ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
–

az [EUMSZ] 64. cikk (1) bekezdésre tekintettel a hatálya alá tartozó tőkemozgások esetében, amiatt, hogy a korlátozás az egy tagállam jogszabályai alkalmazásának a [883/2004] rendelet 11. cikkében előírt elvéből ered, amelyet az az uniós jogba a [1408/71] rendelet 13. cikke vezetett be, tehát még 1993. december 31‑ét megelőző időpontban, még akkor is, ha a szóban forgó tőkejövedelmekre vonatkozó levonásokat 1993. december 31. után vezették be, illetve tették alkalmazhatóvá;
40

Egyébiránt meg kell jegyezni, hogy a Bizottság honlapján közzétett, 2011. április 14‑i és június 29‑i„Guidance Document no 2 on the harmonized free allocation methodology for the EU‑ETS post 2012 (Guidance on allocation methodologies)” (az Európai Unióban 2012 után történő, harmonizált ingyenes kiosztás módszeréről szóló, 2. sz. útmutató [a kiosztás módszeréről szóló útmutató], 22. o.) című dokumentumban, és 2011. április 14‑i, illetve szeptember 6‑i „Guidance Document no 8 on the harmonized free allocation methodology for the EU‑ETS post 2012 – Waste gases and process emissions sub‑installation” (az Európai Unióban 2012 után történő, harmonizált ingyenes kiosztás módszeréről – hulladékgázok és technológiai kibocsátásokkal rendelkező létesítményrészekről szóló, 8. sz. útmutató, 4–6. o.) keretében a Bizottság kizárólag a hulladékgázokban található tökéletlenül oxidálódott szén égetéséből eredő kibocsátásokkal foglalkozik.
5

A jogvita előzményeit a megtámadott ítélet a következőképpen ismerteti: „1. Az első felperes, Irit Azoulay gyermeke 2014 szeptembere óta a brüsszeli (Belgium) Athénée Ganenou tanintézménybe jár. A három másik felperes, Andrew Boreham, Mirja Bouchard és Darren Neville gyermekei a bierges‑i (Brüsszel) École internationale Le Verseau tanintézménybe járnak. A felperesek, akiknek gyermekei már 2014 előtt ezekbe a tanintézményekbe jártak, a 2014/15‑ös tanévig a havi felső határ mértékéig megkapták a tandíj‑visszatérítést. 2. Az École internationale Le Verseau felekezeten kívüli iskola, amely a Fédération des établissements libres subventionnés indépendants‑hoz (FELSI) (független támogatású szabad tanintézmények szövetsége) tartozik, és amelyet a Francia Közösség támogat. Az oktatás az óvodától kezdve anyanyelvi tanárokkal, franciául és angolul folyik. Az iskolát azonban nem kizárólag ebből a támogatásból finanszírozzák. Saját forrásokkal is rendelkezik, amit többek között a Les Amis du Verseau nonprofit egyesület biztosít számára. 3. Az Athénée Ganenou a Francia Közösség által támogatott felekezeti iskola, amely annak teljes hivatalos tantervét alkalmazza, kiegészítve azonban heti pár óra hébernyelv‑, judaizmustörténet‑, biblia‑ és angolnyelv‑oktatással az általános iskola alsó tagozatától kezdve. Az iskolát azonban nem kizárólag ebből a támogatásból finanszírozzák. Saját forrásokkal is rendelkezik, amelyet többek között a Les Amis de Ganenou nonprofit egyesület biztosít számára. 4. A felperesek 2014. októberben és novemberben kérelmet nyújtottak be az eltartott gyermekeik után fizetendő tandíj megtérítése iránt, amelyhez csatolták az érintett iskolák által kiállított igazolásokat, amelyek megegyeztek az előző – és utóbb elfogadott – tandíj‑visszatérítési kérelmükhöz csatolt dokumentumokkal. 5. 2015. április 24‑én a felperesekkel közölték, hogy tandíj‑visszatérítés iránti kérelmüket jogerősen elutasították […] azzal az indokolással, hogy nem felelnek meg [a] […] személyzeti szabályzat […] VII. melléklete 3. cikkének (1) bekezdésében foglalt feltételeknek, mivel az érintett két iskola nem minősül e rendelkezés értelmében tandíjköteles intézménynek, a felperesek által az érintett nonprofit egyesületeknek fizetett opcionális hozzájárulások ugyanis kívül esnek az ingyenes kötelező oktatás belga jogszabályok által előírt keretein. 6. 2015. július 20‑án mindegyik felperes panaszt nyújtott be a személyzeti szabályzat 90. cikkének (2) bekezdése alapján. A […] 2015. november 17‑én és 19‑én hozott [határozatokkal] elutasított[ák] a panaszokat […]. A Parlament főtitkára azonban úgy döntött, hogy a 2014/2015‑ös évre vonatkozóan „méltányosságból, kivételesen” biztosítja az iskoláztatási támogatást a felperesek számára, de a következő évekre az École internationale Le Verseau és az Athénée Ganenou tanintézmények diákjai tekintetében nem fogja megadni.”
11

Az Ordonanța Guvernului nr.° 92/2003 privind Codul de procedură fiscalănak (az adóigazgatási eljárásról szóló törvénykönyvről szóló 92/2003. sz. kormányrendelet, Monitorul Oficial al României, I. rész, 863. szám, 2005. szeptember 26.; a továbbiakban: adóigazgatási eljárásról szóló törvénykönyv) az alapügy tényállása időpontjában hatályos változata szerinti 84. cikke, amely az „Adóbevallások helyesbítése” címet viseli, előírja: „(1) Az adóalany saját kezdeményezésére az adókötelezettségek megállapítására irányadó elévülési időn belül helyesbítheti az adóbevallást. (2) Amennyiben az adóalany az eredeti bevallásban hibát észlel, helyesbítő bevallás benyújtásával helyesbítheti az adóbevallást. (3) A [héa] esetében az adóbevallásban szereplő hibák helyesbítésére az adótörvénykönyv rendelkezéseinek megfelelően kerül sor. A [héa]bevallásban szereplő számszaki hibák helyesbítésére az Agenția Națională de Administrare Fiscală [nemzeti adóhivatal (ANAF)] elnökének rendeletével jóváhagyott eljárásnak megfelelően kerül sor. (4) Nem nyújtható be és nem helyesbíthető az adóbevallás az utólagos ellenőrzés fenntartásának megszűnését követően, kivéve azt az esetet, amikor a helyesbítésre az adóalap és/vagy a fizetendő adó helyesbítését előíró jogszabályi feltétel betartásából vagy be nem tartásából következően kerül sor. (5) »Hiba«: a jelen cikk értelmében az egyes adók és hozzájárulások, javak és adóköteles bevételek, valamint az adóalap más elemeinek összegére vonatkozó hiba. (6) Amennyiben az adóellenőrzés során az adófizető olyan időszakra és adónemre, hozzájárulásra és más bevételre vonatkozó adóbevallást nyújt be vagy helyesbít, amelyek adóellenőrzés tárgyát képezik, azokat az adóhatóság nem veszi figyelembe.”
25

E megkeresés többek között – a 1189/2011 végrehajtási rendelet 15. cikkében megkövetelt – azon nyilatkozatot jogcímén, amely a kölcsönös segítségnyújtási eljárás elindításának a 2010/24/EU irányelvben lefektetett feltételei teljesülését igazolja, a következő információkat tartalmazta: – „The claim(s) is (are) not contested” [„A követelés(ek) nem vitatott(ak)”]; – „The claim(s) may no longer be contested by an administrative appeal/by an appeal to the courts” [„A követelés(ek) már nem vitatható(k) közigazgatási jogorvoslat/bírósági kereset útján”]; – „Appropriate recovery procedures have been applied in the State of the applicant authority but will not result in the payment in full of the claim” [„A megkereső hatóság szerinti tagállamban megfelelő behajtási eljárásokat alkalmaztak, ezek azonban nem vezettek a követelés teljes összegének behajtásához”].
15

2010. március 12‑én a P & C Düsseldorf előtt arra irányuló keresetet nyújtott be a Landgericht Hamburghoz (hamburgi regionális bíróság, Németország), hogy a P & C Hamburg ne hivatkozhasson a továbbiakban a PUC német szóvédjegyek elsőbbségére, elsődlegesen arra hivatkozva, hogy abban az időpontban, amikor e társaság lemondása alapján e védjegyeket törölték a lajstromból, azok már a megszűnés alapján is törölhetőek lettek volna. Másodlagosan a P & C Düsseldorf úgy érvelt, hogy e védjegyeket az említett időpontban a P & C Düsseldorf korábban fennálló jogai alapján is törölhették volna.
40

A Bíróság már megállapította, hogy egyértelműen határokon átnyúló érdek fennállásának kimutatására alkalmas objektív szempontoknak minősülhet a szóban forgó közbeszerzés összegének nagysága, tekintettel az építési beruházások kivitelezésének helyszínére is, vagy akár a közbeszerzés műszaki jellemzői és az érintett termékek sajátos jellemzői is. Ebben az összefüggésben az egyértelműen határokon átnyúló érdek fennállásának átfogó vizsgálata során figyelembe vehetők az odaítélő hatóság tagállamától eltérő tagállamokban található gazdasági szereplők által benyújtott panaszok is, feltéve hogy e panaszok valódiak, és nem fiktívek (2016. október 6‑iTecnoedi Costruzioni ítélet, C‑318/15, EU:C:2016:747, 20. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). Ezenfelül az a körülmény, hogy az alapügyben szóban forgó közbeszerzési szerződés odaítélésének időpontjában más tagállamokban letelepedett szervezetek nyújtottak‑e már, vagy sem, hasonló egészségügyi szolgáltatásokat, szintén figyelembe veendő tényezőnek minősülhet.
18

Ami az alapeljárás felperesei által felhozott első jogalapot illeti, a kérdést előterjesztő bíróság kifejezi az e jogalap elutasítására irányuló szándékát, helybenhagyva a Tribunale amministrativo regionale per la Sardegna (szardíniai regionális közigazgatási bíróság) azon elemzését, amely szerint az alapeljárásban szóban forgó szerződés, mivel eszközként kapcsolódik a különös ágazatokhoz, az említett ágazatokra alkalmazandó 163/2006. sz. törvényerejű rendelet rendelkezéseinek hatálya alá tartozik. A kérdést előterjesztő bíróság rámutat továbbá arra, hogy az alapeljárás felperesei által felhozott második jogalapot is el kívánja utasítani azon az alapon, hogy az említett rendelkezések a kógens jellegükből fakadóan elsőbbséget élveznek a polgári törvénykönyv 1664. cikkével szemben, és az alapeljárásban szóban forgó felek az e cikktől eltérő különös szabályt rögzítettek, továbbá a jelen esetben nem teljesül az említett cikkben szereplő, az „előre nem látható körülményekkel” kapcsolatos feltétel. E bíróság ugyanakkor úgy véli, hogy mivel végső fokon jár el, és az alapeljárás felperesei ilyen irányú kérelmet terjesztettek elé, meg kell vizsgálnia többek között a 163/2006. sz. törvényerejű rendelet 206. cikkének az uniós joggal való összhangját, amennyiben az említett cikk nemcsak a különös ágazatokra vonatkozó közbeszerzési szerződések, hanem – az ítélkezési gyakorlattal összhangban való értelmezés útján – a szolgáltatásnyújtásra irányuló azon szerződések esetében is kizárja e rendelet 115. cikkének alkalmazhatóságát, amelyek bár nem tartoznak a különös ágazatok körébe, eszközként kapcsolódnak azokhoz. Ezenfelül a kérdést előterjesztő bíróság úgy ítéli meg, hogy a Bíróság ítélkezési gyakorlatával összhangban köteles a Bíróság elé terjeszteni az alapeljárás felperesei által felvetett, a 2004/17 rendelet érvényességével kapcsolatos kérdést.
21

E körülmények között az Amtsgericht Düsseldorf (düsseldorfi helyi bíróság) úgy határozott, hogy felfüggeszti az eljárást, és előzetes döntéshozatalra a következő kérdést terjeszti a Bíróság elé: „1) Akkor is a [261/2004 rendelet] 5. cikke (3) bekezdésének értelmében vett »rendkívüli körülményeknek« tudható be valamely légi járat törlése, ha a körülmények (a jelen ügyben: »vad sztrájk« vagy »betegséghullám«) csak közvetetten érintik a szóban forgó légi járatot azáltal, hogy a légi fuvarozót a teljes repüléstervezés átszervezésére késztetik, az említett átszervezés pedig az adott légi járat tervszerű törlésével jár? 2) Akkor is mentesülhet‑e a légi fuvarozó a [261/2004 rendelet] 5. cikkének (3) bekezdése alapján, ha a szóban forgó légi járat az átszervezés hiányában üzemeltethető lett volna, mivel az említett légi járatra beosztott személyzet rendelkezésre állt volna, ha az átszervezéssel nem osztják be másik légi járatokra?”
85

A jelenlegi ismeretek szerint a betűzőszú elterjedésének szakaszait úgy kell tekinteni, hogy azok a lucfenyőket is magukban foglaló öreg erdőkre jellemző természetes ciklus részét képezik. E jelenségeket korábban is rendszeresen tapasztalták a Białowieża‑erdőben. Ezeket egyébként egyáltalán nem kísérik figyelemmel a białowieżai nemzeti park övezetében, ahol az élőhely védettségi állapota jobb, mint az állami erdészeti hivatal által igazgatott erdőkerületekben, amelyekben „egészségügyi fakitermeléseket” végeztek. Tudományos kutatások is alátámasztják a Białowieża‑erdő emberi beavatkozástól mentes természetes élőhelyeinek jobb védettségi állapotát. A tudósok attól is tartanak, hogy a holt vagy elhaló fák eltávolítása kiegyensúlyozatlanná teszi a faállomány korstruktúráját, szegényíti a védett fajok és élőhelyek diverzitását, valamint elvonja számos védett állatfaj jelentős táplálékforrását. A holt fa egészségügyi fakitermelések keretében történő eltávolítása tehát összeegyeztethetetlen a védett területek megőrzéssel kapcsolatos célkitűzéseivel, a holt fa erdőben tartása ugyanis nélkülözhetetlen a biológiai sokféleség megőrzéséhez.
9

Mindazonáltal a „mentességet élvező fejlesztések” projektjei esetében is szükség lehet valamilyen más típusú engedélyre vagy elfogadási eljárásra. A European Communities (Birds and Natural Habitats) Regulations 2011 (az Európai Közösségek keretében elfogadott 2011. évi [madár‑ és természetes élőhelyvédelmi] rendelet; a továbbiakban: 2011. évi rendelet) alkalmazandó azokra a projektekre, amelyek nem minősülnek a tervezési és fejlesztési törvények értelmében vett, fejlesztési engedélyt igénylő fejlesztésnek. Egyébiránt az a fejlesztés, amely „mentességet élvező fejlesztésnek” minősül, továbbra is engedélyköteles lehet a tervezési és fejlesztési jogszabályok szerint, amennyiben az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (3) bekezdése szerint megfelelő vizsgálatot kell végezni.
2

Ezt a kérelmet a Fédération des entreprises de la beauté (kozmetikai vállalkozások szövetsége, Franciaország; a továbbiakban: FEBEA) és a ministre des Affaires sociales, de la Santé et des Droits des femmes (szociális ügyekért, egészségügyért és a nők jogaiért felelős miniszter, Franciaország), a ministre de l’Éducation nationale, de l’Enseignement supérieur et de la Recherche (közoktatásért, felsőoktatásért és kutatásért felelős miniszter, Franciaország), illetve a ministre de l’Économie, de l’Industrie et du Numérique (gazdaságért, iparért és digitális ügyekért felelős miniszter, Franciaország), jelenleg ministre de l’Économie et des Finances (gazdaságért és pénzügyekért felelős miniszter, Franciaország) között a kozmetikai termékeket az emberi egészség biztonságára vonatkozóan értékelők szakmai képesítéséről szóló, 2015. február 25‑i miniszteri rendelet (JORF, 2015. március 17., 4941. o.; a továbbiakban: 2015. február 25‑i tárcaközi rendelet) megsemmisítésére irányuló kereset tárgyában folyamatban lévő jogvitában terjesztették elő.
8

A héairányelv 143. cikke a következőképpen rendelkezik: „(1) A tagállamok mentesítik az adó alól a következő ügyleteket: […] d) harmadik területről vagy harmadik országból feladott vagy fuvarozott termékeknek olyan tagállamba történő importja, amely eltér a feladás vagy a fuvarozás rendeltetési helye szerinti tagállamtól, abban az esetben, ha a 201. cikk szerint adófizetésre kötelezett, kijelölt vagy elismert importőr által végzett termékértékesítés a 138. cikknek megfelelően adómentes; […] (2) Az (1) bekezdés d) pontjában szereplő mentesség abban az esetben, ha a termékek importját a 138. cikk (1) bekezdése, valamint (2) bekezdésének c) pontja alapján mentesített termékértékesítés követi, csak akkor alkalmazható, ha az importőr az import időpontjáig legalább a következő adatokat közli a behozatal szerinti tagállam illetékes hatóságával: a) a behozatal szerinti tagállam által kibocsátott saját héa‑azonosítószáma vagy a héa megfizetéséért felelős adóügyi képviselőjének a behozatal szerinti tagállam által kibocsátott héa‑azonosítószáma; b) azon megrendelőnek egy másik tagállam által kibocsátott héa‑azonosítószáma, akinek a részére a termékeket a 138. cikk (1) bekezdése szerint értékesítik, […]; c) annak bizonyítéka, hogy az importált termékeket a behozatal szerinti tagállamból egy másik tagállamba szándékoznak elfuvarozni vagy feladni. A tagállamok azonban előírhatják, hogy a c) pontban említett bizonyítékot kizárólag kérésre kell közölni az illetékes hatósággal.”
13

A Landgericht Hamburg (hamburgi regionális bíróság) úgy véli, hogy e kereset sikere attól függ, hogyan kell értelmezni 110/2008 rendelet 16. cikke a), b) és c) pontját. Ekképpen e bíróság úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé: „1. A 110/2008 rendelet 16. cikkének a) pontja értelmében »a [szeszes italok] földrajzi árujelző[jének] […] közvetett kereskedelmi használata« megköveteli‑e, hogy a lajstromozott földrajzi árujelzőt azonos vagy hangzásbeli és/vagy vizuális szempontból hasonló formában használják, vagy elegendő, ha az érintett vásárlóközönség számára a megjelölés vitatott alkotóeleme a lajstromozott földrajzi árujelzővel vagy a földrajzi területtel kapcsolatban bármilyen jellegű gondolati képzettársítást ébreszt? Ha a második lehetőséget kell elfogadni: annak vizsgálata során, hogy »közvetett kereskedelmi használat[ról]« van‑e szó, szerepet játszik‑e az is, hogy a megjelölés vitatott alkotóelemét milyen környezetbe foglalták, vagy ez a környezet a lajstromozott földrajzi árujelző közvetett kereskedelmi használatát még akkor sem akadályozhatja, ha a megjelölés vitatott alkotóeleme mellett az áru valódi származási helye is fel van tüntetve? 2. A lajstromozott földrajzi árujelzőnek a […] 110/2008 rendelet 16. cikkének b) pontja szerinti »idézése« megköveteli‑e, hogy a lajstromozott földrajzi árujelző és a megjelölés vitatott alkotóeleme hangzásbeli és/vagy vizuális szempontból hasonló legyen, vagy elegendő, ha az érintett vásárlóközönség számára a megjelölés vitatott alkotóeleme a lajstromozott földrajzi árujelzővel vagy a földrajzi területtel kapcsolatban bármilyen jellegű gondolati képzettársítást ébreszt? Ha a második lehetőséget kell elfogadni: annak vizsgálata során, hogy »idézésé[ről]« van‑e szó, szerepet játszik‑e az, hogy a megjelölés vitatott alkotóelemét milyen környezetbe foglalták, vagy ez a környezet a lajstromozott földrajzi árujelző visszaélésszerű idézését még akkor sem akadályozhatja, ha a megjelölés vitatott alkotóeleme mellett az áru valódi származási helye is fel van tüntetve? 3. Annak vizsgálata során, hogy a 110/2008 rendelet 16. cikkének c) pontja szerinti »bármely hamis vagy megtévesztő megjelölés[ről]« van‑e szó, szerepet játszik‑e az, hogy a megjelölés vitatott alkotóelemét milyen környezetbe foglalták, vagy ez a környezet még akkor sem akadályozhatja a lajstromozott földrajzi árujelző megtévesztő megjelölését, ha a megjelölés vitatott alkotóeleme mellett az áru valódi származási helye is fel van tüntetve?”
21

E tekintetben meg kell jegyezni, hogy e rendelkezés nyelvi változatainak nem egyező az értelme. Többek között az angol, francia és az olasz változat az „an asset or a right of which the debtor has been divested”, az „un bien ou un droit dont le débiteur est dessaisi”, illetve az „un bene o a un diritto del quale il debitore è spossessato” kifejezéseket használja. Ezzel szemben többek között a spanyol, a cseh, a dán és a német nyelvi változat az „un bien o un derecho de la masa”, a „majetku nebo práva náležejícího do majetkové podstaty”, az „et aktiv eller en rettighed i massen”, illetve az „einen Gegenstand oder ein Recht der Masse” kifejezéseket alkalmazza.
45

Ezenfelül, még ha e bírság kiszámítására bizonyos súlyosító körülmények figyelembevételével kerül is sor az arányosság elvének tiszteletben tartása mellett, az a tény, hogy annak felső határa elérheti a be nem jelentett készpénz összegének kétszeresét, illetve, amint a jelen ügyben is, a bírság ezen összeg 100%‑ának megfelelő összegben is meghatározható, túlmegy azon a mértéken, amely egy nyilatkozattételi kötelezettség tiszteletben tartásának biztosításához szükséges.
3

A 44/2001 rendelet (11) és (12) preambulumbekezdése szerint: „(11) A joghatósági szabályoknak nagymértékben kiszámíthatóknak kell lenniük, és azt az elvet kell követniük, hogy a joghatóságot általában az alperes lakóhelye alapozza meg, és a joghatóságnak ezen az alapon mindenkor megállapíthatónak kell lennie, kivéve egyes pontosan meghatározott eseteket, amelyekben a per tárgya vagy a felek szerződéses szabadsága eltérő joghatósági okot kíván meg. A jogi személyek székhelyét a közös szabályok átláthatóságának fokozása és a joghatósági okok összeütközése elkerülése végett önállóan kell meghatározni. (12) Az alperes lakóhelyén kívül a bíróság és a per közötti szoros kapcsolaton alapuló vagylagos joghatósági okokat is meg kell állapítani az igazságszolgáltatás megbízható működésének előmozdítása érdekében.”
9

A „Dublin III” rendelet 24. cikke így rendelkezik: „(1) Amennyiben egy tagállam, amelynek a területén a 18. cikk (1) bekezdésének b), c) vagy d) pontjában említett személy tartózkodásra jogosító engedély nélkül tartózkodik, és amelyben nem nyújtottak be új nemzetközi védelemre irányuló kérelmet, úgy véli, hogy a 20. cikk (5) bekezdése és a 18. cikk (1) bekezdésének b), c), vagy d) pontja értelmében egy másik tagállam a felelős, megkeresheti e másik tagállamot, hogy vegye vissza az érintett személyt. […] (5) A 18. cikk (1) bekezdésének b), c) vagy d) pontjában említett személy visszavétele iránti megkeresést formanyomtatványon kell benyújtani, mellékelve a 22. cikk (3) bekezdésében említett két listában szereplő olyan bizonyítékokat vagy közvetett bizonyítékokat és/vagy az adott személy nyilatkozatainak olyan lényeges elemeit, amelyek alapján a megkeresett tagállam hatóságai ellenőrizni tudják, hogy az adott tagállam‑e a felelős az e rendeletben meghatározott feltételek alapján. A Bizottság végrehajtási jogi aktusok útján összeállítja és időközönként felülvizsgálja a 22. cikk (3) bekezdésének a) és b) pontjában foglalt feltételeknek megfelelő bizonyítékok vagy közvetett bizonyítékok releváns elemeit megjelölő két listát, és elfogadja a visszavétel iránti megkeresések elkészítésének és benyújtásának egységes feltételeit. E végrehajtási jogi aktusokat a 44. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárás keretében kell elfogadni”.
42

Mivel az alapeljárásban több alperes vesz részt, emlékeztetni kell egyébiránt arra, hogy e joghatósági ok a többes károkozás esetén is alkalmazandó, mivel a 44/2001 rendelet 5. cikkének 3. pontja lehetővé teszi, hogy az állítólagos kár bekövetkezésének helye szerinti bíróság joghatósággal rendelkezzen az állítólagosan felelős valamennyi személlyel szemben, feltéve hogy e kár az eljáró bíróság illetékességi területén következett be (lásd ebben az értelemben: 2014. április 3‑iHi Hotel HCF ítélet, C‑387/12, EU:C:2014:215, 40. pont).
34

Először is a Mast‑Jägermeister a 6/2002 rendelet 36. cikke (1) bekezdése c) pontjának megfogalmazására, valamint a közösségi formatervezési mintáról szóló európai parlamenti és tanácsi rendelettervezetre (HL 1994. C 29., 20. o.) hivatkozik annak alátámasztása érdekében, hogy e rendelkezés kizárólag a formatervezési minta ábrázolásának – a közösségi formatervezésiminta‑oltalmi lajstromba való közzététel céljából történő – többszörözésre való fizikai alkalmasságára vonatkozik.
8

A TUIFly GmbH egy légi jármű legénységgel együtt történő bérlésére („wet lease”) vonatkozó szerződés alapján rögzített számú légi járatokra bérbe vett a Thomson Airwaystől egy repülőgépet és annak legénységét. E szerződés értelmében a TUIFly felelőssége a következőkre terjedt ki: „ground handling including passenger handling, passenger welfare at all times, cargo handling, security in respect of passengers and baggage, arranging on board Services etc.” („földi kiszolgálás, ideértve az utaskiszolgálást, az utasok jóllétének folyamatos biztosítását, a cargo kiszolgálást, az utasok és a csomagok biztonságát, a fedélzeten nyújtott szolgáltatások megszervezését stb.”). E légi járatok megvalósítása érdekében a TUIFly kérelmezte a résidőket, értékesítette a járatokat, és beszerezte az összes engedélyt.
26

E tekintetben – amint az az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból is kitűnik – a Turbogás azon adóztatás jogszerűségét vitatja, amely a kőolaj‑ és energetikai termékeket terhelő adó jogcímén sújtja az előállított villamos energia azon részét, amelynek felhasználása elválaszthatatlan a villamosenergia‑termelés folyamatától. Következésképpen, amint arra az Európai Bizottság is utalt írásbeli észrevételeiben, és amint azt a főtanácsnok is kiemelte indítványának 13. és 27. pontjában, az ilyen fogyasztásnak a 2003/96 irányelv 14. cikke (1) bekezdésének a) pontja alapján fennálló esetleges mentességét is meg kell vizsgálni, amely rendelkezés mentesíti az adó alól a villamos energia előállításához felhasznált energiatermékeket és villamos energiát.