők nyilatkozatai tekintetében tett a 2002. évi engedékenységi közlemény 32. pontjában, és a kartellügyek esetében a bírságok alóli mentességről és a bírságok csökkentéséről szóló bizottsági közlemény (HL 2006. C 298., 17. o.; a továbbiakban: 2006. évi engedékenységi közlemény) 40. pontjában. Az a különbségtétel tehát, amelyet a Bizottság alkalmaz egyrészt az engedékenységi kérelmet előterjesztők által benyújtott dokumentumoknak a közzététele, valamint másrészt az e dokumentumokból származó információknak a közzététele között, formalista, és nem csak a Törvényszék ítélkezési gyakorlatával ellentétes, hanem az uniós jog más rendelkezéseivel is.
3

A 561/2006 rendelet 4. cikke a következőképpen rendelkezik: „E rendelet alkalmazásában: [...] c) »járművezető«: az a személy, aki akár csak rövid ideig is járművet vezet, vagy aki azért tartózkodik a járművön, hogy szükség esetén feladatai részeként vezesse azt; [...] f) »pihenő«: minden meg nem szakított időszak, melynek során a járművezető szabadon rendelkezik idejével; g) »napi pihenőidő«: az a napi időszak, melynek során a járművezető szabadon rendelkezik idejével, és amely »rendszeres napi pihenőidőt« és »csökkentett napi pihenőidőt« foglal magába: — »rendszeres napi pihenőidő«: bármely, legalább 11 órát tartó pihenő. Ezt a rendszeres napi pihenőidőt két időszakra is lehet bontani, melynek az első része szünet nélkül legalább 3 óra, a második része pedig szünet nélkül legalább 9 óra, — »csökkentett napi pihenőidő«: legalább 9 óra, de kevesebb, mint 11 óra pihenő; h) »heti pihenőidő«: az a heti időszak, melynek során egy járművezető szabadon rendelkezik idejével, és amely »rendszeres heti pihenőidőt« és »csökkentett heti pihenőidőt« foglal magába: — »rendszeres heti pihenőidő«: bármely, legalább 45 órás pihenő, — »csökkentett heti pihenőidő«: bármely, 45 óránál rövidebb pihenő, mely a 8. cikk (6) bekezdése feltételeinek megfelelően legalább 24 óra folyamatos időtartamra csökkenthető; i) »hét«: a hétfő 0 órától vasárnap 24 óráig terjedő időszak; […]”
3

A gyógyszertárakról szóló törvény (Apothekengesetz, a továbbiakban: ApG) 10. §‑ának a tényállás idején hatályos szövege így rendelkezik: „(1) Gyógyszertár létesítésére akkor adható engedély, ha: 1. a gyógyszertár létesítésének helye szerinti településen van már állandó jelleggel letelepedett orvos, és 2. fennáll az igény új gyógyszertár létesítésére. (2) Ilyen igény nem áll fenn, amennyiben: 1. a kérelem benyújtásának időpontjában a tervezett üzemeltetési hely szerinti település területén már van orvosi rendelő mellett működő gyógyszertár, és kevesebb mint két egészségbiztosítási pénztárral szerződésben álló orvosi (teljes munkaidős) álláshelyet […] töltenek be háziorvosok, vagy 2. a létesítendő új gyógyszertár tervezett üzemeltetési helye és a legközelebbi meglévő gyógyszertár üzemeltetési helye közötti távolság 500 méternél kisebb, 3. a meglévő, szomszédos gyógyszertárak valamelyike üzemeltetési helyéről továbbra is ellátandó személyek száma az új gyógyszertár létesítése miatt csökken, és 5500 fő alá esik. (3) A fenti (2) bekezdés 1. pontja szerinti igény nem áll fenn továbbá, amennyiben a kérelem benyújtásának időpontjában a gyógyszertár tervezett üzemeltetési helye szerinti település területén már létezik 1. orvosi rendelő mellett működő gyógyszertár és 2. egészségbiztosítási pénztárral szerződésben álló csoportpraxis […] [...] (4) A fenti (2) bekezdés 3. pontja értelmében vett ellátandó személyek azok az állandó lakosok, akik a meglévő gyógyszertár üzemeltetési helyétől közúton 4 kilométernél kisebb sugarú körzetben élnek, és akiket a helyi viszonyok miatt továbbra is ez lát el. (5) Amennyiben a fenti (4) bekezdésben meghatározottak szerinti állandó lakosok száma nem éri el az 5500 főt, az igény fennállásának vizsgálata során az olyan személyeket is ide kell számítani, akik – foglalkozásuk folytán vagy valamely szolgáltatás vagy tömegközlekedési eszközök igénybevétele miatt – e körzetben látandók el. (6) A fenti (2) bekezdés 2. pontja szerinti távolságtól kivételes esetben el lehet tekinteni, amennyiben ezt a helyi adottságok a lakosság zavartalan gyógyszerellátásának érdekében sürgető módon megkövetelik. (7) Új gyógyszertár létesítése iránti igény kérdésére vonatkozóan az osztrák gyógyszerészkamara szakvéleményét ki kell kérni. [...] [...]”
15

Az Oberlandesgericht München (müncheni tartományi legfelsőbb bíróság), amely az ügyben eljár, úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé: „1) A házasság úgynevezett »nem állami«– a jelen ügyben: egy szíriai vallási bíróság előtt a saría alapján történő – felbontására is kiterjed‑e az1259/2010 rendelet 1. cikke szerinti hatály? 2) Az 1. kérdésre adandó igenlő válasz esetén: a) Az 1259/2010 rendelet 10. cikkét is alkalmazni kell‑e a házasság felbontása belföldi elismerhetőségének vizsgálata során? b) A 2. a) kérdésre adandó igenlő válasz esetén: — Azt az összehasonlítást kell‑e absztrakt módon alapul venni, amely szerint az eljáró állam joga ugyan mindkét házastársnak jogot biztosít a házasság felbontásához, e jog azonban az egyik házastárs neme miatt eltérő eljárásjogi és anyagi jogi feltételekhez van kötve, mint a másik házastárs joga, vagy — attól függ a rendelkezés alkalmazhatósága, hogy az absztrakt módon hátrányosan megkülönböztető külföldi jog alkalmazása az egyedi ügyben is – konkrét – hátrányos megkülönböztetéssel jár‑e? c) A 2. kérdés b) pontjának második francia bekezdésére adandó igenlő válasz esetén: — Már a hátrányosan megkülönböztetett házastársnak a házasság felbontásával való – adott esetben ellentételezések jóváhagyott elfogadásában megnyilvánuló – egyetértése is indokolttá teszi‑e a rendelkezés alkalmazásának mellőzését?”