Iránymutatás az EGK-versenyszabályok távközlési ágazaton belüli alkalmazásáról

(91/C 233/02)

ELŐSZÓ

Ezen iránymutatás célja a közösségi versenyszabályok alkalmazásának egyértelművé tétele a piac résztvevői számára a távközlési ágazaton belül. A távközlési ágazat sajátos feltételeinek összefüggésében kell azokat tekinteni, és a Közösség általános távközlési politikáját kell figyelembe venni azok alkalmazásakor. Különösen figyelembe kell venni azon intézkedéseket, amelyeket a Bizottságnak lesz lehetősége javasolni a távközlési ágazat egésze számára, amely intézkedések az említett ágazatra vonatkozó helyzetkép és a megoldásra váró problémák értékeléséből következnek, amint az már megtörtént az európai elektronikai és információtechnikai ipar részére az 1991. április 3-i bizottsági közleményben [1].

Amint azt a Bizottság, a Tanács és az Európai Parlament is hangsúlyozta, fontos politikai cél a hatékony, egész Európára kiterjedő hálózatok és szolgáltatások kifejlesztése a legalacsonyabb költség mellett és a legjobb minőségben, az európai felhasználónak – az 1992. évi egységes piacon a hatékony üzemeltetés céljából – alapvető infrastruktúrával történő ellátása érdekében.

A Bizottság a múltban egyértelműen kifejezést adott azon véleményének, hogy ebben az összefüggésben a liberalizálásnak és a harmonizációnak az ágazaton belül karöltve kell haladnia.

A távközlési ágazaton belüli versenyhelyzet adottságai miatt a távközlési üzemeltetők részére lehetővé kell tenni, és azokat ösztönözni kell a szükséges együttműködési mechanizmusok létrehozására annak érdekében, hogy megteremtsék – vagy biztosítsák – az egész Közösségre kiterjedő teljes kölcsönös összekapcsolhatóságot a közcélú hálózatok között és adott esetben a szolgáltatások között is, hogy az európai felhasználók részére lehetővé váljék a jobb és olcsóbb távközlési szolgáltatások széles skálájának kihasználása.

Mindezt az EGK-versenyszabályok betartásával és figyelembevételével kell megtenni azon gazdasági hátrányok elkerülése érdekében, amelyek egyébként előállhatnának. Ugyanezen okokból az olyan üzemeltetőket és egyéb vállalkozásokat, amelyek a piacon erőfölénybe kerülhetnek, figyelmeztetni kell az ilyen helyzettel való visszaélés tilalmára.

Az iránymutatást az említett célkitűzés fényében kell olvasni. Többek között egyértelművé kívánja tenni, hogy mely együttműködési formák merítik ki a nemkívánatos összejátszás fogalmát, és ebben az értelemben az iránymutatás felsorolja azt, ami nem elfogadható. Ezért ezeket az általános közösségi távközlési politika egyik vetületének kell tekinteni, nevezetesen azon együttműködési formák ösztönzésére és serkentésére irányuló politikák és intézkedések egyik vetületének, amelyek Európa számára a fejlett kommunikáció kifejlesztését és hozzáférhetővé tételét mozdítják elő.

A versenyszabályok teljes mértékű alkalmazása jelentős részét képezi a távközlés általános közösségi megközelítésének. Ezen iránymutatás segíti a piac résztvevőit az egész Európára kiterjedő hálózatokra és szolgáltatásokra vonatkozó stratégiáknak és intézkedéseknek kezdettől fogva oly módon történő kialakításában, amely lehetővé teszi számukra e szabályok hiánytalan betartását. Az iránymutatás kidolgozásakor uralkodó feltételek jelentős megváltozása esetében a Bizottság helyénvalónak találhatja az iránymutatás hozzáigazítását a távközlési ágazaton belüli helyzet alakulásához.

I. ÁTTEKINTÉS

1. Az Európai Közösségek Bizottsága a távközlési szolgáltatásokra és berendezésekre vonatkozó közös piac fejlesztéséről 1987. június 30-án kiadott zöld könyvében [COM(87) 290] számos közösségi magatartást javasolt. Ezek közül a H) és I) pontban foglalt magatartás a következő:

"H) a távközlési üzemeltetők üzemeltetési (kereskedelmi) tevékenységének szigorú folyamatos felülvizsgálata az EGK-Szerződés 85., 86. és 90. cikke alapján. Ez elsősorban a versenyben álló szolgáltatási ágazaton belüli tevékenységek és a gyártási tevékenységek kölcsönös támogatási gyakorlatára vonatkozik;

I) az újonnan megnyílt ágazatokon belül valamennyi magánszolgáltatónak a 85. és 86. cikk alapján való szigorú folyamatos felülvizsgálata az erőfölénnyel való visszaélés elkerülése érdekében;".

2. Az említett magatartások ismételt megállapítására került sor

"A távközlési szolgáltatásokra és berendezésekre vonatkozó közös piac kialakításáról szóló zöld könyv végrehajtásáról, a vita állásáról és a Bizottság javaslatairól"

[COM(88) 48] szóló, 1988. február 9-i bizottsági dokumentumban. Azon területek közül, amelyekben a konkrét politikai lépések kialakítása jelenleg lehetséges, a Bizottság az alábbiakat jelölte meg:

"Tisztességes versenyfeltételek biztosítása:

A nyílt, versenyképes piac biztosítása szükségessé teszi a távközlési ágazat folyamatos felülvizsgálatát.

A Bizottság iránymutatást kíván kibocsátani a versenyszabályoknak a távközlési ágazatra történő alkalmazásáról és az ellenőrzés végzésének módjáról."

Ennek a közleménynek ez a célja.

A távközlési ágazaton belül számos esetben szükséges az együttműködési megállapodás – többek között a távközlési szervezetek között – a hálózat és a szolgáltatások kölcsönös összekapcsolhatóságának, az egy helyen történő szolgáltatásbeszerzésnek és számlázásnak a biztosítása érdekében, amelyek szükségesek az egész Európára kiterjedő szolgáltatások ellátása és a felhasználók részére az optimális szolgáltatás nyújtása érdekében. E célkitűzések többek között úgy érhetők el, ha a távközlési szervezetek együttműködnek – például azon területeken, amelyeken az ellátásra vonatkozó kizárólagos vagy különleges jogok továbbra is fennmaradhatnak a közösségi jognak megfelelően, a versenyjogot is beleértve, valamint az olyan területeken, amelyeken az optimális szolgáltatás megköveteli az együttműködés meghatározott formáit. Másfelől a piaci feltételek kialakításának fő célkitűzése, az európai felhasználóknak nagyobb választékú, jobb minőségű és alacsonyabb költségű távközlési szolgáltatásokkal való ellátása megkívánja az erős versenyszellemű struktúra bevezetését és biztosítását. A verseny a Közösség számára központi szereppel bír, különösen az egységes piac 1992-re történő megvalósítása szempontjából. Ezt a szerepet a zöld könyv már hangsúlyozta.

Az egységes piac a távközlési üzemeltetők és felhasználók részére új dimenziót jelent. A verseny alkalmat ad nekik a technikai fejlődés teljes mértékű kihasználására és annak felgyorsítására, továbbá ösztönzi azokat a szerkezetátalakításra és az olyan léptékű gazdaságok kialakítására, amelyek szükségesek a versenyképesség eléréséhez nemcsak a Közösség piacán, hanem az egész világon is.

Mindezek szem előtt tartásával ezen iránymutatások azon fő alapelveket idézik fel, amelyeket a Bizottság a Szerződésben foglalt versenyszabályok értelmében vett megbízatása szerint az ágazaton belül alkalmazott és fog alkalmazni anélkül, hogy előre megítélné egyes meghatározott esetek kimenetelét, amelyeket a tények alapján kell megvizsgálni.

A cél többek között hozzájárulni az ágazaton belüli beruházások feltételeinek nagyobb biztonságához és az egész Európára kiterjedő szolgáltatások kifejlesztéséhez.

A biztonság megteremtésére szolgáló mechanizmusokat egyedi esetekben (a panaszoktól és a hivatalból végzett vizsgálatoktól eltekintve) a 17. számú rendelet értelmében előírt bejelentési és nemleges megállapítási eljárások biztosítják, amelyek hivatalos eljárást biztosítanak az együttműködési megállapodások mentesítéséhez ezen a téren, valahányszor hivatalos mentesítésre van szükség. E közlemény ezt részletesebben tárgyalja.

II. BEVEZETÉS

3. A távközlési ágazaton belül világszerte bekövetkezett alapvető technikai fejlődés [2] jelentős változásokat okozott a versenyfeltételek tekintetében. A hagyományos monopolisztikus üzemeltetők egyedül nem képesek a technikai forradalom kihívásának megfelelni. Olyan új gazdasági erők jelentek meg a távközlés színterén, amelyek képesek az új technika által előidézett számos kibővült szolgáltatást nyújtani a felhasználók részére. Ez olyan liberalizálási folyamatot indított el és táplált, amely a Közösségben különböző mértékű intenzitással terjed.

Ez a folyamat egyre inkább megváltoztatja az európai piac struktúrájának arculatát. Új magánszállítók léptek be a piacra egyre több nemzetek feletti többletértékű szolgáltatással és berendezéssel. A távközlési üzemeltetők – fenntartva központi szerepüket mint közcélú szolgáltatások szállítói – üzleties gondolkodásmódra tettek szert. Dinamikusan versenyezni kezdtek a magánüzemeltetőkkel a szolgáltatások és a berendezések terén. Széles körű szerkezetátalakítás folyik egyesülések és közös vállalatok segítségével a liberalizált piacon a hatékonyabb verseny érdekében a nagyobb léptékű gazdálkodás és ésszerűsítés útján. Mindezen események sokszorozó hatással vannak a technika fejlődésére.

4. Az említettek alapján a verseny központi szerepe a Közösség részére egyértelműnek látszik, különös tekintettel az egységes piac 1992-ig történő megvalósítására. Az említett szerepet már a zöld könyv is hangsúlyozta.

5. A versenyszabályok alkalmazása során a Bizottság el akarja kerülni az olyan állami intézkedések elfogadását, illetve a vállalkozások részéről olyan mesterséges korlátok állítását vagy fenntartását, amelyek nem egyeztethetők össze az egységes piaccal. Azonban támogat minden olyan együttműködési formát, amely a versenyjog elgondolása szerint táplálja az innovációt és a gazdasági haladást. A hatékony verseny folytatása a távközlés területén nem politikai választás kérdése. A szabad piac és a versenyorientált gazdaság választását már az EGK-Szerződés irányozta elő, és a Szerződésben foglalt versenyszabályokat közvetlenül kell a Közösségen belül alkalmazni. A fent említett alapvető változások szükségessé teszik a versenyjog teljes mértékű alkalmazását.

6. A versenyszabályok alkalmazását illetően nagyobb mértékű biztonságra van szükség. A távközlési szolgáltatók közérdekű feladataik fenntartása mellett szembekerülnek az említett szabályok alkalmazásával gyakorlatilag a jogi védettség régi hagyományából való átmenet nélkül. A szabályok hatóköre és tényleges tartalma gyakran nem könnyen érthető. Mivel a technika gyorsan halad, és hatalmas beruházások szükségesek a piacon előálló új lehetőségek hasznosítása érdekében, valamennyi, akár állami, akár magán üzemeltetőnek gyors döntéseket kell hoznia a versenyt szabályozó keretek figyelembevételével.

7. A versenyszabályok alkalmazását illetően a nagyobb biztonság említett igényének már több egyedi esetben elvégzett értékelés megfelelt. Eddig azonban az egyedi esetek értékelése a távközlés terén felmerülő számos versenyprobléma közül csak néhányra tudott választ adni. A Bizottság gyakorlatát az ágazaton belül a jövőbeli esetek tovább fogják alakítani.

Ezen iránymutatás célja

8. Ezen iránymutatás célja tanácsot adni az állami távközlési üzemeltetők, egyéb távközlési szolgáltatásokat és berendezéseket szállítók és felhasználók részére, a jogi szakma és a nagyközönség érdeklődő tagjai részére azon általános jogi és gazdasági alapelvekre vonatkozóan, amelyeket a Bizottság eddig és ezután is követ a versenyszabályoknak a távközlési ágazaton belül működő vállalkozásokra történő alkalmazása során az egyedi esetekben szerzett tapasztalatok alapján, az Európai Közösségek Bírósága döntéseivel összhangban.

9. A Bizottság az említett iránymutatást a jövőbeli egyedi esetekre is rugalmasan kívánja alkalmazni, valamennyi esetben figyelembe véve a sajátos összefüggéseket. Ezen iránymutatás nem terjed ki a versenyszabályok alkalmazásában irányadó valamennyi általános alapelvre, hanem kizárólag azokra, amelyek a távközlési problémákra vonatkozóan különösen jelentősek. A versenyszabályok távközléshez nem különösen kapcsolódó általános alapelvei, amelyek hatálya azonban teljes mértékben kiterjed a távközlésre, megtalálhatók többek között a jogi aktusokban, a bírósági ítéletekben és az egyes esetekkel foglalkozó bizottsági határozatokban, a Bizottságnak a versenypolitikáról kiadott éves jelentéseiben, a sajtóközleményekben és a Bizottságtól származó egyéb nyilvános tájékoztatásban.

10. Ezen iránymutatás nem hoz létre érvényesíthető jogokat. Sőt nem befolyásolja az EGK-versenyszabályoknak az Európai Közösség Bírósága által és a nemzeti hatóságok által történő alkalmazását (mivel e szabályokat az egyes tagállamokban közvetlenül alkalmazhatják a nemzeti hatóságok, az igazgatási vagy bírósági szervek).

11. A gazdasági és a jogi helyzetben történt változás automatikusan nem hozza magával az iránymutatás ezzel párhuzamosan történő módosítását. A Bizottság azonban fenntartja annak lehetőségét, hogy ilyen módosítást tegyen, ha véleménye szerint ezen iránymutatás már nem felel meg a céljának a jogi precedensek, a versenyszabályok alkalmazási módszerei, valamint a szabályozás, a gazdasági és technikai összefüggések terén bekövetkező alapvető és/vagy ismétlődő változások miatt.

12. Ezen iránymutatás alapvetően a versenyszabályoknak, azaz az EGK-Szerződés 85. és 86. cikkének a vállalkozásokra történő közvetlen alkalmazására vonatkozik. Nem érinti a tagállamokra alkalmazandó szabályokat, különös tekintettel az 5. cikkre és a 90. cikk (1) és (3) bekezdésére. A 90. cikknek a távközlés terén való alkalmazását szabályozó alapelveket a Bizottság azon irányelvei fejtik ki, amelyek a 90. cikk (3) bekezdése értelmében a zöld könyv végrehajtása érdekében kerültek elfogadásra [3]

A vállalkozásokra vonatkozó versenyszabályok és a tagállamokra vonatkozó versenyszabályok közötti összefüggés

13. Az Európai Közösségek Bírósága [4] megállapította, hogy miközben igaz az, hogy a Szerződés 85. és 86. cikke a vállalkozások magatartására vonatkozik, nem pedig a tagállamok jogszabályaira vagy rendeleteire, az EGK-Szerződés 5. cikkének (2) bekezdése értelmében a tagállamok nem fogadhatnak el vagy tarthatnak hatályban olyan intézkedést, amely az említett rendelkezések hatékonyságát megszüntethetné. A Bíróság megállapította, hogy ilyen eset állna fenn elsősorban akkor, ha valamely tagállam tiltott kartelleket írna elő vagy támogatna, vagy azok következményeit helybenhagyná, illetve ha erőfölénnyel rendelkező vállalkozásokat visszaélésre ösztönözne.

Ha az említett intézkedéseket közvállalkozásokkal vagy olyan vállalkozásokkal szemben fogadják el vagy tartják hatályban, amelyek részére a tagállam különleges vagy kizárólagos jogokat engedélyez, a 90. cikk is alkalmazható.

14. Ha valamely közvállalkozás vagy olyan vállalkozás magatartása, amelynek részére egy tagállam különleges vagy kizárólagos jogokat biztosít, teljes mértékben a vállalkozás autonóm magatartásának gyakorlása következtében jön létre, az kizárólag a 85. és a 86. cikkel érhető tetten.

Ha az említett magatartást kötelező állami (szabályozási vagy igazgatási) intézkedés írja elő, amely nem enged önálló választást az érintett vállalkozás részére, a 90. cikk alkalmazható az érintett államra a 85. és 86. cikkel együtt. Ebben az esetben a 85. és 86. cikk alkalmazása a vállalkozás magatartására azon kényszer figyelembevételével történik, amellyel a vállalkozásokat a kötelező állami intézkedés alá vetik.

Végül ha a magatartás a szóban forgó vállalkozások szabad választásából keletkezik, de az állam olyan intézkedést hozott, amely ösztönzi a magatartást vagy annak hatásait erősíti, akkor a 85. és/vagy 86. cikket a vállalkozások magatartására kell alkalmazni, és a 90. cikk az állami intézkedésre alkalmazható. Ezen eset állhat fenn többek között, ha az állam jóváhagyta és/vagy jogilag szentesíti a vállalkozások magatartásának következményét (például a díjszabást).

Ezen iránymutatás és a 90. cikk alapján álló irányelvek egymást bizonyos mértékben kiegészítik, amennyiben a versenyszabályok – egyfelől a 85. és 86. cikk, másfelől a 90. cikk – alkalmazására nézve irányadó alapelvekre terjednek ki.

A versenyszabályok és egyéb közösségi jogszabályok, beleértve a nyílt hálózatellátásra (ONP) vonatkozó szabályok alkalmazását

15. A 85. és 86. cikk, valamint e cikkeket az EGK-Szerződés 87. cikkének alkalmazásával végrehajtó rendeletek az egész Közösségben hatályos és kikényszeríthető jogszabályoknak minősülnek. Nem kerülhetnek összeütközésbe más közösségi szabályokkal, mert a közösségi jog összefüggő szabályozási keretet alkot. Egyéb közösségi előírások, különösen a távközlési ágazatot szabályozó előírások nem tekinthetők a 85. és 86. cikk végrehajtási rendelkezéseinek ezen ágazaton belül. Nyilvánvaló azonban, hogy a távközlési ágazaton belül elfogadott közösségi jogi aktusokat a versenyszabályokkal összhangban kell értelmezni a közösségi távközlési politika minden szempontból lehetséges legjobb végrehajtása érdekében.

16. Ennek hatálya többek között kiterjed a vállalkozásokra alkalmazandó versenyszabályok és az ONP-szabályok közötti kapcsolatra is. A távközlési szolgáltatásokra és berendezésekre vonatkozó közös piac 1992-ig történő kialakításáról szóló, 1988. június 30-i tanácsi határozat [5] szerint az ONP magában foglalja "a nyílt hálózatellátásra vonatkozó technikai feltételek, használati feltételek és díjszabási elvek tanácsi irányelvekkel történő gyors meghatározását, a bérelt vonalak felhasználására vonatkozó összehangolt feltételekkel kezdve". Az ONP-eljárások részleteit az EGK-Szerződés 100a. cikke értelmében elfogadott, a távközlési szolgáltatások belső piacának a nyílt hálózatellátás bevezetése révén történő létrehozataláról szóló, 1990. június 28-i 90/387/EGK irányelv [6] állapította meg.

17. Az ONP szerepe alapvető abban, hogy Európa-szerte biztosítsa a hozzáférést az egész Közösségre kiterjedő, kölcsönösen összekapcsolt nyilvános hálózatokhoz. Ha az ONP harmonizálása megvalósul, a hálózat felhasználója részére harmonizált hozzáférési feltételeket kínálnak fel az EGK egész területén, bármely országhoz fordul. A harmonizált csatlakozás biztosítása a fent említett versenyszabályok betartásával történik, amint azt az ONP szabályai kifejezetten előírják.

Az ONP szabályai nem tekinthetők olyan versenyszabályoknak, amelyek hatálya kiterjed az államokra és/vagy a vállalkozások magatartására. Az ONP szabályai és a versenyszabályok ezért két különböző, de egymással összefüggő szabályrendszert alkotnak. Ezért a versenyszabályok alkalmazása akkor is teljes mértékű, ha valamennyi ONP-előírás elfogadásra került.

18. A versenyszabályok a hatályban lévő közösségi kereskedelmi előírásokkal összefüggésben kerülnek most és a jövőben alkalmazásra. A versenyszabályok hatálya azonban diszkriminációmentesen kiterjed mind az EGK vállalkozásaira, mind pedig az EGK-hoz nem tartozó olyan vállalkozásokra, amelyek az EGK piacára bejutnak.

III. A 85. ÉS 86. CIKK ALKALMAZÁSÁNAK KÖZÖS ELVEI

A 85. és 86. cikk egyenlő alkalmazása

19. A 85. és 86. cikket közvetlenül és az egész Közösségben valamennyi, akár köz-, akár magánvállalkozásra alkalmazni kell egyenlő feltételek mellett és ugyanolyan mértékben, a 90. cikk (2) bekezdésében foglalt kivételtől eltekintve [7]. A Bizottság, valamint a nemzeti közigazgatási és igazságügyi hatóságok illetékesek e szabályok alkalmazásában a 17. tanácsi rendeletben foglalt feltételek mellett [8].

20. Ezért a 85. és 86. cikket mind a magánvállalkozásokra, mind az állami távközlési üzemeltetőkre alkalmazni kell, amelyek magukban foglalják a távközlési igazgatóságokat és az elismert magánüzemeltető cégeket (a továbbiakban: "távközlési szervezetek").

A távközlési szervezetek a 85. és 86. cikk értelmében vett vállalkozások, amennyiben gazdasági tevékenységet folytatnak távközlési berendezések gyártása és/vagy értékesítése és/vagy távközlési szolgáltatások ellátása érdekében, tekintet nélkül olyan egyéb tényekre, mint például az, hogy gazdasági jellegűek-e vagy nem, és hogy különálló jogi személyek-e vagy az állami szervezet részét képezik [9]. A távközlési szervezetek társulásai a 85. cikk értelmében vett vállalkozások társulásai akkor is, ha egyes távközlési szervezetek vállalkozásként vesznek részt olyan szervezetekben, amelyekben kormányszervek is képviselve vannak.

A 85. és 86. cikk hatálya kiterjed az EGK-n kívüli vállalkozásokra is versenykorlátozó megállapodások végrehajtása vagy szándékolt végrehajtása esetében, illetve, ha azon vállalkozások a közös piacon belül olyan mértékű visszaéléseket követnek el, amelyek érintik a tagállamok közötti kereskedelmet [10].

A versenynek a 90. cikk (2) bekezdése értelmében vagy alapvető követelmények értelmében indokolt korlátozásai

21. A 90. cikk (2) bekezdésében foglalt kivétel mind állami intézkedésekre, mind vállalkozások gyakorlatára alkalmazható. A 90/388/EGK szolgáltatási irányelv, különösen annak 3. cikke előírja a tagállam részére kifejezett korlátozások alkalmazását azon engedélyekben, amelyeket meghatározott távközlési szolgáltatások ellátása érdekében kiadhat. Ezen korlátozások kiszabhatók a 90. cikk (2) bekezdése értelmében vagy az irányelvben meghatározott alapvető állami előírások betartásának biztosítása érdekében.

22. Amennyiben a 90. cikk (2) bekezdése érintett, az e rendelkezésben foglalt kivétel még mindig előnyösen alkalmazható valamely távközlési szervezetek magatartására, ha az olyan versenykorlátozással jár, amellyel annak tagállama nem él a szolgáltatási irányelv alkalmazása során. Azon tényt azonban figyelembe kell venni, hogy ebben az esetben az állam, amelynek feladata az állami és az általános gazdasági érdek védelme, nem tartotta szükségesnek az említett korlátozás kiszabását. Ez különösen nehézzé teszi annak bizonyítását, hogy a 90. cikk (2) bekezdésében foglalt kivétel hatálya még kiterjed valamely vállalkozás magatartására, amelyre az említett korlátozások vonatkoznak.

23. A Bizottság a Bíróság joggyakorlatából vezeti le [11], hogy a Bíróság ellenőrzése alatt kizárólagos illetékességgel bír annak eldöntésére, hogy a 90. cikk (2) bekezdésében foglalt kivétel alkalmazható-e. A nemzeti hatóságok, beleértve az igazságügyi hatóságokat, úgy ítélhetik meg, hogy e kivétel nem alkalmazható, ha megállapítják, hogy a versenyszabályok egyértelműen nem gátolják a vállalkozások részére kijelölt általános gazdasági érdekű feladat végrehajtását. Ha az említett hatóságok ebben az értelemben nem tudnak egyértelműen dönteni, a döntésüket fel kell függeszteniük annak lehetővé tétele érdekében, hogy a Bizottság állapítsa meg, teljesülnek-e a szóban forgó rendelkezés alkalmazásának feltételei.

24. Az olyan intézkedéseket, amelyek célja a szolgáltatási irányelv értelmében vett "alapvető követelmények" teljesítése az irányelv 1. cikke értelmében [12], kizárólag a tagállamok, nem pedig a vállalkozások tehetik meg.

Az érintett piac

25. Egy megállapodás versenyre gyakorolt hatásainak a 85. cikk szempontjából való értékelése, valamint annak megítélése érdekében, hogy fennáll-e a 86. cikk értelmében vett piaci erőfölény, szükséges az érintett piac(ok), a termék-, illetve szolgáltatási piac(ok) és a földrajzi piac(ok) meghatározása a távközlés területén. A gyorsan változó technika összefüggésében az érintett piac meghatározása dinamikus és változó.

a) A termékpiac

26. A termékpiac magában foglalja azon termékek összességét, amelyek a jellemzőiket tekintve különösen alkalmasak állandó szükségletek kielégítésére, és csak korlátozott mértékben cserélhetők fel egyéb termékekkel az ár, a használat és a fogyasztói preferencia alapján. A kizárólag az érintett termékek objektív jellemzőire korlátozódó vizsgálat nem lehet megfelelő: a versenyfeltételeket, valamint a piaci kínálat és kereslet szerkezetét is figyelembe kell venni [13].

A Bizottság az említett piacokat kizárólag az egyedi esetek keretén belül tudja pontosan meghatározni.

27. Ezen iránymutatások értelmében csak jelezhető, hogy különálló szolgáltatási piacok lehetségesek legalább a földi hálózatellátás, a beszédalapú kommunikáció, az adatközlés és a műholdak esetében. A berendezések piacát illetően az alábbi területek mind figyelembe vehetők a piac meghatározása érdekében: nyilvános csatlakozások, magáncsatlakozások, átviteli rendszerek és még inkább a végberendezések, telefonkészülékek, modemek, telexterminálok, adatátviteli végberendezések és mobiltelefonok területén. A fenti utalások nem érintik további szűkebb elkülönült piacok meghatározását. Ami az egyéb – például a többletértékű – szolgáltatásokat, valamint a végberendezéseket és hálózati berendezéseket illeti, itt nem határozható meg, hogy mindegyiküknek külön piaca van-e, együttesen van-e piacuk vagy mindkét eset fennáll-e, a különböző földrajzi piacokon fennálló felcserélhetőségtől függően. Ezt elsősorban az említett piacokon fennálló kínálat és szükségletek határozzák meg.

28. Mivel a különböző nemzeti nyilvános hálózatok versenyeznek a nagy felhasználók távközlési központjainak berendezéséért, a piac meghatározása ennek megfelelően eltérő lehet. Valóban, a nagy távközlési felhasználók – akár szolgáltatók, akár nem – helyiségeiket többek között az egyes távközlési szervezetek által nyújtott távközlési szolgáltatások jellemzőitől függően telepítik. Ezért összehasonlítják a nemzeti közcélú hálózatokat és a távközlési szervezetek által nyújtott egyéb szolgáltatásokat azok jellem zői és árai alapján.

29. A műholdas ellátást illetően az a kérdés, hogy alapjában véve csatlakoztatható-e a földi hálózatellátáshoz:

a) a műholdas kommunikáció különféle lehet: helyhez kötött szolgáltatás (végponttól végpontig terjedő kommunikáció), többpontos (egy pontról több pontra irányuló és több pontról több pontra irányuló), egyirányú vagy kétirányú szolgáltatás;

b) a műholdas szolgáltatás fő jellemzői: nemzeti határok által nem korlátozott, széles földrajzi terület lefedése, a költségek távolság iránti érzéketlensége, a hálózati telepítés rugalmassága és könnyűsége, különösen az igen kis apertúrájú földi állomások (VSAT) rendszerének esetében;

c) a műholdak használata az alábbi kategóriákra bontható le: közcélú kapcsolt hang és adatátvitel, többletértékű üzleti szolgáltatások és műsorszórás;

d) a műholdas szolgáltatás széles körű felcserélhetőséget nyújt a földi átviteli csatlakozással a nagy távolságra történő alapvető hang- és adatátvitel vonatkozásában. Viszont a jellemzői miatt nem alapjában felcserélhető, hanem inkább kiegészítője a földi átviteli kapcsolatnak számos kifejezetten hang- és adatátviteli felhasználás esetében. Ezen felhasználások perifériás vagy hátrányos helyzetű területek részére nyújtott szolgáltatások, kapcsolatok a nem egymás melletti országok között, a kapacitásátszervezés és az irányítás biztosítása a forgalom helyreállítása esetében. Ezenkívül a műholdak alapjában nem mindenkor cserélhetők fel a közvetlen műsorszórási és többpontú magánhálózatokkal a többletértékű üzleti szolgáltatások esetében. Ezért a műholdak valamennyi említett felhasználás esetében külön termékpiacnak minősülnek. A műholdak keretén belül elkülönült piacok lehetségesek.

30. A mobilkommunikáció terén olyan külön szolgáltatások láthatók, mint a cellás rendszerű telefon, a személyi hívó, a telepont, a vezeték nélküli beszédalapú és a vezeték nélküli adatkommunikáció. A technikai fejlődés lehetővé teszi e rendszerek mindegyikének egyre bővülő tulajdonságokkal történő ellátását. Ennek egyik következménye az, hogy mindezen rendszerek közötti különbségek egyre inkább elmosódnak, és nő az egymással való felcserélhetőségük. Ezért nem zárható ki, hogy a jövőben egyes használatok esetében az említett rendszerek közül többet egyetlen termékpiac fog össze. Ugyanezen okból valószínű, hogy egyes felhasználások esetében a mobilrendszereket egyetlen piac fogja össze meghatározott nyilvános kapcsolt hálózaton nyújtott szolgáltatásokkal.

b) A földrajzi piac

31. A földrajzi piac olyan terület,

- ahol a vállalkozások egymással versenyben állnak, és

- ahol az adott termékre vagy szolgáltatásra hatályos objektív versenyfeltételek hasonlóak valamennyi szereplő részére [14].

32. A földrajzi piac egyedi esetekben történő meghatározásának érintése nélkül az EGK-n belül valamennyi ország területe még mindig elkülönült földrajzi piacnak tekinthető az érintett szolgáltatásokat vagy termékeket tekintve, ha:

- a vevő igényei nem elégíthetők ki valamely nem hazai szolgáltatás felhasználásával,

- a szolgáltatások elérésének eltérő szabályozási feltételei állnak fenn, elsősorban olyan különleges vagy kizárólagos jogok, amelyek alkalmasak az országok területeinek elkülönítésére,

- a berendezéseket és a hálózatot illetően nem érvényesek olyan közös közösségi szabványok – akár kötelezőek, akár önkéntesek –, amelyek hiánya szintén elkülönítheti a nemzeti piacokat. Az egész Közösségre kiterjedő önkéntes szabványok hiánya az egyes nemzetekhez tartozó vevők eltérő igényeit mutatja.

Várható azonban, hogy a földrajzi piac egyre inkább kiterjed az EGK egész területére az egységes EGK-piac fokozatos megvalósításának üteme szerint.

33. Arról is meg kell győződni, hogy az egyes nemzeti piacok vagy azok egy része a közös piac szerves részét képezi-e. Ez az eset áll fenn, ha a szóban forgó szolgáltatás vagy termék az EGK-n belül jelentős százalékarányt képvisel. Ez érvényes valamennyi szóban forgó szolgáltatásra és termékre.

34. A műholdas sugárnyaláb-fellövést illetően a határokon átívelő műholdas kommunikáció esetében a sugárnyaláb fellövését több ország közül bármelyik végezheti. Ebben az esetben a földrajzi piac szélesebb, mint az ország területe, és kiterjedhet az EGK egész területére.

Az űrszegmens kapacitását illetően a földrajzi piac kiterjedése a műhold hatósugarától és azon képességétől függ, hogy felvegye a versenyt más műholdakkal valamely adott területre irányuló közvetítéssel, más szavakkal függ annak hatósugarától. Ez kizárólag esetenként mérhető fel.

35. A szolgáltatásokat általában, valamint a vég- és hálózati berendezéseket illetően a Bizottság felméri az érintett vállalkozások piaci erejét és a vállalkozások magatartásának az EGK-versenyre gyakorolt hatását, figyelembe véve azok kölcsönösen összekapcsolt tevékenységeit, valamint az EGK és a világpiacok kölcsönhatását. Ez még inkább szükséges, amennyiben az EGK piaca fokozatosan nyitottá válik. Ez jelentős hatással lehet az EGK-n belüli piacok szerkezetére, az említett piacokon működő vállalkozások általános versenyképességére és hosszú távon azon képességükre, hogy önálló üzemeltetők maradjanak.

IV. A 85. CIKK ALKALMAZÁSA

36. A Bizottság emlékeztet arra, hogy a Tanács 1988. június 30-i, a távközlési szolgáltatásokra és berendezésekre vonatkozó közös piac 1992-ig történő kialakításáról szóló határozatának egyik fő politikai célkitűzése volt:

"… az európai együttműködés ösztönzése minden szinten, amennyiben az összeegyeztethető a közösségi versenyszabályokkal, különösen a kutatás és fejlesztés területén, a távközlési piacokon erős európai jelenlétnek és valamennyi tagállam teljes mértékű részvételének biztosítása érdekében".

Az egész Európára kiterjedő szolgáltatások számos esetben megvalósíthatók a távközlési szervezetek együttműködésével – például a kölcsönös összekapcsolhatóság és illeszthetőség biztosításával:

i. azon területeken, amelyeken a közösségi jog értelmében és különösen a 90/388/EGK szolgáltatási irányelv értelmében az ellátásra vonatkozó kizárólagos vagy különleges jogok továbbra is érvényben vannak; továbbá

ii. azon területeken, amelyeken az optimális szolgáltatás megkövetel bizonyos együttműködési formákat, mint például az úgynevezett "egy helyen történő bevásárlás" szervezése, vagyis az egész Európára kiterjedő szolgáltatások egyetlen értékesítési helyen történő megszerzésének lehetősége.

A Tanács iránymutatást végez irányelvek, határozatok, ajánlások és azon területekre vonatkozó határozatok útján, amelyeken az egész Európára kiterjedő szolgáltatásokat a legsürgősebben igénylik: például az integrált szolgáltatású digitális hálózatnak (ISDN) az Európai Közösségben történő összehangolt bevezetéséről szóló 86/659/EGK ajánlással [15] és a közcélú páneurópai cellás digitális, földi telepítésű mobiltávközlésnek a Közösségen belüli összehangolt bevezetéséről szóló 87/371/EGK ajánlással [16].

A Bizottság üdvözli, és teljes mértékben támogatja a szükséges együttműködést elsősorban az egész Európát átszelő szolgáltatások fejlesztésének előmozdítása, valamint az EGK ipara az egész Közösségben és a világpiacon tanúsított versenyképességének fokozása érdekében. Ezen együttműködés azonban kizárólag akkor érheti el az említett célt, ha betartja a közösségi versenyszabályokat. A 17. rendelet megfelelően meghatározott nemleges megállapítási eljárásokat ír elő az ilyen együttműködési megállapodásokra vonatkozóan. A 17. rendeletben előirányzott eljárások a következők:

i. a nemleges megállapítás kérelmezése, amellyel a Bizottság igazolja, hogy a megállapodások nem ütköznek a 85. cikkbe, mert a versenyt nem korlátozzák és/vagy nem érintik a tagállamok között folyó kereskedelmet; továbbá

ii. a 85. cikkbe ütköző megállapodások bejelentése a 85. cikk (3) bekezdése értelmében vett mentesség elérése érdekében. Annak ellenére, hogy meghatározott megállapodás bele is ütközik a 85. cikkbe, a Bizottság a 85. cikk (3) bekezdése értelmében mentességet adhat, és ez kizárólag akkor történhet, ha a megállapodás – az említett (3) bekezdésben foglalt ismérvek alapján ítélve – olyan gazdasági előnyökkel jár, amelyek felülmúlják a versenyre gyakorolt korlátozó hatását. A megállapodás semmi esetre sem küszöbölheti ki az adott termékek jelentős része esetében a versenyt. A bejelentés nem kötelező; ha azonban a jogbiztonság érdekében a felek úgy döntenek, hogy a 17. számú rendelet 4. cikke értelmében mentességet kérnek, a megállapodások addig nem mentesíthetők, amíg azokat a Bizottságnak be nem jelentették.

37. Az együttműködési megállapodások a Bizottság valamelyik csoportmentességi rendeletének vagy közleményének hatálya alá is tartozhatnak [17]. Az első esetben a megállapodás automatikus mentességben részesül a 85. cikk (3) bekezdése értelmében. Az utóbbi esetben a Bizottság véleménye szerint a megállapodás a versenyt és a tagállamok közötti kereskedelmet érzékelhető mértékben nem korlátozza, és ezért nem indokolt a Bizottság beavatkozása. A megállapodást egyik esetben sem kell bejelenteni; kétség felmerülése esetén azonban bejelenthető. Ha a Bizottság részére nagyszámú bejelentés érkezik a távközlési ágazaton belül kötött hasonló együttműködési megállapodásokra vonatkozóan, a Bizottság fontolóra veheti, hogy az ilyen megállapodásokra vonatkozóan ki kellene-e adnia csoportmentességi rendeletet.

38. Azon megállapodásfajták [18], amelyek a távközlési ágazaton belül tipikusnak tűnnek, és a 85. cikkbe ütközhetnek, az alábbiakban felsorolásra kerülnek. Ez a felsorolás kizárólag példákat mutat be, és ezért nem kimerítő. A Bizottság ezekkel a verseny olyan lehetséges korlátozásaira mutat rá, amelyek a 85. cikkbe ütközhetnek, és olyan esetekre, amelyekben fennállhat a mentesítés lehetősége.

39. Az említett megállapodások érinthetik a tagállamok között folyó kereskedelmet az alábbi okok miatt:

i. a távközlési szervezetek részére fenntartott szolgáltatásoktól eltérő egyéb szolgáltatások, berendezések és az űrszegmenssel kapcsolatos berendezések kereskedelme az EGK egész területén folyik; az ilyen szolgáltatásokra és berendezésekre vonatkozó megállapodások ezért befolyásolhatják e kereskedelmet. Bár jelenleg a határokon át folytatott kereskedelem behatárolt, potenciálisan nincs ok feltételezni, hogy az ilyen berendezések szállítói a jövőben a nemzeti piacok keretei közé szorítkoznak;

ii. a fenntartott hálózati szolgáltatásokat illetően fontolóra vehető, hogy azok forgalma is az egész Közösségre kiterjed. E szolgáltatásokat az egyik tagállamban lakó vállalkozó is nyújthatja a többi tagállamban lakó vevők részére, és azok dönthetnek úgy, hogy távközlési központjukat az első tagállamba helyezik, mert az gazdaságilag vagy minőségileg előnyös. Sőt az említett tárgyú megállapodások legalább olyan mértékben érintik az EGK-kereskedelmet, hogy befolyásolják azon feltételeket, amelyek mellett az egyéb szolgáltatások és berendezések értékesítésre kerülnek az egész Közösségben.

40. Végül amennyiben a távközlési szervezetek erőfölénnyel rendelkeznek a létesítmények, szolgáltatások és berendezések piacain, a szóban forgó megállapodásokhoz vezető – és azok megkötését is tartalmazó – magatartásuk is a 86. cikk megsértését idézheti elő, ha a megállapodások következménye az, vagy következményük az lehet, hogy akadályozzák a piacon folyó verseny szintjének fenntartását vagy a verseny fokozódását, illetve a távközlési szervezeteket olyan kereskedelmi előnyökhöz juttatják, amelyekben nem részesültek volna, ha a verseny szabályos és megfelelően hatékony lett volna.

A. A földi berendezések és a fenntartott szolgáltatások ellátására vonatkozó horizontális megállapodások

41. A földi berendezésekre (közcélú kapcsolt hálózat vagy bérelt áramkörök) vagy szolgáltatásokra (például beszédalapú telefónia a nagyközönség részére) vonatkozó megállapodások általában kizárólag azért köthetők a távközlési szervezetek között, mert e jogrendszer kizárólagos vagy különleges jogokat biztosít. Az a tény, hogy a szolgáltatási irányelv elismeri a tagállamok részére ezen ellátás fenntartásának lehetőségét egyes üzemeltetők részére, nem menti fel a szóban forgó üzemeltetőket a versenyszabályok betartása alól az említett berendezések vagy szolgáltatások ellátása során. E megállapodások egy tagállamon belül kizárólag akkor korlátozhatják a versenyt, ha az ilyen kizárólagos jogokat egynél több üzemeltető részére biztosítják.

42. E megállapodások korlátozhatják a távközlési szervezetek között a nagy távközlési felhasználóknak távközlési központjaik részére történő megtartásáért vagy azokhoz vonzásáért folyó versenyt. Az ilyen "gócpontért folyó verseny" jelentős mértékben a kedvező díjakon és egyéb feltételeken, valamint a szolgáltatások minőségén alapul. A tagállamok részére nem megengedett az ilyen verseny megakadályozása, mivel az irányelv kizárólag a saját területükön engedélyezi az egyes tagállamok részére a kizárólagos vagy különleges jogok biztosítását.

43. Végül e megállapodások korlátozhatják a versenyt a kívülálló vállalkozások részéről nyújtott, nem fenntartott szolgáltatások terén, amelyek ellátása a szóban forgó berendezések segítségével történik, például ha egyes felhasználók részére diszkriminatív vagy egyenlőtlen kereskedelmi feltételeket írnak elő.

44. aa) Ármegállapodások: a távközlési szervezetek árakra, kedvezményekre vagy a nemzetközi szolgáltatások inkasszódíjaira vonatkozó valamennyi megállapodása számottevő mértékben alkalmas a gócpontért folyó verseny korlátozására. A kedvezményekre vonatkozó egyeztetés vagy azok tilalma különösen súlyos korlátozásokat okozhat. Az olyan közismert helyzetekben, mint amely a díjszabás szintjével kapcsolatban fennáll, a kedvezmény maradhatna az egyetlen lehetőség a hatékony árversenyre.

45. A Bíróság és a Bizottság több esetben az ármegállapodásokat tekintette a 85. cikk legsúlyosabb megsértésének [19]. Mivel a díjszabási struktúrák harmonizálása fontos elem az egész Közösségre kiterjedő szolgáltatások ellátására vonatkozóan, ez a cél akkor követhető, ha megfelel a közösségi versenyszabályoknak, és tartalmaznia kell az egész Közösségre kiterjedően a hatékony árképzési elvek meghatározását. Az árverseny az egyik döntő, ha nem a legfontosabb eleme a vevő választásának, és alkalmas a technikai haladás ösztönzésére. Az egyes esetekben lehetséges alkalmazás érintése nélkül bármely ármegállapodásnak a 85. cikk (3) bekezdése értelmében vett igazolása a Bizottság igen szigorú vizsgálatának tárgyát képezné.

46. Viszont ha a megállapodások kizárólag a közös díjszabási struktúrák vagy alapelvek megállapítását érintik, a Bizottság megvizsgálhatja, hogy ez nem minősül-e a 85. cikk (3) bekezdése értelmében vett olyan gazdasági előnynek, amely jelentősebb a verseny korlátozásánál. Ez valóban biztosíthatná a díjszabásra vonatkozó számítások szükséges átláthatóságát, és megkönnyítené a felhasználók döntését a díjszabás alakulásával vagy a központok vagy épületek elhelyezésével kapcsolatban. Az ilyen megállapodások hozzájárulhatnának a zöld könyv egyik gazdasági célkitűzésének, az inkább költségorientált díjszabásnak a megvalósításához.

Ezen összefüggésben a Bizottság beavatkozását követően a CEPT úgy döntött, hogy törli a nemzetközi távközlési áramkörök bérlésére és a magán nemzetközi hálózatok létesítésére vonatkozó általános elvekről szóló PGT/10 ajánlását. Ezen ajánlás többek között ajánlotta 30 %-os pótdíj vagy egy csatlakozási díj kivetését harmadik fél forgalmának valamely nemzetközi távközlési bérelt vonalon történő bonyolítása esetében vagy ha az ilyen vonalat közcélú távközlési hálózathoz csatlakoztatták, továbbá ajánlotta egységes díjszabási együttható alkalmazását a nemzetközi távközlési bérelt vonalak relatív árszintjének megállapítása érdekében. A CEPT és a Bizottság együttműködésének köszönhetően, amely az ajánlás eltörléséhez vezetett, a távközlési üzemeltetők között a nemzetközi bérelt vonalak ellátásáért folyó verseny helyreállt, a felhasználók, különösen a nem fenntartott szolgáltatások ellátói javára. A Bizottság megállapította, hogy az ajánlás kimerítette a Szerződés 85. cikke értelmében vett vállalkozások közötti olyan ármegállapodás fogalmát, amely jelentősen korlátozta a versenyt az Európai Közösségen belül [20].

47. ab) A berendezések nyújtásának egyéb feltételeiről szóló megállapodások

Ezen megállapodások korlátozhatják a felek között a központ elhelyezéséért folyó versenyt. Ezenkívül korlátozhatják a felhasználók hozzáférését a hálózathoz, és így korlátozhatják a harmadik vállalkozások versenyét a nem fenntartott szolgáltatásokkal kapcsolatban. Ez különösen vonatkozik a bérelt vonalak használatára. Az eltörölt PGT/10 CEPT-ajánlás a díjszabásról is ajánlott korlátozásokat az értékesítési feltételekre vonatkozóan, amelyeket a Bizottság ellenzett. Ezen korlátozások főleg a következők voltak:

- a bérelt áramkörök vevő és harmadik személyek közötti használatának függővé tétele azon feltételtől, hogy a kommunikáció kizárólag azon tevékenységgel legyen kapcsolatos, amelyre az áramkör engedélyezése történt,

- a további bérbeadás tilalma,

- a magánhálózatok engedélyezése kizárólag olyan vevők részére, amelyek egymással gazdasági kapcsolatban vannak, és amelyek ugyanazon tevékenységet folytatják,

- a távközlési szervezetek közötti előzetes konzultáció valamennyi magánhálózati jóváhagyással, valamennyi hálózati használatmódosítással és valamennyi magánhálózati csatlakoztatással kapcsolatban.

A 85. cikk (3) bekezdése értelmében vett mentesség érdekében többek között figyelembe lehetne venni valamely meghatározott berendezésre vonatkozó külön feltételek engedélyezését a berendezés fejlesztésének előmozdítása érdekében. Ez elősegítene olyan technológiákat, amelyek csökkentik a szolgáltatások költségeit, és hozzájárulnak az európai ipari struktúrák versenyképességének növeléséhez. Természetesen a 85. cikk (3) bekezdésében foglalt egyéb követelményeket is teljesíteni kell.

48. ac) A távközlési útvonalak megválasztására vonatkozó megállapodások

Ezek az alábbi korlátozó hatásokat idézhetik elő:

i. amennyiben összehangolják a nemzetközi szolgáltatások terén felállítandó útvonalaknak a távközlési szervezetek által történt megválasztását, korlátozhatják a versenyt a távközlési szervezetek mint a felhasználók kommunikációs központjainak ellátói között a beruházások és a gyártás tekintetében, a díjszabásra gyakorolt hatás lehetőségével. Azt kell megállapítani, hogy üzleti önállóságuk e korlátozása eléggé számottevő-e ahhoz, hogy a 85. cikk hatálya alá kerüljön. A 85. cikk (3) bekezdése értelmében vett mentesség melletti érv könnyebben fenntartható lenne, ha közös útvonal-kijelölés volna szükséges a kölcsönös csatlakoztatás és ezért az egész Európára kiterjedő hálózat használatának lehetővé tételéhez;

ii. amennyiben a már felállított útvonalak megválasztását fenntartják a távközlési szervezetek részére, és e választás valamely meghatározott berendezést érint, korlátozhatják a többi berendezés használatát és így a szolgáltatásellátást is, valószínűleg a technikai haladás kárára. Ezzel szemben az útvonalak megválasztása elvben nem látszik korlátozó hatásúnak, amennyiben műszaki előírásnak minősül.

49. ad) Megállapodások a közcélú hálózatokon nyújtott szolgáltatásokra vonatkozó műszaki és minőségi szabványok előírásáról

A szabványosítás alapvető gazdasági előnyökkel jár, amelyek fontosak lehetnek a 85. cikk (3) bekezdése értelmében. Megkönnyíti többek között a páneurópai távközlési szolgáltatások ellátását. Amint az kifejtésre került a szabványosítással kapcsolatban elfoglalt közösségi állásfoglalás keretében, a szabványoknak megfelelő termékek és szolgáltatások az egész Közösségben felhasználhatók. E megközelítés alapján jöttek létre az európai szabványügyi intézmények ezen a területen (az ETSI és a CEN-Cenelec). Az EK-n belül nemzeti piacok nyílnak, és közösségi piacot alkotnak. Bővülnek a szolgáltatások és berendezések piacai, ami kedvez a megfelelő nagyságú gazdaságok kialakulásának. Olcsóbb termékek és szolgáltatások állnak így a felhasználók rendelkezésére. A szabványosítás továbbá alternatívát kínál a hálózatépítés és a fent nem tartott szolgáltatások terén erőfölénnyel rendelkező vállalkozások ellenőrzése alatt álló előírásokkal szemben. A szabványosítási megállapodások ezért csökkenthetik az említett vállalkozások részéről a visszaélések veszélyét, amely meggátolhatná a piacra jutást a nem fenntartott szolgáltatások és egyes berendezések részére. Egyes szabványosítási megállapodások azonban korlátozó hatással lehetnek a versenyre az innováció akadályozásával, a technikai fejlődés valamely meghatározott szintjének a befagyasztásával, egyes felhasználók/szolgáltatók hálózathoz való hozzáférésének megakadályozásával. E korlátozás számottevő lehet például annak eldöntésekor, hogy a technikai intelligencia telepítése a jövőben a hálózatba történjék vagy továbbra is a vevő készülékébe. A közösségi jogban foglaltaktól eltérő előírások alkalmazása korlátozó hatással lehet a versenyre. Az ilyen hatásokkal járó megállapodások ezért a 85. cikkbe ütköznek.

A gazdasági előnyök és a verseny korlátozásai közötti egyensúly igen bonyolult. A mentesség elvben megadható, ha valamely megállapodás növeli a nyitottságot, és megkönnyíti a piacra jutást, és ezen előnyök felülmúlják az okozott korlátozásokat.

50. A közösen kifejlesztett és/vagy az ONP-eljárásoknak megfelelően közzétett szabványokkal együtt jár annak vélelmezése, hogy azon együttműködő távközlési szervezetek, amelyek az említett szabványokat betartják, teljesítik a nyitott és hatékony hozzáférés követelményét (lásd a (16) bekezdésben említett ONP-irányelvet). A vélelem cáfolható többek között, ha a megállapodás a közösségi jogban elő nem irányzott korlátozásokat tartalmaz, amelyek nem elengedhetetlenek a kívánt szabványosítás érdekében.

51. A 85. cikk (3) bekezdésében foglalt egyik fontos követelmény, hogy lehetővé váljék a felhasználók számára is a korrekt részesedés a keletkező előnyből. Ez nagyobb valószínűséggel akkor történik meg, ha a felhasználókat közvetlenül bevonják a szabványosítási eljárásba, hogy vegyenek részt annak eldöntésében, mely termékek vagy szolgáltatások felelnek meg az igényeiknek. A gyártók és a távközlési szervezeteken kívüli egyéb szolgáltatók bevonása is pozitív elem a 85. cikk (3) bekezdése értelmében. Az ilyen bevonásnak azonban nyitottnak és tág értelemben reprezentatívnak kell lennie a kizárt gyártók vagy szolgáltatók kárára történő versenykorlátozás elkerülése érdekében. A többi gyártó engedélyezése szükségesnek tekinthető az említett megállapodásoknak a 85. cikk (3) bekezdése értelmében vett mentesítése érdekében.

52. ae) Olyan megállapodások, amelyek különleges bánásmódot irányoznak elő a távközlési szervezetek végberendezései vagy egyéb vállalkozások berendezései számára a fenntartott szolgáltatásokkal és létesítményekkel járó végberendezések kölcsönös csatlakoztatása vagy kölcsönös működtetése esetében

53. af) Az információcserére vonatkozó megállapodások

Az általános információcsere valóban szükséges lehetne a nemzetközi távközlési szolgáltatások megfelelő működéséhez, továbbá a csatlakoztathatóság vagy az egy helyben történő szolgáltatás-igénybevétel és számlázás biztosítását célzó együttműködés érdekében. Nem terjeszthető ki az olyan versenyérzékeny információkra, mint például egyes díjszabási információkra, amelyek üzleti titoknak minősülnek, az engedményekre, a vevő- és a kereskedelmi stratégiára, beleértve az új termékekre vonatkozó információkat. Az ilyen információk cseréje érintené az egyes távközlési szervezetek kereskedelempolitikájának önállóságát, és az említett célok eléréséhez nem szükségesek.

B. A nem fenntartott szolgáltatások ellátására és a végberendezésekre vonatkozó megállapodások

54. A berendezések piacaitól eltérően, amelyeken kizárólag a távközlési szervezetek az ellátók, a szolgáltatások piacain a tényleges vagy potenciális versenytársak száma jelentős, és közéjük tartoznak a távközlési szervezeteken kívül a nemzetközi magántársaságok, számítógépes társaságok, kiadók és egyéb szervezetek. A szolgáltatásokra és a végberendezésekre vonatkozó megállapodások ezért köthetők a távközlési szervezetek között, a távközlési szervezetek és magántársaságok és a magántársaságok között is.

55. A liberalizálási folyamat főleg stratégiai megállapodásokhoz vezetett: i. távközlési szervezetek között és ii. távközlési szervezetek és egyéb társaságok között. E megállapodások rendszerint közös vállalkozások formájában történnek.

56. ba) A távközlési szervezetek közötti megállapodások

E megállapodások célja általában az egyes felek részéről a többletértékű szolgáltatások ellátása, beleértve a szolgáltatás szervezését. Az említett megállapodások főként az "egy helyen történő szolgáltatás-igénybevétel" elvén nyugszanak, azaz valamennyi fél felkínálja a vevő részére azon teljes szolgáltatáscsomagot, amelyre annak szüksége van. Ezen menedzselt szolgáltatások elnevezése menedzselt adathálózati szolgáltatás (MDNS). Az MDNS alapjában véve olyan széles körű szolgáltatáscsomagot jelent, amely magában foglalja a berendezéseket, a többletértékű szolgáltatásokat és a menedzselést. A megállapodások érinthetnek olyan alapvető szolgáltatásokat is, mint a műholdas sugárnyaláb-fellövés.

57. Ezen megállapodások korlátozhatják a versenyt az MDNS piacán és az olyan szolgáltatás vagy szolgáltatáscsoport piacain is, amelyeket az MDNS tartalmaz:

i. maguk között a részt vevő távközlési szervezetek között; és

ii. más tényleges vagy potenciális kívülálló szállítóval szemben.

58. i. A távközlési szervezetek közötti verseny korlátozásai

A távközlési szervezetek közötti együttműködés korlátozhatja az egyes részt vevő távközlési szervezetek által felkínált potenciális egyedi MDNS-ek számát.

A megállapodások érinthetik a versenyt legalább egyes olyan szempontokból, amelyek a 85. cikk (1) bekezdésének a)–c) pontja értelmében vett tiltott magatartások különleges példáinak tekinthetők abban az esetben, ha:

- az egyes résztvevők által a vevőkre kiszabott díjakat rögzítik vagy ajánlják vagy legalább (az árakkal kapcsolatos információcsere útján) azok egyeztetéséhez vezetnek,

- előírják az MDNS-termékek közös meghatározását, a kvótákat, közös szállításokat, a vevői rendszerek meghatározását; mindez kimeríti a gyártás, a piacok, a műszaki fejlesztés és beruházás ellenőrzésének fogalmát,

- fontolóra veszik az MDNS-hardver és/vagy -szoftver közös beszerzését, amely a piacok vagy az ellátási források megosztását jelentené.

59. ii. A harmadik vállalkozásokra gyakorolt korlátozó hatás

A harmadik személyek piacra jutását megakadályozhatja vagy gátolhatja, ha a megállapodásban részt vevő távközlési szervezetek:

- nem hajlandók szolgáltatásokat nyújtani kívülálló szolgáltatók részére,

- kizárólag kívülálló felekkel szemben alkalmaznak használati korlátozásokat, magukkal szemben pedig nem (például megakadályozzák, hogy egy magánszolgáltató több vevőt telepítsen valamely bérelt vonali berendezésre alacsonyabb egyedi költség elérése érdekében),

- előnyben részesítik saját MDNS-kínálatukat a magánellátókéval szemben a bérelt áramkörökhöz való hozzáférést, azok rendelkezésre állását, minőségét és árát, valamint a karbantartást és egyéb szolgáltatásokat illetően,

- különösen alacsony díjakat alkalmaznak saját MDNS-kínálatukra vonatkozóan, azoknak a monopolisztikus szolgáltatások magasabb díjaival történő kereszttámogatásával.

Ezekre példák lehetnek a távközlési szervezetek által a magánhálózat-üzemeltetőkkel szemben alkalmazott korlátozások a felhasználók minősítése, a hálózaton kicserélhető üzenetek jellege vagy a nemzetközi magán bérelt áramkörök használata tekintetében.

60. Végül a megállapodásban részt vevő távközlési szervezetek egyenként vagy együttesen az erőfölény helyzetében vannak az egyes nemzeti piacokon a hálózat létesítése és hasznosítása tekintetében, az 59. pontban leírt bármely korlátozó magatartás a 86. cikk értelmében az erőfölénnyel való visszaélésnek minősülhet (lásd alább az V. fejezetet).

61. Másfelől a távközlési szervezetek közötti megállapodások gazdasági előnyökkel járhatnak, amelyek figyelembe vehetők a 85. cikk (3) bekezdése értelmében vett mentesség esetleges megadása érdekében. A lehetséges előnyök többek között a következők lehetnek:

- az egész Európára kiterjedő szolgáltatás és "egy helyen történő szolgáltatás" kedvezhet az üzleti életnek Európában. A nagy multinacionális vállalkozások ellátása az európai kommunikációs szolgáltatásokkal kizárólag egyetlen érintkezési pont igénybevételével történik,

- az együttműködés bizonyos mértékű, egész Európára kiterjedő szabványosításhoz vezethet, még mielőtt e tárgyban további EGK-jogszabályok elfogadására kerül sor,

- az együttműködés a költségek csökkentéséhez és következésképpen a fogyasztók előnyére olcsóbb kínálathoz vezethet,

- a közcélú infrastruktúra általános javulását eredményezheti a szolgáltatások együttes ellátása.

62. A Bizottság kizárólag a szóban forgó eseteknek a 17. rendelet értelmében vett megfelelő eljárások szerint történő bejelentése alapján lesz képes felkérésre érdemben megállapítani, hogy az említett előnyök felülmúlják-e a verseny korlátozásait. Mindenesetre azonban a harmadik felek korlátozása a hozzáférésben valószínűleg nem tekinthető elengedhetetlennek és olyannak, amely a verseny kiküszöböléséhez vezet az érintett termékek és szolgáltatások 85. cikk (3) bekezdése szerinti jelentős része esetében, kizárva így a mentesség lehetőségét. Sőt, ha egy MDNS-megállapodás számottevően erősíti azon erőfölényt, amellyel egy részt vevő távközlési szervezet rendelkezik az MDNS-ben foglalt valamely szolgáltatás piacán, ez is a mentesítés elutasításához vezethet.

63. A Bizottság felvázolta az együttműködés ilyen formáinak mentesítéséhez szükséges feltételeket egy olyan ügyben, amely 22 távközlési szervezet között az egész Európára kiterjedő MDNS-ellátásra irányuló közös vállalkozás létrehozásával volt kapcsolatos, de a létrehozás tervét később üzleti okokból feladták [21]. A Bizottság figyelembe vette, hogy az MDNS-program a verseny korlátozásának veszélyével járt maguk az üzemeltetők, valamint a magánszolgáltatók között, azonban elismerte, hogy a program gazdasági előnyöket is kínált a távközlési felhasználók részére, mégpedig az egész Európára kiterjedő szolgáltatások egyetlen üzemeltető által történő elérését. Az ilyen együttműködés felgyorsíthatta volna az európai szabványosítást is, csökkenthette volna a költségeket, és emelhette volna a szolgáltatások minőségét. A Bizottság közölte a résztvevőkkel, hogy a program jóváhagyásához olyan garanciák szükségesek, amelyek célja a verseny jogtalan korlátozásának megakadályozása a távközlési szolgáltatások piacain, mint például a magánszolgáltatókkal szemben gyakorolt megkülönböztetés és a kereszttámogatás. Az ilyen garanciák a versenyszabályok értelmében alapvető feltételei a mentesség megadásának a távközlési szervezeteket magukban foglaló együttműködési megállapodások esetében. A diszkriminációmentesség és a kereszttámogatás hiányának megfelelő garanciára vonatkozó követelmény megállapítása az egyes esetekben az alábbi V. fejezetben említett diszkriminációs példáknak megfelelően történik a 86. cikk alkalmazásával kapcsolatban.

64. bb) Távközlési szervezetek és az egyéb szolgáltatók közötti megállapodások

A távközlési szervezetek és egyéb üzemeltetők közötti együttműködés a távközlési szolgáltatások terén fokozódik. Gyakran ölti fel a közös vállalat formáját. A Bizottság elismeri, hogy lehetnek jótékony hatásai. Ezen együttműködés azonban hátrányosan is érintheti a versenyt és a szolgáltatási piacok nyitását. Ezért gondosan mérlegelni kell az előnyös és a hátrányos következményeket.

65. Az ilyen megállapodások korlátozhatják a versenyt a távközlési szolgáltatások ellátása terén:

i. a szerződő felek között; és

ii. harmadik felekkel szemben.

66. i. A szerződő felek közötti verseny korlátozódhat, ha ezek tényleges vagy potencionális versenytársak a vonatkozó távközlési szolgáltatás tekintetében. Általában ez az eset áll fenn akkor is, ha kizárólag a többi fél, nem pedig a távközlési szervezetek látják el már a szolgáltatást. A távközlési szervezetek valóban rendelkezhetnek a szükséges pénzügyi kapacitással, technikai és kereskedelmi rátermettséggel ahhoz, hogy belépjenek a nem fenntartott szolgáltatások piacára, és megfelelően tudnák viselni azok végzésével járó műszaki és pénzügyi kockázatot. Általában ez az eset áll fenn a magánüzemeltetőket illetően is, ha a szolgáltatást még nem a megállapodás hatálya alá eső földrajzi piacon, hanem azt valahol máshol látják el. Ezen a földrajzi piacon tehát potenciális versenytársak lehetnek.

67. ii. Az együttműködés korlátozhatja a versenyt harmadik felekkel szemben is, mivel:

- számottevő annak a veszélye, hogy a részt vevő távközlési szervezet, vagyis az erőfölénnyel rendelkező hálózati ellátó kedvezőbb hálózati hozzáférést biztosít a vele együttműködésben álló partnerei részére, mint a partnerekkel versenyben álló egyéb szolgáltatók részére,

- potenciális versenytársak tartózkodhatnak a piacra lépéstől az említett objektív kockázat miatt vagy végső soron egy olyan piaci együttműködés fennállása miatt, amelybe beletartozik a monopolhelyzetben lévő hálózati ellátó is. Különösen ez a helyzet, ha a piacra jutás korlátai magasak: a piaci struktúra csak néhány ellátó számára ad lehetőséget, továbbá jelentős a szerződő felek nagysága és piaci ereje.

68. Másfelől az együttműködés gazdasági előnyökkel járhat, amelyek felülmúlják annak káros hatását, és ezért indokolják a 85. cikk (3) bekezdése értelmében vett mentesség megadását. A gazdasági előnyök állhatnak többek között a gyártás és a távközlési szolgáltatások elosztásának racionalizálásából, a fennálló szolgáltatások javításából és új szolgáltatások kialakításából vagy olyan technológia átvételéből, amely az európai ipari struktúrák hatékonyságát és versenyképességét fokozza.

69. Az ilyen gazdasági előnyök hiányában a szerződő felek, azaz valamely fenntartott tevékenység és valamely versenyben folytatott tevékenység egymást kiegészítő jellege önmagában nem előny. Ezt előnynek tekinteni egyenlő lenne a távközlési szervezetek bármely nem fenntartott szolgáltatás ellátásában versenykorlátozó megállapodások alapján történő részvételének igazolásával. Ez gátolná ezen piac versenystruktúrájának kialakulását.

Egyes esetekben az együttműködés megszilárdíthatja vagy kiterjesztheti az érintett távközlési szervezetek erőfölényét a nem fenntartott szolgáltatások piacára a 86. cikk megsértésével.

70. A szolgáltatóval való együttműködés előírása vagy arra tett javaslat, mint a hálózatellátás feltétele, visszaélésnek minősíthető (lásd a (98) bekezdés vi. alpontját).

71. bc) A távközlési szervezeteken kívüli egyéb szolgáltatók közötti megállapodások

A Bizottság a fenti ba) és bb) alpontokban feltüntetett elvekkel azonosakat alkalmaz a magánszolgáltatók közötti megállapodásokra is, többek között a kvóták, árrögzítés, piaci és/vagy vevők közötti megállapodásokra. Ezek elvben nem számíthatnak mentességre. A Bizottság különösen figyel a szerződő felek erőfölényének fokozásához vagy harmadik felekkel folytatott verseny korlátozásához vezető együttműködésekre. Fennáll az ilyen előfordulásának veszélye például akkor, ha valamely vállalkozás erőfölénnyel rendelkezik a hálózatépítés tekintetében, és annak tulajdonosi szabványát elfogadják az együttműködés által megcélzott szolgáltatás alátámasztására. A szerződő felek számítógépes rendszerei közötti csatlakoztatást lehetővé tevő hálózatépítés egyes feleket az erőfölénnyel rendelkező félhez köthet. A hálózatépítésre vonatkozó erőfölény fokozódik, és a 86. cikk alkalmazható.

72. Távközlési szervezetek és egyéb szolgáltatók és/vagy berendezésellátók közötti, illetve az ilyen ellátók közötti megállapodások mentessége esetén a Bizottság a szerződő felektől megfelelő garanciákat követel meg a kereszttámogatás elkerülésére és a diszkriminációmentességre. A kereszttámogatás és a diszkrimináció veszélye nagyobb, ha a távközlési szervezetek vagy a többi fél gondoskodik mind a szolgáltatások ellátásáról, mind a berendezésről akár a Közösségen belül, akár azon kívül.

C. A kutatásra és fejlesztésre (K + F) vonatkozó megállapodások

73. Mint az egyéb fejlett technológián alapuló ágazatokban, a távközlés terén is alapvető a kutatás és fejlesztés a technika haladásával való lépéstartás, valamint a piaci versenyképesség érdekében a felhasználók javára. A K + F egyre több jelentős pénzügyi, műszaki és emberi erőforrást igényel, amelyet csak kevés vállalkozás tud egyedül előteremteni. Ezért az együttműködés döntő a fenti célok elérése érdekében.

74. A Bizottság rendeletet fogadott el a valamennyi ágazatban, köztük a távközlésen belül kötött K + F megállapodásoknak a 85. cikk (3) bekezdése értelmében vett csoportmentességéről [22].

75. Az említett rendelet (vagy egyéb Bizottsági csoportmentességi rendeletek) hatálya alá nem tartozó megállapodások még egyedi mentesítésben részesülhetnek a Bizottság részéről, ha a 85. cikk (3) bekezdésében foglalt követelményeknek eleget tesznek. Azonban egy K + F megállapodás gazdasági előnyei nem minden esetben múlják felül annak versenykorlátozó hatását. A távközlés terén jelentős előny, amely lehetővé teszi új piacok elérését, az új termékek vagy szolgáltatások elindítása. A verseny nemcsak az árakon, hanem a technológián is alapul. A K + F megállapodások a magas piaci részesedéssel rendelkező erőteljes vállalkozások részére eszközül szolgálhatnak az inkább innovatív versenytársakkal folyó verseny elkerüléséhez vagy korlátozásához. A verseny túlzott korlátozásának veszélye nő, ha az együttműködés a K + F-ről kiterjed a gyártásra vagy még inkább a forgalmazásra is.

76. A Bizottság által a K + F-nek és az innovációnak tulajdonított jelentőség bizonyítéka az a tény, hogy a Bizottság ennek érdekében több programot indított útjára. Az e programokból következő közös vállalati tevékenységek tisztázása vagy mentesítése a versenyszabályok alól nem minden szempontból történik automatikusan. A legtöbb ilyen közös tevékenység azonban a Bizottság csoportmentesítési rendeleteinek hatálya alá tartozhat. Ha nem, akkor a szóban forgó közös tevékenységek mentesíthetők kérelemre a megfelelő követelmények és eljárások alapján.

77. A Bizottság tapasztalata szerint a K + F-hez kapcsolódó olyan közös forgalmazás, amely nem tartozik a K + F-ről szóló rendelet hatálya alá, nem játszik fontos szerepet a K + F eredményeinek kiaknázásában. Egyedi esetekben azonban, feltéve hogy a versenykörnyezet fennmarad, a Bizottság kész figyelembe venni a mindenre kiterjedő együttműködést még a nagy társaságok között is. Ennek az európai ipari struktúra javulásához kell vezetnie, és azt alkalmassá kell tennie a világpiacon folyó erős versenyben való részvételre.

V. A 86. CIKK ALKALMAZÁSA

78. A 86. cikk akkor kerül alkalmazásra, ha:

i. az érintett vállalkozás egyedi vagy együttes erőfölénnyel rendelkezik;

ii. az említett erőfölénnyel visszaélést követ el; és

iii. a visszaélés érinti a tagállamok közötti kereskedelmet.

Az erőfölény

79. Az egyes nemzeti piacokon a távközlési szervezetek egyedi vagy kollektív erőfölénnyel rendelkeznek a hálózat létesítése és hasznosítása tekintetében, mivel az államtól kapott kizárólagos vagy különleges jogok védelme alatt állnak. Ezenkívül a távközlési szervezetek erőfölénnyel rendelkeznek egyes távközlési szolgáltatások tekintetében is, amennyiben azon szolgáltatásokra vonatkozó kizárólagos vagy különleges jogok birtokában vannak [23].

80. A távközlési szervezetek erőfölénnyel rendelkezhetnek egyes berendezések vagy szolgáltatások piacán akkor is, ha már azon piacokon nincsenek kizárólagos jogok birtokában. E jogok megszüntetése után igen jelentős lehet továbbra is a piaci részesedés ezen ágazaton belül. Ha a piaci részesedés önmagában nem elegendő ahhoz, hogy a távközlési szervezetek részére erőfölényt biztosítson, ezt megteheti egyéb olyan tényezőkhöz kapcsolódva, mint a hálózatra vonatkozó monopólium vagy egyéb kapcsolt szolgáltatások, továbbá egy hatalmas és kiterjedt forgalmazási hálózat. Ami a berendezéseket, például a végberendezéseket illeti, ha a távközlési szervezetek nem is vesznek részt a berendezések gyártásában vagy a szolgáltatások ellátásában, mint forgalmazók a piacon erőfölénnyel rendelkezhetnek.

81. A távközlési szervezeteken kívül egyéb társaságok is rendelkezhetnek egyedi vagy kollektív erőfölénnyel olyan piacokon, amelyeken kizárólagos jogok nem léteznek. Ez különösen egyes nem fenntartott szolgáltatások esetében állhat fenn vagy csupán az említett vállalkozások piaci részesedése vagy számos tényező összefonódása következtében. E tényezők közül a piaci részesedésen kívül kettő bír különös jelentőséggel: az egyik a technikai előny, a másik azon információk birtoklása, amelyek a szoftver és hardver illeszthetőségének biztosításához szükséges csatlakozási protokollokra vagy interfészekre vonatkoznak. Ha az ilyen információ szellemi tulajdonjog hatálya alá tartozik, ez az erőfölénynek egy további tényezője.

82. Végül a távközlési szervezetek egyedi vagy kollektív erőfölénnyel rendelkeznek egyes távközlési berendezések, művek vagy szoftverszolgáltatások igényét illetően. Mivel erőfölénnyel rendelkeznek a hálózatot és egyéb szolgáltatások ellátását illetően, valamely beszerző esetében elég magas részesedésre tehetnek szert ahhoz, hogy a keresletet illetően erőfölénybe kerüljenek, azaz tőlük függő helyzetbe hozzák az ellátókat. A függés akkor állhat fenn, ha az ellátó a termékeinek jelentős részét nem tudja más vevő részére értékesíteni, vagy a gyártást megváltoztatni. Egyes nemzeti piacokon, például a nagy kapcsolástechnikai berendezések területén, olyan nagy beszerzők, mint a távközlési szervezetek, nagy ellátókkal kerülnek szembe. Ebben a helyzetben esetenként kell mérlegelni, hogy az ellátó vagy a vevő kerül olyan pozícióba a másikkal szemben, amelyet a 86. cikk értelmében erőfölénynek kell tekinteni.

A szolgáltatások liberalizálásával és a szolgáltatási piacokon új erők kibontakozásával a távközlési szervezeteken kívül álló vállalkozások is szert tehetnek erőfölényre a berendezések beszerzése tekintetében.

Visszaélések

83. A Bizottság tevékenysége főleg a visszaélések alábbi tág területeire vonatkozhat:

A. A távközlési szervezetek visszaélései: e szervezetek elsősorban monopolhelyzetükből vagy legalább az erőfölényük alapján kovácsolhatnak előnyt annak érdekében, hogy megvessék a lábukat, vagy bővítsék a hatóerejüket a nem fenntartott szomszédos piacokon, a versenytársak és a vevők kárára.

B. A távközlési szervezeteken kívüli egyéb vállalkozások visszaélései: e vállalkozások előnyt kovácsolhatnak a birtokukban lévő alapvető információkból – akár szellemi tulajdonjogok hatálya alá tartoznak azok, akár nem –, a verseny korlátozása céljából és/vagy annak következményével.

C. A beszerzési erőfölény helyzetével való visszaélés: ez jelenleg elsősorban a távközlési szervezeteket érinti, különösen amennyiben azok erőfölénnyel rendelkeznek a nemzeti piacokon a fenntartott tevékenységekre vonatkozóan. Ez azonban egyre inkább érintheti a piacra bejutó egyéb vállalkozásokat is.

A. A távközlési szervezetek visszaélései

84. A Bizottság elismerte a zöld könyvben a távközlési szervezetek középponti szerepét, amely indokolja egyes monopóliumok fenntartását közcélú feladataik ellátásának lehetővé tétele érdekében. E közcélú feladat magában foglalja az egyetemes hálózat ellátását és hasznosítását vagy adott esetben az egyetemes, azaz olyan szolgáltatást, amely általánosan elterjedt és hozzáférhető valamennyi felhasználó részére (beleértve a szolgáltatókat és magukat a távközlési szervezeteket is), kérelemre, ésszerű és diszkriminációmentes feltételek mellett.

Ezen alapvető kötelezettség indokolhatja a 90. cikk (2) bekezdésében foglalt kivétel kedvezményének megadását meghatározott körülmények között, a szolgáltatási irányelvben foglaltak szerint.

85. Legtöbb esetben azonban a versenyszabályok ahelyett, hogy e kötelezettség teljesítését gátolnák, hozzájárulnak annak biztosításához. Elsősorban a 86. cikk alkalmazható az erőfölénnyel rendelkező vállalkozások olyan magatartására, amely az ellátás megtagadása, diszkrimináció, korlátozó záradékok alkalmazása, tisztességtelen árak vagy egyéb egyenlőtlen feltételek következtében áll elő.

Ha az említett magatartástípusok valamelyike fordul elő a monopolszolgáltatások valamelyikének ellátása során, a fent említett alapvető kötelezettség teljesítése nem történik meg. Ez az eset állhat fenn, ha valamelyik távközlési szervezet megpróbál előnyt kovácsolni egyes szolgáltatásokra vonatkozó monopolhelyzetéből (például: hálózatellátás) azon verseny korlátozása érdekében, amellyel szembekerül a nem fenntartott szolgáltatásokkal kapcsolatban, amelyeket viszont az említett monopolszolgáltatások támasztanak alá.

A 86. cikk alkalmazása céljából nem szükséges, hogy a verseny azon szolgáltatásra korlátozódjék, amelyet a szóban forgó monopol-szolgáltatásnyújtás támaszt alá. Elég az, hogy a magatartás következménye a verseny bármilyen módon történő számottevő korlátozása. Ez azt jelenti, hogy visszaélés akkor is előfordulhat, ha a magatartással érintett társaság nem szolgáltató, hanem olyan végfelhasználó, aki a saját üzlete területén folyó versenyben szenved hátrányt.

86. Az Európai Közösségek Bírósága egyik ítéletében [24] fejtette ki a távközlés területén folyó verseny ezen alapelvét. A 86. cikk értelmében vett visszaélést követik el, ha minden objektív szükségszerűség nélkül egy meghatározott piacon erőfölénnyel rendelkező vállalkozás magának vagy az ugyanazon csoporthoz tartozó valamely vállalkozás részére tart fenn egy olyan kiegészítő tevékenységet, amelyet egy másik vállalkozás egy szomszédos, de elkülönült piacon végzett tevékenysége részeként végezhetne el, és ezzel lehetővé válik az ilyen vállalkozással folytatott verseny teljes kiküszöbölése.

A Bizottság véleménye szerint ezen elvet nemcsak akkor kell alkalmazni, ha valamely erőfölénnyel rendelkező vállalkozás más piacokat monopolizál, hanem akkor is, ha versenyellenes eszközökkel terjeszti ki tevékenységét más piacokra.

A nem fenntartott szolgáltatások ellátásának akadályozása korlátozhatja a gyártást, a piacokat és mindenek felett a technikai haladást, amely a távközlés kulcsfontosságú tényezője. A Bizottság már rámutatott a használati korlátozásoknak a monopolisztikus ellátásra gyakorolt ezen hátrányos hatásaira a "British Telecom" ügyében hozott határozatában [25]. E határozatban megállapításra került, hogy a British Telecom által a telex- és telefonhálózatok használatára, nevezetesen a nemzetközi üzenetek harmadik felek nevében történő továbbítására alkalmazott korlátozások:

i. a gazdasági vállalkozók tevékenységét korlátozták a technológia fejlődésének kárára;

ii. diszkriminációt jelentettek az említett vállalkozókkal szemben, ezáltal hátrányos versenyhelyzetbe szorítva azokat azon távközlési szervezetekkel szemben, amelyeket az említett korlátozások nem kötöttek; és

iii. a telexvonalak ellátására vonatkozó szerződések megkötését függővé tették olyan kiegészítő kötelezettségeknek a többi fél részéről történő elfogadásától, amelyek nem voltak kapcsolatban az ilyen szerződésekkel. Ezek a 86. cikk b), c), illetve d) pontja meghatározása szerinti erőfölénnyel való visszaélésnek minősültek.

Ez történhetett:

a) mint fent, a monopólium alapján nyújtott szolgáltatás felhasználásának elutasítása vagy korlátozása által a nem fenntartott szolgáltatásoknak külső felek által történő ellátásának korlátozása érdekében; vagy

b) kizsákmányoló magatartással a kereszttámogatás következtében.

87. A távközlési szervezetek szabályozásra gyakorolt befolyásának elválasztása az üzleti tevékenységüktől döntő tényező a 86. cikk alkalmazásával kapcsolatban. Ezen elválasztást előírják a 90. cikkben foglalt végberendezésekről és a fenti 2. megjegyzésben említett szolgáltatásokról szóló irányelvek.

a) Használati korlátozások

88. A fenntartott szolgáltatások ellátására vonatkozó használati korlátozások megfelelhetnek a visszaélések azon különleges példáinak, amelyekre a 86. cikk rámutat. Különösen:

- korlátozhatják a szabad versenyben folyó távközlési szolgáltatások ellátását, a beruházásokat és a technikai haladást a távközlési fogyasztók hátrányára (86. cikk b) pontja),

- amennyiben e használati korlátozásokat nem valamennyi felhasználóval szemben alkalmazzák, beleértve magukat a távközlési szervezeteket mint felhasználókat, azok következménye az egyes felhasználókkal szemben alkalmazott diszkrimináció lehet, amely azokat a versenyben hátrányos helyzetbe szorítja (86. cikk c) pontja),

- a fenntartott szolgáltatások használatát függővé tehetik olyan kötelezettségek elfogadásától, amelyek nincsenek kapcsolatban ezen használattal (86. cikk d) pontja).

89. A szóban forgó használati korlátozások főleg a nyilvános hálózatokat [a nyilvános kapcsolt telefonhálózatot (PSTN) vagy a nyilvános kapcsolt adathálózatot (PSDN)] és különösen a bérelt vonalakat érintik. Továbbá érinthetnek egyéb olyan szolgáltatásokat is, mint a műholdas sugárnyaláb-fellövés, valamint a mobilkommunikációs hálózatok. A leggyakoribb magatartástípusok a következők:

i. A távközlési szervezetek által harmadik felek részére előírt tilalom:

a) hogy magán bérelt vonalakat koncentrátor, vonalsokszorozó vagy egyéb eszközökkel kapcsoljanak nyilvános kapcsolt hálózathoz; és/vagy

b) hogy szolgáltatásnyújtásra magán bérelt vonalakat használjanak, amennyiben ezek nem fenntartott szolgáltatások, de versenyben vannak.

90. Amennyiben a felhasználó az állami szabályozási szervektől a nemzeti jog alapján az EGK-jognak megfelelően kap engedélyt, az említett tilalmak a felhasználónak a bérelt vonalakhoz való hozzáférési szabadságát korlátozzák, amelyek ellátása közcélú szolgáltatás. Sőt diszkriminációt hoz létre azon felhasználók között, amelyek a felhasználástól függenek (86. cikk c) pontja). Ez az egyik legsúlyosabb korlátozás, és alapvetően gátolhatja a nemzetközi távközlési szolgáltatások fejlődését (86. cikk b) pontja).

91. Ha a használati korlátozás olyan nem fenntartott szolgáltatás ellátását korlátozza, amely versenyben áll maga a távközlési szervezet által nyújtott szolgáltatással, a visszaélés még súlyosabb, és a fent említett "telemarketing" ítélet (lásd fent a 24. lábjegyzet) elveit kell alkalmazni.

92. A Bizottság az egyes esetekben felméri, hogy a bérelt áramkörön nyújtott szolgáltatás fenntartott-e vagy nem az egyes esetekben a műszaki és gazdasági összefüggések szerint értelmezett közösségi szabályozási aktusok alapján. Még ha valamely szolgáltatás a jogszabály alapján fenntartottnak minősül is, az a tény, hogy távközlési szervezet a bérelt áramkör használatát kizárólag egyes felhasználók részére tiltja meg ténylegesen, másoknak pedig nem, a 86. cikk c) pontja értelmében diszkriminációnak minősülhet.

93. A Bizottság eljárást indított a belga Régie des télégraphes et téléphones-nal kapcsolatban, miután panasz érkezett hozzá állítólagos erőfölénnyel való visszaéléssel kapcsolatban egy többletértékű távközlési szolgáltatás magánellátójától azon feltételekre vonatkozóan, amelyek mellett a távközlési áramköröket bérbe adták. A Bizottsággal folytatott megbeszéléseket követően az RTT engedélyezte a szóban forgó magánellátó részére a bérelt távközlési vonalak használatát csupán azon korlátozással, hogy azok egyszerű adatátvitelre nem használhatók fel.

Sőt Belgiumban az új előírások lehetséges elfogadásáig, az ilyen előírások érintése nélkül az RTT vállalta, hogy minden olyan meglévő és potenciális vevőjére, amely harmadik felek számára hozzáférhető távközlési áramköröket bérel, ugyanazon feltételeket alkalmazza, mint amelyekben a fent említett magán ágazati szolgáltatóval megállapodott [26].

ii. A távközlési szervezetek részéről fenntartott szolgáltatások (elsősorban a hálózat és a bérelt vonalak harmadik felek részére történő visszautasítása)

94. Az ellátás visszautasítását a Bizottság és a Bíróság visszaélésnek tekinti [27]. Ezen magatartás lehetetlenné vagy legalább számottevően nehézzé tenné harmadik felek részére nem fenntartott szolgáltatások ellátását. Ez viszont a szolgáltatások és a műszaki fejlődés korlátozásához vezetne (86. cikk b) pontja), és ha kizárólag néhány felhasználóval szemben kerül alkalmazásra, diszkriminációt eredményezne (86. cikk c) pontja).

iii. Külön díjak vagy egyéb különleges feltételek alkalmazása fenntartott szolgáltatások meghatározott igénybevételeivel kapcsolatban

95. Erre példa lenne a csatlakozási díj kiszabása a bérelt vonalakra, amikor azokat a nyilvános kapcsolt hálózathoz csatlakoztatják, vagy harmadik felek részére végzett szolgáltatásért külön árak vagy díjak felszámítása. Az ilyen csatlakoztatási díjak diszkriminációt okoznak az ugyanazon szolgáltatás felhasználói között (bérelt vonalak biztosítása) a használattól függően, és tisztességtelen kereskedelmi feltételek előírását idézheti elő. Ez korlátozza a bérelt vonalak használatát és végső soron a nem fenntartott szolgáltatások ellátását. Viszont nem minősül visszaélésnek, ha valamennyi meghatározott esetben kimutatásra kerül, hogy a csatlakoztatási díjak megfelelnek azon költségeknek, amelyek közvetlenül felmerülnek a távközlési szervezetek részére a szóban forgó csatlakozással kapcsolatban. Ebben az esetben a csatlakoztatási díjak kizárólag egyenlőségi alapon vethetők ki valamennyi felhasználóra, beleértve magukat a távközlési szervezeteket is.

96. Eltekintve az ilyen esetleges pótlólagos költségektől, amelyeket külön díj fedez, valamely bérelt vonalnak a nyilvános kapcsolt hálózathoz történő csatlakoztatása már a hálózat használatáért járó díjban ellentételezésre kerül. A bérelt vonal bizonyára szubjektív értéket képviselhet a felhasználó számára, amely érték a bérelt vonalon nyújtandó kibővített szolgáltatás hasznától függ. Ez azonban nem lehet olyan követelmény, amelyre egy erőfölénnyel rendelkező vállalkozás, mindenekelőtt valamely közcélú szolgáltatás ellátója e közcélú szolgáltatás díját alapozhatja.

97. A Bizottság figyelemreméltónak tartja, hogy a bérelt vonalak és a nyilvános kapcsolt hálózat közötti alapvető különbség problémát okoz a szükséges bevételek megszerzésében a nyilvános kapcsolt hálózat költségeinek fedezése érdekében. A megválasztott orvoslat azonban nem ellenkezhet jogszabállyal, azaz az EGK-Szerződéssel, a vevőkre nézve diszkriminatív ármegállapítás azonban ilyen lenne.

iv. A nyújtott szolgáltatás diszkriminatív ára vagy minősége

98. E magatartás vonatkozhat többek között a díjszabásra vagy a korlátozásokra vagy a késedelmekre a nyilvános kapcsolt hálózathoz, illetve a bérelt vonali ellátáshoz való csatlakozás, a beszerelés, karbantartás és javítás során, a rendszerek összekapcsolása vagy a hálózattervezéssel, a jelátviteli protokollal, műszaki szabványokkal kapcsolatos információ közlése terén és minden olyan információ közlése terén, amely szükséges a fenntartott szolgáltatással való megfelelő csatlakoztatás és kölcsönös működtetés érdekében, és amely érintheti az egymással versenyben álló szolgáltatások kölcsönös működését vagy a végberendezések kínálatát.

v. A fenntartott szolgáltatások ellátásának hozzákapcsolása a kölcsönösen csatlakoztatott vagy illesztett végberendezéseknek a távközlési szervezetek vagy mások által történő ellátásához, elsősorban különleges árak vagy egyéb kereskedelmi feltételek előírása, kényszerítése és felkínálása útján, a berendezéshez kapcsolódó fenntartott szolgáltatás érdekében.

vi. A fenntartott szolgáltatás ellátásának a felhasználó azon beleegyezéséhez kötése, hogy magával a fenntartott szolgáltatás ellátójával lép együttműködésre a nem fenntartott szolgáltatásnak a hálózaton történő elvégzése érdekében.

vii. A nem fenntartott szolgáltatások ellátása érdekében valamely fenntartott szolgáltatás gyakorlása során szerzett információk fenntartása saját részére vagy más szolgáltatók részére, elsősorban a fenntartott szolgáltatások felhasználóira vonatkozó olyan információk visszatartása, amely információk közléséért a szolgáltatók kedvezőbb feltételeket biztosítanak.

Ezen utóbbi információ fontos lehet a verseny alatt álló szolgáltatások ellátása érdekében, amennyiben lehetővé teszi a szóban forgó szolgáltatások előfizetőinek megcélzását és az üzleti stratégia meghatározását. A fent említett magatartás diszkriminációt idézhet elő az olyan vállalkozásokkal szemben, amelyek részére a szóban forgó információ felhasználását megtagadják a 86. cikk c) pontjában foglaltak megsértésével. A szóban forgó információk kizárólag az érintett felhasználók beleegyezésével és a vonatkozó adatvédelmi jogszabályok értelmében közölhetők [lásd a személyi adatok és magánélet védelméről szóló tanácsi irányelvre tett javaslatot a közcélú digitális távközlési hálózatokkal, különösen az integrált szolgáltatású digitális hálózattal (ISDN) és a közcélú digitális mobilhálózatokkal kapcsolatban] [28].

viii. Fenntartott és/vagy nem fenntartott szolgáltatások ellátása révén szükségtelen fenntartott szolgáltatások előírása, ha a korábbi fenntartott szolgáltatások ésszerűen elválaszthatók a többiektől.

99. Az v., vi., vii. és viii. alpontban foglalt magatartások olyan feltételek alkalmazását idézik elő, amelyek nem kapcsolódnak a fenntartott szolgáltatáshoz, és megsértik a 86. cikk d) pontjában foglaltakat.

100. Az említett magatartások legtöbbjét valójában a szolgáltatási irányelv a szolgáltatások ellátásának a Szerződés 59. és 86. cikke értelmében vett olyan korlátozásának határozta meg, amelyet állami intézkedések idéznek elő. Ezért azon tágabb értelemben vett "korlátozások" körébe tartoznak, amelyeket az irány elv 6. cikke értelmében a tagállamoknak kell megszüntetniük.

101. A Bizottságnak az a véleménye, hogy a végberendezésekről és szolgáltatásokról szóló irányelvek is egyértelművé tesznek a 85. és 86. cikknek az ágazaton belüli alkalmazására vonatkozó egyes elveket.

A szolgáltatási irányelv hatálya nem terjed ki olyan fontos ágazatokra, mint a mobilkommunikáció és a műholdak; a versenyszabályok hatálya azonban teljes mértékben kiterjed ezen ágazatokra is. Sőt az irányelv hatálya alá tartozó szolgáltatásokat illetően nagymértékben függ a szabályozó szerv által kiadott engedélyek precizitásától, hogy a távközlési szervezetek részére marad-e lehetőség olyan önkényes feltételek kiszabására, amelyeket a versenyszabályok értelmében vizsgálat alá kell venni. Valamennyi feltétel nem szabályozható engedélyekben: következésképpen maradhat lehetőség az önkényes eljárásra. A versenyszabályoknak a vállalkozásokra történő alkalmazása ezért nagymértékben függ az engedélyek esetről esetre történő megvizsgálásától. A végberendezések esetében legfeljebb típusengedély írható elő.

b) Kereszttámogatás

102. A kereszttámogatás azt jelenti, hogy egy vállalkozás az egyik termék vagy földrajzi piac területén folytatott tevékenységének költségeit teljes egészében vagy részben egy másik termék vagy földrajzi piac területén folytatott tevékenységre hárítja át. A kereszttámogatás egyes körülmények között a távközlés területén eltorzíthatja a versenyt, azaz más versenytársakat olyan árajánlatokkal győz le, amelyek nem a hatékonyság vagy teljesítmény alapján, hanem olyan mesterséges eszközökkel válnak lehetővé, mint a támogatás. A szolgáltatás ellátásának és a berendezéssel való ellátásnak a fejlesztése érdekében döntő jelentőségű a tisztességtelen versenyhez vezető kereszttámogatás elkerülése.

103. A kereszttámogatás nem vezet kizsákmányoló ármegállapításhoz, és nem korlátozza a versenyt, ha olyan fenntartott tevékenységek költségeiről van szó, amelyek támogatása egyéb fenntartott tevékenységekből eredő bevételekből történik, mivel ezen tevékenységekre vonatkozóan nem áll fenn verseny. A támogatásnak ez a formája még szükséges is, mivel lehetővé teszi kizárólagos jogok birtokában lévő távközlési szervezetek részére valamely közcélú szolgáltatás egyetemes és mindenki számára ugyanazon feltételek mellett történő ellátásának kötelezettségét teljesíteni. Például a nem nyereséges vidéki területek telefonellátásának támogatása a nyereséges városi területek vagy a távolsági hívások telefonellátásából származó bevételekkel történik. Ugyanez mondható el a fenntartott szolgáltatások ellátásának verseny keretében folyó tevékenységből származó bevételekkel történő támogatásáról. A költségorientáltság általános elvének alkalmazása végső soron többek között annak biztosítása érdekében történik, hogy az árak a felhasználók részére ne legyenek egyenlőtlenek.

104. A verseny keretében folyó tevékenységek támogatása azonban – akár szolgáltatásokra, akár berendezésekre vonatkozóan – azok költségeinek monopoltevékenységekre hárításával eltorzíthatja a versenyt a 86. cikk megszegésével. Kimerítheti a visszaélés fogalmát egy olyan vállalkozás részéről, amely a Közösségen belül erőfölénnyel rendelkezik. Sőt a monopólium keretében végzett tevékenységek felhasználóinak olyan költségeket kell viselniük, amelyek nem kapcsolódnak ezen tevékenységek ellátásához. Kereszttámogatás előfordulhat monopóliumszerű ellátás és berendezésgyártás, valamint értékesítés között is. Kereszttámogatás nyújtható az alábbi módokon:

- a szóban forgó tevékenységek folytatásának jelentősen a piaci árfolyam alatt ellentételezett tőkével történő finanszírozásával,

- a szóban forgó tevékenységekhez olyan helyiségek, berendezések, szakértők és/vagy szolgáltatások biztosításával, amelyek díjazása jelentősen alacsonyabb a piaci áraknál.

105. Verseny keretében folyó új tevékenységek megindításának monopolbevételekből történő finanszírozását vagy monopol anyagi és szellemi eszközök rendelkezésre bocsátását illetően ez olyan beruházásnak minősül, amelynek költségeit az új tevékenységre kell hárítani. Az új termék vagy szolgáltatás felkínálása hosszú távon rendszerint magában foglalja az ilyen beruházás ésszerű megtérülését. Ha nem, akkor a Bizottság mérlegeli az esetet az érintett vállalkozás megtérülési tervei és a gazdasági összefüggések alapján.

106. A távközlési szervezetek könyvvitelének átláthatósága lehetővé teszi a Bizottság részére annak megállapítását, hogy fennáll-e a kereszttámogatás azon esetekben, amelyekben ez a kérdés felmerül. Az ONP-irányelv erre vonatkozóan előírja olyan összehangolt díjszabási elvek meghatározását, amelyek az ilyen esetek számát csökkenthetik.

Az említett átláthatóság olyan számviteli rendszer alkalmazásával érhető el, amely biztosítja valamennyi költségnek a fenntartott és a nem fenntartott tevékenységek közötti teljesen arányos elosztását. A költségek megfelelő elosztása könnyebben biztosítható a szerkezeti különválasztás eseteiben, azaz olyan külön jogi személyek létrehozásával, amelyek a kétféle tevékenységet külön végzik.

Megfelelő számviteli rendszer alkalmazásával lehetővé kell tenni valamennyi költségnek a támogatott tevékenységek közötti elosztását és azok azonosítását. E rendszeren belül valamennyi terméknek és szolgáltatásnak arányosan kell viselnie valamennyi vonatkozó költséget, beleértve a kutatás és fejlesztés költségeit, a berendezésekkel kapcsolatos költségeket és az általános költségeket. Lehetővé kell tennie olyan nyilvántartott számadatok produkálását, amelyeket a könyvvizsgálók ellenőrizhetnek.

107. A fent említettek (59. pont) szerint a távközlési szervezetek részvételével kötött együttműködési megállapodások esetében a kereszttámogatás mellőzésének szavatolása egyik feltétele annak, amelyet a Bizottság a 85. cikk (3) bekezdése értelmében vett mentességhez megkövetel. Az említett garancia megfelelő betartásának ellenőrzése érdekében a Bizottság már előirányozza vagy megköveteli a felektől a fentiekben leírtak szerinti megfelelő számviteli rendszer alkalmazását és az elszámolások rendszeres benyújtását a Bizottsághoz. A számviteli módszer megválasztásakor a Bizottság fenntartja annak lehetőségét, hogy az elszámolásokat független könyvvizsgálókkal ellenőrizteti, különösen ha bármely kétely felmerül a tekintetben, hogy a rendszer biztosítani tudja a szükséges átláthatóságot, illetve a kereszttámogatás felszedését. Ha a garancia megfelelőképpen nem ellenőrizhető, a Bizottság visszavonhatja a mentességet.

108. A Bizottság egyetlen más esetben sem tűzi ki a távközlési szervezetek ilyen átláthatóságának számonkérését. Ha azonban valamely meghatározott esetben jelentős tényezők együttesen ilyen visszaélés jellegű kereszttámogatásra és/vagy kizsákmányoló ármegállapítás előfordulására utalnak, a Bizottság megállapíthatja az ilyen kereszttámogatás vagy kizsákmányoló ármegállapítás vélelmezését. A megfelelő külön számviteli rendszer fontos lehet ezen vélelem cáfolása érdekében.

109. Valamely fenntartott tevékenység kereszttámogatása egy nem fenntartott tevékenység segítségével elvben nem korlátozza a versenyt. A 90. cikk (2) bekezdésében foglalt kivétel alkalmazása az ilyen nem fenntartott tevékenységre azonban rendszerint nem indokolható azon ténnyel, hogy a szóban forgó távközlési szervezet pénzügyi életképessége a nem fenntartott tevékenységen nyugszik. A távközlési szervezet pénzügyi életképességét és annak általános gazdasági érdekű feladata teljesítését az állam kizárólag úgy tudja biztosítani, hogy adott esetben kizárólagos vagy különleges jogokkal ruházza fel, és korlátozásokat alkalmaz a fenntartott tevékenységekkel versenyben álló tevékenységekkel szemben.

110. Az EGK-n kívül álló állami vagy magánüzemeltető által gyakorolt kereszttámogatás is visszaélésnek minősülhet a 86. cikk értelmében, ha a szóban forgó üzemeltető az EGK-n belül erőfölénnyel rendelkezik valamely berendezéseket vagy nem fenntartott szolgáltatásokat illetően. Ezen erőfölény fennállását, amely birtokosa részére számottevő mértékben lehetővé teszi a versenytársaitól és vevőitől és végső soron a fogyasztóktól független magatartást, valamennyi EGK-n belüli és azon kívüli tényező alapján kell megítélni.

B. A távközlési szervezeteken kívüli vállalkozások visszaélései

111. A szolgáltatások liberalizálásán túl a távközlési szervezeteken kívüli egyéb vállalkozások is egyre inkább kiterjeszthetik a hatásukat erőfölény szerzésére a nem fenntartott piacokon. Már rendelkezhetnek ilyen erőfölénnyel egyes szolgáltatási piacokon, amelyek nem voltak fenntartva. Ha erőfölényüket kihasználják a verseny korlátozása és hatáskörük kiterjesztése érdekében, a 86. cikk rájuk is alkalmazható lesz. Az általuk elkövethető visszaélések nagyjából hasonlóak a korábban a távközlési szervezetekkel kapcsolatban leírt visszaélések többségéhez.

112. A 86. cikk megszegése elkövethető az ipari tulajdonjogok visszaélésszerű gyakorlása által a távközlés szempontjából döntő fontosságú szabványokkal kapcsolatban. A szabványok lehetnek a nemzetközi szabványosítás eredményei, illetve de facto szabványok és a vállalkozások tulajdonai.

113. A berendezések gyártói vagy a szolgáltatások ellátói függenek a tulajdonosi szabványoktól a számítógépparkjuk összekapcsolhatósága érdekében. Az olyan vállalkozás, amely erőfölényes hálózati felépítmény birtokában van, visszaélhet úgy az erőfölényével, hogy megtagadja az olyan információk közlését, amelyek szükségesek más felépítésű architektúráknak a saját architektúrájú termékeikhez való csatlakoztatásához. Egyéb lehetséges visszaélések – a távközlési szervezetekkel kapcsolatban említettekhez hasonlóak – többek között az információ közlésének halogatása, az információ minősége tekintetében gyakorolt diszkrimináció, a diszkriminatív ármegállapítás vagy egyéb kereskedelmi feltételek, továbbá az információk közlésének függővé tétele a gyártó, szolgáltató vagy felhasználó számára tisztességtelen kereskedelmi feltételek elfogadásától.

114. A Bizottság 1984. augusztus 1-jén elfogadta az IBM egyoldalú kötelezettségvállalását arra, hogy közli a többi gyártóval azon műszaki interfészadatokat, amelyek szükségesek ahhoz, hogy lehetővé tegyék versenyben álló termékek használatát az IBM-nek akkor legerőteljesebb system/370 elnevezésű számítógép-sorozatával. A Bizottság ezt követően felfüggesztette a 86. cikk alapján az IBM ellen 1980 decemberében kezdeményezett eljárást. Az IBM kötelezettségvállalása [29] kötelezettségvállalást tartalmaz az SNA-formátumokra és -protokollokra vonatkozóan is.

115. Különösen nehéz az a kérdés, hogyan lehet összeegyeztetni a szabványokra vonatkozó szerzői jogot a verseny előírásaival. Mindenesetre a szerzői jog nem használható fel mértéktelenül a verseny korlátozására.

C. A beszerzési erőpozícióval való visszaélések

116. A 86. cikk hatálya kiterjed a beszerzési erőfölénnyel rendelkező vállalkozások magatartására is. Az említett cikkben foglalt visszaélési példák ezért vonatkoznak az ilyen magatartásra is.

117. Az EGK-Szerződés 57. cikke (2) bekezdésén, 66., 100a. és 113. cikkén alapuló 90/531/EGK, a többek között a távközlési ágazatokban működő vállalkozások beszerzési eljárásairól szóló tanácsi irányelv [30] alapvetően szabályozza:

i. a beszerzési eljárásokat annak érdekében, hogy kölcsönösségi alapon biztosítsa a nemzeti alapon történő diszkrimináció mellőzését; és

ii. a fenntartott piacokon, nem pedig a versenypiacokon felhasználásra kerülő termékekre vagy szolgáltatásokra vonatkozóan. Az említett irányelv, amelynek címzettjei a tagállamok, nem zárja ki a 86. cikk alkalmazását az irányelv hatálya alá tartozó termékek beszerzésére. A Bizottság esetről esetre dönti el, hogyan lehet biztosítani ezen eltérő szabályegyüttesek következetes módon történő alkalmazását.

118. Továbbá mind a fenntartott, mind a versenypiacokon az irányelv hatálya alá tartozóktól eltérő gyakorlatokról is megállapítható a 86. cikkben foglaltak megsértése. Példa erre az erőfölény kihasználása rendkívül kedvező árak vagy egyéb kereskedelmi feltételek alkalmazása érdekében, a többi beszerzőhöz és ellátóhoz viszonyítva (86. cikk a) pontja). Ez diszkriminációt eredményezhet a 86. cikk c) pontja értelmében. Az erőfölénnyel rendelkező beszerző részéről – akár a beszerzett termék kizárólagos forgalmazási jogának kikényszerítése révén, akár más módon – gazdasági erejének más piacokra történő kiterjesztése visszaélésnek minősülhet [lásd a Bíróság ítéletét a "Télémarketing" ügyben (lásd a 24. lábjegyzetet)].

119. További visszaélést jelentő gyakorlat lehet a beszerzés függővé tétele attól, hogy a beszerzendő termékre vonatkozó szabványokat az ellátó engedélyezze a beszerző részére vagy más ellátók részére (86. cikk d) pontja).

120. Ezenkívül még a versenyben álló piacokon is fennállhatnak diszkriminációs eljárások nemzeti alapon, mivel a nemzeti nyomás gyakorlása és a nem gazdasági jellegű hagyományos kapcsolatok nem mindig tűnnek el gyorsan a piacok liberalizálását követően. Ebben az esetben valamely ellátó gazdasági szükségszerűség nélküli rendszeres kizárása vagy jelentős mértékben kedvezőtlen bánásmód vele szemben vizsgálható a 86. cikk alapján, különösen annak b) pontja (teljesítmény korlátozása) és c) pontja (diszkrimináció) tekintetében. A Bizottság az eset megítélésekor alaposan megvizsgálja, hogy a szerződés odaítéléséhez az erőfölényben lévő vállalkozás ugyanazon követelményeket alkalmazta-e valamennyi ellátóval szemben. A Bizottság rendszerint figyelembe veszi az irányelv 27. cikkének (1) bekezdésében említettekhez hasonló követelményeket [31]. Mivel a szóban forgó beszerzések nem tartoznak az irányelv hatálya alá, a Bizottság nem követeli meg átlátható beszerzési eljárások alkalmazását.

D. A tagállamok közötti kereskedelemre gyakorolt hatás

121. A 85. cikkel kapcsolatban kifejtett iránymutatással azonos elvet kell itt is alkalmazni. Sőt bizonyos körülmények között, mint például egy versenytársnak valamely erőfölénnyel rendelkező vállalkozás által történő kiszorítása esetében, bár a tagállamok közötti kereskedelmet nem közvetlenül érinti, a 86. cikk értelmében elegendő annak bizonyítása, hogy hátrányos következményekkel jár a közös piac versenystruktúrájára.

VI. A 85. ÉS 86. CIKK ALKALMAZÁSA A MŰHOLDAK TERÜLETÉN

122. A Bizottság általában ezen ágazat fejlesztésével foglalkozik az 1990. november 20-i "Zöld könyv a közös eljárásról a műholdas távközlés területén az Európai Közösségben" című kiadványában [dok. COM(90) 490 végleges]. A műholdak fokozódó jelentősége és azon különleges bizonytalanság következtében, amely a vállalkozások között ezen ágazaton belül a verseny szabályainak egyes esetekre történő alkalmazása tekintetében fennáll,helyénvaló, hogy ezen iránymutatásokon belül külön fejezet foglalkozzék az ágazattal.

123. A műholdakra vonatkozó állami szabályozások nem tartoznak az EGK-Szerződés 90. cikke értelmében a végberendezésekről és a fent említett szolgáltatásokról szóló bizottsági irányelvek hatálya alá, kivéve a végberendezésekről szóló azon irányelvet, amely a nyilvános hálózathoz nem csatlakoztatott, kizárólagosan vételre szolgáló műholdas állomásokat veszi figyelembe. A Bizottság álláspontja a Szerződésben foglalt versenyszabályoknak megfelelő szabályozási keretről a Bizottságnak a fent említett műholdakról szóló zöld könyvében nyer megfogalmazást.

124. A Szerződésben foglalt versenyszabályok hatálya minden esetre teljes mértékben kiterjed a műholdak területére is, többek között a 85. és 86. cikk vonatkozik a vállalkozásokra. Az alábbiakban utalás történik arra, hogy a fenti, elsősorban a IV. és V. fejezetben kifejtett elveket hogyan kell a műholdakra alkalmazni.

125. Az európai távközlési szervezetek közötti, elsősorban a nemzetközi egyezmények keretén belüli megállapodások jelentős szerepet játszhatnak az európai műholdas rendszerek ellátásában és az egész Közösségen belül a műholdas szolgáltatások összehangolt fejlesztésében. Ezen előnyöket kell figyelembe venni a versenyszabályok alapján, feltéve hogy a megállapodások nem tartalmaznak olyan korlátozásokat, amelyek nem elengedhetetlenek az említett célok eléréséhez.

126. A távközlési szervezetek közötti megállapodások a műholdas rendszerek legtágabb értelemben vett üzemeltetéséről beleütközhetnek a 85. cikkbe. Az űrszegmens kapacitását illetően a távközlési szervezetek egymásnak versenytársai, akár ténylegesen, akár potenciálisan. Űrszegmens-kapacitásuk teljes vagy részleges összeadása során egymás között korlátozhatják a versenyt. Ezenkívül korlátozhatják a versenyt harmadik felekkel szemben, amennyiben megállapodásaik a következő célú vagy hatályú rendelkezéseket tartalmazzák: például az olyan rendelkezések, amelyek készleteiket minőségben és/vagy mennyiségben korlátozzák, vagy amelyek üzleti önállóságukat korlátozzák azáltal, hogy közvetlenül vagy közvetve egyeztetést írnak elő az említett harmadik felek és a megállapodások szerződő felei között. Meg kell vizsgálni, hogy az ilyen megállapodások a 85. cikk (3) bekezdése értelmében számíthatnak-e mentességre, feltéve hogy azokat bejelentették. A harmadik felek versenyképességének korlátozásai azonban kizárhatják az ilyen mentességet. Meg kell továbbá vizsgálni, hogy az ilyen megállapodások erősítik-e a szerződő felek egyedi vagy kollektív erőfölényét, amely szintén kizárná a mentesség megadását. Ez az eset állhatna fenn elsősorban, ha a megállapodás