Közlemény a nemzeti bíróságok és a Bizottság állami támogatások terén folytatott együttműködéséről

(95/C 312/07)

E közlemény célja, hogy iránymutatást adjon a nemzeti bíróságok és a Bizottság állami támogatások terén folytatott együttműködéséhez. A közlemény semmiképpen sem korlátozza a közösségi jog által a tagállamokra, magánszemélyekre, illetve vállalkozásokra ruházott jogokat. Továbbá nem sérti a közösségi jognak az Európai Közösségek Bírósága és Elsőfokú Bírósága által adott bármiféle értelmezését. Végül pedig semmiképpen nem kívánja befolyásolni a nemzeti bíróságokat kötelezettségeik teljesítésében.

I. BEVEZETÉS

1. A tagállamok közötti belső határok megszüntetése lehetővé teszi a vállalkozások számára a Közösségen belül, hogy tevékenységüket a belső piac egészére kiterjesszék, a fogyasztók számára pedig azt, hogy a fokozott verseny előnyeit élvezzék. Ezeket az előnyöket a verseny olyan torzulásai nem veszélyeztethetik, amelyeket a vállalkozásoknak indokolatlanul nyújtott támogatás idéz elő. A belső piac kiteljesedése ezért újra megerősíti a közösségi versenypolitika végrehajtásának fontosságát.

2. A Bíróság számos fontos ítéletet hozott az EK-Szerződés 92. és 93. cikkének értelmezése és alkalmazása tárgyában. Az Elsőfokú Bíróság hatásköre immár kiterjed a Bizottság állami támogatást érintő határozataival szemben magánfelek által indított keresetekre, így hozzájárulva az esetjog fejlesztéséhez is ezen a téren. A Bizottság az Elsőfokú Bíróság és a Bíróság felügyelete mellett felelős a versenyszabályok mindennapos alkalmazásáért. A tagállamok hatóságai és bíróságai a Közösség bíróságaival és a Bizottsággal együtt, a Bíróság esetjogában kialakult alapelveknek megfelelően látják el az EK-Szerződés állami támogatási szabályainak végrehajtására irányuló feladataikat és kötelezettségeiket.

3. A versenypolitika megfelelő alkalmazása a belső piacon megkövetelheti a Bizottság és a nemzeti bíróságok közötti hatékony együttműködést. Ez a közlemény kifejti, hogy a Bizottság miként szándékozik – a 92. és 93. cikk alkalmazásának egyes eseteiben megvalósított szorosabb együttműködés útján – támogatni a nemzeti bíróságokat. Gyakran hangzanak el olyan aggodalmak, hogy az állami támogatás ügyeiben a Bizottság végső határozatai néha valamennyivel azután születnek meg, hogy a verseny torzulásai harmadik személyek érdekeit megsértették. Minthogy a Bizottság nincs mindig olyan helyzetben, hogy azonnal cselekedjen a harmadik személyek érdekeinek védelmében az állami támogatást érintő ügyekben, a nemzeti bíróságok alkalmasabbak lehetnek arra, hogy a 93. cikk (3) bekezdésének utolsó mondata megszegésének eseteivel foglalkozzanak és orvosolják azokat.

[1]

4. A Bizottság az a közigazgatási hatóság, amely felelős a versenypolitika közösségi érdeket szolgáló végrehajtásáért és továbbfejlesztéséért. A nemzeti bíróságok feladata a jogok védelmezése és a kötelezettségek kikényszerítése, rendszerint magánszemélyek részéről érkező igény alapján. A Bizottságnak meg kell vizsgálnia a 92. cikk (1) bekezdésének hatálya alá tartozó valamennyi támogatási intézkedést, hogy mérlegelje azok összeegyeztethetőségét a közös piaccal. A nemzeti bíróságoknak meg kell bizonyosodniuk arról, hogy a tagállamok eleget tesznek eljárási kötelezettségeiknek.

5. A 93. cikk (3) bekezdése (alább félkövér betűkkel szedett) utolsó mondatának közvetlen hatálya van a tagállamok jogrendjében.

"A Bizottságot az észrevételei megtételéhez szükséges időben tájékoztatni kell minden támogatás nyújtására és módosítására irányuló szándékról. Ha a Bizottság úgy véli, hogy ez a szándék a 92. cikk értelmében nem egyeztethető össze a közös piaccal, haladéktalanul megindítja a (2) bekezdés szerinti eljárást. Amíg ebben az eljárásban végső határozat nem születik, az érintett tagállam a tervezett intézkedéseket nem hajtja végre."

6. A 93. cikk (3) bekezdésének utolsó mondatában említett végrehajtási tilalom kiterjed minden olyan támogatásra, amely bejelentés nélkül valósult meg [2]; bejelentés esetén az előzetes időszak során, amennyiben pedig a Bizottság eljárást kezdeményez, a végső határozat meghozataláig hatályos [3].

7. A bíróságnak, mielőtt a 93. cikk (3) bekezdésének utolsó mondata alapján határozatot hozna, természetesen mérlegelnie kell azt, hogy a "tervezett intézkedések" a 92. cikk (1) bekezdése [4] értelmében állami támogatásnak minősülnek-e. A Bizottság határozatai és a Bíróság esetjoga számottevő figyelmet fordít e fontos kérdésre. Ennek megfelelően az állami támogatás fogalmát szélesebben kell értelmezni úgy, hogy az ne csak szubvenciókra, hanem az adókedvezményekre és a közalapokból olyan körülmények között megvalósított beruházásokra is kiterjedjen, amelyek között egy magánbefektető tartózkodna a beruházásban való részvételtől [5]. A támogatásnak az "államtól" kell erednie, amely magában foglalja a hatóság valamennyi szintjét, megjelenési formáját és megnyilvánulását [6]. A támogatásnak bizonyos vállalkozásokat vagy bizonyos áruk termelését kell előnyben részesítenie, ugyanis így különböztethető meg az az állami támogatás, amelyre a 92. cikk (1) bekezdése alkalmazandó azoktól az általános intézkedésektől, amelyekre nem kell alkalmazni azt [7]. Azok az intézkedések például, amelyek sem tárgyuk, sem joghatásuk folytán nem részesítenek előnyben bizonyos vállalkozásokat, illetve bizonyos áruk termelését, vagy amelyek objektív kritériumok alapján vonatkoznak személyekre tekintet nélkül arra a helyszínre, ágazatra vagy vállalkozásra, ahol a kedvezményezettet foglalkoztathatják, nem tekintendők állami támogatásnak.

8. Csak a Bizottság dönthet arról, hogy az állami támogatás "összeegyeztethető a közös piaccal", azaz engedélyezett.

9. A 92. cikk (1) bekezdésének alkalmazása során a nemzeti bíróságok természetszerűleg előzetes kérdéseket intézhetnek a Bírósághoz az EK-Szerződés 177. cikke alapján, bizonyos körülmények esetén pedig kötelesek ezt megtenni. A Bizottság közreműködését is kérniük kell olyan módon, hogy "jogi, illetve gazdasági tájékoztatást" kérnek tőle, ahogyan ez a Bíróság Delimitis-ügyben az EK-Szerződés 85. cikke tekintetében hozott ítélete [8] esetén történt.

10. A nemzeti bíróságok feladata, hogy védelmezzék azokat a jogokat, amelyek a magánszemélyeket a 93. cikk (3) bekezdésének utolsó mondatában előírt tilalom közvetlen hatályának eredményeképpen megilletik. A bíróságnak minden megfelelő eszközt és jogorvoslati lehetőséget, továbbá a nemzeti jog valamennyi idevágó rendelkezését alkalmaznia kell, hogy a Szerződésből a tagállamokra háruló e kötelezettség közvetlen hatályának érvényt szerezzen [9]. A nemzeti bíróságoknak a joghatóságukba tartozó ügyekben teljes egészében alkalmazniuk kell a közösségi jogot, és védelmezniük az e jog által a magánszemélyekre ruházott jogokat; ezért figyelmen kívül kell hagyniuk a nemzeti jog ezzel esetleg ellentétes, akár a közösségi szabály előtt, akár azt követően elfogadott rendelkezéseit [10]. A bíró értelemszerűen, a nemzeti jog alkalmazandó szabályainak és a Bíróság esetjogának [11] megfelelően ideiglenes mentességet nyújthat, például a nem jogszerűen folyósított támogatási összegek befagyasztásának, illetve visszatérítésének elrendelésével és kártérítés megítélésével olyan személyek javára, akiket érdeksérelem ért.

11. A Bíróság úgy tartja, hogy a közösségi szabályok maradéktalan érvényesülését csorbítaná, és az általuk biztosított jogok védelme gyengülne, ha a magánszemélyek nem kapnának jogorvoslatot, amikor jogaik a közösségi jog olyan megszegése révén sérülnek, amelyért egy tagállam tehető felelőssé [12]; a Szerződés rendszerének elválaszthatatlan részét képezi az az alapelv, amely szerint az államok felelősek a magánszemélyeknek a közösségi jog olyan megszegésével okozott veszteségért és kárért, amelyért az állam tehető felelőssé [13]; annak a nemzeti bíróságnak, amely a közösségi jogot érintő ügyben úgy véli, hogy az ideiglenes mentesség nyújtásában csupán a nemzeti jog egyetlen szabálya akadályozza őt, figyelmen kívül kell hagynia ezt a szabályt [14].

12. Ezeket az alapelveket a Közösség versenyszabályainak megszegése esetén kell alkalmazni. A magánszemélyek és a vállalkozások részére a nemzeti jog által előírt valamennyi eljárási szabályhoz és jogorvoslati lehetőséghez való hozzáférést ugyanolyan feltételekkel kell biztosítani, mint amely feltételeket a nemzeti jog hasonló megszegése esetén kell alkalmazni. A bánásmód ezen azonossága nemcsak a közvetlen hatállyal rendelkező közösségi jog megszegésének végleges megállapítására vonatkozik, hanem kiterjed mindazokra a jogi eszközökre is, amelyek képesek hozzájárulni a hatékony jogvédelemhez.

III. A BIZOTTSÁG KORLÁTOZOTT HATÁSKÖREI

13. A közösségi versenyjog nemzeti bíróságok által történő alkalmazása számottevő előnyökkel jár a magánszemélyek és a vállalkozások számára. A Bizottság nem nyújthat kártérítést a 93. cikk (3) bekezdésének megsértése folytán elszenvedett veszteség esetén. Ilyen természetű követelések csak a nemzeti bíróságoknál terjeszthetők elő. A nemzeti bíróságok rendszerint ideiglenes intézkedéseket hozhatnak, és elrendelhetik a jogsértések mielőbbi megszüntetését. A nemzeti bíróságok előtt lehetőség van a közösségi jog szerinti keresetek és a nemzeti jog szerinti keresetek összekapcsolására. A Bizottság előtt folyó eljárásban ez nem lehetséges. A bíróságok ezen túlmenően megítélhetik a költségek kifizetését a pernyertes fél részére. Erre a Bizottság előtti igazgatási eljárásban soha nincs lehetőség.

IV. A 93. CIKK (3) BEKEZDÉSÉNEK ALKALMAZÁSA

14. A tagállamok kötelesek tájékoztatni a Bizottságot a támogatás nyújtására vonatkozó minden tervről, illetve a már jóváhagyott támogatási tervek módosításáról. Ez olyantámogatás esetén is alkalmazandó, amely a 92. cikk (2) bekezdése értelmében automatikusan jóváhagyhatónak minősül, mert a Bizottságnak ellenőriznie kell a kellő feltételek teljesülését. A bejelentési kötelezettség alól az egyetlen kivétel a de minimis osztályba sorolt támogatás, mivel az nem érinti jelentősen a tagállamok közötti kereskedelmet, és ezért nem tartozik a 92. cikk (1) bekezdésének hatálya alá [15].

15. A Bizottság részére bejelentést tesznek az általános támogatási rendszerekről, illetve programokról, valamint a támogatás egyes vállalkozások részére történő odaítélésére vonatkozó tervekről. Ha a Bizottság engedélyez egy programot, akkor a program alapján nyújtandó támogatásról általában már nem kell bejelentést tenni. Néhány támogatási szabályzat, illetve meghatározott iparágak vagy meghatározott támogatásfajták keretében azonban külön-külön bejelentési kötelezettség alá tartozik a támogatásnyújtás valamennyi esete, illetve egy meghatározott összeget meghaladó támogatásnyújtás. Néhány esetben a meghatározott programokon belül a Bizottság engedélyezési feltételei is írhatnak elő egyedi bejelentést. A tagállamokat bejelentési kötelezettség terheli az engedélyezett programok keretén kívül odaítélendő támogatások tekintetében. Be kell jelenteni a tervezett intézkedéseket, ideértve a közalapokból köz- vagy magánvállalkozásoknak szánt pénzügyi átutalásokkal kapcsolatos terveket is, amelyek a 92. cikk (1) bekezdése szerinti támogatást foglalhatnak magukban.

16. Az első kérdés, amelyet a nemzeti bíróságoknak a 93. cikk (3) bekezdésének utolsó mondata értelmében indított eljárás során mérlegelniük kell, az az, hogy az intézkedés a 92. cikk (1) bekezdése alapján új vagy létező állami támogatásnak minősül-e. A második megválaszolandó kérdés az, hogy az intézkedésről tettek-e bejelentést akár egyedileg, akár program keretében, és ha igen, a Bizottságnak volt-e kellő ideje a határozat meghozatalához [16].

17. A támogatási programok tekintetében a Bíróság két hónapos időszakot tart olyan "kellő időnek", amelyet követően az érintett tagállam, a Bizottság részére tett előzetes bejelentést követően, végrehajthatja a bejelentett intézkedést [17]. Ezt az időszakot a Bizottság egyes esetekben belátása szerint 30 munkanapra, a "gyorsított eljárás" keretében pedig 20 munkanapra csökkenti. Az időszak akkor kezdődik, amikor a Bizottság úgy látja, hogy a tagállam által szolgáltatott információ elegendő a határozathozatalhoz [18].

18. Amennyiben a Bizottság a 93. cikk (2) bekezdésében előírt eljárás megindításáról dönt, az az időszak, amelynek során a támogatással kapcsolatos intézkedést tilos végrehajtani addig tart, amíg a Bizottság pozitív határozatot nem hoz. A be nem jelentett támogatási intézkedéseknél a Bizottság határozathozatali eljárása nincs határidőhöz kötve, bár a lehető legrövidebb időn belül jár el. A Bizottság végső határozata előtt támogatás nem nyújtható.

19. Amennyiben a Bizottság valamely támogatási intézkedés tárgyában nem hoz határozatot, a nemzeti bíróságok számára a közösségi jog értelmezése során mindig az Elsőfokú Bíróság és a Bíróság esetjoga, valamint a Bizottság kibocsátott határozatai az irányadók. A Bizottság számos általános közleményt bocsátott ki, amelyek e tekintetben segítségül szolgálhatnak [19].

20. A nemzeti bíróságoknak ilyen módon képesnek kell lenniük annak eldöntésére, hogy az adott intézkedés a 93. cikk (3) bekezdése alapján megengedhető-e vagy sem. Amennyiben a nemzeti bíróságoknál kétségek merülnek fel, lehetőségük van, illetve egyes esetekben kötelesek előzetes döntést kérni a Bíróságtól a 177. cikknek megfelelően.

21. Amennyiben a nemzeti bíróságok úgy döntenek, hogy a 93. cikk (3) bekezdésének nem tettek eleget, ki kell mondaniuk, hogy az adott intézkedés sérti a közösségi jogot, és megfelelő intézkedéseket kell hozniuk a magánszemélyek és a vállalkozások jogainak védelmére.

V. A BIZOTTSÁG HATÁROZATAINAK JOGHATÁSAI

22. A Bíróság úgy ítéli meg [20], hogy a nemzeti bíróságokat kötelezik a 93. cikk (2) bekezdése szerint a tagállamoknak címzett bizottsági határozatok, amennyiben az adott támogatás kedvezményezettje kétségbe kívánja vonni annak a határozatnak az érvényességét, amelyről az érintett tagállamtól írásbeli tájékoztatást kapott, és amennyiben az EK-Szerződés 173. cikkében előírt határidőn belül nem tudott keresetet indítani a határozat semmissé nyilvánítása érdekében.

VI. EGYÜTTMŰKÖDÉS A NEMZETI BÍRÓSÁGOK ÉS A BIZOTTSÁG KÖZÖTT

23. A Bizottság elismeri, hogy a 92. és 93. cikknek a nemzeti bíróságok által történő alkalmazására vonatkozó, a fentiekben rögzített alapelvek összetettek és nem mindig kellően kidolgozottak ahhoz, hogy az előbbiek igazságszolgáltatási kötelezettségeiknek kellőképpen eleget tudjanak tenni. A nemzeti bíróságok ezért a Bizottság segítségét kérhetik.

24. Az EK-Szerződés 5. cikke a Szerződés céljainak megvalósítása érdekében megállapítja a közösségi intézmények és a tagállamok között a megbízható és folyamatos együttműködés elvét, ideértve a 3. cikk g) pontjának végrehajtását is, amely olyan rendszer létrehozását irányozza elő, amely megakadályozza a belső piaci verseny torzulását. Ez az alapelv a kölcsönös segítségnyújtás kötelezettségeivel és feladataival jár együtt, mind a tagállamokra, mind pedig a közösségi intézményekre nézve. Az 5. cikk értelmében a Bizottság köteles együttműködni a tagállamok igazságszolgáltatási szerveivel, amelyeknek gondoskodniuk kell a közösségi jog nemzeti jogrendben történő alkalmazásáról és tiszteletben tartásáról.

25. A Bizottság úgy véli, hogy ez az együttműködés nélkülözhetetlen a közösségi versenyjog szigorú, hatékony és következetes alkalmazásának biztosításához. Ezen túlmenően a 93. cikk (3) bekezdése hatályának biztosítása érdekében szükség van a nemzeti bíróságok részvételére a versenyjognak az állami támogatás terén történő alkalmazásában. A Szerződés kötelezi a Bizottságot a 93. cikk (2) bekezdésében előírt eljárás követésére még azelőtt, hogy sor kerül az olyan támogatás visszatérítésének elrendelésére, amely összeegyeztethetetlen a közös piaccal [21]. A Bíróság kimondta, hogy a 93. cikk (3) bekezdésének közvetlen hatálya van, és hogy egy támogatási intézkedés jogszerűtlensége és annak következményei a Bizottság egy-egy támogatási intézkedésre vonatkozó pozitív határozatával visszamenőleg soha nem hagyhatók jóvá. Az állami támogatás terén előírt bejelentési szabályok alkalmazása ezért lényeges összekötő kapcsot képez a magánszemélyek és vállalkozások által esetlegesen indítható keresetek láncolatában.

26. E megfontolások nyomán a Bizottság arra törekszik, hogy a következők szerint szorosabb együttműködést valósítson meg a nemzeti bíróságokkal.

27. A Bizottság elkötelezett a nyíltság és átláthatóság politikája iránt. A Bizottság politikájában ahhoz tartja magát, hogy az érintett feleket hasznos tájékoztatással lássa el a versenyszabályok alkalmazásáról. Ebből a célból továbbra is a lehető legtöbb információt teszi közzé az állami támogatás eseteiről és politikájáról. Az egyes ügyek kivizsgálásában a nemzeti bíróságok segítségére szolgálhat a Bíróság és az Elsőfokú Bíróság esetjoga, az állami támogatásról a Bizottság által közzétett általános szövegek, a Bizottság határozatai, a Bizottság éves jelentései a versenypolitikáról és az Európai Unió havi értesítője.

28. Amennyiben ezek az általános útmutatók nem elegendőek, a nemzeti bíróságok nemzeti eljárásjoguk keretein belül eljárási jellegű tájékoztatást kérhetnek a Bizottságtól annak tisztázása érdekében, hogy egy adott ügy folyamatban van-e a Bizottság előtt, hogy tettek-e bejelentést az ügyről vagy sem, vagy hogy a Bizottság hivatalosan kezdeményezett-e eljárást, vagy egyéb határozatokat hozott-e.

29. A nemzeti bíróságok konzultálhatnak a Bizottsággal akkor is, ha a 92. cikk (1) bekezdésének vagy a 93. cikk (3) bekezdésének alkalmazása során különös nehézségek merülnek fel. A 92. cikk (1) bekezdését illetően ezek a nehézségek főként az intézkedés állami támogatásként történő jellemzésével, a verseny ezáltal esetleg előidézett lehetséges torzulásával és a tagállamok közötti kereskedelemre gyakorolt hatással állhatnak összefüggésben. A bíróságok ezért konzultálhatnak a Bizottsággal a Bizottság e kérdésekkel kapcsolatos szokásos eljárásáról. Tájékoztatást kaphatnak a Bizottságtól a tényszerű adatokkal, statisztikákkal, piaci tanulmányokkal és gazdasági elemzésekkel kapcsolatban. A Bizottság lehetőség szerint közli ezeket az adatokat, vagy megjelöli a forrást, ahonnan azok beszerezhetők.

30. Válaszában a Bizottság az egyedi eset érdemét vagy az intézkedés közös piaccal való összeegyeztethetőségét nem érinti. A Bizottság válasza a megkereső bíróságot nem köti. A Bizottság egyértelműen kijelenti, hogy álláspontja nem végleges, és nem érinti a bíróság azon jogát, hogy a 177. cikk alapján a Bíróság előzetes döntését kérje.

31. Az igazságszolgáltatás megfelelő működésének érdekében áll, hogy a Bizottság a lehető legrövidebb időn belül válaszoljon a jogi és ténybeli tájékoztatás iránti megkeresésekre. A Bizottság mindazonáltal csak akkor tud eleget tenni ezeknek a megkereséseknek, ha azok több feltételnek is megfelelnek. A kért adatok valóban a Bizottság rendelkezésére kell, hogy álljanak, és a Bizottság csak a nem bizalmas információkat szolgáltatja ki.

32. Az EK-Szerződés 214. cikke megköveteli a Bizottságtól, hogy bizalmas jellegű információkat ne szolgáltasson ki. Ezen túlmenően az 5. cikk szerinti megbízható együttműködés a bíróságok és a Bizottság közötti kapcsolatokra vonatkozik, és nem terjed ki az említett bíróságok előtt folyamatban lévő jogvitában érintett felekre. A Bizottság köteles a jogi semlegességhez és pártatlansághoz tartani magát. Következésképpen nem teljesíti a tájékoztatás iránti megkereséseket, kivéve ha azok nemzeti bíróságtól származnak akár közvetlenül, akár közvetett módon, olyan feleken keresztül, akiket az érintett bíróság bizonyos információk beszerzésére utasított.

VII. ZÁRÓ MEGJEGYZÉSEK

33. Ez a közlemény értelemszerűen alkalmazandó a megfelelő állami támogatással kapcsolatos szabályokra, amennyiben azok közvetlen hatállyal rendelkeznek a következők tagállamaiban:

- az Európai Szén- és Acélközösséget létrehozó szerződés, illetve az annak nyomán elfogadott rendelkezések, és

- az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás.

34. Ez a közlemény iránymutatásként szolgál, és semmiképpen nem korlátozza a közösségi jog által a tagállamokra, magánszemélyekre vagy vállalkozásokra ruházott jogokat.

35. Ez a közlemény nem érinti a közösségi jognak az Európai Közösségek Bírósága és Elsőfokú Bírósága részéről adható értelmezését.

36. Az e közlemény nyomán a Bizottság által adott válaszok összefoglalóját a versenypolitikáról szóló jelentésben évenként közzéteszik.

[1] … A Szerződés 92. és 93. cikkével a Bizottságra ruházott legfontosabb és kizárólagos szerep, hogy indokolt esetben összeegyeztethetetlennek tekintheti a támogatást a közös piaccal, alapvetően eltér a nemzeti bíróságok olyan jogok védelmezésében betöltött szerepétől, amelyek a Szerződés 93. cikke (3) bekezdésének utolsó mondatában előírt tilalom közvetlen hatályának eredményeként a magánszemélyeket megilletik. Miközben a Bizottságnak meg kell vizsgálnia a javasolt támogatás közös piaccal való összeegyeztethetőségét még akkor is, ha a tagállam a támogatás hatályba léptetésének tilalmát megszegve járt el, a nemzeti bíróságok nem tesznek többet, mint a Bizottság végső határozatáig védelmezik a magánszemélyek jogait a 93. cikk (3) bekezdésének utolsó mondatában előírt tilalom állami hatóságok általi esetleges megszegésével szemben."Fédération nationale du commerce extérieur des produits alimentaires és Syndicat national des négociants et tranformateurs de saumon kontra Franciaország C-354/90. sz. ügy (EBHT 1991, I-5505. o., 9., 10., 11. és 14. pont, 5527. és 5528. o.).

[2] A "létező" támogatás kivételével. Ez a támogatás addig valósítható meg, amíg a Bizottság nem határoz úgy, hogy az összeegyeztethetetlen a közös piaccal: lásd a Banco de Crédito Industrial, jelenleg Banco Exterior de Espańa kontra Ayuntamiento de Valencia C-387/92. sz. ügyet (EBHT 1994., I-877. o.) és a Namur - Les Assurances du Crédit kontra Office National du Ducroire és Belgium C-44/93. sz. ügyet (EBHT 1994., I-3829. o.).

[3] Az 1. lábjegyzetben idézett C-354/90. sz. ügy 11. pontja az 5527. oldalon.

[4] Lásd az Európai Bíróság Steinlike és Weinlig kontra Németország 78/76. sz. ügyben hozott ítélet (EBHT 1977., 595. o.) 14. pontját: "… a nemzeti bíróságok indokoltan értelmezhetik és alkalmazhatják a 92. cikkben szereplő támogatás fogalmát annak megállapítása érdekében, hogy a 93. cikk (3) bekezdésében előírt előzetes vizsgálati eljárás betartása nélkül nyújtott állami támogatást alá kellett volna vetni ennek az eljárásnak vagy sem".

[5] A legutóbbi megfogalmazáshoz lásd Jacob főtanácsnok Spanyolország kontra Bizottság C-278/92., C-279/92. és C-280/92. sz. egyesített ügyekben kinyilvánított véleményének 28. pontját: "… állami támogatást nyújtanak akkor, amikor a tagállam olyan pénzeszközöket bocsát egy vállalkozás rendelkezésére, amelyeket szokványos esetekben a rendes kereskedelmi kritériumokat alkalmazó magánbefektetők nem biztosítanának, figyelmen kívül hagyva a társadalmi, politikai, illetve humánus természetű egyéb szempontokat".

[6] Az Európai Bíróság a Bizottság kontra Franciaország 290/83. sz. ügyben (EBHT 1985., 439. o.) úgy vélte, hogy "… A 92. cikkben előírt tilalom a tagállamok által, illetve állami forrásokból nyújtott valamennyi támogatásra kiterjed, és nem szükséges különbséget tenni aszerint, hogy a támogatást közvetlenül az állam vagy az általa a támogatás kezelésére létrehozott, illetve kijelölt állami vagy magánszervek nyújtják-e." (14. pont a 449. oldalon).

[7] Az erre a megkülönböztetésre vonatkozó egyértelmű nyilatkozat megtalálható Darmon főtanácsnok C-72 és C-73/91. sz., Sloman Neptun egyesített ügyekben (EBHT 1993., I-887. o.) kinyilvánított véleményében.

[8] Delimitis kontra Henninger Bräu C-234/89. sz. ügy (EBHT 1991., I…-935. o.); a Bizottság közleménye az EK-Szerződés 85. és 86. cikkének alkalmazása során a nemzeti bíróságok és a Bizottság együttműködéséről (HL C 39., 1993.12.13., 6. o.). Lásd Lenz főtanácsnoknak a 2. lábjegyzetben már idézett C-44/93. sz. ügyben kinyilvánított véleményének (106) bekezdését. Lásd még az Imm, Zwartveld C-2/88. sz. ügyet is (EBHT 1990., I-3365. és I-4405. o.): "a Közösség intézményeinek komolyan együtt kell működniük a tagállamok igazságszolgáltatási szerveivel, amelyek a közösségi jog nemzeti jogrendszerben való alkalmazását és tiszteletben tartását hivatottak biztosítani (1. pont az I-3366. oldalon és 10. pont a 4410. és 4411. oldalon)."

[9] Az Európai Bíróság az 1. oldal 1. lábjegyzetében idézett C-354/90. sz. ügy 12. pontjában az 5528. oldalon kinyilvánított véleménye szerint: "… a támogatást hatályba léptető intézkedések érvényességét befolyásolja az, ha a nemzeti hatóságok a Szerződés 93. cikke …(3) bekezdésének utolsó mondatát megszegve járnak el. A nemzeti bíróságoknak az ilyen jogsértéssel szembesülő helyzetben lévő magánszemélyek részére fel kell kínálniuk azt a lehetőséget, hogy nemzeti joguknak megfelelően levonják az összes szükséges következtetést a támogatást biztosító intézkedések érvényességét és annak a pénzügyi támogatásnak a visszaszerzését illetően, amelyet az adott rendelkezés és az esetleges ideiglenes intézkedések figyelmen kívül hagyásával nyújtottak."

[10] Amministrazione delle Finanze dello Stato kontra Simmenthal 106/77. sz. ügy (EBHT 1978., 629. o.), (21. pont a 644. oldalon). Lásd még a The Queen kontra Secretary of State for Transport C-213/89. sz. ügyet is, ex parte: Factortame Ltd. és mások (EBHT 1990., I-2433. o.) a 2475. oldalon.

[11] Andrea Francovich és mások kontra Olaszország C-6/90. és C-9/90. sz. egyesített ügyek (EBHT 1991., I-5357. o.). Egyéb fontos ügyek folyamatban vannak a Bíróság előtt a nemzeti bíróságok közösségi jog alkalmazására vonatkozó kötelezettségeit illetően: a The Queen kontra Secretary of State for Transport C-48/93. sz. ügy, ex parte: Factortame Ltd. és mások (HL C 94., 1993.4.3., 13. o.); Brasserie du Pêcheur SA kontra Németország C-46/93. sz. ügy (HL C 92., 1993.4.2., 4. o.); SCS Peterbroeck, Van Campenhout & Cie kontra Belga Állam C-312/93. sz. ügy (HL C 189., 1993.7.13., 9. o.); J. Van Schindel és J.N.C. Van Veen kontra Stichting Pensioenfonds voor Fysiotherapeuten C-430 és C-431/93. sz. ügy (HL C 338., 1993.12.15., 10. o.).

[12] A 11. lábjegyzetben idézett Francovich-ügy 33. pontja az 5414. oldalon.

[13] A 11. lábjegyzetben idézett Francovich-ügy 35. pontja az 5414. oldalon.

[14] A 10. lábjegyzetben idézett The Queen kontra Secretary of State for Transport ügy, ex parte: Factortame Ltd. és mások.

[15] Lásd a kis- és középvállalkozásoknak nyújtott állami támogatásról szóló közösségi iránymutatások 3.2. pontját (HL C 213., 1992.8.19., 2. o.) és a tagállamokhoz intézett 1993. március 23-i IV/D/06878 hivatkozási számú levelet, Versenyjog az Európai Közösségekben, II. kötet.

[16] Lorenz kontra Németország 120/73. sz. ügy (EBHT 1973., 1471. o.).

[17] A 16. lábjegyzetben idézett Lorenz kontra Németország 120/73. sz. ügy 4. pontja az 1481. oldalon; lásd még Németország kontra Bizottság 84/42. sz. ügy (EBHT 1984., 1451. o.) 11. pontját az 1488. oldalon.

[18] A Bizottság útmutatót bocsátott ki az állami támogatást érintő ügyekben folytatott eljárásaihoz: lásd Versenyjog az Európai Közösségekben, II. kötet.

[19] A Bizottság közzétesz, és időről időre frissít egy rövid összefoglalót az állami támogatásra vonatkozó szabályokról (Versenyjog az Európai Közösségekben, II. kötet).

[20] TWD Textilwerke Deggendorf GmbH. kontra Németország C-188/92. sz. ügy (EBHT 1994., I-833. o.); lásd még a Capolongo kontra Maya 77/72. sz. ügyet (EBHT 1973., 611. o.).

[21] A Bizottság tájékoztatta a tagállamokat arról, hogy "… megfelelő esetekben a Bizottság – miután lehetőséget ad az érintett tagállamnak arra, hogy észrevételeket tegyen, és alternatívaként mérlegelje a közösségi iránymutatásokban meghatározott megmentési támogatás biztosítását –, ideiglenes határozatot fogadhat el, amelyben utasítja a tagállamot az eljárási követelmények megszegésével kiutalt összegek behajtására. A támogatást a nemzeti jog előírásai szerint kellene behajtani; a visszatérítendő összeget kamat terhelné, amely a támogatás kifizetésének időpontjától esedékes." (A támogatási tervek és eljárások bejelentésének az EK-Szerződés 93. cikke (3) bekezdésének megszegésével járó támogatásnyújtás esetén alkalmazandó eljárásairól szóló SG(91) D/4577, 1991. március 4-i bizottsági levelet kiegészítő, a tagállamokhoz címzett bizottsági közlemény), még nem tették közzé.

--------------------------------------------------