34

E körülmények között a Corte suprema di Cassazione (semmítőszék) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé: „1) Ellentétes‑e az EUSZ 4. cikk (3) bekezdésével, az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésével, valamint az EUMSZ 2. cikk (1) és (2) bekezdésével és az EUMSZ 267. cikkel – a [Charta] 47. cikkének fényében is értelmezve – az olasz alkotmány 111. cikkének nyolcadik bekezdésére, a polgári eljárásról szóló törvénykönyv 360. cikk[ének] első bekezdésé[re] és 362. cikkének első bekezdésére, valamint a közigazgatási eljárásról szóló törvénykönyv 110. cikkére vonatkozóhoz hasonló olyan értelmezési gyakorlat – amennyiben ezek a rendelkezések a Consiglio di Stato (államtanács) ítéleteivel szembeni felülvizsgálati kérelemnek a »hatásköri indokok« alapján történő benyújtását teszik lehetővé –, mint amely a [6/2018. sz. ítéletből] […] következik, amely a korábbi megközelítést módosítva azt állapította meg, hogy az úgynevezett »bírósági jogkör hiányán« alapuló felülvizsgálati kérelem mint jogorvoslat nem alkalmazható a Consiglio di Stato (államtanács) olyan ítéleteinek megtámadására, amelyek nemzeti szinten kidolgozott, a Bíróság ítéleteivel ellentétes megoldást eredményező értelmezési gyakorlatot alkalmaznak az uniós jog által szabályozott azon ágazatokban (a jelen esetben a közbeszerzési szerződések odaítélése területén), amelyekben a tagállamok lemondtak arról, hogy szuverén hatáskörüket e joggal összeegyeztethetetlen módon gyakorolják, ami a[z uniós] jog olyan sérelmeinek állandósulásához vezet, amelyek az említett jogorvoslat segítségével orvosolhatók lennének, illetve az uniós jog egységes alkalmazásának és a[z uniós] jog szempontjából releváns alanyi jogokat érintő bírói jogvédelem hatékonyságának megsértéséhez, ami ellentétes azzal a követelménnyel, hogy ezt a jogot minden bíróság teljeskörűen és gondosan alkalmazza, kötelező jelleggel a Bíróság általi helyes értelmezéssel összeegyeztethetően, figyelembe véve a tagállamokat az eljárásjogi szabályok kialakítása tekintetében megillető »eljárási autonómia« korlátait? 2) Ellentétes‑e az EUSZ 4. cikk (3) bekezdésével, az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésével, valamint az EUMSZ 267. cikkel – a [Charta] 47. cikkének fényében is értelmezve – az olasz alkotmány 111. cikke nyolcadik bekezdésének, a polgári eljárásról szóló törvénykönyv 360. cikke első bekezdés[ének] és 362. cikke első bekezdésének, valamint a közigazgatási eljárásról szóló törvénykönyv 110. cikkének a nemzeti ítélkezési gyakorlatból következő olyan értelmezése és alkalmazása, amely szerint a »hatásköri indokok« alapján az úgynevezett »bírósági hatáskör hiányával« összefüggésben a [Corte suprema di cassazione (semmítőszék) egyesített tanácsaihoz] nem nyújtható be felülvizsgálati kérelem a Consiglio di Stato (államtanács) azon ítéleteivel szembeni jogorvoslati lehetőségként, amelyek az uniós jog alkalmazását érintő kérdésekre vonatkozó jogvitákról döntve indokolás nélkül tartózkodnak előzetes döntéshozatal iránti kérelemnek a Bíróság elé terjesztésétől azon, ez utóbbi által (az 1982. október 6‑iCilfit és társai ítélet [283/81, EU:C:1982:335] óta]) kimerítően felsorolt, szigorúan értelmezendő feltételek fennállása nélkül, amelyek mentesítik a nemzeti bíróságot a fent említett kötelezettség alól, ellentétben azzal az elvvel, miszerint az uniós joggal összeegyeztethetetlenek azok a nemzeti eljárásjogi törvények vagy gyakorlatok, függetlenül attól hogy ezek a jogalkotásból vagy az alkotmányból erednek‑e, amelyek akár időlegesen megfosztják (az akár végső, akár alacsonyabb fokon eljáró) nemzeti bíróságot annak szabadságától, hogy az előzetes döntéshozatal iránti kérelem előterjesztéséről dönthessen, ami azzal a következménnyel jár, hogy a[z uniós] jog helyes és kötelező érvényű értelmezése tekintetében a Bíróság kizárólagos hatáskörét bitorolja, és orvosolhatatlanná teszi a nemzeti bíróság által alkalmazott jog és az uniós jog tekintetében alkalmazott értelmezések esetleges összeegyeztethetetlenségét (elősegítve annak állandósulását), és sérti az uniós jog által biztosított alanyi jogokat érintő bírói jogvédelem egységes alkalmazását és hatékonyságát? 3) Alkalmazhatók‑e a Bíróság által a 2019. szeptember 5‑iLombardi ítéletben [C‑333/18, EU:C:2019:675], a 2016. április 5‑iPFE‑ítéletben [C‑689/13, EU:C:2016:199] és a 2013. július 4‑iFastweb ítéletben [C‑100/12, EU:C:2013:448] a [2007/66 irányelvvel] módosított [89/665 irányelv] 1. cikkének (1) és (3) bekezdésével, valamint 2. cikkének (1) bekezdésével összefüggésben megállapított elvek az alapeljárás tárgyát képező ügyben, amelyben a Consiglio di Stato (államtanács) – miután az ajánlattevő vállalkozás megtámadta a közbeszerzési eljárásból való kizárását és a közbeszerzési szerződésnek egy másik társaság részére történő odaítélését – kizárólag azt a fellebbezési jogalapot vizsgálta érdemben, amelyben a kizárt vállalkozás a műszaki ajánlatára kapott, »az eljárásban való részvételhez szükséges küszöbértéknél« alacsonyabb pontszámot vitatta, és az ajánlatkérő szerv és a nyertes ajánlattevő társaság csatlakozó fellebbezéseit elsőbbséggel vizsgálva hely adott azoknak, elfogadhatatlannak nyilvánítva (és érdemben nem vizsgálva) a többi fellebbezési jogalapot, amelyek más okokból (az ajánlattételhez szükséges dokumentációban szereplő, az ajánlatok értékelésére vonatkozó szempontok meghatározatlansága, az adott pontszám indokolásának hiánya, a bírálóbizottság jogellenes kinevezése és összetétele) vitatják az eljárás eredményét, egy olyan nemzeti ítélkezési gyakorlatot alkalmazva, amely szerint a közbeszerzési eljárásból kizárt vállalkozás nem jogosult a versenytárs vállalkozás részére való odaítélés vitatására irányuló kifogások előterjesztésére, akár a közbeszerzési eljárás érvénytelenítése útján, jóllehet meg kell vizsgálni, hogy összeegyeztethető‑e az uniós joggal, ha a vállalkozást azon jogától, hogy a közbeszerzési eljárás eredményét bármely indokból bíróság előtt vitassa, megfosztják olyan helyzetben, amelyben a kizárását még nem állapították meg véglegesen, és amelyben minden egyes ajánlattevő érvényesítheti a többiek ajánlatának kizárásához fűződő, hasonló jogos érdekét, aminek eredményeképpen az ajánlatkérő szerv megállapíthatja, hogy nem lehetséges egy szabályos ajánlat kiválasztása, és új közbeszerzési eljárást indíthatnak, amelyben az ajánlattevők mindegyike részt vehet?”