ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Az Elsőfokú Bíróság (ötödik tanács) 2008. július 9-i ítélete – Coffee Store kontra OHIM (THE COFFEE STORE)

(T-323/05. sz. ügy)

„Közösségi védjegy — A THE COFFEE STORE közösségi szóvédjegy bejelentése — Feltétlen kizáró ok — Leíró jelleg — A 40/94/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja”

Közösségi védjegy — A közösségi védjegy meghatározása és megszerzése — Feltétlen kizáró okok — Kizárólag olyan jelekből vagy adatokból álló védjegyek, amelyek valamely áru jellemzőinek leírására szolgálhatnak (40/94 tanácsi rendelet, 7. cikk, (1) bekezdés, c) pont) (vö. 42–43. pont)

Tárgy

Az OHIM második fellebbezési tanácsának az R 855/2004-2. sz. ügyben a THE COFFEE STORE közösségi szóvédjegy bejelentésének tárgyában 2005. június 15-én hozott határozata ellen benyújtott kereset.

Az ügy adatai

A közösségi védjegy bejelentője: The Coffee Store GmbH Az érintett közösségi védjegy: A „THE COFFEE STORE” szóvédjegy a 30., 32. és 43. osztályba tartozó áruk és szolgáltatások vonatkozásában. Az elbíráló határozata: Az elbíráló lajstromozást megtagadta. A fellebbezési tanács határozata: A fellebbezési tanács a fellebbezést elutasította.

Rendelkező rész

1) Az Elsőfokú Bíróság a keresetet elutasítja.

2) Az Elsőfokú Bíróság a The Coffee Store GmbH-t kötelezi a költségek viselésére.

Az Elsőfokú Bíróság (ötödik tanács) 2008. július 9-i ítélete – Coffee Store kontra OHIM (THE COFFEE STORE)

(T-323/05. sz. ügy)

„Közösségi védjegy — A THE COFFEE STORE közösségi szóvédjegy bejelentése — Feltétlen kizáró ok — Leíró jelleg — A 40/94/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja”

Közösségi védjegy — A közösségi védjegy meghatározása és megszerzése — Feltétlen kizáró okok — Kizárólag olyan jelekből vagy adatokból álló védjegyek, amelyek valamely áru jellemzőinek leírására szolgálhatnak (40/94 tanácsi rendelet, 7. cikk, (1) bekezdés, c) pont) (vö. 42–43. pont)

Tárgy

Az OHIM második fellebbezési tanácsának az R 855/2004-2. sz. ügyben a THE COFFEE STORE közösségi szóvédjegy bejelentésének tárgyában 2005. június 15-én hozott határozata ellen benyújtott kereset.

Az ügy adatai

A közösségi védjegy bejelentője: The Coffee Store GmbH Az érintett közösségi védjegy: A „THE COFFEE STORE” szóvédjegy a 30., 32. és 43. osztályba tartozó áruk és szolgáltatások vonatkozásában. Az elbíráló határozata: Az elbíráló lajstromozást megtagadta. A fellebbezési tanács határozata: A fellebbezési tanács a fellebbezést elutasította.

Rendelkező rész

1) Az Elsőfokú Bíróság a keresetet elutasítja.
T-299/05. sz. ügy

Shanghai Excell M & E Enterprise Co. Ltd és Shanghai Adeptech Precision Co. Ltd

kontra

az Európai Unió Tanácsa

„Dömping — Kínából származó elektronikus mérlegek behozatala — Piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozás jogállása — A 384/96/EK rendelet 2. cikke (7) bekezdésének a) és c) pontja, (10) bekezdése és a 11. cikk (9) bekezdése”

Az Elsőfokú Bíróság ítélete (első tanács), 2009. március 18. II ‐ 572

Az ítélet összefoglalása

Megsemmisítés iránti kereset – Az eljáráshoz fűződő érdek – A kereset benyújtásának időpontjában vizsgált érdek – Importőr dömpingellenes vám kivetéséhez vezető eljárás vitatására irányuló keresete – Lejárt dömpingellenes vám (EK 230. cikk, és EK 233. cikk, első bekezdés) Közös kereskedelempolitika – A dömpingmagatartásokkal szembeni védekezés – Nem piacgazdaságú ország exportáló vállalkozásainak egyéni elbírálása – Feltételek – Az intézmények mérlegelési jogköre – Bírósági felülvizsgálat – Korlátok (384/96 tanácsi rendelet) Közös kereskedelempolitika – A dömpingmagatartásokkal szembeni védekezés – Dömpingkülönbözet – A rendes érték meghatározása – A 384/96 rendelet 2. cikke (7) bekezdésének b) pontja szerinti nem piacgazdaságú országból származó behozatal – A piacgazdaságú országokra vonatkozó szabályok alkalmazása – Szigorú értelmezés – A hivatkozott rendelet 2. cikke (7) bekezdésének c) pontjában felsorolt kumulatív feltételeket teljesítő gyártók számára fenntartott alkalmazás (384/96 tanácsi rendelet, 2. cikk, (7) bekezdés) Közös kereskedelempolitika – A dömpingmagatartásokkal szembeni védekezés – Dömpingkülönbözet – A rendes érték meghatározása – A 384/96 rendelet 2. cikke (7) bekezdésének b) pontja szerinti nem piacgazdaságú országból származó behozatal – A piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozás jogállásának elnyerését valamely gyártó számára lehetővé tévő feltételek értékelési eljárása (384/96 tanácsi rendelet, 2. cikk, (7) bekezdés, c) pont) Közös kereskedelempolitika – A dömpingmagatartásokkal szembeni védekezés – Felülvizsgálati eljárás – A rendes érték meghatározása – Az eredeti vizsgálat során alkalmazott, a 384/96 rendelet 2. cikke rendelkezéseinek meg nem felelő módszer (384/96 tanácsi rendelet, 2. cikk, 17. cikk, és 11. cikk, (9) bekezdés) Közös kereskedelempolitika – A dömpingmagatartásokkal szembeni védekezés – Dömpingkülönbözet – A rendes érték meghatározása – A számtanilag képzett érték alkalmazása (384/96 tanácsi rendelet, 2. cikk, (10) bekezdés) Közös kereskedelempolitika – A dömpingmagatartásokkal szembeni védekezés – Dömpingkülönbözet – A rendes érték és az exportár közötti összehasonlítás – Kiigazítások (384/96 tanácsi rendelet, 2. cikk, (10) bekezdés)
T-435/05. sz. ügy

Danjaq, LLC

kontra

Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM)

„Közösségi védjegy — A Dr. No közösségi szóvédjegy bejelentése — A Dr. No és a Dr. NO lajstromozatlan szóvédjegyek és megjelölések jogosultjának felszólalása — Korábbi védjegyekre vonatkozó feltétel teljesítésének hiánya — Kereskedelmi forgalomban használt, megkülönböztető képességgel rendelkező megjelölés hiánya — A 40/94/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének a) és b) pontja, (2) bekezdésének c) pontja és (4) bekezdése (jelenleg a 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének a) és b) pontja, (2) bekezdésének c) pontja és (4) bekezdése) — Indokolási kötelezettség — A 40/94 rendelet 73. cikke (jelenleg a 207/2009/EK rendelet 75. cikke)”

Az Elsőfokú Bíróság ítélete (második tanács), 2009. június 30. II ‐ 2100

Az ítélet összefoglalása

Közösségi védjegy – A közösségi védjegy meghatározása és megszerzése – Viszonylagos kizáró okok – Nem lajstromozott védjegy, illetve a gazdasági tevékenység körében használt más megjelölés jogosultjának felszólalása (40/94 tanácsi rendelet, 8. cikk, (4) bekezdés) Közösségi védjegy – A közösségi védjegy meghatározása és megszerzése – Viszonylagos kizáró okok – Nem lajstromozott védjegy, illetve a gazdasági tevékenység körében használt más megjelölés jogosultjának felszólalása (40/94 tanácsi rendelet, 8. cikk, (4) bekezdés) Közösségi védjegy – A közösségi védjegy meghatározása és megszerzése – Viszonylagos kizáró okok – Nem lajstromozott védjegy, illetve a gazdasági tevékenység körében használt más megjelölés jogosultjának felszólalása (40/94 tanácsi rendelet, 8. cikk, (4) bekezdés, és 52. cikk, (2) bekezdés) Közösségi védjegy – A közösségi védjegy meghatározása és megszerzése – Viszonylagos kizáró okok – Nem lajstromozott védjegy, illetve a gazdasági tevékenység körében használt más megjelölés jogosultjának felszólalása (40/94 tanácsi rendelet, 8. cikk, (4) bekezdés)
10

Először is a második fellebbezési tanács lényegében megállapította, hogy mivel a „tek” kifejezés olaszul és franciául teakfának felel meg, és hogy megállapítható, hogy állványok és polcelemek készülnek teakfából, és nem kizárt, hogy a fémből és műanyagból készült állványok és polcelemek utánozhatják a teakfát, a fémből és műanyagból készült állványok és polcelemek esetében használt „tek” kifejezés „a teakfa megjelenésének, kinézetének és – a jelen esetben – más minőségi szempontjainak a leírására” szolgál. Ebből az következik tehát, hogy a TEK védjegy a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdése c) pontjának értelmében kizárólag leíró jellegű megjelölés, amelynek a versenytársak számára is rendelkezésre kell állnia. Másodszor is a fellebbezési tanács megállapította, hogy mivel a „tek” szó nem alkalmas a bejelentett árukat származásuk alapján megkülönböztetni, a védjegy lajstromozását a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdése b) pontjának értelmében vett megkülönböztető képesség hiánya miatt is el kell utasítani. Ezzel szemben úgy vélte, hogy nem kell megvizsgálnia azt, hogy a szóban forgó védjegy a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdése g) pontjának értelmében alkalmas-e a fogyasztók megtévesztésére.
2

A közösségi védjegyről szóló 40/94/EK tanácsi rendelet végrehajtásáról szóló, 1995. december 13-i 2868/95 bizottsági rendelet (HL L 303., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 189. o.; a továbbiakban: végrehajtási rendelet) 16. szabálya, 17. szabályának (2) bekezdése és 20. szabályának (2) bekezdése a következőképpen rendelkezik: „16. szabály A felszólalás alátámasztására szolgáló tények, bizonyítékok és érvek 1. A felszólalás tartalmazhatja az annak alátámasztására szolgáló tényeket, bizonyítékokat és érveket, ahhoz csatolva az ezeket alátámasztó iratokat. 2. Ha a felszólalás olyan korábbi védjegyen alapul, amely nem közösségi védjegy, a felszólaláshoz – lehetőség szerint – igazolást kell csatolni a korábbi védjegy lajstromozásáról vagy bejelentéséről, például a védjegyokiratot. Ha a felszólalás a rendelet 8. cikke (2) bekezdésének c) albekezdése [pontja] szerinti közismert védjegyen vagy a rendelet 8. cikkének (5) bekezdése szerinti jó hírű védjegyen alapul, a felszólaláshoz – lehetőség szerint – igazolást kell csatolni arról, hogy a szóban forgó védjegy közismert, illetve jó hírű. Ha a felszólalást bármely más korábbi jog alapján terjesztik elő, a felszólaláshoz – lehetőség szerint – igazolást kell csatolni a jog megszerzéséről és az oltalom terjedelméről. 3. Az (1) bekezdésben említett tények, bizonyítékok és érvek és az azok alátámasztására szolgáló iratok, valamint a (2) bekezdésben említett igazolások – ha azokat nem a felszólalással egyidejűleg vagy azt követően nyújtották be – a felszólalási eljárás megindítását követően a Hivatal [OHIM] által a 20. szabály (2) bekezdése alapján megjelölt határidőn belül nyújthatók be. 17. szabály A felszólalási eljárás során használt nyelvek […] 2. Ha a 16. szabály (1) és (2) bekezdésében említett, a felszólalás alátámasztására szolgáló bizonyítékokat nem a felszólalási eljárás nyelvén nyújtják be, a felszólalónak a felszólalás benyújtására nyitva álló határidő lejártától számított egy hónapon vagy – adott esetben – a Hivatal [OHIM] által a 16. szabály (3) bekezdése értelmében előírt határidőn belül be kell nyújtania e bizonyítéknak az adott nyelven készült fordítását. […] 20. szabály A felszólalás vizsgálata […] 2. Ha a felszólalás nem tartalmazza a 16. szabály (1) és (2) bekezdésében említett tényeket, bizonyítékokat és érveket, a Hivatal [OHIM] felhívja a felszólalót, hogy azokat a Hivatal [OHIM] által megjelölt határidőn belül terjessze elő. A felszólaló valamennyi beadványát közölni kell a bejelentővel, akinek lehetőséget kell adni arra, hogy azokra a Hivatal [OHIM] által megjelölt határidőn belül nyilatkozzon.”
2)

Az Elsőfokú Bíróság kötelezi az Impetus Symvouloi Michanikoi – Kainotomia kai Technologia EPE‑t, hogy a TR 1006 Ausias (Att in Urban Sites with Integration and Standardisation) szerződés alapján fizessen a Bizottság részére 14 678,41 euró főösszeget és annak 2002. november 1‑jétől a tartozás kiegyenlítéséig a Spanyolországban irányadó törvényes éves kamatlábbal számított késedelmi kamatait.
23

Először is, a felperes arra hivatkozik, hogy az „omega 3” elem leíró jellegű, és szokásosan használják azon élelmiszerek vonatkozásában, amelyeknek ez a többszörösen telítetlen zsírsavfajta az egyik kémiai összetevője. Ennek az érvnek az alátámasztására a felperes arra vonatkozó dokumentumokat mutat be, hogy a spanyol piacon egyes élelmiszereken szerepel az „omega 3” felirat, illetve hogy Spanyolországban jelentettek be olyan védjegyeket, amelyeken ez az elem található. A felperes által a keresetlevélhez csatolt, spanyol területen megjelent újságcikkekből és internetes oldalakból továbbá az következik, hogy a spanyol átlagfogyasztó jól ismeri az omega 3 többszörösen telítetlen zsírsavak előnyös tulajdonságait, és egyáltalán nem tartja ezt az elemet megkülönböztető képességgel rendelkező megjelölésnek. Azonkívül azt, hogy az „omega 3” elem a spanyol vásárlóközönség számára leíró vagy szokásos jellegű, az Oficina Española de Patentes y Marcas (spanyol szabadalmi és védjegyhivatal) is elismerte, és hasonló felszólalásokra vonatkozó ügyekben a Tribunales Superiores de Justicia (spanyol legfelsőbb bíróság) is megerősítette. A felperes ezért úgy ítéli meg, hogy tévedés azt állítani, hogy az „omega 3” elem domináns lenne a két ütköző védjegyben. A fellebbezési tanács okfejtése továbbá ellentmondásos, mivel az ütköző védjegyek közötti fogalmi hasonlóságot azzal indokolta, hogy a spanyol fogyasztó kellően ismeri az „omega 3” elemet.
7

A CIVDN 1997. december 29-i, 97-9. [helyesen: 97-3.] sz. határozatában 1998. január 1-jétől kezdődően szakmaközi járulékot vezetett be a következő bejegyzett eredetmegjelölések reklám-, promóciós és működési akcióinak finanszírozására: „Rivesaltes”, „Grand Roussillon”, „Muscat de Rivesaltes” és „Banyuls” (a határozat (19) preambulumbekezdése). E járulékok összege a bejegyzett eredetmegjelöléstől függően hektoliterenként 25 FRF-tól 50 FRF-ig terjedt (a határozat (20) preambulumbekezdése). Hasonlóképp, a CIVDN 1998. július 10-i, 98-1. sz. határozatában 1998. szeptember 1-jétől kezdődően ugyanilyen szakmaközi járulékot vezetett be a következő bejegyzett eredetmegjelölések reklám-, promóciós és működési akcióinak finanszírozására: „Rivesaltes”, „Grand Roussillon” és „Maury” (a határozat (22) preambulumbekezdése). E két járulékot hatályon kívül helyezte az 1999. december 17-i, 99-1. sz. határozat, amellyel a CIVDN új járulékot vezetett be a következő ellenőrzött eredetmegjelölések reklám-, promóciós és működési akcióinak finanszírozására: „Banyuls”, „Banyuls Grand Cru”, „Muscat de Rivesaltes”, „Rivesaltes”, „Grand Roussillon” és „Maury” (a határozat (25) preambulumbekezdése). E járulék hatályát a 00-1. sz. határozat csekély változtatásokkal meghosszabbította (a határozat (28) preambulumbekezdése).
1)

Az Elsőfokú Bíróság az EK 81. cikk alkalmazására vonatkozó eljárásban hozott, 2004. október 26‑i C (2004) 4221. számú végleges bizottsági határozat (COMP/F‑1/38.338 – „PO/tűk”‑ügy) 2. cikkében a William Prym GmbH & Co. KG‑ra és a Prym Consumer GmbH & Co. KG‑ra kiszabott bírság összegét 27 millió euróban állapítja meg.
132

Mivel a felperesek azt sérelmezik a Bizottsággal szemben, hogy nem vette figyelembe az erőfölénnyel való visszaélés fő hatását – vagyis azt, amelyik az SFMI-Chronopostot vezetői helyzetbe emelte a piacon, amely helyzetét meg is tartotta –, a Bizottság a megtámadott határozatban kifejtette, hogy az SFMI-Chronopost 1990. évben fennálló piaci részesedése és a 2001. évben fennálló piaci részesedése közötti különbség csupán három százalékpont volt, és ez azt mutatja, hogy e piaci részesedés aligha függhetett az állítólagos visszaéléstől. Ezen túlmenően a megtámadott határozat 66. pontjában arra hivatkozik, hogy ugyan a magánvállalkozások szolgáltatásai iránti kereslet nagyon is árérzékeny volt, és az ügyfelek könnyen válthattak szolgáltatót – amelyet rendszeresen meg is tettek –, ebből nem lehet azt a következtetést levonni, hogy a régen kialakult állítólagos versenyellenes magatartás továbbra is hatással lehet a piacra. Ezzel kapcsolatban ki kell emelni, hogy még ha fel is tesszük, hogy az SFMI-Chronopost 1986 és 1990 közötti gyors növekedése az állítólagos jogsértéssel függ össze, ez nem jelenti szükségszerűen, hogy az SFMI-Chronopost megtámadott határozat elfogadásának idején tanúsított magatartása a kezdeti időszakban elért fejlődéssel bármiféle összefüggésben van.
107

A fent említett rendelkezésekből következik, hogy a tagállamok kötelesek tiszteletben tartani a támogatások kifizetésére előírt határidőket, amelyeknek elmulasztás esetén a kiadások 100%-áig csökkenő pénzügyi korrekciót kell alkalmazni. Márpedig a Bizottságnak először is e célból figyelembe kell vennie a Közösség által elszenvedett, a határidők be nem tartásából következő pénzügyi veszteséget, és másodszor be kell tartania az arányosság elvét. Ezen túl a Bizottságnak kisebb mértékű csökkentéseket kell alkalmaznia, vagy egyáltalán nem kell alkalmaznia csökkentést, amennyiben bizonyos intézkedések során az igazgatás tekintetében kivételes körülmények merülnek fel, vagy ha a tagállam alapos indokot hoz fel. Következésképpen, ha a kifizetés határidejét amiatt mulasztják el, mert a vitatott esetekben kiegészítő ellenőrzéseket hajtottak végre, vagy mert az adatbázisokban lévő nyilvántartási hibák alapján emelt kifogások vizsgálata következtében kiegészítő kifizetéseket teljesítettek, akkor ez alapos indokkal párosuló kivételes körülménynek számít.
8

A személyzeti szabályzat XIII. mellékletének 12. cikke értelmében: „(1) 2004. május 1. és 2006. április 30. között a személyzeti szabályzat 31. cikke (2) és (3) bekezdésében az AST és AD csoport besorolási fokozataira való hivatkozást a következőképpen kell megtenni: — AST 1–AST 4: C*1–C*2 és B*3–B*4, — AD 5–AD 8: A*5–A*8 — AD 9, AD 10, AD 11, AD 12: A*9, A*10, A*11, A*12. (2) Azon tisztviselők esetében, akiket a 2004. május 1-je előtt közzétett versenyvizsgák alapján kialakult, az alkalmas pályázókat tartalmazó jegyzékről vettek fel, a személyzeti szabályzat 5. cikkének (3) bekezdését nem kell alkalmazni. (3) Azokat a tisztviselőket, akiket 2006. május 1-je előtt vettek fel az alkalmas pályázók jegyzékére, és akiket 2004. május 1. és 2006. április 30. között vettek fel: — a versenyvizsgán közölt besorolási fokozatba sorolják be, amennyiben a jegyzéket az A*, B* vagy C* besorolási osztályhoz állították össze; — a következő táblázatnak megfelelően sorolják be, amennyiben a jegyzéket az A, LA, B vagy C besorolási osztályhoz állították össze: A versenyvizsga szerinti besorolási fokozat A felvétel szerinti besorolási fokozat A8/LA8 A*5 A7/LA7 és A6/LA6 A*6 A5/LA5 és A4/LA4 A*9 A3/LA3 A*12 A2 A*14 A1 A*15 B5 és B4 B*3 B3 és B2 B*4 C5 és C4 C*1 C3 és C2 C*2”
185

E tekintetben meg kell állapítani, hogy a Bizottság főtitkárának az OLAF Felügyeleti Bizottsága előtti, 2003. szeptember 3-i felszólalásának a szövege megállapítja a kiszivárogtatások fennállását. Az alábbiakban szükségesnek látszik idézni e szöveg egy bekezdését, amelynek a Bizottság az iratanyagból való eltávolítását kérte, és amely bizonyítja a nehézségek fennállását: „Az érintettek meghallgatásának a problémájához kapcsolódóan teljes mértékben egyetértek, ez valóban probléma. Minden működhet, ha a titoktartást fenntartjuk. Ha valóban fennáll a titoktartás, az OLAF által készített iratanyagot megküldik egy ügyészségnek, és az ügyészség határoz arról, hogy meg kell-e hallgatni az érintetteket. Mindez tökéletes, ha az információk nem szivárognak ki. Sajnos az OLAF-tól jelenleg minden [kiszivárog]. Ennyit az úgynevezett titoktartásról – én [Y. Franchet vagy D. Byk] vagyok, és azt [olvasom] a Financial Times-ban, hogy a közösségi alapok kifosztásával vádolnak. Ne haragudjanak, de az Önök hírnevének vége. Nincs mit tenni, ezek az emberek, még ha később teljesen tisztára mossák is őket, teljesen tönkre vannak téve, szakmailag is és a magánéletükben is. Ezt tehát komolyan kell venni. Itt a karrierrel, a magánélettel, és a becsülettel játszunk. Ezért az a véleményem, hogy még ha a kiszivárgást nem is tudtuk megakadályozni, nagyon vigyázni kell arra, hogy mit írunk és mit mondunk; nagyon óvatosnak kell lenni.”
Az Elsőfokú Bíróság (ötödik tanács) 2008. július 9‑i ítélete – Coffee Store kontra OHIM (THE COFFEE STORE)

(T‑323/05. sz. ügy)

„Közösségi védjegy – A THE COFFEE STORE közösségi szóvédjegy bejelentése – Feltétlen kizáró ok – Leíró jelleg – A 40/94/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja”

Közösségi védjegy – A közösségi védjegy meghatározása és megszerzése – Feltétlen kizáró okok – Kizárólag olyan jelekből vagy adatokból álló védjegyek, amelyek valamely áru jellemzőinek leírására szolgálhatnak (40/94 tanácsi rendelet, 7. cikk, (1) bekezdés, c) pont) (vö. 42–43. pont)

Tárgy

Az OHIM második fellebbezési tanácsának az R 855/2004‑2. sz. ügyben a THE COFFEE STORE közösségi szóvédjegy bejelentésének tárgyában 2005. június 15‑én hozott határozata ellen benyújtott kereset.

Az ügy adatai

A közösségi védjegy bejelentője: The Coffee Store GmbH Az érintett közösségi védjegy: A „THE COFFEE STORE” szóvédjegy a 30., 32. és 43. osztályba tartozó áruk és szolgáltatások vonatkozásában. Az elbíráló határozata: Az elbíráló lajstromozást megtagadta. A fellebbezési tanács határozata: A fellebbezési tanács a fellebbezést elutasította.





Rendelkező rész

1) Az Elsőfokú Bíróság a keresetet elutasítja.
70

Nyilvánvaló, hogy a „citi” szóelem az angol „city” szót sugallja. E szavak hangzásban azonosak, vizuálisan pedig hasonlóak. Felmerül tehát annak kérdése, hogy a „citi” elem rendelkezik-e megkülönböztető képességgel, vagy sem, és mindenekelőtt egy várost juttat-e a közönség eszébe. E tekintetben ki kell emelni, hogy a Citibank elnevezése kezdetben City Bank of New York volt, és a felperesek gyakran használják a THE CITI NEVER SLEEPS védjegyüket.
87

Hatodsorban, ami azokat a kifogásokat illeti, amelyek a jelen jogalap keretében előterjesztett hatáskörrel való visszaélésen és az 1784/1999 rendelet 6. cikkének, az 1260/1999 rendelet 22. és 24. cikkének, a 2001. január 12-i közleményben meghatározott szabályoknak, a VP/2003/021. sz. ajánlati felhívásban és a pályázati útmutatóban – ideértve annak a 2. és 6. mellékletét is – meghatározott szabályoknak a megsértésén alapulnak, hangsúlyozni kell, hogy a felperes arra szorítkozik, hogy az említett rendelkezések megsértését a jelen jogalap címében absztrakt módon felsorolja. Márpedig a Bíróság alapokmánya 21. cikke első bekezdésének értelmében, amelyet ugyanezen alapokmány 53. cikke első bekezdésének megfelelően az Elsőfokú Bíróság eljárására is alkalmazni kell, továbbá az Elsőfokú Bíróság eljárási szabályzata 44. cikke 1. §-ának c) pontja értelmében a keresetlevélnek tartalmaznia kell többek között a felhozott jogalapok rövid összefoglalását. A keresetlevélnek így világosan ki kell fejtenie azt a jogalapot, amelyen a kereset alapul, ezért annak pusztán absztrakt megnevezése nem felel meg az alapokmány és az eljárási szabályzat követelményeinek (az Elsőfokú Bíróság T-102/92. sz., Viho kontra Bizottság ügyben 1995. január 12-én hozott ítéletének [EBHT 1995., II-17. o.] 68. pontja). Következésképpen ezeket a kifogásokat – mint elfogadhatatlanokat – el kell vetni.
225

Az UCB úgy érvel, hogy a Bizottságnak az 1996-os engedékenységi közlemény helyébe lépő, új, a kartellügyek esetében a bírságok alóli mentességről és a bírságok csökkentéséről szóló bizottsági közleménye (HL 2002. C 45., 3. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 2. kötet, 155. o.; a továbbiakban: a 2002-es együttműködési közlemény) úgy rendelkezik, hogy a Bizottság minden bírság alól mentesíti azt a vállalkozást, amely elsőként nyújt be olyan bizonyítékokat, amelyek alapján a Bizottság megállapíthatja az EK 81. cikk megsértését. Az alapvető jogok védelmének a közösségi jogrendben elismert követelménye a visszaható hatály elvének in mitius alkalmazását írja elő, amely nemzetközileg elismert általános jogelv, és amely együtt jár a büntetést kiszabó jogszabály visszaható hatálya tilalmának elvével. A Bizottságnak ezen elvet kell alkalmaznia valamennyi olyan eljárásban, amely a versenyjogi szabályok alkalmazása során szankciók kiszabásához vezethet. Következésképpen a Bizottságnak a 2002-es engedékenységi közlemény A. szakaszát, mint az 1996-os engedékenységi közlemény B. szakaszánál enyhébb „törvényt” kellett volna alkalmaznia, amennyiben az előbbi teljes mentességet vezet be anélkül, hogy a Bizottságnak a csökkentés mértékét illető mérlegelési jogkört hagyna, ahogyan azt az 1996-os engedékenységi közlemény tette. A 2002-es engedékenységi közlemény alkalmazása tehát az UCB-vel szemben kiszabott bírság alóli teljes mentességet vonta volna maga után.