ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
7

Ezen irányelv 6. cikke a következőket írja elő: „(1) A tagállamok megállapítják a különleges természetvédelmi [helyesen: különleges természetmegőrzési] területek védelméhez szükséges intézkedéseket, megfelelő esetben beleértve a kifejezetten az egyes természeti területekre kiadott vagy más fejlesztési tervek részét képező intézkedési terveket, továbbá olyan törvényi [helyesen: jogszabályi], közigazgatási vagy szerződéses aktusokat [helyesen: intézkedéseket] is, amelyek az adott természeti területen megtalálható, az I. mellékletben szereplő természetes élőhelytípusok, illetve a II. mellékletben szereplő fajok ökológiai szükségleteinek megfelelnek. (2) A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket a különleges természetvédelmi területeken [helyesen: különleges természetmegőrzési területeken] található olyan természetes élőhelytípusok és olyan fajok élőhelyei károsodásának és megzavarásának megakadályozására [helyesen: a természetes élőhelytípusok és fajok élőhelyei károsodásának, valamint olyan fajok megzavarásának megakadályozására], amelyek céljára az egyes területeket kijelölték, amennyiben a zavarás mértéke ezen irányelv céljaira tekintettel jelentős hatással lehet. (3) Figyelembe véve az adott természeti terület védelmével [helyesen: megőrzésével] kapcsolatos célkitűzéseket, megfelelő vizsgálatot kell folytatni minden olyan terv vagy program [helyesen: projekt] hatásait illetően, amely nem kapcsolódik közvetlenül, illetve nem nélkülözhetetlen a természeti terület kezeléséhez, de akár önmagában, akár pedig más terv vagy program [helyesen: projekt] részeként valószínűleg jelentős hatással lesz arra. A természeti területre gyakorolt hatások vizsgálatának eredményét figyelembe véve, továbbá a (4) bekezdés rendelkezéseinek értelmében [helyesen: rendelkezéseire is figyelemmel] az illetékes nemzeti hatóságok csak azután hagyják jóvá az érintett tervet vagy programot [helyesen: projektet], ha megbizonyosodtak arról, hogy az nem fogja hátrányosan befolyásolni az érintett természeti terület épségét, és miután – adott esetben – kikérték a lakosság véleményét is. (4) Amennyiben a természeti területre gyakorolt hatások vizsgálatának kedvezőtlen eredménye ellenére valamely elsődlegesen fontos, társadalmi vagy gazdasági jellegű közösségi érdekre figyelemmel [helyesen: valamely nyomós közérdeken alapuló kényszerítő okra figyelemmel, ideértve a társadalmi vagy gazdasági jellegű okokat is] – alternatív megoldás hiányában – mégis végre kell hajtani egy tervet vagy programot [helyesen: projektet], a tagállam minden szükséges kiegyenlítő intézkedést megtesz a Natura 2000 általános egységességének megóvása érdekében. A tagállam az elfogadott kiegyenlítő intézkedésekről értesíti a Bizottságot. Amennyiben az érintett természeti terület elsődleges fontosságú természetes élőhelytípust foglal magában és/vagy veszélyeztetett faj élőhelyéül szolgál, kizárólag az emberi egészséggel, a közbiztonsággal vagy a környezet szempontjából elsődlegesen fontos előnyökkel kapcsolatos, továbbá – a Bizottság véleménye szerint – a közérdek kényszerítő indokain alapuló szempontokat lehet érvényesíteni [helyesen: nyomós közérdeken alapuló kényszerítő okokra lehet hivatkozni].”
15

2012. január 23‑án a Tanács a 2012/35 határozattal és a 961/2010 rendelet végrehajtásáról szóló, 2012. január 23‑i 54/2012/EU végrehajtási rendelettel (HL 2012. L 19., 1. o., helyesbítés: HL 2012. L 31., 7. o.) felvette többek között a fellebbező nevét a 2010/413 határozat II. mellékletében, illetve a 961/2010 rendelet VIII. mellékletében szereplő azon személyek és szervezetek jegyzékére, akiknek, illetve amelyeknek a vagyonát be kell fagyasztani. Az e jegyzékekbe való felvétel indokai azonosak voltak, és a következőképpen szóltak: „A Bank Tajarat állami tulajdonban van, és közvetlenül előmozdította Irán nukleáris erőfeszítéseit; például 2011‑ben azzal segítette az ENSZ által jegyzékbe vett iráni atomenergia‑szervezetnek (AEOI) uránoxid‑keverék (U3O8, »yellow cake«) beszerzésére irányuló erőfeszítéseit, hogy megkönnyítette több tízmillió dollár e célú mozgatását. Az AEOI a nukleáris technológia területével kapcsolatos kutatásokkal és fejlesztésekkel foglalkozó fő iráni szervezet, amely a hasadóanyagok előállításával kapcsolatos programokat is irányítja. A Bank Tejarat továbbá segítséget nyújtott jegyzékbe vett iráni bankoknak a nemzetközi szankciók megkerüléséhez, például közreműködött az ENSZ által jegyzékbe vett Shahid Hemmat Industrial Group fedőcégeinek részvételével zajló ügyletekben. Az elmúlt néhány évben pénzügyi szolgáltatásokat nyújtott az EU által jegyzékbe vett Mellat Bank és az iráni exportfejlesztési bank (Export Development Bank of Iran, EDBI) számára, és ezáltal az Iszlám Forrdalmi Gárda, az ENSZ által jegyzékbe vett védelmi iparágak szervezete (Defense Industries Organisation) és az ENSZ által jegyzékbe vett MODAFL leányvállalatainak és alárendelt szervezeteinek a tevékenységeit is támogatta.”
29

E megfontolásokra tekintettel a Tribunale amministrativo regionale per la Liguria (Liguria tartomány közigazgatási bírósága) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdést terjeszti a Bíróság elé: „Ellentétes‑e a [89/665] irányelv 1. cikkének (1), (2) és (3) bekezdésével, valamint 2. cikke (1) bekezdésének b) pontjával az a nemzeti szabályozás, amely kizárólag azon gazdasági szereplők részére ismeri el a közbeszerzési eljárás aktusai megtámadásának lehetőségét, akik az eljárásban való részvétel iránt kérelmet nyújtottak be, még akkor is, ha a kereset az eljárás alapjainak felülvizsgálatára irányul, mivel a közbeszerzési szabályok alapján nagy valószínűséggel nem nyerhető el a közbeszerzési szerződés odaítélése?”
7

A 2009/72 irányelv „A kapacitások teherelosztása és kiegyenlítése” című 15. cikke a következőképpen fogalmaz: „(1) A villamosenergia‑ellátásra vonatkozó szerződéses kötelezettségek – köztük a versenytárgyalási dokumentációból származó kötelezettségek – sérelme nélkül az átvitelirendszer‑üzemeltető – amennyiben ilyen feladatot is ellát – felelős a területén lévő termelőlétesítmények közötti teherelosztásért és a más rendszerekhez kapcsolódó rendszerösszekötők használatáért. (2) A termelőlétesítmények közötti teherelosztást és a rendszerösszekötők használatát olyan objektív, nyilvánosságra hozott követelményrendszer alapján kell meghatározni, amelyet a nemzeti szabályozó hatóság hagy jóvá, (amennyiben erre hatáskörrel rendelkezik), és amelyet megkülönböztetéstől mentesen [helyesen: hátrányos megkülönböztetéstől mentesen] alkalmaznak, biztosítva ezzel a belső villamosenergia‑piac megfelelő működését. Ez a követelményrendszernek tekintettel kell lennie a rendelkezésre álló termelőlétesítményekből és a rendszerösszekötőkön keresztül történő szállításból nyerhető villamos energia gazdasági elsőbbségére és a rendszer műszaki korlátaira is. […] (7) Az átvitelirendszer‑üzemeltetők által a villamosenergia‑rendszer egyensúlyának fenntartása érdekében elfogadott szabályoknak – beleértve a villamos energia egyensúlytól való eltéréséért a hálózatuk rendszerhasználói által fizetendő díjakra vonatkozó szabályokat is – objektívnek, átláthatónak és megkülönböztetéstől mentesnek kell lenniük. Az átvitelirendszer‑üzemeltetők által nyújtott szolgáltatások feltételeit – beleértve a szabályokat és a tarifákat is – a 37. cikk (6) bekezdése értelmében megkülönböztetéstől mentes és a költségeket tükröző módon kell kialakítani, továbbá azokat közzé kell tenni.”
35

A jelen ügyben az előzetes döntéshozatal iránti kérelemből az tűnik ki, hogy a kérdést előterjesztő bíróságnak kétségei vannak a héairányelv 2. cikke (1) bekezdése c) pontjának és 73. cikkének értelmezésével kapcsolatban azon összegek minősítését illetően, amelyeket a MEO szed be a szolgáltatásnyújtásra irányuló szerződéseknek a minimális hűségidő lejárta előtt az ügyfelei által történő megszűntetése esetén. Azt is meg kell állapítani, hogy a kérdést előterjesztő bíróság megfelelően és pontosan fejtette ki az alapeljárás ténybeli körülményeit, valamint az alapügy jogi hátterét, amiből az következik, hogy az előterjesztett kérdések nem hipotetikus jellegűek.
20

E körülmények között az Okresný súd Dunajská Streda (dunaszerdahelyi járásbíróság, Szlovák Köztársaság) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé: „1) Úgy kell‑e értelmezni »az egyik félnek« a […] 861/2007 […] rendelet […] 3. cikkének (1) bekezdése szerinti fogalmát, hogy az magában foglalja a »beavatkozót« is, vagyis az eljárásban részt vevő olyan jogalanyt, aki nem kérelmező (felperes) és nem is ellenérdekű fél (alperes), de a kérelmező (felperes) vagy az ellenérdekű fél (alperes) támogatása céljából belép az eljárásba? 2) Abban az esetben, ha a »beavatkozó« nem tekinthető a 861/2007 rendelet 3. cikkének (1) bekezdése értelmében vett »félnek«: a 861/2007 rendelet hatálya alá tartozik‑e a szóban forgó rendelet 2. cikkének a 3. cikk (1) bekezdésével összefüggésben értelmezett (1) bekezdése alapján a kérelmező (felperes) és az ellenérdekű fél (alperes) közötti, [az] »A« formanyomtatványon indított eljárás, ha az említettek állandó lakóhelye ugyanabban a tagállamban van, ahol az eljáró bíróság székhelye is található, és kizárólag a »beavatkozó« állandó lakóhelye van valamely másik tagállamban?”
10

2016. június 30‑án a Swedish Match keresetet nyújtott be az Egyesült Királyság bírósága előtt, megtámadva a Tobacco and Related Products Regulations 2016 (dohány‑ és kapcsolódó termékekről szóló 2016. évi rendelet) 2014/40 irányelv 1. cikkének c) pontját és 17. cikkét az Egyesült Királyság jogrendjébe átültető 17. cikkének érvényességét, amely cikk úgy rendelkezik, hogy „[t]ilos a szájon át fogyasztott dohánytermék gyártása és értékesítése”.
15

A kérdést előterjesztő bíróság azonban hangsúlyozza, hogy a tárgyalásokra és a szerződéskötésekre kizárólag a Sanidel telephelyén került sor. Ezenfelül az említett bíróság megállapítja, hogy a Zakónak a szerződéseknek a Sanidel nevében való tárgyalásán és megkötésén túlmenően egyéb megbízatásai is voltak, nevezetesen a felszereltkonyha‑részleg munkavállalóinak irányítása, kapcsolattartás nem csupán az ügyfelekkel, hanem valamennyi beszállítóval és vállalkozóval is, valamint nem kizárólag a megrendelőlapoknak, hanem a terveknek, árajánlatoknak és a konyhák felméréseinek az elkészítése is.
17

A kérdést előterjesztő bíróság által szolgáltatott információk szerint a decreto‑legge del 20 marzo 2014, n. 36, convertito dalla legge del 16 maggio 2014, n. 79 [a 2014. május 16‑i 79. sz. törvénnyel törvénnyé alakított, 2014. március 20‑i 36. sz. rendelettörvény {a GURI 2014. május 20‑i 115. száma}] által módosított decreto‑legge 21 ottobre 1996, n. 536, recante «Misure per il contenimento della spesa farmaceutica e la rideterminazione del tetto di spesa per l'anno 1996», convertito dalla legge del 23 dicembre 1996, n. 648 (az 1996. december 23‑i 648. sz. törvénnyel törvénnyé alakított, „A gyógyszerágazat kiadásainak ellenőrzésére vonatkozó intézkedésekről és az 1996. évi kiadások felső határának újbóli meghatározásáról” szóló, 1996. október 21‑i 536. sz. rendelettörvény [a GURI 1997. január 15‑i 11. száma]; a továbbiakban: 536/96. sz. rendelettörvény) 1. cikke ekként rendelkezik: „(4) Ha nincs érvényes helyettesítő terápia, azokat az innovatív gyógyszereket, amelyek forgalmazását belföldön még nem, de a többi tagállamban már engedélyezték, azokat a gyógyszereket, amelyeket még nem engedélyeztek, de klinikai vizsgálatok tárgyát képezik, valamint azokat a gyógyszereket, amelyeket az engedélyezett céltól eltérő terápiás javallatra kívánnak felhasználni, feltéve hogy ezek a gyógyszerek szerepelnek a Commissione unica del farmaco [központi gyógyszerbizottság] által az általa meghatározott eljárások és feltételek szerint összeállított és időszakosan naprakésszé tett listán, azokat fel lehet írni, és 1997. január 1‑jétől teljes egészében az állami egészségügyi szolgálat finanszírozza. Az e bekezdésből eredő költségeket, amelyek a becslések szerint évente 30 milliárd lírát tesznek ki, a gyógyszerészeti ellátásra előirányzott kiadások felső határáig az állami egészségügyi szolgálat finanszírozza. (4a) Még ha létezik is helyettesítő terápia az AIFA általi értékelést követően engedélyezett gyógyszerek rendszerében, azokat a gyógyszereket, amelyek az engedélyezett terápiás javallattól eltérő javallatra is használhatók, felveszik a (4) bekezdésben említett listára […], és azokat az [SSN] megtéríti, amennyiben e javallat a nemzeti és a nemzetközi orvosi és tudományos körökben ismert és megfelel az e körökben végzett kutatásoknak, a gazdaságossági és megfelelőségi paraméterek szerint. Ebben az esetben az AIFA aktiválja a betegek biztonságának felügyeletére és a kellő időn belüli meghozza a szükséges döntéseket.”
25

Az érintettek ezen ítélettel szemben a kérdést előterjesztő bírósághoz, azaz a Tribunal Superior de Justicia de Castilla‑La Manchához (Kasztília‑La Mancha felsőbírósága, Spanyolország) nyújtottak be fellebbezést, amelyben többek között arra hivatkoztak, hogy munkaviszonyukat 2012. június 29‑én szüntették meg, amely ellentétes a keretmegállapodás 4. szakaszával. Úgy vélik ugyanis, hogy határozott időre kinevezett közszolgálati alkalmazott minőségükből kifolyólag kedvezőtlenebb bánásmódban részesülnek, mint a köztisztviselői jogállású tanárok, akik állásukat a rendszerint az éves nyári szabadság által lefedett időszak alatt is megtartják. Ezenkívül úgy érvelnek, hogy mivel őket a 2011/2012‑es tanévre vették fel, és ugyanolyan munkát végeznek, mint a köztisztviselő jogállású tanárok, nem áll fenn olyan ok, amely miatt a tanítási időszak végét követően ne tudnák ellátni a munkakörük szerinti feladataikat. Egyébiránt az érintettek arra hivatkoznak, hogy a munkaviszonyt megszüntető, velük kapcsolatos határozatok sértik a 2003/88 irányelv 7. cikkét, mivel a munkaviszonyukat azelőtt szüntették meg, hogy éves szabadságukat igénybe vehették volna és e jogcímen pénzbeli megváltást kaptak. Ezenkívül az érintettek úgy érvelnek, hogy a munkaviszonyuk megszüntetése ellentétes az 1994. március 10‑i megállapodással.
7

A Schengenben 1990. június 19‑én aláírt, és 1995. március 26‑án hatályba lépett, a Benelux Gazdasági Unió államai, a Németországi Szövetségi Köztársaság és a Francia Köztársaság kormánya között a közös határaikon történő ellenőrzések fokozatos megszüntetéséről szóló, 1985. június 14‑i Schengeni Megállapodás végrehajtásáról szóló egyezmény (HL 2000. L 239., 19. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 2. kötet, 9. o.; a továbbiakban: SMVE) 26. cikke értelmében: „(1) A Szerződő Felek – az 1967. január 31‑i New York‑i jegyzőkönyv által módosított 1951. július 28‑i, menekültek jogállásáról szóló [G]enfi [E]gyezményhez való csatlakozásukból eredő kötelezettségeikre is figyelemmel – kötelezettséget vállalnak arra, hogy nemzeti jogszabályaikba beépítik a következő szabályokat: a) Ha egy Szerződő Fél megtagadja egy külföldi beléptetését a területére, az őt légi, tengeri vagy szárazföldi úton a külső határra szállító fuvarozó köteles a külföldit haladéktalanul visszavenni. […]; b) A fuvarozó köteles megtenni minden szükséges intézkedést, hogy megbizonyosodjék arról, hogy a légi vagy tengeri úton szállított külföldi rendelkezik‑e a Szerződő Felek területére történő beutazáshoz szükséges úti okmányokkal. (2) A Szerződő Felek – az 1967. január 31‑i New York‑i jegyzőkönyv által módosított 1951. július 28‑i, menekültek jogállásáról szóló genfi egyezményhez való csatlakozásukból eredő kötelezettségeikre és alkotmányos jogszabályaikra is figyelemmel – kötelezettséget vállalnak arra, hogy szankciókat vezetnek be azokkal a fuvarozókkal szemben, akik harmadik államból légi vagy tengeri úton olyan külföldieket szállítanak a területükre, akik nem rendelkeznek a szükséges úti okmányokkal. (3) Az (1) bekezdés b) pontja és a (2) bekezdés a menetrend szerinti távolsági autóbuszokkal csoportokat szállító nemzetközi fuvarozókra is vonatkozik, a határforgalom kivételével.”
4)

Az a tagállam, amely bizonyos rádió‑ és televízió‑műsorok bizonyos hálózatokra történő továbbítására vonatkozó kötelezettséget vezetett be, előírhatja‑e az irányelv sérelme nélkül e szolgáltatások számára az e hálózatokra történő továbbítás elfogadását, az internetes oldalra történő továbbítást is ideértve, ha a szóban forgó szolgáltatás maga is továbbítja saját műsorait az internetre?
97

Arra az esetre, ha e megelőző intézkedések ellenére a PSPP keretében történő értékpapír‑vásárlás – adott esetben jelentős – veszteséget eredményezne, a Bíróság rendelkezésére bocsátott információkból kitűnik, hogy a veszteségmegosztási szabályok, amelyeket e program kezdetétől bevezettek, és a későbbiekben is hatályban tartottak, az e program keretébe tartozó nemzeti központi bank esetleges veszteségei kapcsán csupán azon veszteségek megosztását írják elő, amelyek a nemzetközi kibocsátók által kibocsátott értékpapírokból származnak, amelyek a PSPP teljes volumenének 10%‑át teszik ki a 2015/774 határozat 6. cikkének (1) bekezdése alapján. Ezzel szemben a KBER egyetlen olyan szabályt sem fogadott el, amely lehetővé tenné valamely tagállam központi bankjának az e tagállam kibocsátói által kibocsátott értékpapírokból származó veszteségeinek megosztását. Ilyen szabály elfogadását egyébként a KBER nem is jelentette be.
46

Mindazonáltal e tekintetben emlékeztetni kell arra – amint az a jelen ítélet 36. pontjában is történt –, hogy a kölni ügyvédi kamarába történő felvétel szükséges volt ahhoz, hogy az alapügy felperese Rechtsanwalt jogállásban ne csak Németországban tudja gyakorolni tevékenységét, hanem Belgiumban is. Az előzetes döntéshozatal iránti kérelemből ezenfelül kitűnik, hogy az alapügy felperese más államokban is gyakorolta tevékenységét anélkül, hogy pontosítaná, hogy más tagállamokról van‑e szó, és hogy a tevékenység gyakorlására a Rechtsanwalt jogállásában került‑e sor.
16

A Bíróság korábban a védjegyekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1988. december 21‑i 89/104/EGK első tanácsi irányelv (HL 1989. L 40., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 92. o.) kapcsán már kimondta, hogy ezen irányelv 3. cikke (1) bekezdésének c) pontja, amelynek szövege lényegében azonos a 2008/95 irányelv 3. cikke (1) bekezdése c) pontjának szövegével, azt a közérdekű célt szolgálja, hogy a védjegybejelentésben foglalt áruk vagy szolgáltatások jellemzőit leíró megjelöléseket vagy jelzéseket mindenki szabadon használhassa, az együttes védjegyekként, illetve az összetett vagy ábrás védjegyekben történő használatot is beleértve (1999. május 4‑iWindsurfing Chiemsee ítélet, C‑108/97 és C‑109/97, EU:C:1999:230, 25. pont; 2003. május 6‑iLibertel ítélet, C‑104/01, EU:C:2003:244, 52. pont).
–

a Minister for Justice and Equality, a Commissioner of An Garda Síochána és Írország képviseletében M. Browne, L. Williams és T. Joyce, meghatalmazotti minőségben, segítőik: A. Kerr BL és B. Murray SC,
31

Harmadsorban meg kell állapítani, hogy annak a szövegkörnyezetnek az elemzése, amelybe a héairányelv 316. cikke illeszkedik, lehetővé teszi a német kormány azon érvének elutasítását is, miszerint az árrés adóztatására vonatkozó szabályozás azon okból nem alkalmazható más tagállamokban letelepedett gazdasági szereplőktől beszerzett műalkotások értékesítésére, hogy az adóköteles esemény, különösen a Közösségen belüli beszerzés, nem kerül említésre ezen irányelv 316. cikke (1) bekezdésének b) pontjában. Amint ugyanis arra a főtanácsnok is rámutatott indítványának 65. pontjában, az árrés adóztatására vonatkozó szabályozás a termékeket nem az adóalany használtcikk‑kereskedő általi megszerzésük, hanem értékesítésük szakaszában szabályozza, amit az a tény is megerősít, hogy az adó alapját ezen irányelv 315. és 317. cikke értelmében az adóalany használtcikk‑kereskedő által kért eladási árhoz viszonyítva kell kiszámítani.
2

A REACH‑rendeletnek „A XIV. mellékletben feltüntetendő anyagok” című 57. cikke előírja: „Az 58. cikkben megállapított eljárással összhangban a következő anyagok tüntethetők fel a XIV. mellékletben: a) olyan anyagok, amelyek teljesítik azon kritériumokat, amelyek alapján azokat a(z) 1272/2008/EK rendelet I. melléklete 3. részének 3.6. szakaszával összhangban a »rákkeltő« veszélyességi osztály 1A. vagy 1B. kategóriájába sorolják be; b) olyan anyagok, amelyek teljesítik azon kritériumokat, amelyek alapján azokat a(z) 1272/2008/EK rendelet I. melléklete 3. részének 3.5. szakaszával összhangban a »csírasejt‑mutagenitás« veszélyességi osztály 1A. vagy 1B. kategóriájába sorolják be; c) olyan anyagok, amelyek teljesítik azon kritériumokat, amelyek alapján azokat a(z) 1272/2008/EK rendelet I. melléklete 3.7. szakaszával összhangban a »reprodukciós toxicitás« veszélyességi osztály 1A. vagy 1B. kategóriájába (a szexuális működésre és termékenységre vagy a fejlődésre gyakorolt káros hatások) sorolják be; d) az e rendelet XIII. mellékletében meghatározott kritériumokkal összhangban a perzisztens, bioakkumulatív és mérgező anyagok; e) az e rendelet XIII. mellékletében meghatározott kritériumokkal összhangban a nagyon perzisztens és nagyon bioakkumulatív anyagok; f) olyan anyagok – mint például az endokrin rendszert károsító tulajdonságokkal rendelkező anyagok, a perzisztens, bioakkumulatív és mérgező tulajdonságokkal rendelkező anyagok, vagy a nagyon perzisztens és nagyon bioakkumulatív anyagok –, amelyek esetében nem teljesülnek a d) vagy e) pont kritériumai, és amelyek esetében tudományosan igazolható módon megállapítják, hogy valószínűleg olyan súlyos hatást gyakorolnak az emberi egészségre és a környezetre, amely az a)–e) pontban felsorolt anyagokkal azonos mértékű aggodalomra ad okot, és amelyek meghatározására az 59. cikkben meghatározott eljárással összhangban eseti alapon kerül sor.”
22

Ezen túlmenően ráadásul ezt a jelentést megerősíti az a körülmény is, hogy – amint a jelen ítélet 15. pontjából is következik – az említett irányelv pontosan meghatározott és körülhatárolt célt követ, amely a rendszerkockázat csökkentésében és az ezen irányelvben szereplő rendszerek stabilitásának biztosításában áll, csökkentve a fizetésképtelenségi eljárások e rendszerekre gyakorolt hatásait. Addig ugyanis, amíg a pénzügyi kötelezettségeket maga után vonó utasítás valamelyik résztvevő révén nem került be az ilyen rendszerbe, ezen utasításnak valamely fizetésképtelenségi eljárás miatti nemteljesítése nem okoz rendszerkockázatot és nem érinti az ilyen rendszer stabilitását. Ezért az ilyen rendszerek résztvevői által e rendszereken belül adott átutalási megbízások tekintetében ezen irányelvben biztosított védelem kiterjesztése azokra a pénzügyi kötelezettségeket maguk után vonó utasításokra, amelyeket harmadik személyek ilyen rendszereken kívül adnak, túlmenne azon, ami a 98/26 irányelv által kitűzött cél eléréséhez szükséges.
58

Konkrétabban, a 95/46 irányelv 6. cikke (1) bekezdésének b) és c) pontja vagy a 2016/679 rendelet 5. cikke (1) bekezdésének b) és c) pontja alapján a személyes adatokat meghatározott, egyértelmű és jogszerű célokból kell gyűjteni, azoknak az említett célokra tekintettel megfelelőnek, relevánsnak kell lenniük, és a szükségesre kell korlátozódniuk, valamint azok kezelése ezen irányelv 7. cikkének c) pontja vagy e rendelet 6. cikke (1) bekezdésének c) pontja alapján annyiban jogszerű, amennyiben az adatkezelés az adatkezelőre vonatkozó jogi kötelezettség teljesítéséhez szükséges.
60

Mindazonáltal – ahogy azt a kérdést előterjesztő bíróság az előzetes döntéshozatalra utaló határozatban megállapította, és az a jelen ítélet 36. pontjából kitűnik – az 1976. március 24‑i megerősítő fegyelmi határozattal jóváhagyott 1975. június 10‑i fegyelmi határozat alapvetően azon alapult, hogy az E. B.‑nek felrótt cselekmények akkoriban büntetendők voltak azon osztrák jogi rendelkezés értelmében, amely büntetni rendelte a férfiak tizennyolcadik életévét be nem töltött azonos nemű személy sérelmére elkövetett fajtalanságát, nem büntette azonban a heteroszexuális személy vagy leszbikus nő tizennyolcadik életévét be nem töltött személy sérelmére elkövetett fajtalanságát. A kérdést előterjesztő bíróság azt is hangsúlyozta, hogy jelentős mértékben enyhébb lett volna az abban az esetben kiszabott esetleges fegyelmi szankció, ha nem valósult volna meg az ezen, osztrák büntetőjogi rendelkezésben foglalt, homoszexuális férfiak közötti fajtalanságra vonatkozó tényállás.