1.Bevezetés

Az emberkereskedelem emberéleteket tesz tönkre: az érintetteket megfosztja a méltóságuktól, a szabadságuktól és az alapvető jogaiktól. Az emberkereskedelem gyakran a szervezett bűnözői hálózatok által elkövetett erőszakos bűncselekmény, amelynek nem lehet helye a mai társadalomban.

Az emberkereskedelem mégis globális jelenség. Bármelyik országban és régióban előfordulhat. Az Európai Unió területén belül is még változatlanul jelen van. A rendelkezésre álló legfrissebb adatok szerint 2017 és 2018 között az Európai Unióban több mint 14 000 regisztrált áldozat volt. A tényleges szám ennél valószínűleg jóval magasabb, hiszen számos áldozat észrevétlen marad. Az Európai Unión belüli emberkereskedelem áldozatainak közel fele uniós állampolgár, és jelentős részük saját tagállamukon belül esik emberkereskedelem áldozatául. Az EU-ban az áldozatok többsége nő és lány, akiket az emberkereskedők szexuális kizsákmányolás céljából kerítettek a hálójukba. Az Unióban az emberkereskedelem majdnem minden negyedik áldozata gyermek. Az EU-ban az emberkereskedők többsége uniós polgár, és az elkövetők közel háromnegyede férfi. Ez a bűncselekmény nagy hasznot hoz a bűnözők számára, és komoly emberi, társadalmi és gazdasági költségekkel jár. Az EU-ban a gazdasági költség a becslések szerint egyetlen évben akár 2,7 milliárd EUR is lehet.

Az emberkereskedelem elleni küzdelem régóta az Európai Unió egyik prioritása. Az évek során számos tekintetben történt előrelépés. A kulcsfontosságú szereplők – vagyis a bűnüldöző és az igazságügyi hatóságok – közötti, többek között politikai szintű, nemzeti és transznacionális együttműködés büntetőeljárásokat és kiszabott ítéleteket eredményezett, valamint elősegítette az áldozatok azonosítását, segítését és támogatását. Figyelemfelhívó kampányokat, oktatási programokat és képzési kezdeményezéseket szerveztek azzal a céllal, hogy csökkentsék a kockázatát annak, hogy az emberek emberkereskedelem áldozatává váljanak. A tanulmányok és a jelentések hozzájárultak a jelenséggel kapcsolatos ismeretek gyarapításához és ezáltal a megfelelő reagálási stratégiák kidolgozásához.

Az elért eredmények ellenére az emberkereskedelem továbbra is komoly fenyegetést jelent az Európai Unióban, és évente több ezer embert, különösen nőket és gyermekeket veszélyeztet. Az emberkereskedők a társadalmi egyenlőtlenségeket, valamint az emberek gazdasági és társadalmi kiszolgáltatottságát használják ki, amelyeket egyaránt súlyosbított a Covid19-világjárvány, és amelyek egyszerűbbé teszik az elkövetők számára, hogy áldozatokat szemeljenek ki maguknak. A világjárvány az áldozatok igazságszolgáltatáshoz, segítséghez és támogatáshoz való hozzáférését is akadályozta, és hátráltatta a bűncselekményre adott büntető igazságszolgáltatási válaszlépéseket. Emellett az emberkereskedők új üzleti modellre tértek át: manapság a toborzás és az áldozatok kizsákmányolása is az interneten keresztül történik, ami megnehezíti a válaszadást a bűnüldözés és az igazságszolgáltatás számára.

Ez a stratégia kulcsfontosságú prioritásokat határoz meg az emberkereskedelem elleni hatékonyabb küzdelem céljából. A stratégia az alapvető jogok teljes mértékű figyelembevételével kidolgozandó konkrét intézkedéseket javasol az emberkereskedelem korai felismerésére és megakadályozására, valamint a bűnözők üldözésére azáltal, hogy az emberkereskedelmet, amely alacsony kockázatú és nagy haszonnal kecsegtető bűncselekmény, magas kockázatú és kevés haszonnal kecsegtető bűncselekménnyé változtatja, továbbá az áldozatok védelmére és az újrakezdéshez számukra nyújtott segítségre.

Mivel az emberkereskedelem a szervezett bűnözés különösen súlyos formája, ez a stratégia szorosan kapcsolódik a szervezett bűnözés elleni küzdelemre irányuló, a 2021 és 2025 közötti időszakra szóló uniós stratégiához. Míg a szervezett bűnözés elleni stratégia holisztikus prioritásai és fő intézkedései kiterjednek az emberkereskedelemre is, ez a stratégia az emberkereskedelem bűncselekményének sajátos aspektusaira reagál.

2.Átfogó válaszintézkedések az emberkereskedelem elleni küzdelemre – a megelőzéstől kezdve az áldozatok védelmén át az emberkereskedők büntetőeljárás alá vonásáig és elítéléséig

Az emberkereskedelem összetett bűnügyi jelenség. Az emberkereskedők haszonszerzés céljából visszaélnek az egyének kiszolgáltatott helyzetével. A keresleti oldalon a vállalkozások, a munkáltatók, a felhasználók és a fogyasztók a szolgáltatások, a munkaerő és a termékek révén profitálnak az áldozatok kizsákmányolásából. Az emberkereskedelem láncolatában az áldozatok súlyos, rövid és hosszú távú károkat szenvednek, és azonnali segítségnyújtásra, támogatásra és védelemre, valamint visszailleszkedési perspektívára van szükség ahhoz, hogy kilátásuk legyen egy jobb életre.

Az emberkereskedelem összetett jellege miatt átfogó választ igényel. Átfogó jogi, szakpolitikai és operatív kezdeményezésekre van szükség az emberkereskedelem következetes és széles körű – a megelőzéstől a bűnösök elítéléséig terjedő – leküzdéséhez, ugyanakkor minden szakaszban hangsúlyt kell fektetni az áldozatok védelmére, különös tekintettel a nőkre és a gyermekekre, valamint a szexuális kizsákmányolás céljából folytatott emberkereskedelemre.

A jogalkotás a rendelkezésünkre álló egyik leghatékonyabb eszköz, mivel lehetővé teszi a bűncselekmény meghatározását, a bűnözők büntetőeljárás alá vonásával összefüggő szankciók és közös célok meghatározását, valamint az áldozatok védelmét. Az emberkereskedelem elleni küzdelemre irányuló uniós erőfeszítések gerincét az emberkereskedelem elleni uniós irányelv képezi. Az Európai Bizottság nyomon követte és támogatta az irányelv átültetését és végrehajtását azokban a tagállamokban, amelyekre nézve az kötelező. A Bizottság a 2016. évi átültetési jelentésében megállapította, hogy bár a tagállamok jelentős erőfeszítéseket tettek az irányelv átültetése érdekében, még mindig van mit javítani a megelőzés, a védelem, a segítségnyújtás, valamint az áldozatok – köztük a gyermekek – támogatását célzó intézkedések terén. A Bizottság 2019-ben további információkat kért a tagállamoktól a 2016. évi jelentésének megállapításaival kapcsolatban. Ezzel párhuzamosan a Bizottság támogatta a tagállamokat az irányelv hatékony végrehajtásában. Ezzel összefüggésben a Bizottság kidolgozta a tudásbázist, iránymutatást nyújtott és célzott intézkedéseket finanszírozott, többek között a határokon átnyúló együttműködési kezdeményezések tekintetében. A Bizottságnak a nemzeti előadók és egyenértékű mechanizmusok uniós hálózatával és az emberkereskedelem elleni uniós civil társadalmi platformmal folytatott munkája szintén támogatta az irányelv végrehajtását. Az irányelv helyes és teljes körű átültetése és maradéktalan végrehajtása továbbra is a Bizottság prioritása marad annak biztosítása érdekében, hogy az emberkereskedők ne használhassák ki az Európa-szerte eltérő megközelítéseket, és hogy az áldozatok megfelelő védelemben részesüljenek az EU-n belül, függetlenül attól, hogy hol tartózkodnak. A Bizottság továbbra is támogatni fogja a tagállamokat az irányelv végrehajtásában, és élni fog a Szerződések által ráruházott hatásköreivel, ideértve adott esetben a kötelezettségszegési eljárást is.

Az irányelv tagállami végrehajtásának nyomon követése, amelyet a Bizottság többek között kétéves eredményjelentések és különböző érdekelt felek jelentései révén végez, azt jelzi, hogy az évtizedes eszköz esetleg már nem felel meg a célnak. A megelőzésre irányuló kezdeményezések ellenére a kizsákmányolt áldozatok által nyújtott szolgáltatások igénybevétele iránti kereslet nem csökkent. Az EU-ban továbbra is jellemző az elkövetők büntetlensége, a bíróság elé állított és elítélt emberkereskedők száma pedig még mindig alacsony. Előfordulhat, hogy az áldozatok számára megállapított minimumszabályok nem veszik kellőképpen figyelembe a tényleges szükségleteiket. Ezért értékelni kell az irányelv végrehajtását, és szükség esetén ezen értékelés eredménye alapján javaslatot kell tenni annak felülvizsgálatára, hogy az megfeleljen a célnak.

Szakpolitikai és operatív szinten alapvető fontosságú a határokon átnyúló, regionális és nemzetközi együttműködés biztosítása, többek között az ismeretek bővítése és az információk megosztása, valamint az információs rendszerek interoperabilitása révén. Ezek a gyakorlatok lehetővé teszik, hogy a bűnüldöző és igazságügyi hatóságok felkészültebbek legyenek a bűnözők akadályozására és az áldozatok támogatására. Míg a bűnözői hálózatok a határokon átívelően – a származási, a tranzit- és a célországokban egyaránt – tevékenykednek, a bűncselekmények kivizsgálása és a büntetőeljárás alá vonás a joghatóságukon belül az egyes tagállamok hatáskörébe tartozik. Az emberkereskedelem határokon átnyúló eseteit nehéz kivizsgálni, mivel ezekhez erőforrásokra, koordinációra és az illetékes hatóságok közötti jó kommunikációra van szükség. A bűnüldöző hatóságoknak kapacitásra, eszközökre és strukturált együttműködésre is szükségük van ahhoz, hogy megbirkózzanak az emberkereskedők digitális működésével. Az uniós ügynökségek, például az Europol és az Eurojust a bűnözők bíróság elé állítására, valamint az áldozatok azonosítására és védelmére irányuló operatív intézkedések sikere érdekében elősegítik a nemzeti hatóságok közötti szoros együttműködést és koordinációt.

Ha az áldozatokat hazatelepítik vagy ha az áldozatok önként visszatérnek származási országukba abból az országból, ahol kizsákmányolták őket, az érintett szereplőknek kellő időben együtt kell működniük a célzott segítségnyújtás, támogatás és integrációs intézkedések érdekében mind az indulási, mind az érkezési országban. Ezeket a folyamatokat, amelyek lehetővé teszik az áldozatok számára, hogy a határokon átnyúló ügyekben élhessenek jogaikkal, transznacionális áldozatkezelési mechanizmusok – azaz az emberkereskedelem áldozatai azonosításának, támogatásának és védelmének nyomon követésében részt vevő illetékes hatóságok és civil társadalom határokon átnyúló együttműködési platformjai – segíthetik elő.