C-18/11. sz. ügy

The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

kontra

Philips Electronics UK Ltd

(az Upper Tribunal [Tax and Chancery Chamber] [Egyesült Királyság] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)

„Letelepedés szabadsága — Adójogszabályok — Társasági adó — Adókedvezmény — A más tagállamban illetőséggel rendelkező társaság külföldi illetőségű állandó telephelye által belföldön elszenvedett veszteségeknek az ugyanazon cégcsoporthoz tartozó, belföldi illetőségű társaságnak történő átadását kizáró nemzeti jogszabályok”

Összefoglaló – A Bíróság ítélete (negyedik tanács), 2012. szeptember 6.

Személyek szabad mozgása – Letelepedés szabadsága – A Szerződés rendelkezései – Hatály (EK 43. cikk és EK 48. cikk) Személyek szabad mozgása – Letelepedés szabadsága – Adójogszabályok – Társasági adó – A veszteségek levonása – Cégcsoportkedvezmény – A más tagállamban illetőséggel rendelkező külföldi társaság belföldi illetőségű állandó telephelye által elszenvedett veszteségeknek az ugyanazon cégcsoporthoz tartozó, belföldi illetőségű társaságnak történő átadását kizáró nemzeti szabályozás – Megengedhetetlenség – Igazolás – A veszteségek kétszeres elszámolásának megakadályozására vagy az adóztatási joghatóság tagállamok közötti kiegyensúlyozott megosztásának megőrzésére irányuló közérdeken alapuló kényszerítő ok – Hiány (EK 43. cikk) Az Európai Unió joga – Közvetlen hatály – Elsőbbség – Az uniós jog és a nemzeti jog közötti ütközés – A szerződés rendelkezései – A nemzeti törvény alkalmazásának mellőzése (EK 10. cikk és EK 43. cikk)

Lásd a határozat szövegét. (vö. 12–14. pont) Az EK 43. cikket úgy kell értelmezni, hogy a külföldi illetőségű társaságnak korlátozza azt a szabadságát, hogy más tagállamban letelepedjen, az a tény, ha a nemzeti jogszabályok csak a veszteségek külföldi adó szempontjából való felhasználhatatlanságának feltételével engedik meg, hogy cégcsoportkedvezmény útján és valamely belföldi illetőségű társaság részére átadják a külföldi illetőségű társaság állandó telephelye által ebben a tagállamban elszenvedett veszteségeket, jóllehet a belföldi illetőségű társaság által e tagállamban elszenvedett veszteségek átadására nem vonatkozik hasonló feltétel. Ugyanis az ilyen eltérő bánásmód kevésbé vonzóvá teszi a más tagállamban székhellyel rendelkező társaságok számára a letelepedési szabadság állandó telephely útján történő gyakorlását. Egyébiránt a belföldön csak egy állandó telephellyel rendelkező külföldi illetőségű társaság és a belföldi illetőségű társaság helyzete a veszteségátadásra vonatkozó adójogi szabályozás céljára tekintettel objektíve összehasonlítható, mivel az e tagállamban elszenvedett veszteségnek e csoport más társasága részére, cégcsoportkedvezmény útján történő átadásáról van szó. Az ilyen korlátozás nem igazolható a veszteségek kétszeres elszámolásának megakadályozására, az adóztatási joghatóság tagállamok közötti kiegyensúlyozott megosztásának megőrzésére vagy e két indok kombinációjára irányuló közérdeken alapuló kényszerítő okkal. E tekintetben, ami először is az adóztatási joghatóság tagállamok közötti megosztásának védelmét illeti, a fogadó tagállam – amelynek területén az állandó telephely veszteségeit eredményező gazdasági tevékenységet folytatják – adóztatási joghatóságát nem befolyásolja azon lehetőség, hogy cégcsoportkedvezmény útján és a belföldi illetőségű társaság részére átadják a tagállam területén található állandó telephely által elszenvedett veszteségeket, mivel nem érintett e tagállamnak az állandó telephely tagállam területén folytatott tevékenységéből esetlegesen származó nyereségekre vonatkozó adóztatási joghatósága. Ami, másodszor a veszteségek kétszeres elszámolásának veszélyét illeti, az nem befolyásolja az állandó telephely szerinti tagállam adóztatási joghatóságát. Az e tagállamban külföldi illetőségű társaság állandó telephelye által a belföldi illetőségű társaságnak átadott veszteség mindenesetre ezen állam adóztatási joghatósága alá tartozik. Ezen adóztatási joghatóságot nem kérdőjelezi meg azon körülmény, hogy az átadott veszteség adott esetben más tagállamban is elszámolásra kerül. (vö. 16., 19., 20., 25., 26., 30., 31., 35. pont és a rendelkező rész 1., 2. pontja) A hatáskörében eljáró nemzeti bíróságnak tagállami szervként – az EK 10. cikkben előírt együttműködés elvének alkalmazásával – kötelessége az uniós jog teljes egészében történő alkalmazása és azon jogok védelme, amelyet az a magánszemélyek számára biztosít, adott esetben eltekintve a nemzeti jognak az uniós jog valamely rendelkezésével ellentétes minden rendelkezésének alkalmazásától. (vö. 38., 40. pont és a rendelkező rész 3. pontja)

C-18/11. sz. ügy

The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

kontra

Philips Electronics UK Ltd

(az Upper Tribunal [Tax and Chancery Chamber] [Egyesült Királyság] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)

„Letelepedés szabadsága — Adójogszabályok — Társasági adó — Adókedvezmény — A más tagállamban illetőséggel rendelkező társaság külföldi illetőségű állandó telephelye által belföldön elszenvedett veszteségeknek az ugyanazon cégcsoporthoz tartozó, belföldi illetőségű társaságnak történő átadását kizáró nemzeti jogszabályok”

Összefoglaló – A Bíróság ítélete (negyedik tanács), 2012. szeptember 6.

Személyek szabad mozgása — Letelepedés szabadsága — A Szerződés rendelkezései — Hatály (EK 43. cikk és EK 48. cikk) Személyek szabad mozgása — Letelepedés szabadsága — Adójogszabályok — Társasági adó — A veszteségek levonása — Cégcsoportkedvezmény — A más tagállamban illetőséggel rendelkező külföldi társaság belföldi illetőségű állandó telephelye által elszenvedett veszteségeknek az ugyanazon cégcsoporthoz tartozó, belföldi illetőségű társaságnak történő átadását kizáró nemzeti szabályozás — Megengedhetetlenség — Igazolás — A veszteségek kétszeres elszámolásának megakadályozására vagy az adóztatási joghatóság tagállamok közötti kiegyensúlyozott megosztásának megőrzésére irányuló közérdeken alapuló kényszerítő ok — Hiány (EK 43. cikk) Az Európai Unió joga — Közvetlen hatály — Elsőbbség — Az uniós jog és a nemzeti jog közötti ütközés — A szerződés rendelkezései — A nemzeti törvény alkalmazásának mellőzése (EK 10. cikk és EK 43. cikk)