EURÓPAI BIZOTTSÁG Brüsszel, 2017.11.22. COM(2017) 800 final A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE 2018. évi költségvetésiterv-javaslatok: Átfogó értékelés



Összefoglaló Ez a közlemény összefoglalja a Bizottság tizennyolc euróövezeti tagállam (EA-18) 2018. évi költségvetésiterv-javaslatára vonatkozó értékelését (az értékelés az ESM makrogazdasági kiigazítási programjának hatálya alá tartozó Görögországra nem terjedt ki). Ausztria és Németország változatlan szakpolitikát feltételező tervet nyújtott be, mert kormányuk a terv benyújtásakor nem rendelkezett teljes körű költségvetési hatáskörrel. Spanyolország a költségvetési eljárás elhúzódása miatt ugyancsak változatlan szakpolitikát feltételező tervet nyújtott be. A 473/2013/EU rendelet előírásaival összhangban a Bizottság értékelte a tagállamok költségvetésiterv-javaslatait, valamint az euróövezet egészének átfogó költségvetési helyzetét és költségvetési irányvonalát. A 2018. évi költségvetésiterv-javaslatok és az aggregált euróövezeti költségvetési irányvonal átfogó értékelése az alábbiak szerint foglalható össze: 1.Tavasz óta mind a tagállamok, mind a Bizottság jelentős mértékben felfelé módosították növekedési előrejelzéseiket. Mivel a gazdaság a potenciálja fölé növekszik, az összesített kibocsátási rés 2017-ben tovább szűkül, 2018-ban pedig várhatóan pozitívvá válik. Az euróövezetben a gazdaság bővülése azonban több szempontból atipikus: a visszafogott maginfláció és bérnövekedés nem tükrözi a standard munkaerőpiaci mutatók által jelzett munkaerőpiaci javulást, a folyó fizetési mérleg nagy többletet jelez, a beuházási hiány pedig a csökkenő tendencia ellenére tartósan fennáll. 2.A tagállami tervek szerint az összesített államháztartási hiány a konjunkturális javulás hatására tovább csökken. A Bizottság 2017. őszi előrejelzése szerint az euróövezet GDP-arányos hiánya a 2016-os 1,6%-ról 2017-re 1,1%-ra csökken. A tagállami költségvetésiterv-javaslatok végrehajtása nyomán 2018-ra az euróövezet szintjén 0,9%-os GDP-arányos államháztartási hiányra lehet számítani, amit a Bizottság előrejelzése is alátámaszt. 3.A költségvetésiterv-javaslatokban foglaltak végrehajtása a kedvező konjunkturális hatásoknak és a továbbra is alacsony kamatlábaknak köszönhetően a 2017-es 88%-ról 2018-ban 86%-ra csökkenti az euróövezet GDP-arányos államadósságát. A Bizottság előrejelzése szerint szinte bizonyos, hogy Belgium és Olaszország sem 2017-ben, sem 2018-ban nem fogja teljesíteni az adósságcsökkentési referenciaértéket. Ugyanebben a helyzetben van Franciaország is, amely 2018-tól az átmeneti adósságszabály hatálya alá fog tartozni, amennyiben sikerül időben és fenntartható módon korrigálnia túlzott hiányát. 4.A 2017-es enyhe strukturális javulás után a költségvetésiterv-javaslatok 2018-ra enyhén, a GDP 0,1%-ának megfelelő mértékben növekvő strukturális hiányt jeleznek az euróövezet számára, pedig a legutóbbi stabilitási programok még összesítésben a GDP 0,2%-ának megfelelő javulással számoltak. A Bizottság szintén 0,1 százalékpontos növekedést jelez előre 2018-ra az euróövezet számára. Mindez azonban egyes tagállamok esetében jelentős különbségeket takar a Bizottság előrejelzése és a tagállam költségvetésiterv-javaslata között. 5.A költségvetési kiigazítás összetételét illetően a tagállamok mérsékelt csökkenést prognosztizálnak a ciklikusan kiigazított kiadási rátában. Emögött az áll, hogy mérséklődnek a kamatkiadások (a GDP –0,1%-a), és az elsődleges kiadások a potenciális növekedésnél valamivel kisebb ütemben nőnek. Az alacsonyabb kamatkiadások miatt átmenetileg felszabaduló forrásokat az adósságcsökkentés felgyorsítására kellene felhasználni. Az állami beruházások a tervek szerint – a 2010-től 2016-ig tapasztalt állandó csökkenés után – 2018-ban enyhén nőni fognak. A bevételi ráta a bevételcsökkenést eredményező intézkedések és a bevételkiesések miatt (a GDP –0,1%-a, illetve –0,2%-a) várhatóan csökkenni fog. 6.Az összesített strukturális egyenleg változásaként kifejezett költségvetési irányvonal az euróövezetben 2018-ban alapvetően semleges lesz. A strukturális egyenleggel összehasonlítva az elsődleges strukturális egyenleg valamivel expanzívabb irányvonalat jelez 2018-ra, tekintettel arra, hogy ez a mutató nem tartalmazza a kamatkiadások folyamatban lévő csökkenésének hatását. A diszkrecionális költségvetési kiigazítás (egy, a Stabilitási és Növekedési Paktum szerinti kiadási referenciaértékhez közeli mutató) valamivel expanzívabb költségvetési irányvonalat jelez 2017-re és 2018-ra mind a költségvetésiterv-javaslatok, mind pedig a Bizottság előrejelzése alapján. 7.Az aggregált euróövezeti költségvetési irányvonal alapvetően semleges volta megfelelőnek tűnik, ha figyelembe vesszük az euróövezeti gazdaság jelenlegi élénkülésének jellegzetességeit: több szempontból atipikus voltát, a válságból visszamaradt adósságokat és az EKB eszközvásárlásainak várható újrakalibrálását. 8.Az euróövezet egészének helyzete jelentős különbségeket takar az egyes tagállamok között: egyes tagállamokban konszolidációra van szükség, míg mások rendelkeznek némi költségvetési mozgástérrel. Tehát a nemzeti költségvetési politikák differenciált megközelítést igényelnek akkor, amikor a gazdaság stabilizálása és az államháztartás hosszú távú fenntarthatósága között kell megtalálni az egyensúlyt. 9.Összességében továbbra is nagyok a különbségek a középtávú célokhoz viszonyított tagállami pozíciókban. A Bizottság előrejelzése szerint 2017-ben hat euróövezeti tagállam a középtávú céljának megfelelő szinten áll (Litvánia) vagy afölött van (Ciprus, Németország, Luxemburg, Málta és Hollandia). Az előrejelzés tanúsága szerint ez 2018-ban is így marad, noha néhányuk várhatóan fel fogja használni költségvetési mozgásterének egy részét. Változatlan szakpolitikát feltételező költségvetésiterv-javaslata szerint Németország is fel fogja használni költségvetési mozgásterének egy részét. Várhatóan Írország 2018-ra teljesíti középtávú célját, Szlovákia pedig jelentősen közelebb kerül hozzá. Néhány olyan tagállam esetében ugyanakkor, amely még távol van költségvetési céljától, a strukturális egyenleg tekintetében a Bizottság előrejelzése nem ígér jelentősebb javulást (Spanyolország, Olaszország, Portugália és Szlovénia), vagy éppen romlást jelez előre (Belgium és Franciaország). Szlovéniát nem számítva pontosan ugyanazokról a tagállamokról van szó, amelyeknek a legnagyobb az adósságrátája. 10.A Bizottság – a stabilizáció iránti igény és a fenntarthatósági kihívások közötti kellő egyensúly biztosítása érdekében – bizonyos fokú mérlegelési jogkörrel rendelkezik akkor, amikor értékeli a szükséges költségvetési kiigazítástól való eltérést. A Bizottság arra a következtetésre jutott különösen, hogy a költségvetési kiigazítás Olaszország és Szlovénia esetében a követelmény nem teljesülése ellenére megfelelőnek tekinthető, amennyiben valóban sor kerül erre a költségvetési kiigazításra 2018-ban. A Bizottság előrejelzése szerint azonban nem tűnik úgy, hogy ez a kiigazítás valóban megvalósul. A Bizottságnak az egyes tagállamok terveire vonatkozó értékelése a következőképpen foglalható össze:

A Bizottság egyetlen 2018. évi költségvetésiterv-javaslat esetében sem állapította meg a Stabilitási és Növekedési Paktum előírásainak különösen súlyos megsértését. Több esetben megállapította ugyanakkor, hogy a tervezett költségvetési kiigazítások elmaradnak a Stabilitási és Növekedési Paktumban előírtaktól, vagy fennáll ennek a veszélye.



A Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához tartozó tizenhat ország tekintetében:



– hat ország (Németország, Litvánia, Lettország, Luxemburg, Finnország és Hollandia) költségvetésiterv-javaslata 2018 tekintetében megfelel a Paktum rendelkezéseinek,

– öt ország (Észtország, Írország, Ciprus, Málta és Szlovákia) költségvetésiterv-javaslata 2018 tekintetében nagyjából megfelel a Paktum rendelkezéseinek. Ezen országok tervei bizonyos fokú eltérést eredményezhetnek az egyes országok középtávú költségvetési céljától vagy az annak teljesítéséhez vezető kiigazítási pályától,

– öt ország (Belgium, Olaszország, Ausztria, Portugália és Szlovénia) költségvetésiterv-javaslata 2018 tekintetében potenciálisan nem felel meg a Paktum rendelkezéseinek. Ezen országok költségvetésiterv-javaslatai jelentős eltérést eredményezhetnek a középtávú költségvetési célhoz vezető kiigazítási pályától. Belgium és Olaszország esetében emellett az adósságcsökkentési referenciaérték nem teljesülése is várható. A Stabilitási és Növekedési Paktum korrekciós ágához tartozó (azaz a túlzotthiány-eljárás alatt álló) két ország tekintetében:

– Franciaország 2018-tól a prevenciós ágba kerülhet, ha időben és fenntartható módon korrigálja a túlzott hiányt; költségvetésiterv-javaslata 2018 tekintetében potenciálisan nem felel meg a Paktum rendelkezéseinek, mert a Bizottság 2017. őszi előrejelzése azt prognosztizálja, hogy jelentős eltérés lesz a középtávú költségvetési célhoz vezető kiigazítási pályától, és az ország nem felel meg a 2018-ra vonatkozó államadósság-csökkentési referenciaértéknek,

– Spanyolország költségvetésiterv-javaslata 2018 tekintetében nagyjából megfelel a Paktum rendelkezéseinek, mert bár a Bizottság 2017. őszi előrejelzése azt prognosztizálja, hogy az államháztartási hiány 2018-ben alatta lesz a Szerződésben a GDP 3%-ában meghatározott referenciaértéknek, az előrejelzés szerint a hiánycél nem teljesül, és a költségvetési kiigazítás jelentősen elmarad az ajánlott szinttől.



1. Bevezetés A nemzeti fiskális politikák gazdasági és monetáris unión belüli koordinációjának javítása céljából az uniós jog értelmében az euróövezeti tagállamoknak október 15-ig be kell nyújtaniuk a Bizottságnak a következő évre vonatkozó költségvetésiterv-javaslatukat. Ezekben a javaslatokban a tagállamok összefoglalják a nemzeti parlamentek elé terjesztett költségvetés-tervezeteket. A Bizottság minden egyes tervet véleményez, és értékeli, hogy a terv megfelel-e az adott tagállam Stabilitási és Növekedési Paktumból fakadó kötelezettségeinek. A Bizottság emellett egy átfogó értékelést is összeállít az euróövezet egészének költségvetési helyzetéről és kilátásairól. A „kettes csomag” rendelkezéseivel összhangban október 16-ig tizennyolc euróövezeti tagállamnak (a továbbiakban: EA-18 vagy euróövezet) kellett megküldenie a Bizottságnak 2018. évi költségvetésiterv-javaslatát. Görögországnak, mivel az ESM makrogazdasági kiigazítási programjának hatálya alá tartozik, nem volt kötelező ilyen dokumentumot benyújtania, tekintettel arra, hogy a program egyébként is biztosítja költségvetési folyamatainak szigorú nyomon követését. A „kettes csomaghoz” tartozó magatartási kódex iránymutatásának megfelelően két ország, Ausztria és Németország változatlan szakpolitikát feltételező költségvetésiterv-javaslatot nyújtott be, mert ezekben az országokban jelenleg – a közelmúltbeli választások nyomán – teljes körű költségvetési hatáskör nélküli ügyvezető kormányok működnek. Az új kormányok hivatalba lépésük után várhatóan be fogják nyújtani a teljes költségvetésiterv-javaslatot. Spanyolország szintén változatlan szakpolitikát feltételező költségvetésiterv-javaslatot nyújtott be, mert a központi kormányzat és a társadalombiztosítás költségvetésének jóváhagyására irányuló eljárás a szokásoshoz képest késésben van. A várakozások szerint ez az ország a lehető leghamarabb be fogja nyújtani költségvetésiterv-javaslatát. Amellett, hogy tiszteletben tartják a tagállamok költségvetési hatáskörét, a Bizottság által megfogalmazott vélemények mindenekelőtt a nemzeti kormányok és parlamentek számára biztosítanak tényeken alapuló, megalapozott szakpolitikai tanácsadást, megkönnyítve annak értékelését, hogy a költségvetés-tervezetek mennyiben felelnek meg az uniós költségvetési szabályoknak. A „kettes csomag” rendelkezései alapján átfogó eszközrendszer áll rendelkezésre, amely – a Szerződés szándékának megfelelően – lehetővé teszi az euróövezetben a költségvetési politika közös érdekű ügyként való kezelését. Emellett 2015 júliusában a Tanács felkérte az eurócsoportot, hogy a növekedésbarát és differenciált költségvetési politika biztosítása érdekében kövesse nyomon és hangolja össze az euróövezeti tagállamok költségvetési politikáit és az euróövezet aggregált költségvetési irányvonalát. A Tanács azt ajánlotta, hogy az euróövezeti tagállamok – a Stabilitási és Növekedési Paktum előírásai teljesítésének sérelme nélkül – „koordinálják a költségvetési politikákat annak biztosítása érdekében, hogy az összesített euróövezeti költségvetési irányvonal összhangban legyen a fenntarthatósági kockázatokkal és a konjunkturális körülményekkel”. A Bizottság 2016 novemberében ajánlás elfogadására irányuló javaslatot terjesztett elő az euróövezet gazdaságpolitikájáról, amelyet az európai uniós vezetők az Európai Tanács 2017. március 9–10-i ülésszakán megerősítettek, majd ezt követően a Tanács 2017. március 21-én elfogadott. Ez az ajánlás alapot szolgáltat a bizottsági értékeléshez. Az európai szemeszter éves ciklusa keretében a Bizottság e csomag keretében javaslatot terjeszt elő egy új, a 2018–2019-es időszakra vonatkozó, az euróövezet gazdaságpolitikájáról szóló ajánlás elfogadása érdekében. A Tanács által 2017 júliusában elfogadott országspecifikus ajánlások kiemelik, hogy a Bizottság miképpen szándékozik eljárni azokkal a tagállamokkal szemben, amelyek esetében a mátrixból a GDP 0,5%-ának megfelelő vagy annál nagyobb költségvetési kiigazítás következik. Az egyes ajánlások preambuluma kimondja, hogy a 2018-as költségvetésiterv-javaslat, majd azt követően a 2018-as költségvetési eredmények értékelése során megfelelően figyelembe kell venni azt a célt, amely egy olyan költségvetési irányvonal megvalósítására vonatkozik, amely hozzájárul mind a folyamatban lévő gazdaságélénkülés megerősítéséhez, mind pedig a tagállami államháztartások fenntarthatóságának biztosításához. Ebben az összefüggésben a Tanács nyugtázta, hogy a Bizottság az 1466/97/EK rendeletben foglaltaknak megfelelő átfogó értékelést kíván végezni, különös tekintettel a tagállamok konjunkturális helyzetére. E közlemény célja kettős. Egyrészt a költségvetésiterv-javaslatok horizontális értékelése alapján átfogó képet ad az euróövezet költségvetési politikájáról. Ez az eljárás a stabilitási programok tavasszal végrehajtott horizontális értékeléséhez hasonlít, de a hangsúly a következő éven van, nem pedig a középtávú költségvetési terveken. Másrészt az országok szintjén ad áttekintést a költségvetésiterv-javaslatokról, miközben kifejti a Bizottság által a Stabilitási és Növekedési Paktum előírásainak való megfelelés értékelésénél használt megközelítést. Az értékelés ahhoz igazodóan differenciált, hogy az adott tagállam a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós vagy korrekciós ágához tartozik-e, és figyelembe veszi az államadósság szintjére és dinamikájára vonatkozó előírásokat is. 2. Fő megállapítások az euróövezet egészére nézve Gazdasági kilátások a tagállami költségvetésiterv-javaslatok és a Bizottság előrejelzése szerint Tavasz óta mind a tagállamok, mind a Bizottság jelentős mértékben felfelé módosították növekedési előrejelzéseiket. A költségvetésiterv-javaslatokban megjelölt makrogazdasági feltétezések szerint a Görögország nélkül tekintett euróövezet összesített reál-GDP-je 2017-ben 2,2%-kal, 2018-ban 2,0%-kal fog nőni. Ez jelentősen kedvezőbb a legutóbbi stabilitási programok elkészítésekor figyelembe vett növekedési kilátásnál (lásd 1. táblázat), amely mindkét év esetében 1,7%-kal számolt. A Bizottság 2017. őszi előrejelzése hasonlóan erős növekedési ütemet jelez az euróövezetre nézve: 2,2%-ot 2017-re és 2,1%-ot 2018-ra. Mindent egybevetve a költségvetésiterv-javaslatokat megalapozó gazdasági feltételezések nagyon közel vannak a Bizottság előrejelzéséhez (lásd a IV. melléklet 1. táblázatát). Ez a hasonlóság összefügghet azzal, hogy Németország és Belgium kivételével valamennyi tagállam teljesíti a 473/2013/EU rendelet azon követelményét, hogy a költségvetési terveket – és így áttételesen a költségvetésiterv-javaslatokat is – független szerv által ellenjegyzett vagy készített makrogazdasági előrejelzésre kell alapozni.

Mivel a gazdaság a potenciálja fölé növekszik, a kibocsátási rés 2017-ben tovább szűkül, 2018-ban pedig várhatóan pozitívvá válik. Az összesített kibocsátási rés 2018-ban mind a Bizottság előrejelzése, mind pedig a költségvetésiterv-javaslatok szerint pozitívvá válik. 2018-ra mindegyik költségvetésiterv-javaslat vagy pozitív, vagy – Franciaország és Finnország esetében – éppen hogy csak negatív (újraszámított) kibocsátási réssel számol. Mind a tagállamok, mind a Bizottság stabil, továbbra is a 2%-os referenciaráta alatti általános inflációra számítanak. A költségvetésiterv-javaslatok szerint az euróövezetbeli általános infláció 2017-ben 1,5%-ot, 2018-ban 1,4%-ot ér el. Ez alapvetően megegyezik a stabilitási programokban feltételezett inflációs értékekkel, és a Bizottság előrejelzése is ugyanilyen mértékű inflációt mutat az euróövezetre nézve. A várakozások szerint az infláció csak Észtországban, Lettországban és Litvániában lépi túl a 2%-ot. Tovább tart az euróövezetben a gazdaság bővülése, de a folyamat több szempontból atipikus. Az euróövezet gazdaságának élénkülése megerősödött, és a foglalkoztatás bővülését és az üzleti környezet megítélésének javulását követve az egyes országokban egyre szélesebb alapokon nyugszik. Az élénkülés azonban több szempontból atipikus. A maginfláció és a bérnövekedés továbbra is visszafogott, és nem tükrözi a standard munkaerőpiaci mutatók által jelzett munkaerőpiaci javulást. A visszafogott bérnövekedés oka a jelek szerint különösen az egyes gazdaságok munkaerőpiacán még mindig tapasztalható pangásban, a bértárgyalásokra kiható visszafogott inflációs várakozásokban és a termelékenység kismértékű növekedésében keresendő. Végezetül a jelek szerint az élénkülést továbbra is segítik egyes kivételes tényezők, például az EKB laza monetáris politikája. Mindezeket figyelembe véve megfontolandó, hogy a növekedés számára nyújtott szakpolitikai támogatás csak fokozatosan szűnjék meg. A Bizottság be is jelentette, hogy szándékában áll élni a tagállamok konjunkturális helyzetét figyelembe vevő mérlegelési jogkörével (lásd az 1. háttérmagyarázatot). 1. táblázat: Az EA-18 gazdasági és költségvetési aggregátumainak áttekintése (2017–2018) Forrás: 2017. évi stabilitási programok, 2018. évi költségvetésiterv-javaslatok, az Európai Bizottság 2017. őszi előrejelzése Költségvetési kilátások a költségvetésiterv-javaslatok és a Bizottság előrejelzése szerint Az összesített államháztartási hiány a konjunkturális javulás hatására várhatóan tovább csökken. A Bizottság előrejelzése szerint az euróövezet GDP-arányos hiánya a 2016-os 1,6%-ról 2017-re 1,1%-ra fog csökkenni. A költségvetésiterv-javaslatok ennél valamivel nagyobb, 1,2%-os hiányt várnak 2017-re, ami 0,15 százalékponttal jobb, mint a tagállamok által 2017 tavaszán benyújtott stabilitási programok célértéke, amikor pedig a várt növekedés sokkal kevésbé volt dinamikus. A 2017-es hiánycél egyedül Szlovákia esetében módosult nagymértékben felfelé a stabilitási programhoz képest. A tagállami költségvetésiterv-javaslatok végrehajtása nyomán 2018-ra az euróövezet szintjén 0,9%-os GDP-arányos államháztartási hiányra lehet számítani. Ez megfelel a 2017. tavaszi stabilitási programokból körvonalazódó összesített államháztartási hiánynak, noha a 2017-es érték jobb lesz a korábban vártnál, és a 2018-as növekedési kilátás jelentős mértékben felfelé módosult. Ez burkoltan azt is jelenti, hogy a legutóbbi stabilitási programokhoz képest a strukturális kiigazítás kismértékben lefelé módosult (lásd az alábbiakban). Bár egy-egy tagállam esetében vannak eltérések a költségvetésiterv-javaslatok és a Bizottság előrejelzése között (lásd a IV. melléklet 2. táblázatát), a Bizottság előrejelzése szerinti 2018. évi összesített hiány teljes mértékben megfelel a költségvetésiterv-javaslatoknak. A 18 tagállam közül hét többletet tervez a 2018. évi államháztartási egyenleg tekintetében. A deficites tagállamok közül egyedül Lettország és Finnország tervezi államháztartási hiányának növekedését. 2018-ra egyetlen tagállam sem tervez a GDP 3%-ának megfelelő referenciaérték feletti hiányt. Franciaország a Tanács ajánlásának megfelelően 2017-ben korrigálni tervezi túlzott hiányát, míg Spanyolország a számára előírt 2018-as határidőre tervezi megtenni ugyanezt a korrekciót. Szlovákia, Olaszország, Belgium és Franciaország jelentősen nagyobb hiányt tervez, mint a stabilitási programjában. Az euróövezet elsődleges, azaz a kamatkiadások nélkül számított összesített államháztartási egyenlege többletet mutat. Az GDP-arányos elsődleges egyenleg a tervek szerint a 2017-es 0,8%-ról 2018-ra 0,9%-ra fog nőni. Az euróövezeti tagállamok közül a 2018. évre egyedül Franciaország, Lettország és Finnország tervez elsődleges hiányt. A költségvetési tervek, illetve az előrejelzés 2017–2018-ra alig mutatnak költségvetési kiigazítást (alig változik az összesített strukturális egyenleg). A Bizottság előrejelzése szerint az euróövezet strukturális egyenlege 2017-ben összességében változatlan marad. A költségvetési tervek (újraszámítás után) csekély mértékű strukturális javulásra számítanak 2017-ben, összhangban a stabilitási programokkal. A költségvetésiterv-javaslatok 2018-ra enyhén, a GDP 0,1%-ának megfelelő mértékben romló strukturális egyenleget jeleznek az euróövezet számára, pedig a legutóbbi stabilitási programok még összesítésben a GDP 0,2%-ának megfelelő javulással számoltak (lásd a IV. melléklet 3. táblázatát). A tervekhez hasonlóan a Bizottság is 0,1 százalékpontos romlást jelez előre 2018-ra az euróövezet számára. Ez a számadat azonban jelentős, az egyes tagállamok költségvetésiterv-javaslatai közötti különbségeket takar: a Bizottság sokkal kisebb mértékű strukturális kiigazítást jelez elő Belgium, Spanyolország, Franciaország, Litvánia, Portugália és Szlovénia számára (lásd az alábbiakban). Az euróövezetre vonatkozó összesített értékben ezt Németország stabil strukturális egyenlege ellensúlyozza, amelyhez Németország költségvetésiterv-javaslata 0,5%-os GDP-bővülést társít. Összességében továbbra is nagyok a különbségek a középtávú célokhoz viszonyított tagállami pozíciókban (lásd a IV. melléklet 5. ábráját). A Bizottság előrejelzése szerint 2017-ben hat euróövezeti tagállam a középtávú céljának megfelelő szinten áll (Litvánia) vagy afölött van (Ciprus, Németország, Luxemburg, Málta és Hollandia). Az előrejelzés tanúsága szerint ez 2018-ban is így marad, noha néhány „túlteljesítő” tagállam várhatóan fel fogja használni költségvetési mozgásterének egy részét. Változatlan szakpolitikát feltételező költségvetésiterv-javaslata szerint Németország is fel fogja használni költségvetési mozgásterének egy részét. Azon tagállamok közül, amelyek még nem érték el középtávú céljukat, várhatóan Írország 2018-ra eléri azt, Szlovákia pedig jelentősen közelebb kerül hozzá. Néhány olyan tagállam esetében ugyanakkor, amely még távol van költségvetési céljától, a Bizottság jelenleg alig számol javulással (Spanyolország, Olaszország, Portugália és Szlovénia), vagy éppen romlást jelez előre (Belgium és Franciaország). Szlovéniát nem számítva pontosan ugyanazokról a tagállamokról van szó, amelyeknek a legnagyobb az adósságrátája (lásd az alábbiakban). A költségvetésiterv-javaslatok (újraszámítás után) nagyobb kiigazítással számolnak, mint amit az érintett tagállamok számára az előrejelzés mutat; az eltérés mértéke a GDP-re vetítve 0,0 százalékponttól (Franciaország) 0,5%-ig terjed (Szlovénia). Végezetül Észtország, Ausztria, Finnország és Lettország várhatóan szintén valamennyivel távolabb kerül középtávú céljától, de a GDP-re vetítve 1 százalékponton belüli távolságban marad. A strukturális egyenleghez képest a Bizottság előrejelzése alapján számított diszkrecionális költségvetési kiigazítás (DFE) némileg expanzívabb 2017-ben és 2018-ban. Tartalmát tekintve a DFE közel van az EU költségvetés-politikai kerete szerinti kiadási referenciaértékhez, és a tervezett bevételoldali intézkedéseket és az elsődleges kiadásoknak a (középtávú) potenciális növekedési rátához viszonyított alakulását összegzi. Az előrejelzés alapján számolva a DFE 2017-re csaknem a GDP 0,4%-ának megfelelő mértékű bővülést mutat. Ez különösen annak a következménye, hogy az elsődleges kiadások növekedése meghaladja a középtávú potenciális növekedést, miközben a diszkrecionális bevételi intézkedések 2017-ben semlegesek lesznek. A strukturális egyenleg alakulásától való eltérést részben az magyarázza, hogy a DFE nem veszi figyelembe a kamatbevételeket. A tervek alapján számított DFE 2018-ra nézve visszaigazolja azt, amit a strukturális egyenleg jelzett, nevezetesen hogy a szakpolitikai tervek a semlegeshez közeli összesített irányvonalat képviselnek. A tervek szerint az elsődleges kiadások növekedése az euróövezet szintjén valamivel nagyobb lesz, mint a középtávú potenciális növekedés, miközben a diszkrecionális bevételi intézkedések csak minimális mértékben lesznek expanzívak (lásd az alábbiakban). A Bizottság előrejelzése alapján számított DFE a GDP 0,25%-ának felel meg, ami némileg expanzívabb költségvetési irányvonalat jelez 2018-ra (lásd a IV. melléklet 4. ábráját). Az államadósság csökkenő pályája a kedvező konjunkturális hatásoknak és a továbbra is alacsony kamatlábaknak köszönhetően várhatóan megmarad. Az euróövezetbeli államadósság, amelynek a GDP-arányos értéke 2014-ben csaknem 93%-on tetőzött, a 2016-os 89,6%-ról 2017-ben várhatóan mind a Bizottság előrejelzése, mind pedig a tagállami tervek szerint lecsökken valamivel 88% alá. A tervek összesítése alapján prognosztizálható további adósságcsökkentés eredményeként az adósságráta 2018-ban a GDP 86%-át éppen meghaladó értékre csökken. A 2018-ra várt csökkenés az adósságcsökkentő hólabdahatásnak és az elsődleges többletnek tudható be, miközben az SFA-tételek az ellenkező irányban hatnak. A Bizottság előrejelzése szerint az adósságráta csökkenése valamivel nagyobb mértékű lesz. Franciaország kivételével minden tagállam a GDP-arányos államadósság csökkenésével számol 2017–2018-ra (lásd a IV. melléklet 6. táblázatát). Franciaországban a várakozások szerint az államadósság valamivel a GDP 97%-a alatt stabilizálódik. Mindegyik tagállam élvezi az adósságcsökkentő hólabdahatást, és a legtöbb tagállamban a tervezett elsődleges többletnek is adósságleszorító hatása van (lásd a IV. melléklet 6. ábráját). Az adósság 2018. évi alakulása tekintetében a Bizottság előrejelzése és a költségvetésiterv-javaslatok csak viszonylag csekély mértékben térnek el, kivéve Ciprus és Szlovénia esetében, ahol a tervek optimistábbak, illetőleg Németország esetében, ahol a Bizottság előrejelzése optimistább. A tagállamok közül továbbra is Olaszország és Portugália államadóssága a legnagyobb (a GDP 120%-a feletti), míg Belgium, Ciprus, Franciaország és Spanyolország a GDP 100%-a környékén van. A költségvetésiterv-javaslatot benyújtó euróövezeti tagállamok közül tízre jelenleg alkalmazni kell az adósságcsökkentési referenciaértéket. A Bizottság előrejelzése szerint szinte bizonyos, hogy közülük Belgium és Olaszország nem fogja teljesíteni 2018-ban ezt a célt. Ugyanebben a helyzetben van Franciaország is, amely 2018-tól az átmeneti adósságszabály hatálya alá fog tartozni, amennyiben sikerül időben és fenntartható módon korrigálnia túlzott hiányát. A költségvetési kiigazítás összetétele A tagállamok mérsékelt csökkenést prognosztizálnak a ciklikusan kiigazított kiadási rátában, amelyet teljes mértékben ellensúlyoz a bevételi ráta hasonló csökkenése. A tervek szerint a ciklikusan kiigazított kiadási ráta 0,25 százalékponttal csökkenni fog amiatt, hogy mérséklődnek a kamatkiadások, és az elsődleges kiadások a potenciális növekedésnél valamivel kisebb ütemben nőnek. Ezzel szemben a Bizottság előrejelzése nagyobb dinamizmust jelez az elsődleges kiadások alakulásában, aminek következtében a ciklikusan kiigazított kiadási ráta állandó értéken marad. A tagállami tervek szerint a szociális kifizetésekre és a munkavállalói jövedelmekre fordított kiadások a nominális GDP-nél valamivel kisebb mértékben nőnek, ami hozzájárul a kiadási ráta csökkenéséhez (lásd a IV. melléklet 8. ábráját). Ugyanakkor az állami beruházások a tervek szerint – a 2010-től 2016-ig tapasztalt állandó csökkenés után – 2018-ban enyhén nőni fognak. A Bizottság előrejelzése alátámasztja a közkiadások mérlegének e kismértékű módosulását. A kamatkiadások 2018-ban mind a tervek, mind a Bizottság előrejelzése szerint 0,1 százalékponttal, a GDP 1,9%-ára fognak csökkenni. Az államadósság-válság tetőpontján, 2012-ben a kamatkiadások a GDP 3,0%-át tették ki. Ciprus kivételével minden tagállam a fennálló adósságok implicit kamatlábának további csökkenésével számol. A költségvetésiterv-javaslatokban feltételezett implicit kamatláb átlagos értéke a 2017-es 2,25%-ról 2018-ra 2,15%-ra csökken le, hasonlóan a Bizottság feltételezéseihez. A bevételi ráta a bevételcsökkenést eredményező intézkedések és a bevételkiesések miatt várhatóan csökkenni fog. A tervezett bevételoldali intézkedések összesített hiánynövelő hatása a tervek szerint a GDP 0,1%-ának fog megfelelni, miközben a tagállamok a GDP csaknem 0,2%-ának megfelelő mértékű bevételkieséssel is számolnak ahhoz képest, amit a nominális növekedési kilátások alapján várni lehetne (lásd a IV. melléklet 8. táblázatát). A bevételi ráta csökkenésének hátterében elsősorban a társadalombiztosítási járulékok és a nem adójellegű bevételek visszaesése áll. A tervek szerint a GDP százalékában kifejezve mind a közvetlen, mind a közvetett adók változatlanok maradnak. A Bizottság előrejelzése a bevételoldali intézkedések és a bevételkiesések tekintetében hasonló hatást prognosztizál.

Az euróövezet költségvetési irányvonalának értékelése Az euróövezet költségvetési irányvonala 2017–2018-ban összességében alapvetően várhatóan semleges marad. A 2011 és 2013 közötti jelentős költségvetési konszolidációt követő időszakban az aggregált költségvetési irányvonal alapvetően semlegessé vált. A várakozások szerint ez 2017-ben is így marad. A strukturális egyenleg változásában mérve mind a tagállami költségvetésiterv-javaslatok összesítése, mind pedig a Bizottság előrejelzése az alapvetően semleges irányvonal 2018-as folytatódását jelzi, miközben a strukturális egyenleg csak csekély mértékben romlik. Az elsődleges strukturális egyenleg alakulása valamivel expanzívabb irányvonalat jelez 2018-ra (lásd a IV. melléklet 4. táblázatát), tekintettel arra, hogy ez a mutató nem tartalmazza a kamatkiadások folyamatban lévő csökkenésének hatását. Ezt a Bizottság előrejelzése alapján számított diszkrecionális költségvetési kiigazítás (lásd a fentiekben) is alátámasztja (lásd a IV. melléklet 4. ábráját). Az aggregált euróövezeti költségvetési irányvonal alapvetően semleges volta továbbra is megfelelőnek tűnik, ha figyelembe vesszük, hogy a gazdaság jelenlegi élénkülése erősödik ugyan, de egyelőre még részleges. Ezt a válságból visszamaradt tartós adóssághelyzet még relevánsabbá teszi. A fontos kérdés az, hogy sikerüljön megtalálni a helyes egyensúlyt az államháztartások hosszú távú fenntarthatóságának – az adott tagállam helyzetének sajátosságaihoz igazodó – biztosítása és a gazdaságélénkülés támogatása között. A 2017–2018-as időszak költségvetési irányvonalát tehát a hosszú távú fenntarthatóság és a rövid távú makrogazdasági stabilizáció kettős céljának tükrében kell vizsgálni. A hosszú távú fenntarthatóság érdekében az államadósságot fenntartható pályára kell helyezni és ott kell tartani, amihez figyelembe kell venni az adósság jelenlegi szintjét és a népesség elöregedésével összefüggésben előre vetített jövőbeli kiadásokat. A makrogazdasági stabilizáció a kibocsátási rés megfelelő ütemű – rövid vagy középtávú – bezárásaként fogalmazható meg, de más gazdasági tényezőkre is tekintettel kell lenni, köztük az infláció szintjére, a munkaerőpiac pangására és annak szükségességére, hogy a növekedést külső források helyett belső források alapozzák meg. 1. ábra: A hosszú távú reálkamatláb (%) és a diszkrecionális költségvetési kiigazítás (a potenciális GDP százalékában) az euróövezetben Forrás: az Európai Bizottság 2017. őszi előrejelzése Megjegyzés: Az előrejelzés időtávjában a potenciális növekedéssel a +1,0%-os hosszú távú reálkamatláb tekinthető általánosságban összhangban lévőnek. A költségvetési irányvonalnak kellőképpen figyelembe kell vennie az alacsony infláció melletti nagyon laza monetáris politikát. Az elmúlt években az euróövezeti monetáris politika nagyon laza volt. Az EKB monetáris politikája több lazító intézkedést tartalmazott: kamatlábcsökkentés a negatív tartományba, célzott hosszú távú refinanszírozási műveletek, eszközvásárlási programok, előretekintő iránymutatás. Összességében ezek az intézkedések komoly monetáris ösztönző erőt képviseltek. Nemrégiben az EKB úgy döntött, hogy az egyre határozottabb és egyre szélesebb alapokon nyugvó euróövezetbeli gazdaságbővülés fényében 2018 januárjától átkalibrálja eszközvásárlási programját. Egyúttal azonban úgy ítélte meg, hogy továbbra is jelentős mértékű ösztönzésre van szükség a monetáris politika részéről, mert összességében még mindig visszafogott a belföldi árak alakulása, és a gazdasági kilátások, illetve az inflációs pálya továbbra is a monetáris politikától érkező támogatástól függ. Annak ellenére, hogy feltételezhető a kedvező finanszírozási feltételek folytatódása, az EKB szakértőinek az euróövezetre vonatkozó legutóbbi makrogazdasági prognózisa szerint az általános infláció csak fokozatosan fog erősödni, és a 2017–2019-es időszakban jelentősen 2% alatt marad. Ez alapvetően az Európai Bizottság legutóbbi inflációs előrejelzésével is összhangban van. A monetáris és a költségvetési politika közös irányvonala (az alkalmazott szakpolitikai eszközrendszer összetétele) a finanszírozási feltételek (például a hosszú távú reálkamatláb), illetve a költségvetési kiigazítás (például a diszkrecionális költségvetési kiigazítás) alakulásán keresztül írható le. Ahogyan az 1. ábrán látható, az EKB által a válság nyomán tett beavatkozásnak köszönhetően 2011–2012-ben jelentősen lazultak a finanszírozási feltételek. Ezt követően 2013-tól a finanszírozási feltételek tovább lazultak, de kisebb mértékben. Miközben az EKB a bevezetett intézkedéseivel valóban képes volt lefelé szorítani a hosszú távú nominális kamatlábakat, a hosszú távú inflációs várakozások is mérséklődtek, és csak 2016 vége felé kezdtek el újra erősödni. A finanszírozási feltételek 2018-ban várhatóan szigorodnak, amikor az előrejelzések szerint az euróövezet kibocsátási rése végre bezáródik. A várakozások szerint 2018-ban az átlagos hosszú távú reálkamatlábak nőni fognak, tekintve, hogy a nominális ráták várható fokozatos növekedését a távolabbi inflációs várakozások viszonylag korlátozottabb élénkülése fogja kísérni. A finanszírozási feltételek erőteljes ösztönző jellege mindazonáltal összességében megmarad. Az euróövezet egészének helyzete ugyanakkor jelentős különbségeket takar nemzeti szinten: egyes országokban konszolidációra van szükség, míg mások rendelkeznek némi költségvetési mozgástérrel (lásd a 2. és a 3. ábrát). Bár a várakozások szerint a tagállamok legtöbbjének kibocsátási rése 2018-ban pozitív lesz, több tagállam gazdaságában megmarad a jelentős mértékű pangás. Egyes tagállamokban pedig a fenntarthatósággal kapcsolatban vannak súlyos kockázatok. A Bizottság a 2017. őszi előrejelzése alapján fenntarthatósági kockázatértékelést végzett, amelyben figyelembe vette egyebek mellett a jelenlegi adósságszinteket és elsődleges egyenleget, valamint a népesség elöregedésének várható költségét. Úgy tűnik, rövid távon egyetlen tagállamnak sem kell szembenéznie fenntarthatósági kockázattal. Az adóssághelyzet fenntarthatóságának elemzése és az S1 mutató számítása alapján Belgium, Spanyolország, Franciaország, Olaszország, Portugália és Finnország van abban a helyzetben, hogy középtávon jelentős kockázatokkal kell szembenéznie, míg Ciprus, Litvánia, Ausztria és Szlovénia középtávon közepes mértékű kockázatnak van kitéve. Tehát a nemzeti költségvetési politikák differenciált megközelítést igényelnek akkor, amikor a gazdaság stabilizálása és az államháztartás hosszú távú fenntarthatósága között kell megtalálni az egyensúlyt. A Bizottság előrejelzése szerint azonban a várt költségvetési kiigazítás mértéke egyes súlyosan eladósodott tagállamokban, köztük Olaszországban, Portugáliában, Belgiumban, Spanyolországban és Franciaországban viszonylag korlátozott vagy éppenséggel negatív. E tagállamok tervei némileg optimistábbak, de további intézkedésekre van szükség ahhoz, hogy ezek a tagállamok a költségvetésiterv-javaslatukban ismertetett célzott kiigazítást végre tudják hajtani. Előretekintve további költségvetési kiigazításra lehet szükség azokban a tagállamokban, amelyeknek nagy a GDP-arányos államadóssága, különösen akkor, ha a már jó ideje alacsony szinten lévő kamatlábak növekedése mellett mérsékeltek maradnak a növekedési kilátások. 2. ábra: Az euróövezet „költségvetési térképe” 2018-ban Megjegyzés: Az Európai Bizottság 2017. őszi előrejelzése alapján. A kedvező (kedvezőtlen) gazdasági időszakot a 2018-as, a potenciális GDP százalékában kifejezett, a közös módszertan alkalmazásával kiszámított kibocsátási rés fejezi ki. A konszolidáció szükségességének mértékét, illetve a költségvetési mozgásteret a Bizottságnak a fenntarthatósági kockázatot leíró S1 mutatója számszerűsíti, amely a GDP százalékában van kifejezve, és a 2017-es éven mint báziséven, valamint a 2017. őszi előrejelzés számításain alapul. 3. ábra: Az elsődleges strukturális egyenlegben a költségvetésiterv-javaslatok szerint 2018-ban bekövetkező változás a fenntarthatósági és stabilizációs cél tükrében (a GDP százalékában)

Forrás: Európai Bizottság a Bizottság 2017. őszi előrejelzése és a költségvetésiterv-javaslatok alapján Magyarázat: A fenntarthatósági kritérium az S1 mutatón alapul, és azt feltételezi, hogy az elsődleges strukturális egyenleg (SPB) jelzett változásának 25–50%-a 2017-ben bekövetkezik, azaz S1 pozitív értéke esetén a konszolidációs célú kiigazítást kisebb vagy nagyobb mértékben előrehozzák. Azokban az országokban, amelyekben az S1 mutató értéke negatív, a negatív érték azt jelzi, hogy az esetleges stabilizációs cél részben expanzív politikával elégíthető ki. A stabilizációs kritériumot az SPB azon változásával fejezzük ki, amely mellett a költségvetési politika 25%-kal (rövid kék oszlop), illetve 50%-kal (hosszú kék oszlop) csökkenti a kibocsátási rést ahhoz képest, ami a semleges költségvetési politikához tartozó forgatókönyv szerint 2018-ra adódna. Más szóval a kibocsátási rés 25%-os, illetve 50%-os bezárása a Bizottság 2017. őszi előrejelzésében prognosztizált (és semleges költségvetési irányvonal feltételezésével kiigazított) spontán bezáródáson felül valósul meg. Mindez azon a feltételezésen alapul, hogy a költségvetési politika mindig anticiklikus szerepet tölt be, tehát vagy segíti a kibocsátási rés bezáródását, vagy visszafogja annak kinyílását. Ha a semleges költségvetési politika feltételezéséből az következik, hogy a kibocsátási rés előjelet vált, akkor a stabilizációs cél 100%-ban maximálja a kibocsátási rés bezáródását, azaz megakadályozza a prociklikus hatást. A piros színű „x” jelek a tagállamok 2017. évi költségvetésiterv-javaslataiban feltüntetett tervezett SPB-változást jelzik, amelyet a Bizottság a potenciális kibocsátás tekintetében a közös módszertan alapján újraszámolt. A zöld színű pontok a Bizottság 2017. tavaszi előrejelzése szerinti SPB-változást mutatják, amely változatlan szakpolitika feltételezésén alapul.



3. Az egyes költségvetésiterv-javaslatok áttekintése A költségvetésiterv-javaslatokról kialakított bizottsági vélemények a terveknek a Stabilitási és Növekedési Paktummal való összeegyeztethetőségére és az ez alapján kiadott ajánlásoknak való megfelelésre összpontosítanak. A túlzotthiány-eljárás alá tartozó tagállamok esetében a Bizottság véleménye azt értékeli, hogy az államháztartási hiányra és a strukturális kiigazításra vonatkozóan meghatározott célokat illetően milyen előrelépés történt a túlzott hiány kiküszöbölése terén. A Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához tartozó tagállamok esetében véleményében a Bizottság a középtávú országspecifikus költségvetési céloknak való megfelelést vagy a célok felé tett haladást, valamint az adósságszabálynak való megfelelést értékeli annak ellenőrzése céljából, hogy a tervek összhangban vannak-e a Stabilitási és Növekedési Paktummal és a Tanács 2017. július 11-i ajánlásaiban található országspecifikus költségvetési ajánlásokkal. A 473/2013/EU rendelet 6. cikkének megfelelően a kiigazítási program hatálya alá nem tartozó euróövezeti tagállamok mindegyike határidőre benyújtotta költségvetésiterv-javaslatát. A „kettes csomaghoz” tartozó magatartási kódexnek megfelelően két ország, Ausztria és Németország, amelyekben ügyvivő kormány működik, változatlan szakpolitikát feltételező költségvetésiterv-javaslatot nyújtott be. Az új kormányok hivatalba lépésük után várhatóan be fogják nyújtani a teljes költségvetésiterv-javaslatot. Spanyolország szintén változatlan szakpolitikát feltételező költségvetésiterv-javaslatot nyújtott be, bár az országban nem ügyvivő kormány működik. A Bizottság 2017. október 27-én levélben kérte fel Spanyolországot arra, hogy a lehető leghamarabb nyújtsa be aktualizált költségvetésiterv-javaslatát. Hollandia távozó kormánya határidőre benyújtotta költségvetésiterv-javaslatát, a hivatalba lépő kormány pedig kiegészítette azt az új intézkedésekre vonatkozó további információkkal. Mivel a kiegészítés nem tartalmaz a magatartási kódex követelményeit teljesítő táblázatokat, a holland hatóságoknak indokolatlan késedelem nélkül aktualizálniuk kell az érintett táblázatokat. A Bizottság a költségvetésiterv-javaslatok egyikével kapcsolatban sem állapította meg a 473/2013/EU rendelet 7. cikke (2) bekezdésének alkalmazásában a Stabilitási és Növekedési Paktum „különösen súlyos megsértését”. Mindazonáltal néhány benyújtott terv aggályokat vet fel. Ezért a Bizottság 2017. október 27-én levélben kért további információkat Belgiumtól, Franciaországtól, Olaszországtól és Portugáliától, és levelében a költségvetésiterv-javaslattal kapcsolatban is tett néhány előzetes észrevételt. Az érintett tagállamok október végén válaszoltak. A válaszlevelekben foglalt információkat a Bizottság a költségvetés alakulására és a kapcsolódó kockázatokra vonatkozó értékelés során figyelembe vette. Olaszország esetében aggodalomra ad okot a 130%-os GDP-arányos államadósság. A javuló makrogazdasági és pénzügyi feltételek most lehetőséget adnak az államadósság csökkentésének felgyorsítására. A Bizottságnak azonban további információkra van szüksége arról, hogy az olasz kormány milyen általános stratégiát követve és milyen konkrét lépésekben kívánja végérvényesen csökkenő pályára állítani a GDP-arányos államadósságot, és ezáltal biztosítani az adósságkritérium teljesülését. Minthogy a 2017-es költségvetési kilátásokat továbbra is jelentős mértékű bizonytalanság övezi, a Bizottság Olaszország esetében 2018 tavaszán fogja a 2017-es eredményadatok és a parlament által 2017 decemberében elfogadandó végleges költségvetés alapján újból értékelni az adósságkritérium teljesülését. A 2a. és a 2b. táblázatban az egyes tagállamok költségvetésiterv-javaslatairól alkotott, a Bizottság által november 22-én elfogadott véleményekben megfogalmazott értékeléseket foglaltuk össze, és értékeltük a költségvetési-strukturális reformok terén elért előrehaladást. Az értékelés a Bizottság 2017. őszi előrejelzésén alapul. Az összehasonlítás megkönnyítése érdekében a terveket az értékelés alapján három fő kategóriába soroltuk. A kategóriák jelentése eltér annak függvényében, hogy túlzotthiány-eljárás alá tartozó tagállamról van-e szó vagy sem. ·Megfelel: A Bizottság előrejelzése alapján ahhoz, hogy a 2018. évi költségvetés teljesítse a Stabilitási és Növekedési Paktum követelményeit, nincs szükség arra, hogy a tagállam a nemzeti költségvetési eljárásban módosítsa a költségvetés-tervezetet. ·Nagyjából megfelel: A Bizottság 2018-ra vonatkozó előrejelzése alapján a költségvetésiterv-javaslat várhatóan lényegében biztosítani fogja a Stabilitási és Növekedési Paktum szabályainak való megfelelést. A túlzotthiány-eljárás hatálya alá tartozó tagállamok esetében: Miközben a Bizottság 2018-ra vonatkozó előrejelzése szerint az államháztartási hiányra vonatkozó közbenső célt sikerül elérni, vagy pedig a túlzott hiány megszüntetésére időben sor kerül, a költségvetési kiigazítás terén az ajánlott mértékhez képest számottevő elmaradás van, ami veszélyezteti a túlzotthiány-eljárás keretében megfogalmazott ajánlásnak való megfelelést. A Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához tartozó tagállamok esetében: A Bizottság 2018-ra vonatkozó előrejelzése bizonyos fokú eltérést jelez a középtávú költségvetési céltól vagy az ahhoz vezető kiigazítási pályától, de a követelménytől való elmaradás nem jelent jelentős eltérést az ajánlott kiigazítástól. Az értékelés szerint ezek a tagállamok megfelelnek az adósságcsökkentési referenciaértéknek (amennyiben az alkalmazandó). ·Potenciálisan nem felel meg: A Bizottság 2018-ra vonatkozó előrejelzése alapján a költségvetésiterv-javaslat várhatóan nem biztosítja a Stabilitási és Növekedési Paktum szabályainak való megfelelést. A túlzotthiány-eljárás hatálya alá tartozó tagállamok esetében: A Bizottság 2018-ra vonatkozó előrejelzése azt vetíti előre, hogy sem az ajánlott költségvetési kiigazításra nem kerül sor, sem pedig az államháztartási hiányra vonatkozó közbenső célt nem sikerül elérni, illetve a túlzott hiány megszüntetésére nem kerül sor időben. A Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához tartozó tagállamok esetében: A Bizottság 2018-ra vonatkozó előrejelzése szerint jelentős eltérés lesz a középtávú költségvetési céltól vagy az ahhoz vezető kiigazítási pályától, és/vagy az ország nem felel meg az államadósság-csökkentési referenciaértéknek (amennyiben az alkalmazandó). A Tanács által 2016. február 12-én jóváhagyott „Közös álláspont a Stabilitási és Növekedési Paktum által biztosított rugalmasságról” című dokumentum alapján 2018-ra egyetlen tagállam sem kért további rugalmasságot. Emlékeztetőül: a Tanács 2017-ben a strukturális reformokra vonatkozó rendelkezés alapján Finnország, Lettország és Litvánia számára, a beruházásokra vonatkozó rendelkezés alapján pedig Finnország számára tett lehetővé rugalmasságot. Finnország ezt a lehetőséget azért kapta, hogy olyan nagyszabású strukturális reformot hajthasson végre, amely kedvezően hat az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságára, továbbá biztosíthassa az európai strukturális és beruházási alapokból EU-társfinanszírozásban megvalósuló projektek nemzeti finanszírozását. Lettország az egészségügy reformjával kapcsolatban kapott lehetőséget a rugalmasságra. Litvánia olyan nagyszabású strukturális munkaerőpiaci és nyugdíjreform végrehajtásához kapott lehetőséget a rugalmasságra, amely kedvezően hat az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságára. Több tagállam hivatkozott a megnövekedett menekültbeáramlás és a szokásosnál kiterjedtebb biztonsági intézkedések költségvetési hatásaira. Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (1) bekezdésében és 6. cikkének (3) bekezdésében foglalt rendelkezések lehetővé teszik a középtávú költségvetési célhoz vezető kiigazítási pályától való eltérést, ha ilyen többletkiadások merülnek fel, de csak annyiban, amennyiben a menekültbeáramlás mértéke és a biztonsági fenyegetés súlyossága olyan szokatlan eseményt képez, amely jelentős hatással van az államháztartásra, és a fenntarthatóság nem forog veszélyben. A menekültkérdéssel kapcsolatos költségekre való tekintettel a Bizottság 2015-ben és 2016-ban Belgium, Olaszország, Ausztria, Szlovénia és Finnország esetében vizsgálta meg az ideiglenes eltérés lehetőségét. Ausztria, Olaszország és Szlovénia 2017-re előzetesen további lehetőséget kapott arra, hogy meghatározott mértékben figyelembe vegye a menekültkérdéssel kapcsolatos költségeit. Miközben a menekültkérdéssel kapcsolatos költségekre Olaszország 2018-as költségvetésiterv-javaslata és az Olaszország tervezett költségvetési kiigazításával kapcsolatban a Bizottság által kért magyarázatokra adott válasz is utal, Olaszország nem kért lehetőséget további rugalmasságra. A biztonsági vonatkozású kiadásokra való tekintettel 2016-ban és 2017-ben Belgium, Olaszország és Ausztria kapott lehetőséget rugalmasságra; további rugalmasságot a 2018-as költségvetésiterv-javaslatok egyike sem kért. A Bizottság ebben a kérdésben a figyelembe vehető költségekre is kiterjedő végső értékelést a hatóságok által 2018 tavaszán rendelkezésére bocsátandó megfigyelt adatok alapján fogja elvégezni. A Bizottság 2017 tavaszán úgy értékelte, hogy Olaszország jogosult a rendkívüli eseményekre vonatkozó rendelkezés alapján meghatározott mértékű rugalmasságra annak a megelőző beruházási tervnek a költségvetési hatásai miatt, amelyet az ország területén bekövetkező földrengésekhez társuló kockázatokkal szembeni védekezés céljából hajt végre. Ezeket a költségvetési hatásokat a 2018-as költségvetésiterv-javaslat is megerősíti. Ezt a meghatározott mértékű rugalmasságot a Bizottság 2018 tavaszán utólag, az olasz hatóságok által rendelkezésére bocsátott megfigyelt adatok alapján újra fogja értékelni, különös tekintettel a beruházási terv megvalósításával kapcsolatos bizonytalanságokra.

Egyes tagállamok (Ciprus, Finnország, Olaszország és Szlovénia) esetében a Bizottság megbízhatóságvizsgáló eszköze azt jelzi, hogy a közös módszertan alapján becsült 2017. évi kibocsátási rés különösen bizonytalannak tűnik. Ezekben az esetekben a Bizottság a költségvetésiterv-javaslatok értékelése során – az Ecofin Tanács 2016. áprilisi amszterdami nem hivatalos ülésén a módszertan továbbfejlesztésével összefüggésben megfogalmazott javaslatokból kiindulva – a „korlátozott mérlegelés” elvét alkalmazva részletesebben elemezte a kibocsátási résre vonatkozó becsléseket. Ennek jegyében a Bizottság ugyanazt a megközelítést alkalmazta, mint a 2017-es költségvetésiterv-javaslatok és a 2017-es stabilitási és konvergenciaprogramok értékelésekor. Ciprus és Finnország esetében – annak ellenére, hogy a megbízhatóságvizsgáló eszköz különös bizonytalanságot jelzett – a Bizottság minden lényeges körülmény figyelembevétele után nem látta kellően megalapozottnak a közös módszertanon alapuló becslésektől való eltérést. Olaszország esetében a „korlátozott mérlegelés” elvének alkalmazásából negatív kibocsátási rés következik, holott a közös módszertan pozitív kibocsátási rést jelzett. Szlovénia esetében a Bizottság azt állapította meg, hogy egy valószerűbb becslés alapján Szlovénia 2018-ban közelebb kerülne a „kedvező” és a „rendes” gazdasági időszak határvonalához. Ez a két tagállam közül egyik esetében sem hat ki a prevenciós ághoz tartozó követelmények teljesülésére, és így a költségvetésiterv-javaslat értékelése szempontjából sem releváns. Végezetül a Bizottság előzetesen értékelte a Tanács 2017. július 11-i ajánlásaiban ismertetett költségvetési-strukturális reformok végrehajtásában elért előrehaladás mértékét. A költségvetésiterv-javaslatokról megfogalmazott értékelések a következő öt tág kategóriába csoportosítva kerültek összefoglalásra: nincs haladás, korlátozott haladás, némi haladás, jelentős haladás, maradéktalanul végrehajtva. Az országspecifikus ajánlások végrehajtásában elért előrehaladás átfogó értékelésére a 2018. évi országjelentésekben, valamint a Tanács által 2018-ban elfogadandó 2018. évi országspecifikus ajánlások kapcsán kerül majd sor. 1. háttérmagyarázat: A mérlegelési jogkör gyakorlása a 2017. őszi költségvetési felügyelet keretében A Tanács 2017. július 11-i ajánlásainak preambulumbekezdései kiemelik, hogy a Bizottság miképpen szándékozik eljárni azokkal a tagállamokkal szemben, amelyek esetében a mátrixból a GDP 0,5%-ának megfelelő vagy annál nagyobb költségvetési kiigazítás következik. A preambulumbekezdések a következőt mondják ki: „[...] a 2018-as költségvetésiterv-javaslat, majd azt követően a 2018-as költségvetési eredmények értékelése során megfelelően figyelembe kell venni azt a célt, amely egy olyan költségvetési irányvonal megvalósítására vonatkozik, amely hozzájárul mind a folyamatban lévő gazdaságélénkülés megerősítéséhez, mind pedig a [tagállami] államháztartás fenntarthatóságának biztosításához. Ebben az összefüggésben a Tanács nyugtázza, hogy a Bizottság az 1466/97/EK rendeletben foglaltaknak megfelelő átfogó értékelést kíván végezni, különös tekintettel [tagállam] konjunkturális helyzetére.” A Bizottság mérlegelési jogkörrel rendelkezik akkor, amikor értékeli a mátrixból következő költségvetési kiigazítástól való eltérést. Miközben a szabályoknak való megfelelés értékelése továbbra is az ajánlásokban a mátrix figyelembevételével meghatározott követelmény alapján történik, a Bizottság rendelkezik bizonyos fokú mérlegelési jogkörrel akkor, amikor értékeli, hogy egy adott, a mennyiségi mutatók alapján a szükséges kiigazítástól jelentős mértékben (potenciálisan) eltérőként azonosított ország teljesíti-e a Stabilitási és Növekedési Paktum szabályait. Ugyanis az úgynevezett átfogó értékelés megállapíthatja, hogy annak ellenére sem indokolt a jelentős eltérési eljárás megindítása, hogy az adott ország a mátrixból adódó követelményhez képest túllépte a jelentés eltérést jelző, a GDP 0,5%-ának megfelelő küszöbértéket. Ehhez az 1466/97/EK tanácsi rendelet 6. cikkének (3) bekezdésében foglalt különös feltételek szolgáltatnak jogi alapot, amelyek szerint az átfogó értékelés pontos mennyiségi kritériumokhoz van kötve, de nem korlátozódik csupán azokra, hanem lehetőség van más szempontok figyelembevételére is. A mérlegelési jogkör olyan eszközként értelmezhető, amelynek segítségével kezelhetők az atipikus és részleges gazdaságélénkülésből fakadó speciális helyzetek. Ahogyan a Bizottság 2017. őszi előrejelzése és e közlemény 2. szakasza is rámutat, a jelenlegi élénkülés erősödik ugyan, de egyelőre még atipikus és részleges. Ez konkrétan abban nyilvánul meg, hogy tartós a pangás a munkaerőpiacon, a maginfláció egyelőre még szokatlanul visszafogott, és a folyó fizetési mérleg nagymértékű, az alapvető tényezőkön túlmutató többlete tartós belföldi kereslethiányt jelez. Végül a gazdaság élénkülését az EKB laza monetáris politikája is segíti, ami különösen fontos a jelenlegi helyzetben, amikor a monetáris politika fokozatosan normalizálódik. A gazdasági mutatók egy átfogó együttesének strukturált és holisztikus elemzése lehetővé teszi azoknak a helyzeteknek az azonosítását, amelyekben a mátrix által jelzettnél kisebb mértékű strukturális kiigazítás is megfelelőnek tekinthető. A mátrixból 2018-ra adódó követelményektől jelentős mértékben (potenciálisan) eltérő országok esetében az átfogó értékelés kiterjedhet az adott ország stabilizációs és fenntarthatósági céljának módszeres felülvizsgálatára, amelynek eredményeképpen végső soron meghatározható az adott tagállam szintjén a megfelelő költségvetési irányvonal. Ez a gazdasági mutatók egy átfogó együttesének olyan strukturált és szisztematikus elemzésén alapul, amelynek segítségével biztosítható a kiszámíthatóság és a tagállamokkal szembeni egyenlő bánásmód. Az elemzés mind a fenntarthatóság, mind pedig a stabilizáció területén jelentkező kihívások értékelését tartalmazza. Az adósságszintek, valamint a rövid- és a középtávú fenntarthatósági kihívások alapos elemzése lehetővé teszi annak meghatározását, hogy a tagállamban jelentkeznek-e fenntarthatósági kihívások. Ezzel párhuzamosan – a gazdaság konjunkturális pozíciója és az esetleges inflációs nyomások jelenléte alapján – a stabilizációs cél értékelésére is szükség van. Tehát a közös módszertanból adódó kibocsátási rés jelzését kiegészítik a gazdaság kihasználatlan kapacitásait bemutató alternatív mutatók. Emellett az inflációs nyomás mutatói is figyelembe vehetők. A Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a költségvetési kiigazítás Olaszország és Szlovénia esetében a követelmény nem teljesülése ellenére megfelelőnek tekinthető, amennyiben valóban sor kerül erre a költségvetési kiigazításra 2018-ban. Az elemzés a következő érvelésen alapult. ·Ha nem jelentkeznek a költségvetéssel kapcsolatban rövid távú fenntarthatósági kihívások, a mérlegelési jogkör gyakorlása nem indokolt. Ilyen helyzetben jelenleg egyetlen tagállam sincs. ·A mérlegelési jogkör gyakorlása akkor sem indokolt, ha a tagállam gazdaságának élénkülése kellően stabilnak tekinthető, mint Belgium, Franciaország és Portugália esetében. ·Azokban a tagállamokban, ahol a gazdaság élénkülése még törékenynek tűnik vagy a túlzott költségvetési megszorítás alááshatná azt, jelesül Olaszországban és Szlovéniában, a követelményt nem teljesítő költségvetési kiigazítás is lehet megfelelő. Ha azonban a kérdéses tagállamokban középtávon is problémás a fenntarthatóság és/vagy a GDP-arányos államadósság 60% felett van, nagyon fontos, hogy valóban történjen észszerű mértékű költségvetési kiigazítás. Ez utóbbi akkor mondható el, ha a mátrix követelményéből adódó kiigazítás legalább fele megtörténik. Ez a maximálás azt az igényt elégíti ki, hogy helyes egyensúly legyen a tagállam stabilizációs és fenntarthatósági céljai között. Ezt a költségvetési kiigazítást azonban maradéktalanul végre kell hajtani. A költségvetési kiigazítás egy minimális mértékének eredményes biztosítása alapvető fontosságú különösen azon tagállamok számára, amelyek szinte bizonyosan nem teljesítik az adósságcsökkentési referenciaértéket, és ezért előfordulhat, hogy az adósság miatt túlzotthiány-eljárás alá kerülnek.



2a. táblázat: Az egyes költségvetésiterv-javaslatokra vonatkozó bizottsági vélemények áttekintése: a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához tartozó tagállamok Tagállam A költségvetésiterv-javaslat általános összeegyeztethetősége a Stabilitási és Növekedési Paktummal Előrehaladás a 2017. évi országspecifikus ajánlások költségvetési-strukturális részének végrehajtásában A 2018-as megfelelés általános értékelése a Bizottság 2017. őszi előrejelzése alapján A prevenciós ág követelményeinek való megfelelés 2017-ben és 2018-ban BE* Potenciálisan nem felel meg 2017: 2016-ot és 2017-et együtt véve potenciálisan jelentős eltérés az MTO felé vezető kiigazítási pályától, az adósságcsökkentési referenciaérték szinte bizonyosan nem teljesül; 2018: potenciálisan jelentős eltérés az MTO felé vezető kiigazítási pályától, az adósságcsökkentési referenciaérték szinte bizonyosan nem teljesül Némi haladás DE*** Megfelel 2017: a középtávú költségvetési cél túlteljesül; az adósságcsökkentési referenciaérték teljesül; 2018: a középtávú költségvetési cél túlteljesül; az adósságcsökkentési referenciaérték teljesül Korlátozott haladás EE Nagyjából megfelel 2017: nincs eltérés a középtávú költségvetési célhoz vezető kiigazítási pályától; 2018: bizonyos mértékű eltérés az MTO felé vezető kiigazítási pályától n. a. IE Nagyjából megfelel 2017: 2016-ot és 2017-et együtt véve potenciálisan jelentős eltérés az MTO felé vezető kiigazítási pályától, az átmeneti adósságszabály teljesül; 2018: 2017-et és 2018-at együtt véve potenciálisan bizonyos mértékű eltérés az MTO felé vezető kiigazítási pályától, az átmeneti adósságszabály teljesül Némi haladás IT** Potenciálisan nem felel meg 2017: potenciálisan jelentős eltérés az MTO felé vezető kiigazítási pályától, az adósságcsökkentési referenciaérték szinte bizonyosan nem teljesül; 2018: potenciálisan jelentős eltérés az MTO felé vezető kiigazítási pályától, az adósságcsökkentési referenciaérték szinte bizonyosan nem teljesül Némi haladás CY Nagyjából megfelel 2017: potenciálisan bizonyos mértékű eltérés az MTO-tól, az átmeneti adósságszabály teljesül; 2018: potenciálisan bizonyos mértékű eltérés az MTO-tól, az átmeneti adósságszabály teljesül Némi haladás LT Megfelel 2017: a középtávú költségvetési cél túlteljesül; 2018: a középtávú költségvetési cél túlteljesül Némi haladás LV Megfelel 2017: nincs eltérés a középtávú költségvetési célhoz vezető kiigazítási pályától; 2018: nincs eltérés a középtávú költségvetési célhoz vezető kiigazítási pályától Némi haladás LU Megfelel 2017: a középtávú költségvetési cél túlteljesül; 2018: a középtávú költségvetési cél túlteljesül Korlátozott haladás MT Nagyjából megfelel 2017: a középtávú költségvetési cél túlteljesül; 2018: potenciálisan bizonyos mértékű eltérés az MTO-tól Némi haladás NL**** Megfelel 2017: a középtávú költségvetési cél túlteljesül; 2018: a középtávú költségvetési cél túlteljesül Némi haladás AT*** Potenciálisan nem felel meg 2017: 2016-ot és 2017-et együtt véve potenciálisan jelentős eltérés az MTO felé vezető kiigazítási pályától, az adósságcsökkentési referenciaérték teljesül; 2018: 2017-et és 2018-at együtt véve potenciálisan jelentős eltérés az MTO felé vezető kiigazítási pályától, az adósságcsökkentési referenciaérték teljesül Némi haladás PT Potenciálisan nem felel meg 2017: potenciálisan jelentős eltérés az MTO felé vezető kiigazítási pályától, az átmeneti adósságszabály a megengedett éves eltérés figyelembevételével teljesül; 2018: potenciálisan jelentős eltérés az MTO felé vezető kiigazítási pályától, az átmeneti adósságszabály a megengedett éves eltérés figyelembevételével teljesül Korlátozott haladás SK Nagyjából megfelel 2017: potenciálisan bizonyos mértékű eltérés a középtávú költségvetési célhoz vezető kiigazítási pályától; 2018: potenciálisan bizonyos mértékű eltérés a középtávú költségvetési célhoz vezető kiigazítási pályától Némi haladás SI Potenciálisan nem felel meg 2017: potenciálisan bizonyos mértékű eltérés az MTO felé vezető kiigazítási pályától, az átmeneti adósságszabály teljesül; 2018: potenciálisan jelentős eltérés az MTO felé vezető kiigazítási pályától, az átmeneti adósságszabály teljesül Némi haladás FI* Megfelel 2017: nincs eltérés az MTO felé vezető kiigazítási pályától, az adósságcsökkentési referenciaérték teljesül; 2018: nincs eltérés az MTO felé vezető kiigazítási pályától, az adósságcsökkentési referenciaérték teljesül Némi haladás * A Bizottság a tagállammal kapcsolatban 2017. május 22-án jelentést bocsátott ki a Szerződés 126. cikkének (3) bekezdése alapján. A jelentés következtetése szerint az összes releváns tényező értékelését követően az adósságkritérium teljesítettnek tekintendő. ** A Bizottság 2017. február 22-én jelentést bocsátott ki a Szerződés 126. cikkének (3) bekezdése alapján, amelynek megállapítása szerint akkor úgy kellett tekinteni, hogy az adósságkritérium nem teljesül, hacsak a kormány – ígéretének megfelelően – legkésőbb 2017. áprilisig hiteles módon el nem fogadja a GDP legalább 0,2%-ának megfelelő mértékű azon kiegészítő strukturális intézkedéseket, amelyek révén 2017-ben (és így 2016-ban) az eltérés csökkentésével biztosítható a prevenciós ágnak való lényegi megfelelés. A Bizottság 2017. május 22-én megállapította, hogy a 2017-re kért kiegészítő konszolidációs intézkedések megtörténtek. *** A költségvetésiterv-javaslatot az ügyvivő kormány változatlan szakpolitika feltételezésével nyújtotta be. **** A távozó kormány által benyújtott költségvetésiterv-javaslatot a hivatalba lépő kormány kiegészítette.