INDOKOLÁS

1. A JAVASLAT HÁTTERE

2011. június 29-én a Bizottság javaslatot fogadott el a 2014–2020 közötti időszakra vonatkozó következő többéves pénzügyi keretre[1]: az Európa 2020 stratégiát megvalósító költségvetést. Javaslatában a Bizottság úgy határozott, hogy egy új integrált eszköz, az „európai összekapcsolódási eszköz” (a továbbiakban: EÖE) létrehozását javasolja az EU infrastruktúrával kapcsolatos prioritásaiba való befektetéshez a közlekedés, az energetika és a távközlés területén.

Intelligens, fenntartható és teljes mértékben összekapcsolódó közlekedési, energetikai és digitális hálózatok kialakítása az európai egységes piac megvalósításának egyik szükséges feltétele. Ezenkívül, a nagy európai uniós többletértéket nyújtó, kiemelt infrastrukturális beruházások erősíthetik Európa versenyképességét a lassú növekedéssel és szoros államháztartásokkal jellemzett kedvezőtlen gazdasági környezetben. Végül, ezek az infrastrukturális beruházások döntő szerepet játszanak annak elősegítésében is, hogy az EU teljesíteni tudja az Európa 2020 stratégiában a fenntartható növekedésre vonatkozóan felvázolt célkitűzéseket, valamint az EU „20-20-20” célkitűzéseit az energiával és éghajlattal kapcsolatos szakpolitika területén[2].

E rendelet meghatározza az EÖE-t szabályozó rendelkezéseket. A rendelet alapját az a munka képezi, amelyet mindhárom ágazatban (közlekedés, energia és távközlés) a következő többéves pénzügyi keretre (2014–2020) vonatkozó szakpolitikai keret átdolgozásának előkészítésére fordítottak. Az EUMSZ 170. cikkével összhangban mindegyik ágazatban új iránymutatásokat javasolnak az EÖE-nek megfelelően. Ennek megfelelően, egyrészről az átdolgozott közlekedési, energetikai és távközlési iránymutatások, másrészről az EÖE koherens szabályozási csomagot alkot.

Az elmúlt évtized során Európa infrastrukturális kiadásainak alakulása, átlagosan, csökkenő pályára került. A gazdasági és pénzügyi válság következtében azonban az infrastrukturális beruházások szükségessége újból az érdeklődés középpontjába került. A gazdasági válság idején a meglévő infrastruktúra felújítása vagy újak építése érekében eszközölt célzott beruházások ösztönzőleg hatnak mind uniós mind tagállami szinten, és a gazdaságélénkítési tervek fontos részét képezik, amelyek alkalmasak az összesített kereslet kielégítésére és a kiadások hosszú távon való megtérülésének biztosítására egyaránt. Ami pedig a legfontosabb: a válság megmutatta, hogy az infrastruktúrák alapvető fontosságúak Európa gazdasági jövője szempontjából.

Amint arra a Monti-jelentés[3] rámutatott, valódi egységes piac nem hozható létre valamennyi alkotórészének akadálymentes összekapcsolása nélkül. Egy integrált gazdasági térség megfelelő működéséhez és a térségen belüli társadalmi és területi kohézió megteremtéséhez nélkülözhetetlen a közlekedési útvonalak összekapcsolása, a villamosenergia-hálózatok létrehozása és a széles sávú hálózatok kiépítése. Mégis, miközben a szabályozás tekintetében előrelépés figyelhető meg az EU területén és a piacok is integráltabbak lettek – legutóbb például az energiaszektorban került elfogadásra és lépett hatályba a harmadik liberalizációs csomag –, a határokon átnyúló fizikai összekapcsolódás továbbra is hiányos. A kapcsolódási pontok tekintetében vannak hiányosságok, elsősorban az új tagállamokban, és ez választóvonalat képez az Európai Unió központi és külső területei között, ezenkívül akadályozza az Unión belüli információáramlás továbbfejlesztését vagy új gazdasági ágazatok, például az e-kereskedelem növekedését.

Számottevő beruházásokat kell meghatározni. Az energetikai szektorban az európai energiainfrastruktúra-prioritások végrehajtásával kapcsolatos iránymutatásokról (a továbbiakban: a transz-európai energiainfrastruktúrára vonatkozó iránymutatások) szóló rendelet javaslata tizenkét kiemelt infrastrukturális folyosót és területet határoz meg – mindegyikhez négyet – a villamos energia és gázszállításhoz, valamint az intelligens energiahálózatok alkalmazásához, a villamosenergia-szupersztrádákhoz, és a határokon átnyúló szén-dioxid-hálózathoz. Amíg Európa energiahálózata kb. egy billiós nagyságrendű beruházást igényel 2020-ig, amelyen kívül a becslések szerint csak az európai érdekkörbe tartozó villamosenergia- és gázhálózatokhoz mintegy 200 milliárd eurós beruházás szükséges. A teljes beruházásból 100 milliárd eurót a piacnak kellene állnia támogatások nélkül, míg a fennmaradó 100 milliárd euró állami fellépést igényel a szükséges beruházások mozgósítása érdekében.

A közlekedési ágazatban a páneurópai tervezési módszer segítségével meghatározták az európai „törzshálózatot”. Ez a folyosókkal ellátott törzshálózat, amely nagy hatékonysággal és alacsony kibocsátási értékekkel bonyolít árufuvarozást és utasforgalmat, messzemenően kihasználja a meglévő infrastruktúrát. A hiányzó csatlakozások megteremtésével és a szűk keresztmetszetek megszüntetésével, illetve a multimodális kombinációkban a szolgáltatások hatékonyabb kihasználásával a törzshálózat képes lesz kezelni a nagy forgalmi hullámokat az egységes piacon. A közlekedési igényeknek megfelelő, uniós infrastrukturális fejlesztés költsége a becslések szerint a 2010–2030 közötti időszakban meg fogja haladni az 1,5 billió EUR-t, az uniós tagállamok közlekedési hálózatának egészét tekintve. A transz-európai közlekedési hálózatok teljes kiépítéséhez mintegy 500 milliárd euróra lesz szükség 2020-ig, amelyből 250 milliárd eurót a hiányzó csatlakozások megteremtésére és a törzshálózat szűk keresztmetszeteinek megszüntetésére kell majd fordítani.

A távközlési hálózatokat illetően az egységes digitális piac megteremtését akadályozó (digitális) szűk keresztmetszetek megszüntetése a legfontosabb célkitűzés. Ehhez általában javítani kell a széles sávú hálózat egészén, és olyan digitális szolgáltatási infrastruktúra-platformokat kell létrehozni, amelyek lehetővé teszik az európai közszolgálatok egységes digitális üzembe helyezését. Sőt, az intelligens növekedéshez szükséges alapelemek a fizikai és a szolgáltatásalapú digitális hálózatok. Az európai digitális menetrend részeként minden európai lakos számára 2013-ig alapvető, 2020-ig pedig gyors vagy szupergyors széles sávú hozzáférést kell biztosítani. A Bizottság 2010 szeptemberében felvázolta, hogy milyen lépéseket kell tenni annak a 270 milliárd euró összegű beruházásnak a megindításához, amely szükséges ahhoz, hogy 2020-ig valamennyi európai háztartás és vállalkozás számára biztosított legyen a szupergyors széles sávú hozzáférés. A jelenlegi körülmények között ezeknek a beruházási szükségleteknek egy részét a magánszféra elégíti ki. Az e célkitűzések megvalósításához szükséges beruházás a becslések szerint mintegy 270 milliárd eurót tesz majd ki. Az Unió támogatása nélkül azonban a magánszektorból érkező beruházás összege várhatóan legfeljebb 50 milliárd eurót tesz majd ki a 2020-ig tartó időszakban. Ez viszont azt jelenti, hogy mintegy 220 milliárd euró hiányozni fog a beruházásból. Mivel a digitális infrastruktúrát érintő beruházásokból származó társadalmi előnyük jóval meghaladják a magánberuházások hajlandóságát, fokozottabb állami támogatásra van szükség a piac stimulálásához.

A bizottsági szolgálatok által e rendelet előkészítése során elvégzett elemzés rámutatott arra, hogy míg a piac és a nemzeti költségvetések várhatóan fontos szerepet játszanak a szükséges infrastruktúrák megvalósításában megfelelő beruházások és árképzési mechanizmusok révén, addig néhány infrastrukturális beruházás nem vagy csak jóval 2020 után fog megvalósulni, amennyiben az EU nem tesz ez ügyben lépéseket. Ezért az uniós költségvetésből jelentős hozzájárulásra van szükség a következő többéves pénzügyi keretben, hogy biztosítani lehessen az EU infrastrukturális prioritásainak tényleges megvalósítását.

Az uniós költségvetési források hatásának fokozása érdekében a Bizottság javasolja az innovatívabb pénzügyi eszközök alkalmazásának szisztematikusabb vizsgálatát, hogy alternatívát kínáljon a hagyományos, támogatáson alapuló finanszírozáshoz és a stratégiai beruházások finanszírozási hiányainak pótlásához. Az innovatív pénzügyi eszközök egyik fontos jellemzője, hogy az uniós költségvetés számára a hagyományos eszközökénél erősebb multiplikátor-hatást generálnak azáltal, hogy a köz- és magánfinanszírozást elősegítik, illetve azt bevonják az uniós érdekű projektek finanszírozásába. Előmozdítják a beruházásokat, ezáltal erősítve az uniós költségvetés hatását.

A jelenlegi pénzügyi kerethez tartozó, az Európai Beruházási Bankkal együttműködésben létrehozott finanszírozási eszközökkel – ilyen például a hitelgarancia-eszköz a transzeurópai közlekedési hálózatokkal kapcsolatos projektekhez (a továbbiakban: LGTT) – kapcsolatos tapasztalatokra építve, a Bizottság javasolja, hogy intézkedéseinek egy jelentős részét az EÖE keretében, pénzügyi eszközök révén hajtja végre. Különösen az Európa 2020 projektkötvény kezdeményezést[4] fogja eszközként használni a kulcsfontosságú, stratégiai európai érdekű infrastrukturális projektek beruházási forrásainak biztosításához.

2. AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK EREDMÉNYEI; HATÁSVIZSGÁLAT

2.1 Konzultáció és szakértői vélemény

A rendelet az érintett felekkel, az uniós intézményekkel és testületekkel, a tagállamokkal, a regionális vagy helyi hatóságokkal, a társadalmi és gazdasági partnerekkel, tudományos szakértőkkel és nemzetközi intézményekkel folytatott széles körű konzultáción alapul. Bemeneti adatként a 2007–2013 közötti időszak programjai félidős értékeléseinek az eredményeit, valamint tanulmányok és szakértői vélemények széles körét használták.

A három ágazat esetében az érintettek észrevételeiben többek között az alábbi kérdések merültek fel:

A konzultációk eredményeként széles körű konszenzus született arról, hogy az európai többletértéket jelentő infrastrukturális fejlesztés felgyorsításához az uniós támogatás növelésére van szükség.

Az érintett felek szükségesnek látták a transzeurópai hálózatokkal kapcsolatos szakpolitikai célkitűzéseket szolgáló uniós finanszírozás kihasználásának javítását például a különböző pénzügyi eszközök – nevezetesen a Kohéziós Alap és az Európai Regionális Fejlesztési Alap (ERFA) –, a transzeurópai hálózatokkal kapcsolatos programok és az EBB által végrehajtott intézkedések összehangolásának javítása révén.

Az érintettek szerint a rendelkezésre álló pénzügyi eszközök portfóliójának bővítésével a támogatásokat jobban hozzá lehet igazítani a projektek egyedi szükségleteihez, hatékonyabbá lehet tenni a projektek megszervezését és új befektetőket lehet bevonni. A tervezett projektkötvény kezdeményezés különösen kedvező az EÖE alá tartozó nagyobb beruházások esetében.

2.2 Hatásvizsgálat

A javasolt rendelettel kapcsolatban hatásvizsgálatot végeztek, amely során az EÖE, mint szakpolitikai kezdeményezés végrehajtásának lehetséges módozatait vizsgálták, például az EÖE működési szabályainak meghatározására vonatkozó lehetőségeket. A hatásvizsgálat alapját az EÖE átfogó célkitűzése képezte, az „Európa 2020 költségvetése” című többéves pénzügyi keretre vonatkozó közleménnyel[5] összhanngban, miszerint fel kell gyorsítani az infrastruktúrafejlesztést, hogy az Európa 2020 stratégia célkitűzéseit, valamint a „20-20-20” program energetikára és klímaváltozásra vonatkozó célértékeit az Unió meg tudja valósítani. A hatásvizsgálatot ezenkívül az érdekelt felekkel folytatott konzultációk eredményére, illetve a TEN hálózat fejlesztésére támogatást biztosító jelenlegi uniós programokról készült tanulmányok értékelésére alapozták.

A potenciális szakpolitikai lehetőségek hatásainak vizsgálata során a fő hangsúlyt a két legfontosabb egyedi célkitűzés leghatékonyabb, legeredményesebb és leginkább koherens módon történő megvalósításának vizsgálatára helyezték:

1) Az uniós támogatások ösztönző hatásának erősítése – a finanszírozás azon formáinak, módszereinek és szabályainak meghatározásával, amelyek a legnagyobb mértékű ösztönző hatást fejtik ki a magán- és közberuházások bevonására az európai és egységes piaci dimenzióval rendelkező projektek támogatására, különösen olyan elsődleges fontosságú hálózatok kiépítése területén, amelyeket 2020-ig meg kell valósítani, és amelyek esetében az európai többletérték a leginkább garantálható, beleértve adott esetben azokat, amelyek harmadik országokban valósulhatnak meg;

2) Az EU által társ-finanszírozott projektek időben történő megvalósításának elősegítése – olyan ellenőrzési és értékelési mechanizmusok meghatározása révén, amelyek jutalmazzák az elért teljesítményt és szankcionálják az uniós támogatások nem hatékony felhasználását.

A szakpolitikai lehetőségek vizsgálata során ugyanakkor két átfogó uniós szakpolitikai célt is figyelembe kell venni: egyrészt, az infrastruktúrákra vonatkozóan az EUMSZ 170. és 171. cikkében meghatározott ágazatspecifikus szakpolitikai célkitűzések megvalósítását, másrészt az uniós támogatásra vonatkozó szabályok egyszerűsítését az ágazatokon belüli vagy az ágazatok közötti szinergiák kiaknázása révén, amely tekintetében a Bizottság határozott kötelezettséget vállalt[6]. Mivel azonban az említett két szakpolitikai cél nem teljes mértékben összeegyeztethető, az EÖE működési szabályait meghatározó lehetőségek vizsgálatát az az elv vezérelte, hogy megfelelő egyensúlyt találjon az ágazati szakpolitikai célkitűzésekkel való összeegyeztethetőség és a szinergiák maximális kiaknázása között.

Eredetileg kilenc nagyobb politikai lehetőséget vizsgáltak, amely során a kiindulópontot a Bizottságnak az európai összekapcsolódási eszköz létrehozására vonatkozó javaslata mögött meghúzódó központi motiváció jelentette, vagyis, hogy egyszerűsíteni kell a meglévő uniós támogatási keretet az ágazati szinergiákra építve. A politikai alternatívákat különböző forgatókönyvek kombinációjával alakították ki, amelyek mindegyike a finanszírozási szabályok egyszerűsítésének három alapvető módjának felelt meg – az ágazati szabályok minimális, maximális és változó (vagy „á la carte”) összehangolása – a két legfőbb korábban meghatározott egyedi célkitűzés – a beruházásösztönzés és a programok végrehajtása – szerinti két szakpolitikai támogatási területen.

A lehetséges módszerek így két szélsőséges eset közötti skálán helyezkedtek el. Az egyik szélsőséges eset, a beruházásösztönzésnek és a programok végrehajtásának minimális összehangolása, olyan helyzetre vonatkozik, amelyben az EÖE alapján nyújtott uniós finanszírozási támogatásra ágazatonként teljesen eltérő, egyedi szabályokat és rendszereket hoznának létre. A másik szélsőséges esetet a beruházásösztönzésre és a programok végrehajtására vonatkozó szabályok maximális összehangolása jellemzi, amely helyzetben a három ágazatra nagyjából közös pénzügyi szabályok és programirányítási rendszerek vonatkoznának az EÖE alapján nyújtott támogatások felhasználása tekintetében. Az e két szélsőség között elhelyezkedő többi lehetőség olyan helyzetet teremt, amelyben a szabályok és rendszerek egy bizonyos része közös lenne minden ágazat esetében, egy másik része pedig eltérő és ágazatspecifikus jelegű lenne; vagyis vegyes rendszer alakulna ki, amelyben a szakpolitikai harmonizáció egyik területén maximális vagy változó mértékben összehangolt szabályok, a másik területen változó vagy minimális mértékben összehangolt szabályok érvényesülnének.

Az említett politikai lehetőségek hatásainak vizsgálata, a fent említett célkitűzések megvalósítására is figyelemmel, arra a következtetésre vezetett, hogy a vizsgált lehetőségek közül kettő szolgálja legjobban azt, hogy az EÖE, saját működési szabályai révén, hozzájáruljon az uniós érdekeltségű infrastruktúra fejlesztésének felgyorsításához:

- A szabályok változó összehangolásán alapuló politikai lehetőség – vagyis, hogy a szabályok egyik része közös, míg a másik része ágazatspecifikus, a beruházásösztönzés és a programok végrehajtása területén egyaránt – a legjobb választás a vonatkozó összes uniós szakpolitikai céllal való koherencia szempontjából;

- A másik politikai lehetőség, amelyben a beruházásösztönzésre vonatkozó szabályok szintjén változó harmonizáció, a programok végrehajtására vonatkozó szabályok szintjén pedig maximális harmonizáció valósul meg, költséghatékonyság szempontjából bizonyulhat megfelelőbbnek.

Mindazonáltal a második lehetőségnek hosszabb távon negatív hatásai lehetnek az ágazatspecifikus kihívásokra adandó válaszra rendelkezésre álló kapacitás, különösen a támogatások programozása tekintetében, és hosszú távon felemésztheti a kezdeti költségmegtakarításokat. Ezek alapján azt a következtetést lehet levonni, hogy az EÖE célkitűzéseinek megvalósítását legjobban az biztosítaná, ha a programok végrehajtására vonatkozó EÖE szabályok meghatározásában is meghagynának bizonyos fokú ágazati rugalmasságot.

Az EÖE alapján nyújtott támogatás felhasználására vonatkozóan e rendeletben előirányzott rendelkezések a fent említett hatásvizsgálatban említett meggondolások és következtetések alapján kerültek kialakításra.

2.3 Az EÖE európai uniós többletértéke

Az érdekelt felekkel folytatott konzultációk, valamint a hatásvizsgálat keretében elvégzett elemzések azt mutatták, hogy az EÖE, közös támogatási keretként nyújtott hozzáadott értékét négy aspektusból lehet vizsgálni:

1. A közös keret eredményeként egyszerűsödne a TEN infrastruktúrák finanszírozásával kapcsolatos uniós jogi keretrendszer. Emellett koherens megközelítést biztosítana a három ágazat uniós projektfinanszírozásához.

2. Ugyanakkor, az EU egységes infrastrukturális alapja és pénzügyi kerete koherens és átlátható megközelítést biztosítana az uniós finanszírozáshoz, ami bizonyosságot jelentene, és ezáltal óriási lehetőséget kínálna a magánszektorbeli finanszírozás bevonására. Központosított és összehangolt formában pénzügyi eszközök állnának rendelkezésre, amelyek vonzanák és javítanák a magánberuházókkal és a partner pénzügyi intézményekkel fenntartott viszony eredményességét.

3. Emellett, a gazdasági infrastrukturális projektek, hálózatok és ágazatok közötti kölcsönös függőség fokozatos növekedése lehetővé tenné a méretgazdaságosság megvalósítását. Az EU egységesített infrastrukturális pénzügyi kerete lehetővé tenné a projektfejlesztés és -megvalósítás szintjén keletkező, ágazatokon átnyúló szinergiák kiaknázását, ezáltal költségmegtakarításokat és/vagy hatékonyabb felhasználást és jobb megtérülést eredményezve.

4. Utoljára, de nem utolsósorban, a közös keret lehetővé tenné a tanulságok és legjobb gyakorlatok ágazatok közötti megosztását, ezzel biztosítva az uniós finanszírozás eredményességének és hatékonyságának erősítését valamennyi ágazatban.

3. A JAVASLAT JOGI ELEMEI

A TRANSZEURÓPAI HÁLÓZATOKAT AZ EUMSZ 170. cikke szabályozza, amely így fogalmaz: „Az Unió hozzájárul a transzeurópai hálózatok létrehozatalához és fejlesztéséhez a közlekedési, a távközlési és az energiaipari infrastruktúra területén”. A 171. cikk meghatározza az EU azon jogát, hogy fellépjen az infrastruktúra finanszírozásának területén: „támogathatja – különösen megvalósíthatósági tanulmányok, hitelgaranciák vagy kamattámogatások formájában – a tagállamok által támogatott (…) közös érdekű projekteket”. AZ EUMSZ 172. cikke meghatározza, hogy „a 171. cikk (1) bekezdésében említett iránymutatásokat és egyéb intézkedéseket az Európai Parlament és a Tanács rendes jogalkotási eljárás keretében, valamint a Gazdasági és Szociális Bizottsággal és a Régiók Bizottságával folytatott konzultációt követően fogadja el”.

A költségvetési felülvizsgálatról szóló közleményében a Bizottság hangsúlyozta, hogy az uniós költségvetés alkalmazása fontos, mivel ezzel „pótolni lehet a nemzeti politika-meghatározás dinamikájából fakadó hiányosságokat: a legszembetűnőbb például az, hogy az EU felvállalja a határokon átnyúló kihívásokat olyan területeken, mint az infrastruktúra, a mobilitás, a területi kohézió… Az egész EU érdekei sérülnének, ha ezek a hiányosságok fennmaradnának.”[7] A tagállamok általában elsődleges nemzeti érdeket szolgáló projekteket részesítenek leginkább előnyben az infrastrukturális tervezés és finanszírozás során, és előfordulhat, hogy ezek nem mindig egyeznek meg az egész Európai Unió szintjén az állampolgárok számára nagyobb többletértéket hordozó, határokon átnyúló projektekkel.[8] Az EU és a tagállamok összkiadásának hatékonynak kell lennie, biztosítania kell a beruházás megfelelő léptékét, és elő kell mozdítania a szinergiákat.

Mind a jogi eszközt, mind az intézkedés típusát (azaz a finanszírozást) az EUMSZ határozza meg, amely az EÖE jogi alapját képezi, és kimondja, hogy a transzeurópai hálózatok feladatait, elsődleges célkitűzéseit és megszervezését rendeletekben kell szabályozni.

4. KÖLTSÉGVETÉSI VONATKOZÁSOK

A következő többéves pénzügyi keretre vonatkozó bizottsági javaslat 50 milliárd euró ról szóló javaslatot tartalmaz[9] a 2014–2020 közötti időszakra, amely összegből 10 milliárd euró a Kohéziós Alapban van elkülönítve a közlekedési infrastruktúrára.

EÖE | 40 milliárd euró |

Energia | 9,1 milliárd euró |

Közlekedés | 21,7 milliárd euró |

Távközlés/Digitális szolgáltatások | 9,2 milliárd euró |

A Kohéziós Alapból közlekedési infrastruktúrákra elkülönített összegek | 10 milliárd euró |

Összesen | 50 milliárd euró |

A jelenlegi pénzügyi kerettel kapcsolatos tapasztalat szerint számos olyan tagállam, amely támogatható a Kohéziós Alapból, nehézségekkel küzd az összetett, határokon átnyúló közlekedési infrastrukturális projektek kialakítása és megvalósítása során. Ezért a következő többéves pénzügyi keretre vonatkozóan a Bizottság azt javasolja, hogy miközben a Kohéziós Alap továbbra is támogatja az EU27 átlagának 90%-ánál kisebb egy főre jutó bruttó nemzeti jövedelemmel (GNI) rendelkező tagállamokat a transzeurópai közlekedési hálózatokba történő beruházások végrehajtásában, a Kohéziós Alapban elkülönített összeg (10 milliárd euró) egy részéből az európai összekapcsolódási eszköz keretében a közlekedési törzshálózattal kapcsolatos közlekedési projekteket fognak finanszírozni a Kohéziós Alapból támogatható tagállamokban.

5. A RENDELET TARTALMÁNAK ÖSSZEFOGLALÁSA

5.1 Egységes keret az EU infrastrukturális prioritásaiba történő beruházásokhoz

Az infrastruktúra TEN és EERP program keretében, valamint a kohéziós és strukturális alapok támogatásával történő finanszírozásának múltbéli tapasztalatai azt mutatják, hogy az Unió az infrastruktúrákhoz hozzáadott értéket tud teremteni. Az érdekelt felek között konszenzus van a tekintetben, hogy „szokásos ügymeneten” alapuló forgatókönyv szerint Európa valószínűleg nem lenne képes időben mobilizálni az infrastruktúra-hálózatának modernizálásához és a hiányzó rések betöméséhez szükséges beruházásokat.

A pénzügyi válság kitörésekor a tagállamok költségvetésük szükséges konszolidációjával küzdenek. A tőkekiadásokat gyakran jelentős mértékben csökkenteni kell, amely a infrastrukturális beruházási projekteket érintő ráfordítások felfüggesztésével vagy elhalasztásával jár együtt. Ugyanakkor a magánforrásból finanszírozott beruházások mértékének növelése bizonytalan. A pénzügyi nehézségeken kívül szabályozási akadályok is késleltetik vagy gátolják a szükséges infrastrukturális projektek végrehajtását. Ilyen háttér mellett az infrastruktúrák finanszírozásának jelenlegi uniós kerete nem tűnik megfelelőnek a hatékony válaszlépések biztosításához. A támogatás összege felaprózódik a sok program között, amely akadályozza a programok és ágazatok közötti szinergiák teljes kiaknázását.

Az infrastruktúrákra vonatkozó finanszírozási stratégiájának átgondolása során a Bizottság a következő célkitűzéseket fogalmazta meg:

- Az energetika, közlekedés és IKT ágazatok területén található legfontosabb kiemelt hálózati infrastruktúrák költséghatékony módon és időben történő megvalósításának biztosítása, az energiainfrastruktúra-csomag, a versenyképes és fenntartható közlekedésről szóló fehér könyv[10] és az Európa digitális menetrendje szerint meghatározottaknak megfelelően.

- Az energetikai, közlekedési és IKT programok közötti szinergiák maximalizálása, hogy a finanszírozás koherens szakpolitikai stratégia alapján, a projektek kiválasztása pedig egyértelmű összehangolt kritériumok szerint történjen.

- Az uniós támogatások ösztönző hatásának erősítése más magán- és közpénzből finanszírozott támogatások bevonása érdekében, hogy a mobilizált források összesített mértéke elegendő legyen a 2020-ig előrevetített beruházási szükségletek fedezésére;

- A projektek kiválasztásának, nyomon követésének és ellenőrzésnek optimalizálása annak biztosítására, hogy az uniós támogatások megfelelően célzottak és a lehető legnagyobb hatásfokúak legyenek, illetve hogy a leghatékonyabb módon használják fel őket.

A három különböző szakpolitikai kerettel rendelkező három különálló ágazat pénzügyi támogatásának közös jogalkotási alapja azzal indokolható, hogy ily módon lehetőség nyílik az ágazatok közötti azon szinergiák kiaknázására, amelyek az egyébként jelentősen eltérő szakpolitikai célkitűzések elérésének finanszírozása tekintetében jelentkező közös ügyekből erednek. A közös keret által biztosított többletérték négyszeres lenne.

A közös keret eredményeként egyszerűsödne a TEN infrastruktúrák finanszírozásával kapcsolatos uniós jogi keretrendszer. Emellett koherens megközelítést biztosítana a három ágazat uniós projektfinanszírozásához. Mint már korábban kiemelésre került, az EU infrastrukturális pénzügyi kerete jelenleg meglehetősen összetett, ami főleg a meglévő uniós jogi szövegek számából és sokféleségéből adódik. A szabályok egyszerűsítése az egyik kulcsszó a Bizottság által az uniós költségvetési kiadásokkal kapcsolatosan javasolt új megközelítésben.

Ugyanakkor, az EU egységes infrastrukturális pénzügyi kerete és finanszírozása koherens és átlátható megközelítést biztosítana az uniós finanszírozáshoz, ami bizonyosságot jelentene, és ezáltal óriási lehetőséget kínálna a magánszektorbeli finanszírozás bevonására. Központosított és összehangolt formában pénzügyi eszközök állnának rendelkezésre, amelyek vonzanák és javítanák a magánberuházókkal és a partner pénzügyi intézményekkel fenntartott viszony eredményességét.

Emellett, a gazdasági infrastrukturális projektek, hálózatok és ágazatok közötti kölcsönös függőség fokozatos növekedése lehetővé tenné a méretgazdaságosság megvalósítását. Az EU egységesített infrastrukturális pénzügyi kerete lehetővé tenné a projektfejlesztés és -megvalósítás szintjén keletkező, ágazatokon átnyúló szinergiák kiaknázását, ezáltal költségmegtakarításokat és/vagy hatékonyabb felhasználást és jobb megtérülést eredményezve.

Utoljára, de nem utolsósorban, a közös keret lehetővé tenné a tanulságok és legjobb gyakorlatok ágazatok közötti megosztását, ezzel biztosítva az uniós finanszírozás eredményességének és hatékonyságának erősítését valamennyi ágazatban.

5.2 Az intézkedések egyszerűsítése, koherencia a meglévő szabályokkal

A szabályok egyszerűsítése az egyik kulcsszó a Bizottság által az uniós költségvetési kiadásokkal kapcsolatosan javasolt új megközelítésben. A közös EÖE keret eredményeként egyszerűsödne a TEN infrastruktúrák finanszírozásával kapcsolatos uniós jogi keretrendszer. Egyedi jogi szöveg szabályozza az európai uniós projektfinanszírozást a közlekedési, energetikai és digitális hálózatokban.

Jóllehet az ágazatok technológiai/pénzügyi/szabályozási szempontból különbözőek – elegendő számú közös jellemzőjük van ahhoz, hogy a meglévő különféle eszközök valós javítását lehessen javasolni. Ugyanakkor a javaslat egyedi szabályokat fogalmaz meg, amelyeket az EÖE átfogó célja érdekében fenn kell tartani: a közcélú uniós pénzek áramlásának az uniós érdeket szolgáló fontos infrastrukturális projektekbe történő irányításának javítása.

A jelenlegi szöveg bevezeti az egyszerűsítést, különösen az alábbi kérdések kezelését illetően:

- A mutatók hozzáigazítása az Európa 2020 stratégia célkitűzéseihez

- rugalmasság a költségvetési pénzek elosztása tekintetében;

- a három ágazat központosított irányítása, lehetőleg egy végrehajtó ügynökségen keresztül történő megvalósítás révén;

- közös finanszírozási eszközök;

- közös odaítélési kritériumok;

- a pénzügyi segítségnyújtás közös feltételei;

- egylépcsős láthatóság az ágazatok számára fontos közös éves munkaprogramok, illetve a tagállamok számára fontos között bizottság révén.

Emellett megvalósult a teljes koherencia a jelenlegi és a jövőbeli költségvetési rendelet között. Az előrelátható kivételek vagy engedélyezettek a vonatkozó jogi szövegekben, vagy azokra precedens létezik.

5.3 Nagyobb hangsúly a pénzügyi eszközökön

A finanszírozás hatásának optimalizálása érdekében az EÖE pénzügyi eszközökkel egészíti ki a közvetlen uniós támogatást. A pénzügyi eszközök magas multiplikátor hatása (amelynek mértéke elérheti akár az 1:15 és 1:20 közötti viszonyszámot) elősegíti, hogy az alapvető beruházások tőkeigényének kielégítését. A közvetlen uniós támogatás sikeres felvételével együtt (ahogy azt az európai energiaipari gazdaságélénkítő program (EERP) és a TEN-T program terület szerzett tapasztalatok mutatják) a pénzügyi eszközök iránti bizalom növekedése jelentősen hozzájárul a projektgazdákat fenyegető kockázatok csökkentéséhez, és így biztosítja a közös érdekű projektek végrehajtását.

Ezen túlmenően a feladat egyrészt olyan környezet kialakítása, amely kedvező a magánberuházások számára, másrészt olyan eszközök kidolgozása, amelyek vonzó lehetőséget nyújtanak a specializált infrastrukturális beruházók számára. Az eredményesség érdekében ezeknek az eszközöknek a kockázatcsökkentést kell megcélozniuk a lehetséges projektek körének bővítése révén. A legnagyobb fokú diverzifikálás úgy valósítható meg, hogy több ágazatot céloznak meg számos országban. Ez legsikeresebben európai szinten, pontosan meghatározott folyosók és célzott beruházási területek alapján teljesíthető. Ezért a legtöbb pénzügyi eszköznek közösnek kell lennie valamennyi ágazat számára. Nem kizárt azonban, hogy egyes pénzügyi eszközöket egy meghatározott ágazat egyedi igényeinek fedezésére alakítanak ki.

Az e rendelet előkészítése során elvégzett elemzés alapján, a bizottsági szolgálatok becslése szerint miközben a széles sávú hálózatok pénzügyi támogatása elsősorban pénzügyi eszközökre támaszkodna, a közlekedés és az energetika esetében a pénzügyi eszközökhöz szükséges uniós költségvetési források összege nem haladhatja meg a 2, illetve 1 milliárd eurót. E becslések nem tekintendők kötelező jellegű határértékeknek, mivel a pénzügyi eszközökre kiosztott uniós finanszírozás mértékét évente kiigazítják a projektek összekapcsolásának pénzügyi közvetítők (pl. az EBB projektkötvények esetében) által elvégzett értékelése alapján.

5.4 Az európai összekapcsolódási eszköz a következő többéves pénzügyi keret összefüggésében

Az európai összekapcsolódási eszköz fontos elemét képezi az EU növekedési menetrendjének, amelynek középpontjában az EU hosszú távú növekedési potenciáljának erősítése áll. Az EÖE-t összehangolják a többi uniós költségvetésből finanszírozott támogatási eszközzel, például a Horizont 2020 programmal, valamint a kohéziós és strukturális alapokkal.

A Horizont 2020 programmal való összehangolás tekintetében erősíteni kell a kiegészítő jelleget, miközben el kell kerülni az esetleges átfedéseket. Az EÖE és a Horizont 2020 közötti koordináció során fontos lesz biztosítani azt is, hogy az infrastruktúrák megvalósításához hozzájáruló kutatási és innovációs láncban ne okozzanak zavart. Ez különösen akkor válik kritikus kérdéssé, amikor a közlekedés, energetika és IKT területén jelentős technológiai fejlesztésekre lesz szükség ahhoz, hogy az EU teljesíteni tudja az Európa 2020 stratégia célkitűzéseit. A kutatással és innovációval kapcsolatos tevékenységek pénzügyi eszközökön keresztül történő támogatása a Horizont 2020 programhoz kapcsolódó pénzügyi eszközökön keresztül történik majd.

Ami a kohéziós és strukturális alapokkal való kapcsolatot illeti, a kohéziós politika közös stratégiai keretét, valamint a tagállamokkal kötött partnerségi szerződéseket összehangolják a közlekedési, energetikai és távközlési ágazat szakpolitikai keretével. A vonatkozó iránymutatások a kohéziós és strukturális alapokra támaszkodva valósítják meg a helyi és regionális infrastruktúrákat, és azok összeköttetéseit a kiemelt uniós infrastruktúrákkal, összekapcsolva az EU minden állampolgárát.

Ezenkívül, az európai összekapcsolódási eszköz olyan központilag irányított eszköz, amely részesül a Kohéziós Alapban a közlekedésre elkülönített összegekből (10 milliárd euró 2011-es árakon). A 10 milliárd euró elosztása során a legmagasabb fokú prioritást a Kohéziós Alapból nyújtott nemzeti összegeknek megfelelő projektek számára biztosítják. Továbbá, az említett 10 milliárd eurót olyan tagállamok részére tartják fenn, amelyek jogosultak a Kohéziós Alapból nyújtott támogatásra, és a társfinanszírozási arányokat a Kohéziós Alapnál alkalmazottal azonos szinten állapítják meg.

2011/0302 (COD)

Javaslat

AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE

az európai összekapcsolódási eszköz létrehozásáról

AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 172. cikkére,

tekintettel az Európai Bizottság javaslatára[11],

a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,

tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére[12],

tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére[13],

rendes jogalkotási eljárás keretében,

mivel:

5. Az európai összekapcsolódási eszköz létrehozásának maximalizálni kell a növekedési potenciált a közlekedési, energetikai és távközlési politikák közötti szinergiák megvalósítása, valamint ezek végrehajtása révén, ezzel javítva az uniós beavatkozás hatékonyságát.

6. Mivel a teljes körűen működő egységes piac egy Európát összekötő korszerű, magas szinten teljesítő infrastruktúrától függ, különösen a közlekedés, az energetika és a távközlés területén. Ezek a növekedésjavító összekapcsolódások jobb hozzáférést biztosítanának a belső piachoz, következésképp hozzájárulnak a piacgazdaság versenyképességének növeléséhez az Európa 2020 stratégia célkitűzéseinek és céljainak megfelelően[14].

7. Az európai összekapcsolódási eszköz létrehozásának célja, hogy felgyorsítsa a transzeurópai hálózatokba történő beruházásokat és a finanszírozásba a köz- és magánszférát egyaránt bevonja.

8. A hatékony közlekedési és energiainfrastruktúra-hálózatok kialakítása a Bizottság által az egységes piaci intézkedéscsomagról szóló közleményben[15] meghatározott 12 alapintézkedés egyike.

9. A Bizottság kötelezettséget vállalt arra, hogy az éghajlatváltozás kérdését érvényesíti az uniós kiadási programokban, és hogy az uniós költségvetés legalább 20 %-át az éghajlattal kapcsolatos célkitűzésekre fordítja. Fontos biztosítani azt, hogy az éghajlatváltozás mérséklése és az ahhoz való alkalmazkodás, valamint a kockázatmegelőzés és -kezelés kiemelt hangsúlyt kapjon a közös érdekű projektek előkészítése, megtervezése és megvalósítása során. Az e rendelettel szabályozott infrastrukturális beruházásoknak hozzá kell járulniuk az alacsony szén-dioxid-kibocsátású, az éghajlatváltozással - és katasztrófákkal - szemben ellenállóképes gazdaság és társadalom felé történő elmozdulás ösztönzéséhez.

10. Az Európai Parlament a „Befektetés a jövőbe: új többéves pénzügyi keret (MFF) a versenyképes, fennntartható és befogadó Európáért” című 2011. június 8-i ajánlásában kiemelte annak fontosságát, hogy az Unió digitális menetrendjébek végrehajtása gyorsan megtörténjen, vallammint hogy folytatódjanak azon cél 2020-ig való megvalósítására irányuló erőfeszítések, hogy a széles sávú internethez való hozzáférés valamennnyi uniós állampolgár számára történő biztosítása, még a kevésbé fejlett régiókban is.[16] A Parlament kihangsúlyozta továbbá, hogy a hatékony közlekedési infrastruktúrákra fordított beruházások kulcsszerepet játszanak Európa versenyképességének megőrzésében, és kikövezik az utat a válságból való kilábaláshoz, a hosszú távú gazdasági növekedéshez, valammint, hogy a transzeurópai közlekedési hálózat (TEN-T) alapvető fontossággal bír a belső piac megfelelő működésének biztosításához és fontos európai többletérték megteremtéséhez. A Parlament kifejtette, hogy szilárd meggyőződése szerint a TEN-T program ennek megfelelően kiemelt szerepet kap a következő többéves pénzügyi keretben, és hogy a következő többéves pénnzügyi kkeretben növelni kell a TEN-T finanszírozások mértékét. A Parlament ezenkívül rámutatott arra, hogy maximalisan ki kell hasznnálni az uniós finanszírozás hatását, a kohéziós és strukturális alapok, valamint a pénzügyi eszközök nyújtotta lehetőségeket a legfontosabb nemzeti és kiemelt határokon átnyúló európai energiainfrastruktúra-projektek támogatásában, kiemelve, hogy az e területet érintő pénzügyi eszközök számára az uniós költségvetésből jelentős összegeket kell elkülöníteni.

11. 2011. március 28-án a Bizottság elfogadta az „Egységes közlekedési térség menetrendje ― a versenyképes és erőforrás-hatékony közlekedési rendszer kiépítése felé” című fehér könyvet[17]. A fehér könyv célul tűzi ki, hogy 1990-hez képest 2050-re 60 %-kal csökkkentenni kell az üvegházhatású gázok kibocsátását a közlekedési ágazatban. Az infrastruktúrát illetően a fehér könyv 2030-ra egy teljesen működőképes, uniós szintű multimodális TEN-T törzshálózat kiépítését irányozza elő. A fehér könyv célként fogalmazza meg ezenkívül a multimodális logisztikai láncok teljesítményének optimalizálását, többek között energiahatékonyabb módszerek fokozottabb használatával. Ezek alapján a következő célértékeket határozza meg a TEN-T politika számára: 2030-ra a 300 km-nél hosszabb közúti áruszállítás 30 %-át, majd 2050-re 50 %-át más módokra kell áthelyezni; a meglévő nagy sebességű vasúthálózat hosszát 2030-ra a háromszorosára kell növelni, és 2050-re a közepes távolságok közötti személyforgalom többsége vasúton kell lebonyolítani; 2050-re a törzshálózatba tartozó valamennnyi repülőteret össze kell kapcsolni a vasúthálózattal; valamennyi tengeri kikötőt a vasúti szállítóhálózattal és, adott esetben a belvízi hajóutakkal.

12. A közlekedés fenntartható jövőjéről szóló, 2010. július 6-i állásfoglalásában[18] az Európai Parlament hangsúlyozta, hogy a hatékony közlekedéspolitikához a felmerülő kihívásokkal arányban álló pénzügyi keretre van szükség, és ehhez a közlekedésre és a mobilitásra irányuló jelenlegi forrásokat növelni kell; emellett szükségesnek tartotta egy eszköz létrehozását a közlekedésfinanszírozás különböző forrásainak és a kohéziós szakpolitika pénzeszközeinek, a köz- és magánszféra közötti partnerségek (PPP-k) forrásainak vagy egyéb pénzeszközök, például garanciák felhasználásának összehangolására.

13. A TEN-T-vel kapcsolatos politika felülvizsgálatára vonatkozóan a közlekedési, távközlési és energiaügyi (KTE) tanács által 2009. június 11-én megfogalmazott következtetések[19] újra megerősítették, hogy további beruházásokat kell végrehajtani a közlekedési infrastruktúrába annak érdekében, hogy – az európai hozzáadott értékre összpontosítva – biztosítani lehessen a TEN-T megfelelő fejlesztését valamennyi közlekedési mód tekintetében, mivel ez képezi az Unió belső piacának és versenyképességének, gazdasági, társadalmi és területi kohéziójának, valamint a szomszédos országokhoz fűződő kapcsolatának alapját. A Tanács hangsúlyozta, hogy a Közösségnek rendelkezésre kell bocsátania a TEN-T projektekkel kapcsolatos beruházások ösztönzéséhez szükséges pénzügyi forrásokat, és különösen kiemelte azt, hogy a TEN-T költségvetéséből megfelelő pénzügyi támogatásban kell részesíteni azokat a kiemelt projekteket, amelyek a vonatkozó, határokon átnyúló szakaszokat érintik, és amelyek megvalósítása túlnyúlik a 2013-as éven, a pénzügyi programozási keret intézményi korlátain belül. A Tanács véleménye szerint tovább kell fejleszteni a köz- és magánszféra közötti partnerséggel kapcsolatos megközelítéseket, és adott esetben azokat támogatni kell ebben a vonatkozásban.

14. A fehér könyvben rögzített célkitűzések alapján, a(z) XXX/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletben[20] meghatározott TEN-T iránymutatás meghatározza a transzeurópai közlekedési hálózat infrastruktúráját és az általa teljesítendő követelményeket, valamint meghatározza az ezek bevezetéséhez szükséges intézkedéseket. Az iránymutatások különösen a törzshálózat 2030-ig történő megvalósítását irányozzák elő.

15. A tagállamok közlekedési infrastrukturális terveinek elemzése alapján a Bizottság úgy becsüli, hogy a közlekedési beruházási szükségletek 500 milliárd eurót tesznek ki a TEN-T hálózat teljes egészében a 2014–2020 közötti időszakban, amely összegből a becslések szerint 250 milliárd eurót kell a TEN-T törzshálózatára fordítani. Az uniós szinten rendelkezésre álló forrásokat figyelembe véve, a legmagasabb európai többletértéket nyújtó projektekre kell koncentrálni ahhoz, hogy el lehessen érni a kívánt hatást. A támogatást ezért a törzshálózatra (különösen a törzshálózati folyosókra) és a forgalomirányítási rendszerek (különösen a SESAR eredményeként létrejövő, mintegy 3 milliárd euró összegű uniós költségvetési forrást igénylő légi irányítási rendszerek) területén megvalósítandó közös érdekű projektekre kell összpontosítani.

16. A TEN-T-vel kapcsolatos szakpolitika 2009 februárjában elkezdett felülvizsgálata keretében szakértői csoportot hoztak létre kifejezetten a Bizottság támogatására és a TEN-T finanszírozásával kapcsolatos stratégia és kilátások kérdésének vizsgálatára. Az 5. sz. szakértői csoport munkája a különböző területek külső szakértőitől származó tapasztalatokon alapult. E szakértők közé tartoztak: infrastruktúra-irányítók, infrastruktúra-tervezők, országos, regionális és helyi képviselők, környezetvédelmi szakértők, az egyetemi és a magánszféra képviselői. Az 5. sz. szakértői csoport 2010 júliusában elfogadott zárójelentése[21] 40 ajánlást tartalmaz, amelyek közül néhányat figyelembe vettek ebben a javaslatban.

17. A jelenlegi pénzügyi kerettel kapcsolatos tapasztalat szerint számos olyan tagállam, amely támogatható a Kohéziós Alapból, súlyos akadályokkal küzd az összetett, magas uniós többletértéket nyújtó, határokon átnyúló közlekedési infrastrukturális projektek kialakítása és megvalósítása során. Ezért, a magas uniós többletértékkel rendelkező közlekedést érintő projektek, és különösen a határokon átnyúló projektek megvalósításának javítása érdekében, a Kohéziós Alapból nyújtott összeg (10 milliárd euró[22]) egy részét át kell csoportosítani olyan közlekedéssel kapcsolatos projektek finanszírozására, amelyek az európai összekapcsolódási eszköz alapján a Kohéziós Alapból nyújtott támogatásra jogosult tagállamokban található törzshálózatokat érintik. A Bizottságnak támogatnia kell a Kohéziós Alapból nyújtott támogatásra jogosult tagállamokat a projektek megfelelő összekapcsolásának kialakításában, hogy a Kohéziós Alapból származó nemzeti összegek a lehető legmagasabb fokú prioritásban részesüljenek.

18. A 2010 novemberében elfogadott „Energiainfrastruktúra-prioritások 2020-ig és azt követően – Az integrált európai energiahálózat programtervéről” című közleményben[23] a Bizottság meghatározta azokat a kiemelt folyosókat, amelyek szükségesek ahhoz, hogy az Unió 2020-ig megvalósítsa az energetikai és az éghajlattal kapcsolatos, a belső energiapiac megteremtését szolgáló nagyravágyó céljait az ellátásbiztonság biztosítása és a megújuló energiaforrások integrálásának elősegítése mellett, továbbá ahhoz, hogy előkészítse a hálózatokat az energiarendszer további szén-dioxid-mentesítésére 2020 után.

19. Az Unió versenyképességgel, fenntarthatósággal és ellátásbiztonsággal kapcsolatos energia- és éghajlat-politikai célkitűzéseinek költséghatékony megvalósítása érdekében nagy összegű beruházásokra van szükség az európai energetikai infrastruktúra korszerűsítéséhez és bővítéséhez, valamint a határokon átnyúló hálózatok összekapcsolásához. Az energetikai infrastruktúrával kapcsolatos beruházások 2020-ig szükséges becsült összege 1 billió eurót tesz ki, amelyből kb. 200 milliárd eurót kell költeni az európai fontosságúnak tartott áram- és gázszállítási és -tárolási infrastruktúrára. Az európai fontosságú projektek közül mintegy 100 milliárd euró értékű beruházást fenyeget az a veszély, hogy nem valósul meg engedélyezéssel, szabályozással és közvetlen finanszírozással kapcsolatos akadályok miatt.

20. A jövőbeli energetikai infrastruktúra kiépítésének sürgőssége és a beruházási volumennek a korábbi trendekhez viszonyított jelentős növelése miatt változtatni kell az energetikai infrastruktúra uniós szintű támogatásának módján. A közlekedési, távközlési és energiaügyi (KTE) tanács a 2011. február 28-i következtetéseiben[24] kiállt amellett, hogy az energiaszállítási folyosókat európai prioritásként kell kezelni.

21. A Európai Tanács 2011. február 4-i ülésén[25] felkérte a Bizottságot az engedélyezési eljárások korszerűsítésére és javítására, valamint a beruházások számára vonzó szabályozási keret megteremtésének előmozdítására. Az Európai Tanács kiemelte, hogy a beruházás nagy részét a piacnak kell megvalósítania a költségek vámtarifákból történő visszatérítése mellett. Az Európai Tanács elismerte, hogy állami forrásokból kell finanszírozni az ellátásbiztonság vagy szolidaritás szempontjából szükséges projekteket, amelyekhez nem lehet piaci forrásokat szerezni.

22. A(z) XXX/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet [a transzeurópai energetikai infrastruktúrára vonatkozó iránymutatás][26] olyan, a transzeurópai energia-infrastruktúrával kapcsolatos prioritásokat határoz meg, amelyeket 2020-ig meg kell valósítani az uniós energia- és éghajlat-politikai célkitűzések elérése érdekében, szabályokat fogalmaz meg az e prioritások megvalósításához szükséges, közös érdekű projektek meghatározásához, intézkedéseket vezet be az engedélyezés, az állami részvétel és a szabályozás területén e projektek végrehajtásának felgyorsítása és/vagy megkönnyítése érdekében, beleértve az ilyen projektek uniós pénzügyi támogatásra való általános jogosultságának kritériumait.

23. A távközlés egyre inkább internetalapú infrastruktúrává válik, amelyben a széles sávú hálózatok és digitális szolgáltatások szorosan összekapcsolódnak. Az internet egyre inkább a kommunikáció, a szolgáltatásnyújtás és az üzleti tevékenység meghatározó felületévé válik. A gyors internet-hozzáférés és a digitális szolgáltatások transzeurópai elérhetősége ezért alapvető fontosságú a gazdasági növekedés és az egységes piac szempontjából.

24. A korszerű, üvegszálas internetes hálózatok a jövő infrastruktúrái, amelyek alapvető fontosságúak az európai vállalkozások csatlakozása szempontjából; különösen azon KKV-k esetében, amelyek a költséghatékonyság javítása érdekében dematerializált informatikai megoldásokat kívánnak használni.

25. Az Európa 2020 stratégia[27] az európai digitális menetrend[28] megvalósítására szólít fel, amely stabil jogi keretet szab a nyitott, versenyképes nagy sebességű internet-infrastruktúrába és az ahhoz kapcsolódó szolgáltatásokba történő beruházások ösztönzése céljából. A 2010. júniusi Európai Tanács támogatta az európai digitális menetrendet, és felszólította valamennyi intézményt, hogy kezdje el annak teljes körű végrehajtását.[29]

26. 2010 május 31-én a Tanács arra a következtetésre jutott, hogy Európának biztosítania kell a szükséges erőforrásokat a gyors és szupergyors internetre és az átjárható alkalmazásokra épülő egységes digitális piac fejlesztéséhez, továbbá elismerte, hogy a következő generációs széles sávú hálózatokba történő hatékony és versenyképes beruházás fontos lesz az innováció, a fogyasztói döntéshozatal és az Unió versenyképessége szempontjából, és jobb egészségügy, biztonságosabb közlekedés, új médialehetőségek, valamint az áruk és szolgáltatások könnyebb – különösen határokon átnyúló – elérhetősége révén az életminőség is javítható.[30]

27. A szupergyors széles sávú hálózatokba való beruházás magáncélú ösztönzői látszólag alacsonyabbak a társadalom egésze számára keletkező haszonnál. A digitális menetrend célkitűzése – valamennyi európai állampolgár és vállalkozás számára biztosítani kell a gyors internet-hozzáférést – megvalósításához szükséges beruházás összege a becslések szerint eléri a 270 milliárd eurót. Uniós támogatás nélkül azonban a magánszektor által eszközölt beruházás összege várhatóan legfeljebb 50 milliárd euró lesz a 2020-ig tartó időszakban. A beruházás hiányzó része szűk keresztmetszetet teremt az infrastruktúra-szolgáltatásban, miközben az egységes digitális piac alapja, hogy a jövő infrastruktúráján keresztül minden állampolgárt be kell kapcsolni a rendszerbe.

28. A közjót szolgáló cselekvések digitális megvalósításához erős és koherens európai hálózatot kell kiépíteni, amelyben mind az állami szféra, mind a civil társadalom szereplői részt vesznek nemzeti és regionális szinten egyaránt, és ebből a célból alapvető fontosságú annak biztosítása, hogy a rendszerek és szoftverek tervezési költségeinek finanszírozása, valamint ellenállóképes csomópontok ilyen hálózatok számára történő fenntartása strukturált uniós támogatással történik, amely csak az országon belüli költségekkel terheli a nemzeti kezelő költségvetését.

29. Több, különböző finanszírozási arányokat igénylő végrehajtási módszerre van szükség az uniós pénzügyi támogatás hatékonyságának és hatásának növeléséhez, a magánberuházások ösztönzéséhez, valamint az egyedi projektek specifikus követelményeinek teljesítéséhez.

30. A távközlés területén a transzeurópai átjárhatóságot biztosító egyes alapszolgáltatási platformoknak nagyobb uniós támogatásra lesz szükségük, különösen a kezdeti szakaszban, a társfinanszírozás elvének sérelme nélkül.

31. A nagyszabású infrastrukturális projektek megvalósítása során, és különösen az alapszolgáltatások szintjén, a határokon átnyúló átjárhatóság biztosításához szükség lehet arra, hogy a Bizottság, a tagállamok és/vagy a kedvezményezettek az eszközöket egyidejűleg szerezzék be és telepítsék. Ebben az esetben elképzelhető, hogy az uniós pénzügyi támogatást a tagállami infrastruktúra szolgáltató által saját kezdeményezésére vagy a Bizottsággal együttműködve végzett beszerzésekre kell elkülöníteni. A rendelkezések lehetőséget biztosítanak több forrás felhasználására is, amelyre többek között akkor lehet szükség, ha többnyelvű szolgáltatásokról kell gondoskodni, biztosítani kell az ellátás biztonságát és/vagy hálózati redundanciát kell biztosítani az akár egyetlen pont meghibásodása esetén esetlegesen fellépő infrastrukturális hálózati összeomlás kijavításához.

32. A közérdeket szolgáló általános szolgáltatásokat (mint például az alapszolgáltatások) gyakran érzékenyen érintik a piac hiányosságaiból eredő hatások. Ezért a támogatandó területek között szerepel a közszolgáltatás-nyújtás is (e-egészségügy, e-adatvédelem, e-közbeszerzés széles körű alkalmazása és átjárhatósága), amely a meghatározás szerint kezdetben nem minősül kereskedelmi tevékenységnek. Ráadásul, ha csak az alapszolgáltatások részesülnek támogatásban, nagy kihívást jelentene azon megfelelő tagállami és regionális szintű ösztönzök megtalálása, amelyek ténylegesen biztosítanák a közszolgáltatás-nyújtás megvalósítását: elsősorban az a baj, hogy nemzeti szinten hiányzik az az ösztönző, amely a nemzeti rendszereket összekötné az alaprendszerekkel (és így megteremtődnének az átjárhatóság és határokon átnyúló szolgáltatások feltételei), valamint az, hogy a magánbefektetők egyedül nem biztosítanák az átjárhatóság keretén belüli szolgáltatásnyújtást.

33. A(z) XXX/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletben[31] [INFSO iránymutatás] meghatározott digitális iránymutatások meghatározzák a finanszírozás folyamatát és kritériumait, illetve a különböző beruházási kategóriákat.

34. A Horizont 2020 program – a jövőbeni kutatási és innovációs keretprogram – középpontjában többek között a társadalmi kihívások megoldása (pl. intelligens, zöld és integrált közlekedés, biztonságos, tiszta és hatékony energia, illetve információs és kommunikációs technológiával megerősített egészségügy és kormányzat, valamint fenntartható fejlődés) áll, hogy a kutatástól a piacig terjedő teljes skálát lefedő tevékenységek támogatásával az Európa 2020 stratégia által meghatározott kihívásokra közvetlen választ lehessen adni. A Horizont 2020 program az innovációs lánc minden szintjét támogatja, különösen a piachoz közelebb álló tevékenységeket, mint például az innovatív pénzügyi eszközöket. Az uniós finanszírozás nagyobb hatásának elérése érdekében, valamint a koherencia biztosítása érdekében az európai összekapcsolódási eszköz szoros szinergiákat épít majd ki a Horizont 2020 programmal.

35. Az Európai Unió és a tagállamok többsége aláírta a fogyatékossággal élő személyek jogairól elfogadott ENSZ-egyezményt, míg a többi államban folyamatban van az egyezmény ratifikálása. A vonatkozó projektek végrehajtása során fontos, hogy a projektek részletes leírásában az egyezmény 9. cikkében foglaltaknak megfelelően figyelembe vegyék fogyatékossággal élő személyek akadálymentes hozzáférését.

36. Az e rendelet értelmében végrehajtandó pénzügyi eszközöknek tükrözniük kell a(z) XXX/2012/EU rendelet [új költségvetési rendelet] VIII. címében rögzített szabályokat, valamint a pénzügyi eszközökre vonatkozó legjobb gyakorlati szabályokat.[32]

37. A költségvetési intézkedések sok tagállamban arra késztetik vagy késztették a hatóságokat, hogy értékeljék újra infrastrukturális beruházási programjaikat. Ilyen körülmények között, a vélemények szerint a PPP-k hatékony eszközt jelentenek az olyan szakpolitikai célkitűzések, mint például az éghajlatváltozás elleni küzdelem, az alternatív energiaforrások és az energia-, illetve erőforrás-hatékonyság előmozdítása, a fenntartható közlekedés támogatása és a széles sávú hálózatok üzembe helyezése teljesítését biztosító infrastrukturális projektek megvalósításához. A PPP-ről szóló 2009. november 19-i közleményében[33] a Bizottság kötelezettséget vállalt arra, hogy a meglévő pénzügyi eszközök körének kiterjesztésével javítják a források hozzáférhetőségét a PPP-k számára.

38. Noha az Európa 2020 stratégia szerinti beruházás legnagyobb része piaci és szabályozási intézkedésekkel megvalósítható, a finanszírozási kihívás kezeléséhez állami beavatkozásra, valamint támogatás és innovatív pénzügyi eszközök formájában uniós finanszírozásra van szükség. A pénzügyi eszközöket az egyedi piaci szükségletek kezelésére az európai összekapcsolódási eszköz célkitűzéseivel összhangban kell használni, és azok nem szoríthatják ki a magánszférából származó finanszírozást. A pénzügyi eszközök alkalmazásáról szóló döntés meghozatala előtt a Bizottságnak előzetes felmérést kell végeznie az adott eszközökről.

39. Az uniós költségvetés felülvizsgálata[34] hangsúlyozta, hogy a hosszú távú kereskedelmi potenciállal rendelkező projekteknek uniós forrásokat kell igénybe vennie a pénzügyi és bankszektorral, különösen az Európai Beruházási Bankkal (EBB) és a tagállamok pénzügyi közintézményeivel, de más nemzetközi pénzügyi intézményekkel és a pénzügyi magánszektorral kötött partnerségben.

40. Az Európa 2020 stratégiában a Bizottság vállalta, hogy egy, az uniós és a nemzeti köz- és magánfinanszírozást az infrastruktúrák számára összefogó, következetes finanszírozási stratégia részeként mobilizálja az uniós pénzügyi eszközöket. Ez azzal indokolható, hogy sok esetben az optimálisnál rosszabb beruházási helyzetek és a piaci tökéletlenségek hatékonyabban kezelhetők pénzügyi eszközökkel, mint támogatásokkal.

41. Az európai összekapcsolódási eszköz pénzügyi eszközöket javasol, hogy előmozdítsa a magánberuházók és a pénzügyi intézmények számottevő részvételét az infrastrukturális beruházásokban. Ahhoz, hogy elég vonzóak legyenek a magánszféra számára, a pénzügyi eszközök megtervezése és végrehajtása során kellő figyelmet kell fordítani az adminisztratív terhek egyszerűsítésére és csökkentésére, miközben olyan szintű rugalmasságot kell szem előtt tartani, amivel rugalmasan ki lehet elégíteni a meghatározott finanszírozási szükségleteket. Ezeknek az eszközöknek a kialakítása során fel kell használni a 2007–2013 időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keret pénzügyi eszközei, mint például a TEN-T-projektek számára biztosított hitelgarancia-eszköz (LGTT), a kockázatmegosztási pénzügyi mechanizmus (RSFF) és az energetikára, éghajlatváltozásra és infrastruktúrára vonatkozó európai alap (a Marguerite Alap) végrehajtása során szerzett tapasztalatokat.

42. A pénzügyi eszközök többségének közösnek kel lennie valamennyi ágazat számára, azonban néhány kifejezetten az egyes ágazatokra fog vonatkozni. A bizottsági szolgálatok becslése szerint miközben a széles sávú hálózatok pénzügyi támogatása elsősorban pénzügyi eszközökre támaszkodna, a közlekedés és az energetika esetében a pénzügyi eszközökhöz szükséges uniós költségvetési források összege nem haladhatja meg a 2, illetve 1 milliárd eurót.

43. A pénzügyi eszközök kedvezményezettjeinek ágazati diverzifikációját, valamint a tagállamok közötti fokozatos földrajzi diverzifikáció ösztönzését biztosítandó, a Bizottságnak, az Európai Beruházási Bankkal együttműködve, közös kezdeményezések, mint például az Európai PPP Szakértői Központ (EPEC) és a Jaspers révén, támogatnia kell a tagállamokat a projekt-finanszírozás tekintetében figyelembe vehető projektek megfelelő értékelésének kidolgozásában.

44. Ami a pénzügyi eszközök feltételeit illeti, szükség lehet arra, hogy a munkaprogramokban további követelményeket szabjanak meg például a versenyképes piacok biztosítása érdekében, az uniós politikák alakulása, a technológiai fejlődés és az esetlegesen lényegessé váló egyéb tényezők fényében.

45. Az európai összekapcsolódási eszközből származó támogatás többéves programozásának az a célja, hogy támogassa az Unió prioritásait a szükséges pénzügyi források rendelkezésre állásának, az Unió és a tagállamok együttes fellépései közötti összhangnak és folytonosságnak a biztosításával. A közlekedési ágazatban az első többéves munkaprogram végrehajtását követően benyújtott pályázatok esetében a költségek elszámolhatósága 2014. január 1-jén kell, hogy kezdődjön annak érdekében, hogy biztosítani lehessen a transzeurópai közlekedési és energiahálózatok területén történő közösségi pénzügyi támogatás nyújtásának általános szabályairól szóló, 2007. június 20-i 680/2007/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet[35] által már szabályozott projektek folytatását.

46. Mivel bizonyos infrastrukturális projektek megvalósítása nagy összegű költségvetést igényel, lehetőséget kell teremteni az egyes fellépések pénzügyi támogatásához kapcsolódó költségvetési kötelezettségvállalások éves részletekre történő felosztására.

47. A Bizottságnak félidős és utólagos értékeléseket kell végeznie a finanszírozás eredményességének és hatékonyságának, illetve az eszköz általános céljaira és az Európa 2020 stratégia prioritásaira gyakorolt hatásainak felmérése érdekében.

48. A külön rendeletekben javasolt ágazatspecifikus iránymutatások alapján egy listát állítottak össze azokról a kiemelt területekről, amelyekre e rendelet vonatkozik, és amely listát a melléklet tartalmazza. A szakpolitikai prioritások és technológiai lehetőségek lehetséges változásainak figyelembe vétele érdekében a jogi aktusok elfogadására vonatkozó felhatalmazást az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkének megfelelően a Bizottságra kell átruházni a melléklet módosítása tekintetében. Különösen fontos a Bizottság számára, hogy megfelelő egyeztetéseket folytasson az előkészítő munka során, beleértve a szakértői szinteket is. A Bizottságnak a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok előkészítése és kidolgozása során biztosítania kell a releváns dokumentumoknak az Európai Parlament és a Tanács részére történő egyidejű, kellő időben történő és megfelelő átadását.

49. E rendelet végrehajtása egységes feltételeinek biztosítása érdekében a Bizottságra végrehajtási hatásköröket kell ruházni a többéves és éves munkaprogramok tekintetében. Ezeket a hatásköröket a Bizottság végrehajtási hatásköreinek gyakorlására vonatkozó tagállami ellenőrzési mechanizmusok szabályainak és általános elveinek megállapításáról szóló, 2011. február 16-i 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek megfelelően kell gyakorolni[36].

50. A közösségi pénzügyi támogatás a transzeurópai hálózatok területén történő nyújtásának általános szabályairól szóló, 1995. szeptember 18-i 2236/95/EK tanácsi rendelet[37] és a 680/2007/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet ennek megfelelően hatályát veszti.

51. Az Európai Unió pénzügyi érdekeit a teljes kiadási ciklusban arányos intézkedésekkel kell védeni, beleértve a szabálytalanságok megelőzését, feltárását és kivizsgálását, az elveszített, jogtalanul kifizetett vagy szabálytalanul felhasznált pénzösszegek visszafizettetését, valamint adott esetben bírságok alkalmazását.

52. Az európai uniós érdeket szolgáló infrastrukturális projektek némelyikének esetleg szomszédos, csatlakozás előtt álló, illetve más harmadik országokkal kell összekapcsolódnia és azokon áthaladnia. Az európai összekapcsolódási eszköznek az említett infrastruktúrák összekapcsolására és finanszírozására egyszerűbb megoldást kell kínálnia az uniós költségvetés belső és külső eszközei közötti koherencia biztosítása érdekében.

53. Mivel a szükséges intézkedések célkitűzéseit, és különösen a transzeurópai hálózatok koordinált fejlesztését és finanszírozását a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, és ezért – tekintettel az említett célkitűzések koordinációjának szükségességére - azok uniós szinten jobban megvalósíthatók, az Unió intézkedéseket hozhat az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az ugyancsak az említett cikkben meghatározott arányosság elvének megfelelően ez a rendelet nem lépi túl a célkitűzés eléréséhez szükséges mértéket,

ELFOGADTA EZT A RENDELETET:

I. CÍM KÖZÖS RENDELKEZÉSEK

I. FEJEZET AZ EURÓPAI ÖSSZEKAPCSOLÓDÁSI ESZKÖZ

1. cikk Tárgy

E rendelet létrehozza az európai összekapcsolódási eszközt, és meghatározza a transzeurópai hálózatok uniós pénzügyi támogatásának feltételeit, módszereit és eljárásait a közlekedési, energetikai és távközlési infrastruktúrák területén megvalósítandó projektek támogatása érdekében.

2. cikk Fogalommeghatározások

E rendelet alkalmazásában az alábbi meghatározások alkalmazandók:

54. „közös érdekű projekt”: a(z) XXXX/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletben [kitöltendő a rendelet elfogadása után, az elfogadás időpontja és a teljes cím feltüntetésével] [TEN-T iránymutatás][38], a(z) XXXX/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletben [kitöltendő a rendelet elfogadása után, az elfogadás időpontja és a teljes cím feltüntetésével] [transzeurópai energetikai infrastruktúrára vonatkozó iránymutatás][39], vagy a(z) XXXX/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletben [INFSO iránymutatás][40] [kitöltendő a rendelet elfogadása után, az elfogadás időpontja és a teljes cím feltüntetésével] meghatározott projekt;

55. „határokon átnyúló szakasz”: azok a szakaszok, amelyek biztosítják egy közös érdekű projekt folytonosságát legalább két tagállam vagy egy tagállam és egy szomszédos ország között.

56. „kivitelezés”: az adott esettől függően, az összetevők, rendszerek és szolgáltatások – beleértve a szoftvereket is – beszerzése, leszállítása és telepítése, valamint a projekthez kapcsolódó fejlesztési, építési és telepítési tevékenységek megvalósítása, valamint a létesítmények átadása és a projekt elindítása;

57. „tervezés”: a projekt végrehajtásának előkészítéséhez szükséges tevékenységek, például előkészületi, megvalósíthatósági, értékelő, tesztelő és hitelesítő tanulmányok – beleértve a szoftvereken végzett tevékenységeket is –, valamint minden más ezt elősegítő műszaki intézkedés, beleértve a kivitelezést megelőző, a projekt meghatározásához és végrehajtásához, valamint a finanszírozására vonatkozó döntésekhez szükséges olyan intézkedéseket, mint például a helyszíni feltárásokra és a finanszírozási konstrukció előkészítésére vonatkozó lépések;

58. „programtámogató fellépések”: az európai összekapcsolódási eszköz végrehajtásához szükséges kísérő intézkedések és egyedi ágazatspecifikus iránymutatások, mint például szolgáltatások (főleg technikai segítségnyújtás), valamint előkészítési, megvalósíthatósági, koordinációs, nyomon követési, ellenőrzési, auditálási és értékelési tevékenységek, amelyek közvetlenül ezen eszköz irányításához és célkitűzései megvalósításához szükségesek, így különösen tanulmányok, értekezletek, tájékoztatás, infrastruktúra feltérképezése, ikerintézményi együttműködés, információk terjesztése, figyelemfelkeltő és kommunikációs intézkedések, az információcserére összpontosító információtechnológiai hálózatokhoz kapcsolódó kiadások, valamint minden egyéb technikai és igazgatási segítségnyújtással összefüggő kiadások, amelyek szükségesek lehetnek ezen eszköz irányításához, vagy az egyedi ágazatspecifikus iránymutatások végrehajtásához;

59. „fellépés”: minden olyan – pénzügyileg, technikailag vagy az idő tekintetében független – tevékenység, amely szükséges egy közös érdekű projekt megvalósításához;

60. „elszámolható költségek”: a(z) XXXX/2012/EU bizottsági rendelet [új költségvetési rendelet] értelmében vett elszámolható költségek;

61. „kedvezményezett”: tagállam, nemzetközi szervezet, állami vagy magánvállalkozás vagy testület, amelyet kiválasztottak pénzügyi támogatásra e rendelet értelmében és az egyes munkaprogramokban leírt szabályoknak megfelelően.

62. „végrehajtó szerv”: állami vagy magánvállalkozás, illetve a kedvezményezett által kijelölt szerv, amennyiben az utóbbi tagállam vagy nemzetközi szervezet, a fellépések végrehajtására. A megfelelő szerv kijelöléséről a kedvezményezett saját felelősségére és, amennyiben ahhoz közbeszerzési szerződés megkötése szükséges, a hatályos közbeszerzési szabályoknak megfelelően dönt.

63. „törzshálózat”: a(z) XXXX/2012/EU rendelet (TENT-T iránymutatás) III. fejezetével összhangban meghatározott közlekedési infrastruktúra;

64. „törzshálózati folyosók”: a törzshálózat összehangolt megteremtését elősegítő eszköz a(z) XXXX/2012/EU rendelet (TENT-T iránymutatás) IV. fejezetében foglaltak és az e rendelet I. mellékletében felsoroltak szerint;

65. „szűk keresztmetszet”: fizikai akadály, amely a rendszer meghibásodásához vezet, így nagy távolságon befolyásolja a közlekedési forgalom folytonosságát. Az ilyen akadály kiküszöbölhető a problémák – például emelkedők, kanyarívek, nyomtávok – kezelésére alkalmas új infrastruktúrával, például hidakkal vagy alagutakkal. A meglévő infrastruktúra korszerűsítésének szükségessége nem minősül szűk keresztmetszetnek;

66. „prioritás”: a(z) XXXX/2012/EU rendelet [a transzeurópai energetikai infrastruktúrára vonatkozó iránymutatás] I. mellékletében megjelölt 1–8. és 10–12. energetikai infrastrukturális prioritások bármelyike;

67. „energetikai infrastruktúra”: a(z) XXXX/2012/EU rendelet [a transzeurópai energetikai infrastruktúrára vonatkozó iránymutatás] 2. cikkében meghatározott infrastruktúra.

68. „széles sávú hálózatokXXXX/2012/EU rendelet [INFSO iránymutatás] 3. cikkében meghatározott.

69. „digitális szolgáltatási infrastruktúrák”: a vállalkozások, az állampolgárok és a kormányzatok számára a(z) XXX/2012/EU rendelet [INFSO iránymutatás] 3. cikkében foglaltak szerint;

70. „alapszolgáltatási platformok”: a(z) XXXX/2012/EU rendelet [INFSO iránymutatás] mellékletében meghatározott szolgáltatások;

71. „általános szolgáltatások”: a(z) XXXX/2012/EU rendelet [INFSO iránymutatás] mellékletében meghatározott szolgáltatások;

72. „szolgáltatások működtetése és karbantartása”: egyes digitális szolgáltatási infrastruktúrák folyamatos működésének biztosítása a(z) XXXX/2012/EU rendelet [INFSO iránymutatás] mellékletében foglalt további meghatározásnak megfelelően;

73. „nemzeti szabályozó hatások”: az elektronikus hírközlő hálózatok és elektronikus hírközlési szolgáltatások közös keretszabályozásáról szóló, 2002. március 7-i 2002/21/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (keretirányelv)[41] 3. cikkében meghatározott testületek.

3. cikk Általános célkitűzések

Az európai összekapcsolódási eszköz lehetővé teszi az energetikai, közlekedési és távközlési ágazatban a közös érdekű projektek előkészítését és megvalósítását a transzeurópai hálózatokkal kapcsolatos szakpolitika keretében. Különösképpen, az európai összekapcsolódási eszköznek támogatnia kell olyan projektek végrehajtását, amelyek célja, hogy a közlekedés, az energia és a távközlés területén új infrastruktúrákat fejlesszenek ki és valósítsanak meg, illetve meglévőeket korszerűsítsenek. E célból az európai összekapcsolódási eszköz a következő célkitűzéseket követi:

a) hozzájárul az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedéshez korszerű és nagy teljesítményű transzeurópai hálózatok kiépítésével, ezzel további hasznot hozva az egész Európai Unió számára a versenyképesség és a gazdasági, társadalmi és területi kohézió szempontjából az egységes piacon, továbbá a magán- és állami beruházások számára kedvezőbb környezetet teremt a pénzügyi eszközök és a közvetlen uniós támogatás ötvözése és az ágazatok közötti szinergiák kiaknázása révén. E célkitűzés megvalósulását a közös érdekű projektekre fordított magán- és közberuházások mértéke, és különösen az EÖE-rendelet alá tartozó pénzügyi eszközök segítségével megvalósított közös érdekű projektekre fordított magán- és közberuházások mértéke alapján mérik.

b) lehetővé teszi az Európai Unió számára céljainak teljesítését, azaz az üvegházhatású gázok kibocsátásának 20 %-os csökkentését[42], az energiahatékonyság 20 %-os növelését és a megújuló energia arányának 20 %-ra növelését 2020-ig, ugyanakkor biztosítva a tagállamok közötti nagyobb szolidaritást.

4. cikk Egyedi ágazati célkitűzések

(1) A 3. cikk szerint meghatározott általános célkitűzéseken kívül az európai összekapcsolódási eszköznek az alábbi ágazatspecifikus célkitűzések megvalósításához is hozzá kell járulnia.

a) A közlekedés területén az európai összekapcsolódási eszköz az alábbi célkitűzések megvalósításához hozzájáruló közös érdekű projekteket támogat, a(z) xxx/2012/EU rendelet [TEN-T iránymutatás] 4. cikkében foglalt további meghatározásnak megfelelően:

i. szűk keresztmetszetek megszüntetése és a hiányzó kapcsolódási pontok áthidalása, amelynek megvalósulását az európai összekapcsolódási eszköz támogatása segítségével létrejött új és továbbfejlesztett határokon átnyúló összeköttetések, és a közlekedési útvonalakon megszüntetett szűk keresztmetszetek száma alapján kell mérni;

ii. fenntartható és hatékony közlekedés hosszú távon való biztosítása, amelynek megvalósulását az EU-27 területén található vasúthálózat hossza és az EU-27 területén található nagy sebességű vasúthálózat hossza alapján kell mérni;

iii. a közlekedési módok integrációjának és összekapcsolódásának optimalizálása, valamint a közlekedési szolgáltatások átjárhatóságának fejlesztése. E célkitűzés megvalósulását a vasúttal összekapcsolt kikötők és repülőterek száma alapján fogják mérni.

b) Az energetika területén az európai összekapcsolódási eszköz az alábbi célkitűzések megvalósításához hozzájáruló közös érdekű projekteket támogat, a(z) xxxx/2012/EU rendeletben [a transzeurópai energiainfrastruktúrára vonatkozó iránymutatások] foglalt további meghatározásnak megfelelően:

i. a belső energiapiac további integrálásának, illetve a villamosenergia- és gázhálózatok határokon átnyúló átjárhatóságának előmozdítása, többek között annak biztosításával, hogy egy tagállam sem szigetelődik el az európai hálózattól, amelynek megvalósulását a tagállami hálózatok hatékony összekapcsolódását és a belső szűk keresztmetszetek megszüntetését biztosító projektek száma alapján kell mérni;

ii. az Unió ellátásbiztonságának javítása, amelynek megvalósulását a rendszer ellenálló képességének alakulása és a rendszerműveletek biztonsága, valamint az ellátási források diverzifikálása, alternatív források és útvonalak biztosítása alapján kell mérni;

iii. hozzájárulás a fenntartható fejlődéshez és a környezetvédelemhez, különösen a megújuló forrásból származó energia elosztóhálózatokba való integrálásának erősítésével és szén-dioxid-hálózatok kialakításával, amelynek megvalósulását a megújuló energia termelőhelytől a főbb fogyasztási központokig és tárolóhelyekig való továbbítása, valamint az európai összekapcsolódási eszköz keretében támogatásban részesülő projektek indítása révén megakadályozott széndioxid-kibocsátás mértéke alapján kell mérni.

c) A távközlési hálózatok területén az európai összekapcsolódási eszköz az alábbi célkitűzések megvalósításához hozzájáruló közös érdekű projektek támogatására fellépést biztosít, a(z) xxxx/2012/EU rendeletben [INFSO iránymutatás] foglalt további meghatározásnak megfelelően:

i. gyors és szupergyors széles sávú hálózatok kiépítésének felgyorsítása és alkalmazásának elterjesztése, többek között a kis és közepes vállalkozások (kkv-k) között, amelynek megvalósulását széles sávú és szupergyors széles sávú hálózat lefedettségének szintje és a 100 Mbps-nél nagyobb széles sávú előfizetéssel rendelkező háztartások száma alapján kell mérni;

ii. az online nemzeti közszolgáltatások összekapcsolódásának és átjárhatóságának, valamint e hálózatok elérhetőségének előmozdítása, amelynek megvalósulását az online közszolgáltatásokat használó magánszemélyek és vállalkozások aránya, illetve az ilyen szolgáltatások határokon átnyúló elérhetősége alapján kell mérni.

5. cikk Költségvetés

74. Az európai összekapcsolódási program 2014 és 2020 közötti időszakban történő végrehajtásának pénzügyi keretösszege 50 000 000 000 euró[43]. Ez az összeg az alábbiak szerint oszlik meg a 3. cikkben említett ágazatok között:

a) közlekedés: 31 694 000 000 euró, ebből 10 000 000 000 euró a Kohéziós Alapból van elkülönítve az e rendelettel összhangban történő elköltésre a Kohéziós Alapból támogatható tagállamokban;

b) energetika: 9 121 000 000 euró;

c) távközlés: 9 185 000 000 euró.

75. Az európai összekapcsolódási eszköz pénzügyi keretösszege kiterjedhet a program irányításához és célkitűzései megvalósításához szükséges előkészítési, nyomon követési, ellenőrzési, auditálási és értékelési tevékenységekkel, különösen a tervezéssel, az e rendelet általános célkitűzéseivel kapcsolatos szakértői találkozók szervezésével, az információk feldolgozására és cseréjére összpontosító információtechnológiai hálózatokkal összefüggő kiadásokra, továbbá minden egyéb technikai és adminisztratív segítségnyújtással kapcsolatos költségre, amely a Bizottságra hárul a program irányítása során.

A keretösszeg felhasználható továbbá műszaki és igazgatási segítségnyújtáshoz kapcsolódó olyan költségekre is, amelyek a program és a 680/2007/EK rendelet[44] keretében elfogadott intézkedések közötti átmenet biztosításához szükségesek. Szükség esetén előirányzatok vehetők fel a 2020 utáni költségvetésbe a hasonló költségek fedezetének biztosítása céljából, a 2020. december 31-ig be nem fejezett fellépések irányításának lehetővé tétele érdekében.

76. A 26. cikk (1) bekezdése alapján végzett félidős értékelést követően a Bizottság az előirányzott forrásokat az (1) bekezdésben meghatározott felosztás szerint eloszthatja az ágazatok között, kivéve a Kohéziós Alapból a támogatható tagállamoknak a közlekedési ágazati projektek finanszírozására átutalt 10 000 000 000 euró összeget.

II. FEJEZET A FINANSZÍROZÁS FORMÁI, PÉNZÜGYI RENDELKEZÉSEK

6. cikk A pénzügyi támogatás formái

(1) Az európai összekapcsolódási eszköz végrehajtása a(z) XXX/2012/EU rendeletben [új költségvetési rendelet] meghatározott pénzügyi támogatási formák, nevezetesen a támogatások, közbeszerzések és pénzügyi eszközök közül egy vagy több alkalmazásával történik.

(2) A Bizottság az európai összekapcsolódási eszköz végrehajtásának egy részét rábízhatja a(z) XXXX/2012/EU rendelet [új költségvetési rendelet] 55. cikke (1) bekezdésének c) pontjában meghatározott testületekre.

7. cikk Pénzügyi elszámolhatóság és a pénzügyi támogatás feltételei

(1) Kizárólag a(z) XXX/2012/EU rendelet [TEN-T iránymutatás], a(z) XXX/2012/EU rendelet [a transzeurópai energiainfrastruktúrára vonatkozó iránymutatások] és a(z) XXX/2012/EU rendelet [INFSO iránymutatás] szerinti közös érdekű projektekhez hozzájáruló fellépések, valamint programtámogatási intézkedések jogosultak támogatások, pénzügyi eszközök és közbeszerzés formájában nyújtott uniós pénzügyi támogatásra.

(2) A közlekedés területén kizárólag a(z) XXX/2012/EU rendelet [TEN-T iránymutatás] szerinti közös érdekű projektekhez hozzájáruló fellépések és programtámogató intézkedések jogosultak e rendelet alapján közbeszerzések és pénzügyi eszközök formájában nyújtott uniós pénzügyi támogatásra. Támogatások formájában kizárólag a következő fellépések jogosultak az e rendelet alapján nyújtott uniós pénzügyi támogatásra:

a) a(z) XXXX/2012/EU rendelet [TEN-T iránymutatás] III. fejezete szerinti törzshálózat kiépítését célzó fellépések, beleértve az új technológiák alkalmazását és innováció végrehajtását a(z) XXXX/2012/EU rendelet [TEN-T iránymutatás] 39. cikkével összhangban;

b) a(z) XXXX/2012/EU rendelet [TEN-T iránymutatás] 8. cikke (1) bekezdésének b) és c) pontjában meghatározott közös érdekű projektekre vonatkozó tervezési munkálatok;

c) a(z) XXXX/2012/EU rendelet [TEN-T iránymutatás] 8. cikke (1) bekezdésének a) és d) pontjában meghatározott közös érdekű projektek támogatását célzó fellépések;

d) a(z) XXX/2012/EU rendelet [TEN-T iránymutatás] 37. cikkének megfelelően forgalomirányító rendszerek támogatását célzó fellépések;

e) a(z) XXX/2012/EU rendelet [TEN-T iránymutatás] 38. cikkének megfelelően árufuvarozási szolgáltatásokat támogató fellépések;

f) a vasúti szállítással járó zajnak a meglévő kötöttpályás járművek utólagos átszerelésével való csökkentését célzó fellépések;

g) programtámogatási fellépések.

A közlekedés területén egy határokon átnyúló szakaszra vagy egy ilyen szakasz egy részére vonatkozó fellépések akkor részesülhetnek uniós pénzügyi támogatásban, ha az érintett tagállamok vagy az érintett tagállamok és harmadik országok között, a határokon átnyúló szakaszok megvalósítására vonatkozóan létezik írásbeli megállapodás. Kivételes esetben, amikor a projekt egy szomszédos tagállam vagy egy harmadik ország hálózatához való kapcsolódáshoz szükséges, de ténylegesen nem nyúlik át a határon, a fent említett írásbeli megállapodás nem szükséges.

A támogatás formájában nyújtott finanszírozás elsősorban a jelentősebb felhasználó-alapú bevételi forrásokkal rendelkező projektek számára elérhető projekt-előkészítés, különösen PPP-értékelés céljából.

(3) Az energetika területén, a közös érdekű projekteket végrehajtó fellépések a pénzügyi eszközök és támogatások formájában nyújtott uniós pénzügyi támogatásra való jogosultságát a(z) XXXX/2012/EU rendelet [a transzeurópai energiainfrastruktúrára vonatkozó iránymutatások] 15. cikke határozza meg.

(4) A távközlés területén, a közös érdekű projekteket végrehajtó minden fellépés és a(z) XXXX/2012/EU rendelet [INFSO iránymutatás] mellékletében meghatározott programtámogatási intézkedések e rendelet szerint jogosultak a támogatások, közbeszerzés és pénzügyi eszközök formájában nyújtott uniós pénzügyi támogatásra.

III. FEJEZET TÁMOGATÁSOK

8. cikk A támogatások formái és az elszámolható költségek

(1) Az e rendelet hatálya alá tartozó támogatások a(z) XXXX/2012/EU rendelet [az új költségvetési rendelet] XXX. cikkében meghatározottak közül bármilyen formában nyújthatók.

A munkaprogramok meghatározzák a támogatások azon formáit, amelyek alkalmazhatók az érintett fellépések támogatására.

(2) A kiadások a támogatási kérelem benyújtásának napjától elszámolhatók. [Az első többéves programban szereplő projektekhez kapcsolódó fellépések kiadásai 2014. január 1-jétől számolhatók el.]

(3) Kizárólag a tagállamokban felmerült kiadások elszámolhatók, kivéve, ha a közös érdekű projekt harmadik országok területét is érinti és, ha a fellépés nélkülözhetetlen az adott projekt célkitűzéseinek megvalósításához.

(4) A kedvezményezett által tőkekiadásként kezelt eszköz- és infrastrukturális költség teljes egészében elszámolható.

(5) A környezetvédelemről és az uniós vívmányok eléréséről szóló környezetvédelmi tanulmányok kiadásai elszámolhatók.

(6) A földvásárlással kapcsolatos kiadások nem elszámolhatók.

(7) A HÉA nem elszámolható költség.

(8) A kedvezményezettek költségeinek elszámolhatóságáról szóló szabályok mutatis mutandis alkalmazandó a végrehajtó szervekre háruló költségekre.

9. cikk Részvételi feltételek

(1) Pályázatot egy vagy több tagállam, nemzetközi szervezet, közös vállalkozás, valamint a tagállamokban működő állami vagy magánszolgáltató, illetve szerv nyújthat be.

(2) E célból, pályázatot olyan jogalanyok is beadhatnak, amelyek a hatályos nemzeti jog alapján nem rendelkeznek jogi személyiséggel, feltéve, hogy képviselőik megfelelő jogosultsággal rendelkeznek arra vonatkozóan, hogy a nevükben eljárva jogi kötelezettségeket vállaljanak, és hogy az Unió pénzügyi érdekeinek védelmére a jogi személyekkel egyenértékű garanciát biztosítsanak.

(3) Természetes személyek által benyújtott pályázatok nem elfogadhatók.

(4) Amennyiben valamely közös érdekű projekt célkitűzéseinek megvalósításához szükséges, harmadik országok és harmadik országokban működő jogalanyok is részt vehetnek a közös érdekű projektekhez hozzájáruló fellépésekben.

E rendelet alapján támogatásban nem részesülhetnek, kivéve, ha az nélkülözhetetlen egy adott közös érdekű projekt célkitűzéseinek megvalósításához.

Amennyiben erre szükség van harmadik országokban a közös érdekű projektekhez hozzájáruló, vonatkozó fellépések hatékonyabb végrehajtásához a(z) XXX/2012/EU [TEN-T iránymutatások], XXX/2012/EU [a transzeurópai energiainfrastruktúrára vonatkozó iránymutatás] és XXX/2012/EU [INFSO iránymutatás] rendeleteknek megfelelően, akkor az e rendelet szerint nyújtott finanszírozás összevonható más vonatkozó uniós rendeletekben szabályozott finanszírozással. Ilyen esetben a Bizottság végrehajtási aktusban határozhat a végrehajtásra vonatkozó egységes szabályrendszer felállításáról.

(5) A fellépés által érintett tagállamok megállapodását csatolni kell minden támogatási pályázathoz, kivéve a távközlés területén és a közlekedés területén a légiforgalom-irányítás esetében.

(6) A többéves és éves munkaprogramok további egyedi szabályokat határozhatnak meg a pályázatok benyújtására vonatkozóan.

10. cikk Finanszírozási arányok

(1) A(z) XXXX/2012/EU rendelet [új költségvetési rendelet] XXX. cikkében említett esetek kivételével, a pályázatok kiválasztása pályázati felhívások alapján történik, a 17. cikkben említett munkaprogramok alapján.

(2) A közlekedés területén:

a) tanulmányok készítéséhez nyújtott támogatások esetében az uniós pénzügyi támogatás összege nem haladja meg az elszámolható költség 50 %-át;

b) munkálatokra vonatkozó támogatások esetében:

i. vasútra és belvízi hajóutakra: az uniós pénzügyi támogatás összege nem haladhatja meg az elszámolható költség 20 %-át; a finanszírozási arány 30 %-ra növelhető a szűk keresztmetszetek kezelését célzó fellépések esetében; a finanszírozási arány 40 %-ra növelhető a határokon átnyúló szakaszokat érintő fellépések esetében;

ii. szárazföldi összeköttetésekre kikötőkkel és repülőterekkel, a vasúti szállítással járó zajnak a meglévő kötöttpályás járművek utólagos átszerelésével való csökkentését célzó fellépésekre, valamint kikötők és multimodális platformok fejlesztésére: az uniós pénzügyi támogatás összege nem haladja meg az elszámolható költség 20 %-át;

c) forgalomirányító rendszerekre és szolgáltatásokra vonatkozó támogatások esetében:

i. az Európai Vasúti Forgalomirányítási Rendszer (ERTMS) tekintetében: az uniós pénzügyi támogatás összege nem haladja meg az elszámolható költség 50 %-át;

ii. forgalomirányítási rendszerekre, áruszállításra, a közúti törzshálózaton parkolók kialakítására, valamint a tengeri gyorsforgalmi utak fejlesztésére szolgáló támogatásra vonatkozó fellépések vonatkozásában: az uniós pénzügyi támogatás összege nem haladja meg az elszámolható költség 20 %-át;

(3) Az energetika területén:

a) az uniós pénzügyi támogatás összege nem haladja meg a tervezési munkák és/vagy kivitelezési munkák elszámolható költségének 50 %-át;

b) a társfinanszírozás aránya legfeljebb 80 %-ra növelhető azon fellépések esetében, amelyek a(z) XXXX/2012/EU rendelet [a transzeurópai energiainfrastruktúrára vonatkozó iránymutatások] 15. cikke (2) bekezdésének a) pontjában említett igazolás alapján különösen fontosak a regionális vagy az uniós ellátásbiztonság, vagy az uniós szolidaritás erősítése szempontjából, vagy innovatív megoldásokat igényelnek.

(4) A távközlés területén:

a) széles sávú hálózatokat érintő fellépések esetében: az uniós pénzügyi támogatás összege nem haladja meg az elszámolható költség 50 %-át;

b) általános szolgáltatásokat érintő fellépések esetében: az uniós pénzügyi támogatás összege nem haladja meg az elszámolható költség 75 %-át;

c) az alapszolgáltatási platformok finanszírozása jellemzően közbeszerzés útján történik. Kivételes esetben, e platformok számára nyújtható olyan támogatás, amely az elszámolható költségek 100 %-át fedezi, a társfinanszírozás elvének sérelme nélkül;

d) programok támogatására, többek között az infrastruktúra feltérképezésére, testvérprogramokra és technikai segítségnyújtásra szolgáló fellépések esetében: az uniós pénzügyi támogatás összege nem haladja meg az elszámolható költség 75 %-át.

(5) A fent említett társfinanszírozási arányok 10 százalékponttal növelhetők olyan fellépések esetén, amelyek ágazatközi szinergiákat, az éghajlatváltozás hatásainak enyhítésére vonatkozó célkitűzések megvalósítását, az éghajlatváltozással szembeni ellenálló képesség javítását vagy az üvegházhatású gázok kibocsátásának csökkentését érintik. Ez a bekezdés nem vonatkozik a 11. cikkben említett társfinanszírozási arányokra.

(6) A kiválasztott fellépésekre nyújtott pénzügyi támogatás összege az egyes projektekre vonatkozóan elvégzett költség-haszon elemzések, a költségvetési források rendelkezésre állása, valamint az uniós finanszírozás ösztönző erejének a lehető legteljesebb mértékű kihasználására vonatkozó igény szerint változik.

11. cikk Egyedi pályázati felhívások a Kohéziós Alapból elkülönített finanszírozási forrásokra a közlekedés területén

(1) A Kohéziós Alapból [XXX rendelet XX. cikke] elkülönített, a Kohéziós Alapból történő támogatásra jogosult tagállamokban elköltendő 10 000 000 000 eurót illetően egyedi felhívásokat tesznek közzé olyan projektekre, amelyek a kizárólag a Kohéziós Alapból támogatható tagállamokban valósítják meg a törzshálózatot.

(2) A közlekedési ágazatra az e rendelet alapján alkalmazandó szabályok vonatkoznak az említett egyedi pályázati felhívásokra. A pályázati felhívások végrehajtása során a lehető legmagasabb fokú prioritást biztosítják azon projektek számára, amelyek a Kohéziós Alapból juttatott nemzeti összegekre megfelelőnek bizonyulnak.

(3) A 10. cikktől eltérve, és a Kohéziós Alapból [XXX rendelet XX: cikke] elkülönített, a Kohéziós Alapból történő támogatásra jogosult tagállamokban elköltendő 10 000 000 000 eurót illetően a maximális finanszírozási arányok megegyeznek a(z) XXX/2012/EU rendelet [a közös stratégiai kerethez tartozó Európai Regionális Fejlesztési Alapra, Európai Szociális Alapra, Kohéziós Alapra, Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló rendelet][45] 22. cikkében és 110. cikkének (3) bekezdésében említett, a Kohéziós Alapokra vonatkozó maximális finanszírozási arányokkal a következő fellépések esetében:

a) tanulmányok készítéséhez nyújtott támogatások;

b) kivitelezési munkálatokra vonatkozó támogatások:

i. vasútra és belvízi hajóutak;

ii. határokon átnyúló közúti szakaszok támogatását célzó fellépések;

iii. szárazföldi összeköttetések kikötőkkel és repülőterekkel, multimodális platformok és kikötők fejlesztése;

c) forgalomirányító rendszerekre és szolgáltatásokra vonatkozó támogatások:

i. az Európai Vasúti Forgalomirányítási Rendszer (ERTMS);

ii. forgalomirányító rendszerek.

12. cikk A támogatás visszavonása, csökkentése, felfüggesztése és megszüntetése

(1) A Bizottság, megfelelően indokolt eseteket kivéve, törli az olyan intézkedések számára odaítélt pénzügyi támogatást, amelyek megvalósítása a támogatás nyújtására vonatkozó feltételekben a fellépés megkezdésére kijelölt időpontot követő egy éven belül nem kezdődött el;

(2) A Bizottság a pénzügyi támogatást felfüggesztheti, csökkentheti, visszaigényelheti vagy megszüntetheti a(z) XXX/2012/EU rendeletben [új költségvetési rendelet] meghatározott feltételek szerint, nevezetesen:

a) az uniós jogszabályok rendelkezései tekintetében a fellépés megvalósítása során elkövetett szabálytalanságok esetén;

b) a támogatás nyújtása során meghatározott valamely feltétel be nem tartása esetén, különösen akkor, ha a Bizottság jóváhagyása nélkül a projekt vagy a fellépés jellegét érintő jelentős változtatásra került sor;

c) a projekt végrehajtása során elért eredményének vizsgálata után, különösen abban az esetben, ha a fellépés végrehajtása nagy késedelmet szenved.

(3) A Bizottság kérheti a pénzügyi támogatás visszafizetését, ha az adott fellépés támogatásban részesült része a támogatás nyújtására vonatkozó feltételekben megállapított záró időpontot követő két éven belül nem került befejezésre.

(4) Az (1), (2) és (3) bekezdésben meghatározott határozatok meghozatala előtt a Bizottság megvizsgálja a szóban forgó esetet és értesíti az érintett kedvezményezetteket, hogy azok adott határidőn belül megtehessék észrevételeiket.

IV. FEJEZET

BESZERZÉSEK

13. cikk Beszerzések

(1) A Bizottság vagy a 6. cikk (2) bekezdésében említett szervek által önállóan vagy a tagállamokkal közösen végrehajtott közbeszerzési eljárások:

a) egyedi feltételeket szabhatnak meg például a közbeszerzés tárgyát képező tevékenységek teljesítési helyére vonatkozóan, amennyiben a fellépések célkitűzései azt kellően indokolják, és amennyiben ezek a feltételek nem sértik a közbeszerzéssel kapcsolatos alapelveket;

b) engedélyezhetik több szerződés odaítélését ugyanazon eljárás keretében („többféle beszerzés”)

(2) Amennyiben a fellépések végrehajtásához kellően indokolt vagy szükséges, az (1) bekezdés a támogatások kedvezményezettjei által végzett közbeszerzési eljárásokra is vonatkozik.

V. FEJEZET PÉNZÜGYI ESZKÖZÖK

14. cikk A pénzügyi eszközök típusai

(1) Az európai összekapcsolódási eszköz a(z) XXXX/2012/EK rendelet [a 2012. évi új költségvetési rendelet] VIII. címében foglaltaknak megfelelően létrehozott pénzügyi eszközök felhasználásával hajtható végre, hogy meg lehessen könnyíteni azoknak a szervezeteknek a finanszírozási forráshoz jutását, amelyek végrehajtják a(z) XXXX/2012/EU [TEN-T iránymutatások], a(z) XXXX/2012/EU [a transzeurópai energiainfrastruktúrára vonatkozó iránymutatások] és a(z) XXXX/2012/EU [INFSO iránymutatás] rendeletekben meghatározott közös érdekű projektekhez és ezek célkitűzéseinek megvalósításához hozzájáruló fellépéseket. A pénzügyi eszközöket a piac hiányosságainak vagy az optimálisnál rosszabb beruházási körülmények és a beruházások iránti igények előzetes felmérése alapján kell kiválasztani.

(2) A 680/2007/EK rendelet értelmében létrehozott pénzügyi eszközök adott esetben összevonhatók az európai összekapcsolódási eszköz keretében létrehozott pénzügyi eszközökkel.

(3) A következő pénzügyi eszközöket lehet felhasználni:

a) tőkeeszközök, mint például befektetési eszközök, amelyek célja, hogy kockázati tőkét biztosítsanak a közös érdekű projektekhez hozzájáruló fellépések számára;

b) kockázatmegosztáson alapuló eszközökkel enyhített kölcsönök és/vagy garanciák, beleértve a projektkötvényekre vonatkozó értéknövelő mechanizmusokat, amelyeket egy pénzügyi intézmény bocsát ki saját forrásaira, a céltartalékképzéshez és a tőkeallokáláshoz való uniós hozzájárulással;

c) bármely egyéb pénzügyi eszköz.

15. cikk A pénzügyi eszközökkel nyújtott pénzügyi támogatás feltételei

(1) A pénzügyi eszközökből támogatott fellépések kiválasztása beérkezési sorrend történik; a fellépéseknek pedig biztosítaniuk kell az ágazati diverzifikációt a 3. és 4. cikkel összhangban, illetve a fokozatos földrajzi diverzifikációt a tagállamokban.

(2) Az Unió, valamely tagállam és más befektetők a pénzügyi eszközök felhasználásával kapott hozzájárulás mellett pénzügyi támogatást nyújthatnak, feltéve, hogy a Bizottság elfogadja a fellépésekre vonatkozó elszámolhatósági kritériumok és/vagy az eszközre vonatkozó beruházási stratégia bármilyen módosítását, amely a kiegészítő hozzájárulás miatt szükségessé válhat.

(3) A pénzügyi eszközök célja az uniós költségvetésből származó eszközök értékének megőrzése. A pénzügyi eszközök elfogadható megtérülést generálhatnak a többi partner vagy befektető céljainak elérése érdekében.

(4) A pénzügyi eszközök összevonhatók az uniós költségvetésből nyújtott támogatásokkal, többek között az e rendelet hatálya alá tartozókkal is.

(5) A munkaprogramok további feltételeket szabhatnak meg az ágazatok egyedi szükségleteinek megfelelően.

(6) A(z) XXXX/2012/EU rendelet [az új költségvetésis rendelet] 18. cikkének (2) bekezdésével összhangban egy adott pénzügyi eszközből származó bevételeket és visszafizetéseket ugyanahhoz a pénzügyi eszközhöz rendelik hozzá. A 2007 és 2013 közötti időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keretben már létrehozott pénzügyi eszközök esetében, az adott időszakban elkezdett műveletekből származó bevételeket és visszafizetéseket a 2014 és 2020 közötti időszakban rendelik hozzá a pénzügyi eszközhöz.

16. cikk Harmadik országokban végrehajtott fellépések

A harmadik országokban végrehajtott fellépések támogathatók a pénzügyi eszközökkel, amennyiben az egy közös érdekű projekt megvalósításához szükséges.

VI. FEJEZETPROGRAMOZÁS, VÉGREHAJTÁS ÉS ELLENŐRZÉS

17. cikk Többéves és/vagy éves munkaprogramok

(1) A Bizottság többéves és éves munkaprogramokat fogad el minden egyes ágazatra vonatkozóan. A Bizottság olyan többéves és éves munkaprogramokat is elfogadhat, amelyek egynél több ágazatra vonatkoznak. Ezeket a végrehajtási aktusokat a 24. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárással összhangban kell elfogadni.

(2) A többéves munkaprogramokat legalább félidőben felülvizsgálják. Amennyiben szükséges, a Bizottság végrehajtási aktusok útján módosítja az adott többéves munkaprogramot. Ezeket a végrehajtási aktusokat a 24. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárással összhangban kell elfogadni.

(3) A közlekedés területére vonatkozó többéves munkaprogramokat az e rendelet mellékletének I. részében felsorolt közös érdekű projektekre vonatkozóan fogadják el.

A pénzügyi keretösszegnek az 5. cikk (1) bekezdésének a) pontjában említett költségvetési források 80–85%-a közé kell esnie.

(4) Az energetika és távközlés területére vonatkozó többéves munkaprogramok stratégiai irányt szabnak a közös érdekű projektek területén, és közös érdekű egyedi projekteket is magukban foglalhatnak.

(5) A közlekedés, az energetika és a távközlés területére vonatkozó ágazati éves munkaprogramokat a többéves munkaprogramban nem szereplő, közös érdekű projektekre vonatkozóan fogadják el.

(6) Az (1) bekezdésben említett eljárással összhangban eljárva, a Bizottság a többéves és az ágazati éves munkaprogramok meghatározásakor rögzíti a kiválasztási és odaítélési kritériumokat az alábbiakban meghatározott célkitűzéseknek és prioritásoknak megfelelően:

a) a közlekedésre vonatkozóan a(z) XXXX/2012/EU rendelet szerint [TEN-T iránymutatás];

b) az energetikára vonatkozóan a(z) XXXX/2012/EU rendelet szerint [transzeurópai energetikai infrastruktúrára vonatkozó iránymutatás];

c) a távközlésre vonatkozóan a(z) XXXX/2012/EU rendelet szerint [INFSO iránymutatás].

(7) A munkaprogramokat összehangolják annak érdekében, hogy ki lehessen aknázni a közlekedés, az energetika és a távközlés közötti szinergiákat, különösen az olyan területeken, mint az intelligens energiahálózatok, az elektromos mobilitás, az intelligens és fenntartható közlekedési rendszerek. Több ágazatot érintő pályázati felhívásokat lehet elfogadni.

18. cikk Éves részletfizetések

A költségvetési kötelezettségvállalások éves részletekre bonthatók. Ebben az esetben a Bizottság a különböző éves részletekre vonatkozóan minden évben a pénzügyi támogatásban részesülő fellépések előrehaladásának, a becsült igényeknek és a költségvetési források rendelkezésre állásának figyelembevételével tesz kötelezettségvállalást.

Az egyes éves részletekre vonatkozó kötelezettségvállalás tájékoztató ütemtervét elküldik a támogatások kedvezményezettjeinek és, amennyiben az pénzügyi eszközöket is érint, az érintett pénzügyi intézményeknek.

19. cikk Átvitt éves előirányzatok

Automatikusan átviszik a következő évre azokat az előirányzatokat, amelyeket nem használtak fel azon pénzügyi év végéig, amelyben szerepeltették azokat.

[ 20. cikk Felhatalmazáson alapuló jogi aktusok

A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 25. cikkel összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a mellékletben szereplő felsorolások kiegészítésével vagy módosításával kapcsolatban.]

21. cikk A kedvezményezettek és a tagállamok felelőssége

A kedvezményezettek és a tagállamok saját felelősségi körükben – és a támogatásokra vonatkozó feltételekben megállapított kedvezményezetti kötelezettségek sérelme nélkül – mindent megtesznek az e rendelet keretében nyújtott uniós pénzügyi támogatásban részesülő közös érdekű projektek végrehajtásának érdekében.

Különösen a közlekedési és az energetikai ágazattal kapcsolatos projektek esetében a tagállamok a Bizottsággal szoros együttműködésben biztosítják a fellépések technikai nyomon követését és pénzügyi ellenőrzését, valamint igazolják a projekttel vagy a részprojekttel összefüggésben felmerülő költségek valódiságát és megfelelőségét. A tagállamok kérhetik, hogy a Bizottság vegyen részt a helyszíni ellenőrzésekben.

Különösen a távközlés területén a nemzeti szabályozó hatóságok minden erőfeszítést megtesznek, hogy biztosítsák a szükséges jogbiztonságot és a beruházási feltételeket, amelyek elősegítik az e rendelet értelmében uniós pénzügyi támogatásban részesülő projektek megvalósítását.

A tagállamok folyamatosan tájékoztatják a Bizottságot, adott esetben az interaktív földrajzi és technikai információs rendszereken keresztül – amely a transzeurópai közlekedési hálózatok esetében a TENtec –, a közös érdekű projektek végrehajtása során elért eredményekről és az e célból megvalósított beruházásokról, beleértve az éghajlatváltozással kapcsolatos célkitűzésekre fordított támogatás összegét is.

22. cikk Az Uniós és nemzeti jognak való megfelelés

E rendelet értelmében kizárólag azok a fellépések finanszírozhatók, amelyek megfelelnek az uniós jognak és összhangban vannak a vonatkozó uniós politikákkal.

23. cikk Az Unió pénzügyi érdekeinek védelme

(1) A Bizottság megfelelő intézkedéseket tesz, amelyek csalás, vesztegetés és egyéb törvényellenes tevékenységek ellen megelőző fellépések, hatékony ellenőrzéseknek, illetve szabálytalanságok észlelése esetén a jogtalanul kifizetett összegek behajtásának, valamint – adott esetben – hatékony, arányos és visszatartó erejű büntetéseknek az alkalmazásával biztosítják, hogy az e rendelet alapján finanszírozott intézkedések végrehajtása során az Európai Unió pénzügyi érdekei védelemben részesülnek.

(2) A Bizottság vagy képviselői, valamint a Számvevőszék jogosult auditálásra dokumentumok alapján vagy a helyszínen folytatott vizsgálatok révén minden olyan, támogatásban részesülő kedvezményezettnél, végrehajtó szerve