ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
11

A 2004/35 irányelvnek a „Megelőző tevékenység” című 5. cikke a következőket írja elő: „(1) Amennyiben még nem következett be környezeti kár, de fennáll az ilyen jellegű kár bekövetkezésének közvetlen veszélye, a gazdasági szereplőnek haladéktalanul meg kell tennie a szükséges megelőző intézkedéseket. [...] (3) Az illetékes hatóság bármikor: [...] b) kötelezheti a gazdasági szereplőt, hogy tegye meg a szükséges megelőző intézkedéseket; [...] d) saját maga végrehajthatja a szükséges kármegelőzési intézkedéseket. (4) Az illetékes hatóság előírja, hogy a megelőző intézkedéseket a gazdasági szereplőnek kell megtennie. Ha a gazdasági szereplő nem teljesíti az (1) bekezdésben vagy a (3) bekezdés b) vagy c) pontjában meghatározott kötelezettségeket, nem azonosítható, vagy ezen irányelv értelmében nem köteles viselni a költségeket, az illetékes hatóság saját maga is megteheti ezeket az intézkedéseket.”
4

Az 1408/71 rendelet 13. cikkének értelmében: „(1) A 14c. és 14f. cikkre is figyelemmel, a rendelet hatálya alá tartozó személyekre csak egy tagállam jogszabályai alkalmazandóak. E jogszabályokat e cím rendelkezései szerint kell meghatározni. (2) A 14–17. cikk rendelkezéseire is figyelemmel: a) egy tagállam területén alkalmazott személy e tagállam jogszabályainak hatálya alá tartozik, még abban az esetben is, ha egy másik tagállam területén rendelkezik lakóhellyel, vagy ha az őt alkalmazó vállalkozás vagy magánszemély székhelye vagy lakóhelye egy másik tagállam területén található; b) egy tagállam területén önálló vállalkozóként tevékenykedő személy e tagállam jogszabályainak hatálya alá tartozik még abban az esetben is, ha másik tagállamban rendelkezik lakóhellyel; [...]”.
34

A 2008 decemberében szállított műfogsorokat illetően „A” nem számított fel héát. Ezen értékesítések vonatkozásában a Nobel a Közösségen belüli beszerzést terhelő héát fizetett az adóbevallás keretében. Ezt követően panaszt nyújtott be e tárgykörben. A Rechtbank te Haarlem helyt adott a panasznak, és megállapította, hogy a héatörvény 17e. cikkét és a héairányelv 140. cikkét úgy kell értelmezni, hogy műfogsornak Hollandián kívül letelepedett fogorvos vagy fogtechnikus által történő értékesítése esetében a hollandiai ügyfél megfelelő Közösségen belüli beszerzése héamentes lenne, mivel az ilyen értékesítés akkor is adómentes, ha Hollandiában történik. A Staatssecretaris felülvizsgálat iránti kérelmet nyújtott be e bíróság ítéletével szemben.
5

E törvény 2.14 cikke, amelyet legutóbb a 2010. december 15‑i törvény (Stb. 2010, 807) módosított, az alábbiakat írja elő: „(1) E cikk csak azon hallgatókra alkalmazandó, akik 2007. augusztus 31‑ét követően felsőfokú tanulmányok folytatása érdekében Hollandián kívüli intézménybe iratkoztak be. [...] (2) Tanulmányai támogatására az a hallgató jogosult, aki: a) felsőfokú tanulmányok folytatása érdekében Hollandián kívüli intézménybe iratkozott be, amennyiben Hollandiában tanulmányi támogatás nyújtható hasonló képzési kategória tekintetében, a képzés szintje és minősége hasonló a megfelelő képzésekéhez [...] és a képzést követő záróvizsga hasonló a megfelelő képzésekéhez [...], b) aki felsőfokú tanulmányok folytatása érdekében Hollandián kívüli intézménybe iratkozott be, és aki, az a) pontban foglaltak sérelme nélkül, egyebekben teljesíti a miniszteri rendelet által meghatározott feltételeket, és c) az ezen intézménybe történő beiratkozást megelőző 6 évből legalább 3 évig Hollandiában lakott és ott ezen idő alatt jogszerűen tartózkodott. Az az idő, amely alatt a hallgató az a) pont értelmében Hollandián kívüli intézménybe van beiratkozva, az előző mondat értelmében vett 6 év kiszámítása során nem számítandó be. [...]”
4

Ezen irányelvnek „A munkaviszonyra vonatkozó szabályok” című 3. cikke szerint:: „(1) A tagállamok biztosítják, hogy bármelyik állam jogát is kell alkalmazni a munkaviszonyra, az 1. cikk (1) bekezdésében említett vállalkozások biztosítják a területükön kiküldetésben lévő munkavállalóknak az alábbi kérdésekkel kapcsolatos, munkaviszonyra vonatkozó szabályokat, amelyeket a munkavégzés helye szerinti tagállamban [helyesen: A tagállamok gondoskodnak arról, hogy bármelyik állam jogát is kell alkalmazni a munkaviszonyra, az 1. cikk (1) bekezdésében említett vállalkozások a tagállamok területén kiküldetésben lévő munkavállalók részére az alábbi kérdésekkel kapcsolatosan a munkaviszonyra vonatkozó azon feltételeket biztosítsák, amelyeket a munkavégzés helye szerinti tagállamban:] — törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezés, illetve — olyan kollektív megállapodás vagy választott bírósági határozat állapít meg, amelyet a (8) bekezdés értelmében általánosan alkalmazandónak nyilvánítottak, amennyiben azok a mellékletben említett tevékenységekre vonatkoznak: [...] b) minimális éves szabadság; c) minimális bérszint, beleértve a túlóradíjakat; [...] [...] Ennek az irányelvnek az alkalmazásában az 1. cikk [helyesen: a második francia bekezdés] c) pontjában említett minimális bérszint fogalmát annak a tagállamnak a nemzeti jogszabályai, illetve gyakorlata határozzák meg, amelynek a területén a munkavállaló kiküldetésben tartózkodik. [...] (7) Az (1)–(6) bekezdés nem akadályozza a munkaviszonyra vonatkozó, a munkavállalók számára kedvezőbb szabályok [helyesen: nem akadályozza a munkavállalók számára kedvezőbb munka‑ és foglalkoztatási feltételek] alkalmazását. A kiküldetéshez tartozó juttatásokat a minimálbér részének tekintik [helyesen: a minimálbér részének kell tekinteni], kivéve ha azokat a kiküldetés kapcsán ténylegesen felmerült költségek, mint például utazás, lakás és ellátás megtérítésére fizetik ki. (8) »Általánosan alkalmazandónak nyilvánított kollektív megállapodás vagy választott bírósági határozat« az a kollektív megállapodás vagy választott bírósági határozat, amelyet a területi hatálya alá tartozó valamennyi vállalkozásnak be kell tartania az érintett szakmában vagy iparágban. [...]”.
b)

Az 1a. kérdésre adandó nemleges válasz esetén a Rechtbank a következő további kérdéseket kívánja a Bíróság elé terjeszteni: Az alábbi anyagok egyikének tekintendő‑e az AFAAN: »stoffen […], die zodanig zijn vermengd dat genoemde stoffen niet gemakkelijk of met economisch rendabele middelen kunnen worden gebruikt of geëxtraheerd« [»anyagok[…] […], […] amelyek összetétele nem teszi lehetővé az ilyen anyagok könnyű felhasználását vagy közvetlenül alkalmazható, illetve gazdaságosan megvalósítható eszközökkel történő kinyerését«], illetve »substance that is compounded in such a way that it cannot be easily used or extracted by readily applicable or economically viable means«, illetve »une autre préparation contenant un au plus de substances classifiées qui sont composées de manière telle que ces substances ne peuvent pas être facilement utilisées, ni extraites par des moyens aisés à mettre en œuvre ou économiquement viables«? A 3. mellékletben szereplő rendőrségi adatok alapján úgy tűnik, hogy egy viszonylag áttekinthető, valószínűleg egyenesen egyszerű átalakítási eljárásról van szó.
3

A 92/12 irányelv 3. cikke előírja: „(1) Ezen irányelv közösségi szinten a megfelelő irányelvek által meghatározott következő termékekre vonatkozik: — ásványolajok, […] (2) Az (1) bekezdésben felsorolt termékekre különleges célú közvetett adók is kivethetők, amennyiben azon adók megfelelnek a jövedéki adó és a hozzáadottérték‑adó esetében alkalmazandó, az adóalap meghatározására, az adó kiszámítására, az adó felszámíthatóságára és ellenőrzésére vonatkozó adószabályoknak. (3) A tagállamok fenntartják a jogot arra, hogy adókat vezessenek be vagy tartsanak fenn az (1) bekezdésben felsorolt termékeken kívül más termékekre is, amennyiben ezen adók nem eredményeznek határátlépési formaságokat a tagállamok közötti kereskedelemben. […]”
14

E vámtarifaszám angol nyelvű változatában az „instruments or apparatus for measuring or checking of quantities of heat” az említett vámtarifaszám francia nyelvű változatában található „instruments et appareils [...] pour mesures calorimétriques” kifejezésnek felel meg.
40

Amint azt ugyanis a főtanácsnok is kiemelte indítványának – többek között – 42. pontjában, a CAT „La Jouvene”‑ben a fogyatékkal élők által végzett tevékenységeket nem kizárólag abból a célból alakították ki, hogy az érdekeltek számára – adott esetben származtatott – foglalkoztatást biztosítsanak. Ezek a tevékenységek ugyanis, bár ezeket az érintett személyek képességeihez igazították, bizonyos gazdasági haszonnal is járnak. Ez annál is inkább igaz, mivel az említett tevékenységek lehetővé teszik a súlyos fogyatékkal élő személyek termelékenységének – bármilyen kis mértékű legyen is – hasznosítását, ugyanakkor biztosítják a nekik járó szociális védelmet is.
64

A Dole társaságok elsősorban megjegyzik, hogy a Törvényszék a megtámadott ítélet 152., 182. és 184. pontjában megállapította, hogy a DFFE a sárga referenciaárat jelentette be, az említett ítélet 232. pontjában pedig azt, hogy valamennyi importőr zöld referenciaárat állapított meg, amely azt követően a sárga referenciaár meghatározásának alapjául szolgált. E társaságok az elsőfokú eljárásban azonban pontosították, hogy a DFFE csakis zöld referenciaárat jelentett be, sárga referenciaárat pedig egyáltalán nem jelentett be vagy határozott meg.
7

A 2006. november 20‑i 1791/2006/EK tanácsi rendelettel (HL L 363., 1. o.) módosított, az [EUMSZ 108. cikk] alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1999. március 22‑i 659/1999/EK tanácsi rendelet (HL L 83., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 1. kötet, 339. o.; a továbbiakban: 659/1999 rendelet) „Fogalommeghatározások” című 1. cikke így rendelkezik: „E rendelet alkalmazásában: a) a »támogatás«: bármely olyan intézkedés, amely megfelel [az EUMSZ 107. cikk] (1) bekezdésében megállapított összes feltételnek; b) a »létező támogatás«: i. [a] […] csatlakozási okmány[…] IV. melléklete 3. pontjának és az említett melléklet függelékének […] sérelme nélkül, minden támogatás, amely a Szerződésnek az érintett országokban történő hatálybalépését megelőzően már létezett, vagyis az olyan támogatási rendszerek és egyedi támogatások, amelyeket a Szerződés hatálybalépése előtt vezettek be és azt követően is alkalmazandók; ii. engedélyezett támogatás, azaz olyan támogatási programok és egyedi támogatások, amelyeket a Bizottság vagy a Tanács engedélyezett; iii. olyan támogatás, amelyet e rendelet 4. cikkének (6) bekezdése szerint vagy e rendelet hatálybalépése előtt, de ennek az eljárásnak megfelelően engedélyeztek; iv. olyan támogatás, amely létező támogatásnak tekintendő a 15. cikk szerint; v. olyan támogatás, amelyet létező támogatásnak kell tekinteni, mert megállapítható, hogy a hatálybalépése idején nem minősült támogatásnak, és ezt követően – a közös piac fejlődésének eredményeként és anélkül, hogy a tagállam módosította volna – vált támogatássá. Egyes intézkedéseknek egy tevékenység közösségi jog általi liberalizálását követő támogatássá válása során az ilyen intézkedések a liberalizációra megállapított időpontot követően már nem minősülnek támogatásnak; c) az »új támogatás«: olyan támogatás, azaz támogatási program és egyedi támogatás, amely nem létező támogatás, beleértve a létező támogatások módosítását is; d) a »támogatási program«: olyan jogi aktus, amely alapján – anélkül, hogy további végrehajtási intézkedésre volna szükség – egyedi támogatásokat lehet megítélni azon vállalkozások számára, amelyeket a jogi aktusban általános vagy elvont módon jelöltek meg, illetve olyan jogi aktus, amelynek alapján a meghatározott projekthez nem kapcsolódó támogatást egy vagy több vállalkozásnak lehet megítélni határozatlan időre és/vagy meghatározatlan összegben; e) az »egyedi támogatás«: olyan támogatás, amelyet nem egy támogatási program alapján ítéltek oda, és azon támogatás, amely támogatási program alapján kötelező bejelentés alá tartozik; f) a »jogellenes támogatás«: olyan új támogatás, amelyet […] [az EUMSZ 108. cikk] (3) bekezdésének megsértésével vezettek be; [...]”
18

Az 1408/71 rendelet helyébe a szociális biztonsági rendszerek koordinálásáról szóló, 2004. április 29‑i 883/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL L 166., 1. o.) lépett, amelyet 2010. május 1‑jétől kell alkalmazni, amely időponttól az 1408/71 rendelet már nem alkalmazható. Az EK–Svájc megállapodás II. mellékletét az egyrészről az Európai Közösség és tagállamai, másrészről a Svájci Államszövetség közötti, a személyek szabad mozgásáról szóló megállapodás által létrehozott vegyes bizottságnak az e megállapodáshoz tartozó, a szociális biztonsági rendszerek koordinációjáról szóló II. melléklet cseréjéről szóló, 2012. április 1‑jén hatályba lépő 2012. március 31‑i 1/2012 határozata (HL L 103., 51. o.) tette naprakésszé. Az említett melléklet immár a 883/2004 rendeletre utal. Ugyanakkor e határozat hatálybalépése előtti tényállásokat továbbra is az 1408/71 rendelet szabályozza, párhuzamosan a 883/2004 rendelet 90. cikkének (1) bekezdésével, amelynek értelmében az 1408/71 rendelet hatályban marad és továbbra is joghatással bír többek között az EK–Svájc megállapodás szempontjából e megállapodás módosításáig, valamint az említett módosított megállapodás II. melléklete A. szakaszának 3. pontja szempontjából, amely „a múltban felmerült esetben” továbbra is a 1408/71 rendeletre utal.
26

Az E.ON Földgáz ekkor felülvizsgálati kérelmet nyújtott be a kérdést előterjesztő bírósághoz. Az E.ON Földgáz azt állítja, hogy olyan közvetlen érdekeltséggel rendelkezik, amely kereshetőségi jogot biztosít számára. Ez az érdekeltség az E.ON Földgáz szerint abból származik, hogy a 98/2010. sz. határozat az ÜKSZ azon szabályait módosította, amelyek alapján ő földgázszállítási engedélyesként kapacitáslekötési igényeket nyújtott be, az új szabályok pedig korlátozták az ezen igények tárgyát képező kapacitások lekötéséhez való jogát. E tekintetben nincs jelentősége, hogy az E.ON Földgáz és a rendszerirányító között volt‑e hatályos szerződés, mivel az ÜKSZ szabályozza többek között az ilyen szerződések megkötéséhez vezető folyamatot is. Ezenkívül a 98/2010. sz. határozatot ezen igények benyújtása következtében fogadták el. Az E.ON Földgáz ezenkívül előadja, hogy a földgázszállításról szóló 2008. évi XL. törvény értelmében a rendszerirányító az ÜKSZ kidolgozásához vezető eljárásban köteles volt vele mint földgázkereskedővel egyeztetni.
12

A közbeszerzési törvény 2009. szeptember 1‑je és 2010. március 2‑a között hatályos változata 39. cikkének (7) bekezdése ekképp rendelkezik: „A nyertes ajánlatra vonatkozó döntése meghozatalakor az ajánlatkérő szerv: 1) köteles az ajánlati dokumentációban meghatározott eljárásnak és értékelési szempontoknak megfelelően haladéktalanul értékelni az ajánlattevők által benyújtott ajánlatokat, és azokat előzetesen rangsorolni (kivéve, ha csak egy ajánlattevőt hívtak fel ajánlattételre, illetve csak egy ajánlattevő nyújtott be ajánlatot). Az ajánlatok előzetes rangsorolását gazdasági előnyösségük alapján csökkenő sorrendben, áruk alapján pedig növekvő sorrendben kell elvégezni. Amennyiben a gazdaságilag legelőnyösebb ajánlat értékelési szempontja kerül alkalmazásra, és amennyiben több ajánlattevő nyújt be azonos gazdasági előnyt mutató ajánlatot, az ajánlatok előzetes rangsorolása során azon ajánlattevőnek kell elsőbbséget biztosítani, akinek az ajánlatot tartalmazó borítékját elsőként vették nyilvántartásba, vagy aki a legkorábban nyújtotta be ajánlatát elektronikus formában. Amennyiben a legalacsonyabb ár értékelési szempontja kerül alkalmazásra, és amennyiben több ajánlat is azonos árat tartalmaz, az ajánlatok előzetes rangsorolása során annak az ajánlattevőnek kell elsőbbséget biztosítani, akinek az ajánlatot tartalmazó borítékját elsőként vették nyilvántartásba, vagy aki a legkorábban nyújtotta be ajánlatát elektronikus formában; 2) köteles haladéktalanul értesíteni az ajánlatok előzetes rangsorolásáról minden olyan ajánlattevőt, aki ajánlatot nyújtott be, és minden olyan ajánlattevőt, akinek az ajánlata nem került be az említett rangsorba, köteles közölni az elutasítás indokait, az ajánlatnak a funkcionális követelményekkel való egyenértékűsége hiánya vagy az azoknak való meg nem felelése okán, illetve az ajánlatkérő szerv által a jelen törvény 25. cikke értelmében megállapított, az elvárt teljesítményre vonatkozó követelményekkel való egyenértékűség hiánya vagy az azoknak való meg nem felelés okán történő elutasítását is; 3) csak azt követően erősítheti meg az ajánlatok rangsorolását és hozhat a nyertes ajánlat elfogadására vonatkozó döntést, ha a jelen törvényben előírt eljárásnak megfelelően megvizsgálta az ajánlatot benyújtó ajánlattevők kérelmeit és jogorvoslati kérelmeit (abban az esetben, ha benyújtottak ilyen kérelmeket), de legalább 10 nappal azt a napot követően, amelyen az ajánlattevőket értesítette az ajánlatok előzetes rangsorolásának megküldéséről.”
37

Ezen összefüggésben arra is rá kell mutatni, hogy a 2003/124 irányelv előkészítő anyagaiból kitűnik, hogy az annak lehetőségére való utalást, hogy következtetés vonható le az információ érintett pénzügyi eszközök árfolyamára gyakorolt hatásának „irányát” illetően, amely szerepelt az európai értékpapír‑piaci szabályozók bizottsága (CESR) „CESR‑vélemény a piaci visszaélésről szóló irányelvjavaslat végrehajtási intézkedéseinek 2. szintjéről” („CESR’s Advice on Level 2 Implementing Measures for the proposed Market Abuse Directive”) című, a Bizottságnak szánt, 2002 decemberében elfogadott CESR/02–089d. sz. szakvéleményének nyilvános konzultációra bocsátott változatában, később törlésre került, éppen annak elkerülése végett, hogy e hivatkozás ürügyül szolgálhasson az információk nyilvánosságra hozatalának elmaradására.
6

2003. július 15‑én a Tosoh Corp. és a Tosoh Europe BV (a továbbiakban: Tosoh Europe), illetve 2003. november 21‑én a DuPont Dow Elastomers LLC (a továbbiakban: DDE), a fele‑fele arányban az EI DuPont de Nemours and Company (a továbbiakban: EI DuPont) és a The Dow Chemicals Company (a továbbiakban: Dow) tulajdonában lévő közös vállalkozás, a 2002. évi engedékenységi közlemény alapján engedékenység iránti kérelmet nyújtott be.
11

E támogatás belső piaccal való összeegyeztethetőségével kapcsolatban e határozat (65), (67), (68) és (70)‑ (72) preambulumbekezdése az alábbiakat mondja ki: „(65) A Bizottság már tudomásul vette, hogy a jelenlegi pénzügyi világválság komoly zavart okozhat egy tagállam gazdaságában, és a bankokat támogató intézkedések e zavar elhárítására alkalmasnak ítélhetők. Mindezt már megerősítette [A Bizottság közleménye – Az állami támogatásokról szóló szabályoknak a pénzintézetek vonatkozásában a jelenlegi pénzügyi világválsággal összefüggésben tett intézkedésekre történő alkalmazása (HL C 270., 8. o.); a továbbiakban: a bankokról szóló közlemény]. […] (67) Miközben az ismételt felkérések és a tájékoztatásnyújtási felszólítás ellenére sem nyújtotta be a szerkezetátalakítási tervet […], Portugália kétszer is meghosszabbította a garanciát előzetes bejelentés és a Bizottság jóváhagyása nélkül. (68) […]A [2009. március 13‑i] hozott határozat a[…] támogatás [helyesen: a[…] garancia] jóváhagyását a portugál hatóságok azon kötelezettségéhez kötötte, amely szerint a szerkezetátalakítási tervet hat hónapon belül benyújtják. E kötelezettségüknek a portugál hatóságok nem tettek eleget. […] (70 […] a szerkezetátalakítási terv benyújtására vonatkozó kötelezettség tekintetében […] tény marad, hogy a szerkezetátalakítási tervet nem nyújtották be a megmentési célú támogatásról hozott határozatban megszabott időn [2009. március 13‑án] belül, ezért a jóváhagyás alapja megszűnt. (71) A garancia árképzése a bankokról szóló közlemény szerint általában megkövetelt szint alatt volt ahhoz, hogy összeegyeztethető támogatásnak tekintsék, és a [2009. március 13‑i] határozatban a Bizottság az árképzés ezen szintjét csak Portugália azon kötelezettségvállalása alapján fogadta el, hogy az ország szerkezetátalakítási vagy felszámolási tervet nyújt be, amely kellőképpen minimalizálta volna a verseny torzulását. 2009. június 5‑ig egyetlen ilyen tervet sem nyújtottak be, ezért a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy sem a […]garancia, sem pedig annak 2009. június 5‑ét követő meghosszabbítása nem egyeztethető össze a belső piaccal. (72) Bár Portugália nem nyújtotta be a BPP szerkezetátalakítási tervét, a portugál hatóságok olyan információkat szolgáltattak, amelyek bizonyítják, hogy a BPP banki engedélyének visszavonásával 2010. április 15‑én megkezdett felszámolási eljárás a bank felszámolásához vezet. Ezenfelül a BPP részvényesei nem részesülnek semmilyen kompenzációban azon összegek felett, amelyek magából a felszámolási eljárásból erednek. Ezen információ alapján a Bizottság úgy ítéli meg, hogy a jövőben a BPP tekintetében nem fenyeget a verseny torzulásának kockázata. Ez a következtetés azonban nem orvosolja azt, hogy a Portugália által 2008. december 5. és 2010. április 15. között nyújtott intézkedés nem összeegyeztethető.”
2

A jelen keresetet a Modelo Continente Hipermercados SA (a továbbiakban: MCH) és az Autoridade para as Condições de Trabalho – Centro Local do Lis (ACT) (munkafeltételek ellenőrzésére hatáskörrel rendelkező hatóság, lisi körzeti központ) között ez utóbbi azon határozata tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő, amely az MCH‑t elmarasztalta a portugál munkajognak a Good and Cheap – Comércio Retalhista SA (a továbbiakban: Good and Cheap) által annak az MCH‑ba történő beolvadását megelőzően elkövetett megsértése miatt.
21

A direction de l’Enregistrement et des Domaines 2011. december 12‑i 756. sz. körlevele kimondja: „Mivel az [Európai Unió] tagállamaiban nem értelmezik egységesen a »könyv« fogalmát, a kormány a semlegesség érdekében úgy határozott, hogy a [héáról] szóló törvény B. mellékletének 5. pontjában, illetve az [1991. december 21‑i nagyhercegi rendelet] 2. cikke 5. pontjának c) alpontjában szereplő kifejezést tágan kell értelmezni, oly módon, hogy azonos rendeltetésükre való tekintettel a fizikai formátum és a digitális formátum között nem kell különbséget tenni. Ez az értelmezés hallgatólagosan megerősítést nyer az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak és az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak címzett, a héa jövőjéről szóló, 2011. december 6‑i bizottsági közleményben (COM(2011) 851 végleges), amelyben hangsúlyozzák, […] hogy »a hagyományos és az elektronikus formátumban is elérhető termékekre vonatkozó egyenlő bánásmód kérdése váltott ki heves reakciókat [helyesen: heves reakciókat váltott ki] a nyilvános konzultáció során, ezért ezekkel a kérdésekkel foglalkozni kell«. A jelen cikket 2012. január 1‑jétől kell alkalmazni.”
29

Azonban a Tallinna ringkonnakohus szerint az előzetes döntéshozatalra utaló határozatának az időpontjában a Bíróság ítélkezési gyakorlata nem adott világos választ arra a kérdésre, hogy valamely közvetett adó a 2008/118 irányelv 1. cikkének (2) bekezdése értelmében vett különleges céllal rendelkezik‑e, amennyiben azt a helyi önkormányzat törvényben előírt konkrét feladatának a finanszírozása céljából szedik be, és amennyiben e feladat finanszírozása akkor is biztosított, ha ezen adót nem szedik be. E tekintetben az említett bíróság megjegyzi, hogy az értékesítési adóból származó bevételek összességét a tömegközlekedés működtetésére fordították, ami csökkentheti a szennyezést és növelheti az általános jó közérzetet.
37

Előre kell bocsátani, hogy az 1/2005 rendelet több rendelkezéséből is az következik, hogy a rendelet nemcsak az élő gerinces állatok kizárólag uniós területen történő szállításával kapcsolatban állapít meg kötelezettségeket, hanem az Unió területe és valamely harmadik ország közötti szállításokra vonatkozóan is, mint amilyen az alapeljárásban szerepelő szállítás is. E rendelkezések a rendelet 14. cikkén kívül elsősorban a következők: a rendelet 1. cikkének (1) bekezdése, 2. cikkének i) pontja, 5. cikkének (4) bekezdése, 8. cikkének (2) bekezdése, 15. cikkének (2) bekezdése és 21. cikke.