Ajánlás A TANÁCS AJÁNLÁSA Hollandia 2012. évi nemzeti reformprogramjáról és a Hollandia 2012–2015 közötti időszakra vonatkozó stabilitási programjáról szóló tanácsi véleményről /* COM/2012/0322 final */





Ajánlás A TANÁCS AJÁNLÁSA Hollandia 2012. évi nemzeti reformprogramjáról és a Hollandia 2012–2015 közötti időszakra vonatkozó stabilitási programjáról szóló tanácsi véleményről AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére, tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre[1] és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére, tekintettel az Európai Bizottság ajánlására[2], tekintettel az Európai Parlament véleményére[3], tekintettel az Európai Tanács következtetéseire, tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére, a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően, mivel: (1) Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta az Európai Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a foglalkoztatást és növekedést célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia a gazdaságpolitikák fokozott összehangolása révén azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken fellépésre van szükség annak érdekében, hogy Európa növelhesse a fenntartható növekedés és a versenyképesség területén rejlő lehetőségeit. (2) A Tanács 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot[4], melyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat. (3) A Tanács 2011. július 12-én ajánlást fogadott el Hollandia 2011. évi nemzeti reformprogramjáról, valamint véleményt nyilvánított Hollandia 2011–2014 közötti időszakra vonatkozó, aktualizált stabilitási programjáról. (4) A Bizottság 2011. november 23-án elfogadta a második éves növekedési jelentést, amely az Európa 2020 stratégiára épülve elindítja az előzetes és integrált gazdaságpolitikai koordináció második európai szemeszterét. A Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján 2012. február 14-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést[5], amelyben Hollandiát nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes felülvizsgálatra kerül sor. (5) 2012. március 2-án az Európai Tanács elfogadta a pénzügyi stabilitást, a költségvetési konszolidációt és a növekedés előmozdítását célzó prioritásokat. Hangsúlyozta, hogy differenciált és növekedést elősegítő költségvetési konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaság hitelezésének normál feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást. (6) Az Európai Tanács 2012. március 2-án arra is felkérte az Euró Plusz Paktumban részt vevő tagállamokat, hogy vállalásaikat kellő időben nyújtsák be ahhoz, hogy azokat stabilitási vagy konvergenciaprogramjukba, valamint nemzeti reformprogramjukba beépíthessék. (7) Hollandia 2012. április 27-én benyújtotta a 2012–2015 közötti időszakra vonatkozó, 2015. évi stabilitási programját, valamint 2012. évi nemzeti reformprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor. (8) A 2012. évi stabilitási program 1466/97/EK tanácsi rendelet szerinti elemzése alapján a Tanács úgy véli, hogy a programban foglalt költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv optimista. A stabilitási program 2013-ra 1,25 %‑os gazdasági növekedést jelez előre a kiegészítő konszolidációs intézkedések növekedésre gyakorolt negatív hatásának figyelembevétele nélkül, míg a Bizottság alacsonyabb, 0,7 %‑os növekedést vár ugyanilyen, változatlan politikát feltételező forgatókönyv alapján. A program kifejezett célja a túlzott hiány megszüntetésére vonatkozó tanácsi ajánlás teljesítése, és a középtávú költségvetési cél elérése érdekében a költségvetés helyzetének további javítása legalább 0,5 %‑os éves strukturális kiigazítás révén. A program 2013-ban a GDP 3 %-át elérő államháztartási hiánnyal számol, és megerősíti az előző, a GDP 0,5 %‑át kitevő strukturális hiányt előirányzó középtávú költségvetési célt. A 2010–2013 folyamán a GDP 0,75 %‑ára rúgó átlagos éves költségvetési erőfeszítés, amely az (újraszámított) strukturális egyenlegen alapul[6], megegyezik a Tanács által ajánlott értékkel. Mivel a program nem tartalmaz költségvetési célokat a 2013‑at követő időszakra vonatkozóan, a 2013. évi költségvetési kiigazítás fenntarthatósága és a középtávú költségvetési cél irányába az azt követő években tenni tervezett haladás, beleértve a Stabilitási és Növekedési Paktum kiadási referenciaértékének való megfelelést, nem értékelhető. A programidőszakra vonatkozó költségvetési előrejelzések végrehajtási kockázatokat hordoznak. E kockázatok nem korlátozódnak az újonnan bejelentett konszolidációs intézkedésekre, hanem kiterjednek a leköszönő kormány által korábban elfogadott egyes intézkedésekre is. Emellett a kormány által 2012 áprilisában javasolt további intézkedések és ezek költségvetési hatásai nem kellően részletezettek és számszerűsítettek. A költségvetési kiigazítás eddig leginkább a kiadáscsökkentésre épült, és a növekedést elősegítő kiadásokat is érinti. A 2012. évi stabilitási program szerint a GDP-arányos adósság 2012‑ben várhatóan újra, viszonylag jelentős mértékben, a GDP 70,2 %‑ára, majd 2013‑ban mérsékelten, a GDP 70,7 %‑ára nő, az újabb konszolidációs intézkedések hatását is figyelembe véve. Az adósságráta tehát továbbra is jóval meghaladja majd a 60 %‑os referenciaértéket. 2014 és 2015 tekintetében a program nem határoz meg adósságcélokat, ezért a 2013‑at követő évekre nem értékelhető a Stabilitási és Növekedési Paktum adósságcsökkentési referenciaértékeinek való megfelelés. (9) A holland kormány és a szociális partnerek 2011 szeptemberében átfogó megállapodást kötöttek a nyugdíjreformról, és a kormány benyújtotta a nyugdíjkorhatár 2019‑től 66 évre, majd 2024‑től 67 évre történő emelését célzó tervet. Azt követően a nyugdíjkorhatár a várható élettartam függvényében változik. A tényleges nyugdíjba-vonulási életkor növekedését munkaerő-piaci intézkedések támogatnák. A kormány által kötött megállapodással összhangban a nyugdíjreform célja a nemzedékeken belüli és a nemzedékek közötti megfelelő és fenntartható költség- és kockázatmegosztás kialakítása a második pillérben. A tartós ápolás-gondozás tekintetében a holland kormány benyújtotta reformtervét. További konkrét intézkedések lesznek szükségesek a holland társadalom elöregedése miatt jelentkező pénzügyi terhek csökkentésére. (10) A második keresőket a munkaerőpiacra lépéstől visszatartó adóterhek csökkentek ugyan, ám nem a kellő mértékben. A továbbra is meglévő akadályok felszámolása növelheti a munkaerő-kínálatot, és hatékonyabbá teheti a humántőke allokációját. Javítani kell a kiszolgáltatott helyzetben lévő társadalmi csoportok munkaerő-piaci integrációját. (11) A vállalkozáspolitika terén elfogadásra kerültek a húzóágazati programok, és a kormány és az iparágak képviselői ágazati „innovációs szerződéseket” írtak alá. A magánszektor kutatási tevékenysége számára többletforrásokat biztosít az „RDA+” adókedvezményi rendszer bevezetése, amely része az innováció, a magánerős K+F és a tudomány és az ipar közti szorosabb kapcsolatok kialakításának előmozdítását célzó ösztönzőknek. A húzóágazatok előtérbe helyezése azonban nem szoríthatja háttérbe az alapkutatást, és nem zárhatja ki azokat az innovatív vállalkozásokat, amelyek nem a húzóágazatokba tartoznak. (12) Az utóbbi négy évtizedben a holland lakáspiacon strukturális torzulások halmozódtak fel. Az ingatlanpiacon alapvető kínálati korlátozások és a ingatlantulajdonlást támogató fiskális ösztönzők (nevezetesen a jelzáloghitel-kamatok leírásának a magasabb jövedelmű háztartások számára kedvező lehetősége) nem hatékony tőkeallokációhoz vezettek. A bérlemények piacán, ahol rendkívül jelentős a szociális lakások szegmense, a szociálpolitika, valamint a bérleti díjak szintjének és növelésének korlátozása rendkívül rugalmatlan bérlakáskínálatot eredményezett. A lakástulajdon kedvező fiskális kezelésének módosítása hozzájárulhat a holland lakáspiac strukturális torzulásainak csökkentéséhez. (13) Hollandia számos vállalást tett az Euro Plusz Paktum keretében. E vállalások és a 2011. évben benyújtott vállalások végrehajtása a foglalkoztatás bővítésére, a versenyképesség fokozására, a pénzügyi stabilitás erősítésére és az államháztartás fenntarthatóságának javítására irányulnak. A Bizottság értékelte az Euró Plusz Paktum keretében tett vállalásokat. Az ajánlás figyelembe veszi ennek az értékelésnek az eredményeit. (14) Az európai szemeszter keretében a Bizottság elvégezte Hollandia gazdaságpolitikájának átfogó elemzését, és értékelte a stabilitási programot, valamint a nemzeti reformprogramot. Figyelembe vette nemcsak a programok Hollandia fenntartható költségvetési és társadalmi-gazdasági politikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy a jövőbeli nemzeti döntéseknél uniós szempontok beépítésével kell megerősíteni az Európai Unió átfogó gazdasági kormányzását. A Bizottság európai szemeszter keretében megfogalmazott ajánlásait az alábbi, 1–5. ajánlások tükrözik. (15) A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta Hollandia stabilitási programját. Véleményét[7] mindenekelőtt az 1. ajánlásban foglaltak tükrözik, AJÁNLJA, HOGY Hollandia a 2012–2013 közötti időszakban tegyen intézkedéseket a következők érdekében: 1. Biztosítsa a túlzott hiány idejében történő és tartós megszüntetése felé tett haladást. E célból a terveknek megfelelően, maradéktalanul hajtsa végre a 2012. évre vonatkozó költségvetési stratégiát. A túlzotthiány-eljárás keretében elfogadott tanácsi ajánlásokban meghatározott strukturális kiigazítás biztosítása érdekében határozza meg a 2013. évi költségvetés végrehajtásának biztosításához szükséges intézkedéseket. Ezt követően tegyen megfelelő strukturális kiigazítási erőfeszítéseket a középtávú célkitűzés felé tett elégséges haladás és ezen belül a kiadási referenciaérték teljesítése érdekében, valamint biztosítsa az adósságcsökkentési referenciaérték elérése felé tett elégséges haladást oly módon, hogy eközben a növekedés szempontjából közvetlenül releváns területeket, így a kutatást, az innovációt, az oktatást és a képzést érintő kiadásokat megőrzi. E célból az új kormány megalakulása után nyújtsa be a 2012. évi stabilitási program frissített változatát, amely tartalmazza a 2013‑at követő időszakra vonatkozó, alátámasztott célértékeket és intézkedéseket is. 2. Hozzon intézkedéseket a nyugdíjkorhatár megemelése érdekében, ideértve annak a várható élettartamhoz történő kapcsolását, és támassza alá ezeket munkaerő-piaci intézkedésekkel, az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának javítása mellett. Módosítsa a második nyugdíjpillért úgy, hogy az tükrözze a nyugdíjkorhatár emelését, és biztosítsa a nemzedékeken belüli és a nemzedékek közötti megfelelő és fenntartható költség- és kockázatmegosztást. Hajtsa végre a tartós ápolás-gondozás tervezett reformját, és egészítse azt ki további intézkedésekkel, tekintettel az időskorúak növekvő számára. 3. Növelje a munkaerő-piaci részvételt, különösen az idősebb korúak, a nők, a fogyatékkal élők és a migránsok körében, egyebek mellett a második keresők munkavállalási hajlandóságát csökkentő adóztatásának további módosítása, a munkaerő-piaci mozgások elősegítése és a rugalmatlanságok felszámolása révén. 4. Ösztönözze az innovációt, a magánerős K+F beruházásokat és a tudomány és az ipar közötti kapcsolatokat, illetve mozdítsa elő az ipar megújulását a vállalkozáspolitika keretében biztosított megfelelő ösztönzők révén, biztosítva ezek hozzáférhetőségét a szigorúan értelmezett húzóágazatokon kívül is, és megőrizve az alapkutatást. 5. Tegyen lépéseket a lakáspiac fokozatos reformja érdekében, ezen belül i. módosítsa a lakástulajdonlás kedvező adóztatását a jelzáloghitel-kamatok leírhatóságának kivezetésével és/vagy az imputált lakbérek rendszere révén, ii. alakítson ki piacorientáltabb bérlakáspiaci árképzési mechanizmust, és iii. a szociális bérlakáspiaci lakbéreket igazítsa a háztartások jövedelméhez. Kelt Brüsszelben, -án/-én. a Tanács részéről az elnök [1] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. [2] COM(2012) 322 final. [3] P7_TA(2012)0048 and P7_TA(2012)0047. [4] A Tanács 2012. április 26-i 2012/238/EU határozata. [5] COM(2012) 68 final. [6] A Bizottság szolgálatai által a programban megadott információk alapján a közös módszertannak megfelelően újraszámított, egyszeri és ideiglenes intézkedésektől mentes, ciklikusan kiigazított egyenleg. [7] Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.