[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 22.7.2009

COM(2009) 388 végleges

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE

a gépjármű-ágazatra vonatkozó jövőbeni versenyjogi keretszabályról (EGT-vonatkozású szöveg)

{SEC(2009) 1052}{SEC(2009) 1053}

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE

a gépjármű-ágazatra vonatkozó jövőbeni versenyjogi keretszabályról (EGT-vonatkozású szöveg)

1. A KÖZLEMÉNY CÉLJA ÉS TÁRGYA

1.1. Bevezetés

1. A gépjárműgyártók meghatalmazott márkakereskedők és javítóműhelyek hálózatai segítségével forgalmazzák termékeiket, és biztosítják azok javítását, illetve karbantartását. Az e hálózatokat alkotó, hasonló vertikális megállapodások a Szerződés 81. cikke szerinti vizsgálatot tehetnek szükségessé. A csoportmentességi rendeletek biztonságos övezeteket hoznak létre a 81. cikk (1) bekezdésében szereplő tilalom hatálya alá tartozó megállapodás-kategóriák számára, mentesítve a szerződő feleket az annak vizsgálatára vonatkozó kötelezettség alól, hogy az említett megállapodásokra alkalmazhatóak-e a 81. cikk (3) bekezdésében említett mentesítések. A csoportmentességek tehát hozzájárulnak a jogbiztonsághoz és az uniós versenyjogi szabályok EU-szerte egységes alkalmazásához. A csoportmentesség alá nem tartozó megállapodások jogellenessége nem előfeltételezhető, hanem inkább egyenként kell megvizsgálni azokat.

2. A személyautókat és a haszonjárműveket is felölelő gépjármű-ágazatban a nyolcvanas évek közepe óta születtek egyedi csoportmentességi rendeletek. A legutóbbi az 1400/2002/EK bizottsági rendelet (a továbbiakban: a rendelet), amelyet 2002 júliusában fogadtak el és 2003. október 1-jétől kell alkalmazni. Ez a rendelet 2010. május 31-én hatályát veszti. Gyakorlatilag minden érdekelt fél egyetért abban, hogy ezen időpont után az ágazatnak továbbra is részesülnie kell akár általános, akár ágazat-specifikus csoportmentességben. E közlemény célja, hogy lefektesse a rendelet hatályának lejártát követően – a gépjármű-forgalmazásra és az értékesítés utáni szolgáltatásokkal kapcsolatos megállapodásokra – alkalmazandó jövőbeni jogi keretszabály alapvető szakpolitikai irányvonalait. Felkérjük az összes érdekeltet, hogy 2009. szeptember 25. előtt nyújtsák be az e közleményre vonatkozó észrevételeiket. A Bizottság az ezt követő jogalkotási eljárással összefüggésben kellő figyelmet szentel majd ezeknek az észrevételeknek.

1.2. Az e közleményt előkészítő felülvizsgálati eljárás

3. A Bizottság 2008. május 31-i értékelő jelentésében[1] – a rendelet 11. cikke (2) bekezdésének megfelelően és alapos piacfelmérést követően – értékelte a csoportmentességnek az iparági magatartásokra kifejtett hatását, valamint az említett magatartásoknak az uniós piacokra gyakorolt hatásait. Az említett jelentés közzététele számos észrevételt váltott ki az érdekeltek széles köréből, köztük a járműgyártók, a márkakereskedők, valamint a meghatalmazott javítóműhelyek, a független gépjármű-kereskedők, a fogyasztók, a tagállami hatóságok és a jogi szakma részéről[2].

4. Az értékelési jelentés, valamint az azt követő konzultációk és viták alapján a bizottsági szolgálatok hatásvizsgálati jelentést készítettek, amelyben felmérték a gépjármű-ágazat jövőbeni szabályozásával kapcsolatos különféle szakpolitikai lehetőségek potenciális előnyeit és költségeit. E közleményt tehát a hatásvizsgálati jelentéssel összefüggésben kell értelmezni.

5. A hatásvizsgálati jelentés négy lehetőséget vizsgált meg, nevezetesen i. meghosszabbítjuk a jelenlegi rendelet hatályát; ii. kivárjuk, hogy a rendelet hatályát veszítse és lehetővé tesszük, hogy a vertikális megállapodásokra vonatkozó általános csoportmentességi rendelet (a továbbiakban: az általános csoportmentesség)[3] vonatkozzon a gépjármű-kereskedelemre; iii. az általános csoportmentesítést kísérő iránymutatás formáját öltő ágazat-specifikus rendelkezéseket[4] fogadunk el; valamint iv. ágazat-specifikus rendelkezéseket fogadunk el olyan csoportmentességi rendelet formájában, amely az értékesítés utáni piacon megvalósuló versenykorlátozásokat helyezi előtérbe és kiegészíti az általános csoportmentesség rendelkezéseit.

6. Bár a hatásvizsgálati jelentés következtetései kis mértékben a iii. lehetőséget részesítették előnyben, az említett szakpolitikai lehetőség általános értékelése – a két lehetőség komparatív előnyei és hátrányai miatt – nem tért el lényegesen a iv. lehetőségre vonatkozótól. Ezért a hatásvizsgálat nem zárta ki, hogy az előnyben részesített lehetőség a két lehetőség legjobb elemeinek vegyítése volna.

7. A mostani közlemény azt is szem előtt tartja, hogy a gépjárműipar nehéz feltételek közé került, mert az általános gazdasági válság és a fogyasztókat a drága árukkal – így az autókkal – kapcsolatos kiadásoktól visszariasztó elbizonytalanodás miatt drámai módon csökkent a kereslet. A haszongépjárművek tekintetében a kereslet- és termelés-visszaesés még súlyosabb. Általánosságban, a válság különösen súlyosan érintette az iparágat, főleg azért, mert már korábban is szerkezeti többletkapacitással küzdött. Ennek alapján lényeges a Bizottság számára, hogy a bizonytalanság elkerülése érdekében – különösen a jelenlegi válságban – világos és kiszámítható versenypolitikai keretszabályt határozzon meg a gépjármű-ágazat számára, valamint kellő figyelmet szenteljen az iparággal szembeni kihívásoknak és az iparág európai gazdaságban betöltött jelentőségének. Ez a közlemény az iparág, valamint annak beszállítói – többségében kkv-k – és fogyasztói jövőjét tágabban veszi fontolóra, és azt az ágazat általános szakpolitikai keretének részeként kell szemlélni. A kkv-k – különösen az értékesítés utáni piacon való – jelentőségére tekintettel, ez a közlemény összhangban áll az európai kivállalkozói intézkedéscsomag keretében elfogadott alapelvekkel.

1.3. A gépjármű–forgalmazásra és az értékesítés utáni szolgáltatásokkal kapcsolatos megállapodásokra vonatkozó jövőbeni jogi keretszabály legfontosabb elemei

8. A Bizottság vertikális megállapodásokra vonatkozó versenypolitikájának az az általános célja, hogy lehetőséget biztosítson az érintett vállalkozások számára a biztonságos övezet előnyeinek igénybevételéhez azáltal, hogy – a Szerződés 83. cikke (2) bekezdésének b) pontjával összhangban – csoportmentességi rendeleteket fogad el a hatékony piacfelügyelet biztosítása, a hatósági ellenőrzés egyszerűsítése és a megfelelési költségek csökkentése céljából.

9. A Bizottság tisztában van azzal, hogy a piacok hatékony felügyeletének biztosítására vonatkozó célkitűzés tekintetében az 1400/2002/EK rendelet alapjául szolgáló konkrét szakpolitikai célok továbbra is érvényesek. Ezeket az alábbi 2. szakaszban tárgyaljuk.

10. A szóban forgó célok megvalósítására kidolgozott intézkedések vonatkozásában emlékeztetni kell arra, hogy a csoportmentesség kizárólag azokra a megállapodásokra alkalmazandó, amelyek esetében feltételezhető, hogy teljesül a 81. cikk (3) bekezdésében szereplő négy feltétel. Ugyanakkor a csoportmentesség alkalmazási köre nem szűkíthető le oly mértékben, hogy a jogalkalmazók adminisztratív költségei és a vállalatok megfelelési költségei szükségtelenül megnövekedjenek azáltal, hogy egyenként kell vizsgálniuk a valószínűleg nem tisztán versenyellenes hatásokkal járó megállapodásokat.

11. Ebből az is következik, hogy a Bizottságnak tartózkodnia kell olyan szabályozási korlátozások kialakításától, amelyet a piaci verseny védelmének célja nem indokol, és amelyek akadályozhatják az iparágnak a globális szintű versenyképesség fokozására irányuló erőfeszítéseit. Másrészről a jövőbeni szabályozásnak lehetővé kell tennie a versenyhatóságok számára, hogy felhasználhassák erőforrásaikat a versenyjogi szabályok legsúlyosabb megsértéseinek üldözésére, ezáltal optimális eredményt érjenek el a szabályok betartatására irányuló erőfeszítéseik során, megerősítsék a 81. cikk visszatartó hatását, továbbá javulást érjenek el a szakpolitikával kapcsolatos eredmények terén. Ennek következtében a tárgyalt megközelítés kedvező hatással jár a fogyasztók jólétére.

12. A fentiek alapján a gépjármű-ágazatra vonatkozó csoportmentesség megfelelő alkalmazási körének meghatározása érdekében a Bizottságnak figyelembe kell vennie az érintett piacok versenyfeltételeit, továbbá azt, hogy alapvető különbséget kell tennie az új gépjárművek értékesítésének, valamint a javítási és karbantartási szolgáltatások és/vagy pótalkatrészek forgalmazásának piaca között.

13. Az új gépjárművek értékesítésének tekintetében a Bizottság nem találta jelét az Unión belüli verseny komoly hiányosságainak. Ezért úgy véli, hogy a gépjármű-forgalmazási megállapodásoknak részesülniük kell a vertikális megállapodásokra vonatkozó általános csoportmentesség által nyújtott biztonságos övezet előnyeiből. Egyes konkrét kérdések kapcsán ágazat-specifikus iránymutatást kell kibocsátani annak tisztázására, hogy az alábbi 2.1. szakaszban kifejtettek szerint miként alkalmazandóak az általános alapelvek és különösen azok a feltételek, amelyek alapján az általános csoportmentesség által nyújtott előnyök visszavonhatóak.

14. A javítási és karbantartási szolgáltatások és/vagy a pótalkatrész-forgalmazás piacának tekintetében a Bizottság megállapítja, hogy márkaspecifikus jellege miatt ezen a piacon kevésbé élénk a verseny, ami azt jelenti, hogy a gyártók meghatalmazott hálózatai általában magas piaci részesedéssel rendelkeznek. Az általános csoportmentességi rendelet önmagában is lehetővé tenné a 81. cikk célzott és hatékony érvényesítését a tárgyalt megállapodásokban azáltal, hogy a biztonságos övezet alkalmazását valamennyi megállapodás-típus vonatkozásában 30 %-os piaci részesedési küszöbértékre korlátozza. A Bizottság mindazonáltal – versenypolitikája hatékonyságának és kiszámíthatóságának fokozása érdekében – olyan ágazat-specifikus rendelkezésekkel egészíti majd ki az általános csoportmentesítést, amelyet a gépjármű-ágazatra különösen jellemző problémás kérdések kezelése céljából dolgoz ki.

2. CÉLKITűZÉSEK ÉS SZAKPOLITIKAI VÁLASZTÁS

2.1. A versenytárs járműgyártók kizárásának megakadályozása, valamint a gépjármű-kiskereskedelmi és -javítási piacra jutásuk megvédése

15. A Bizottság célja a verseny védelme, minimálisra csökkentve annak kockázatát, hogy a már piacon lévő gyártók kizárják a piacról a versenytárs gyártókat azáltal, hogy széleskörűen alkalmaznak olyan versenytilalmi kötelezettségeket, amelyek megakadályozzák vagy másként korlátozzák a versenytárs márkák márkakereskedők általi értékesítését. Mindazonáltal meg kell találni az egyensúlyt a piac lezárásának kockázata és annak a lehetősége között, hogy a több márkára kiterjedő értékesítés esetleg potyautas magatartáshoz és az optimális szintet el nem érő beruházásokhoz vezet.

16. Érdemes felhívni a figyelmet arra, hogy a Bíróság ítélkezési gyakorlata[5] szerint az egyedüli márka forgalmazására vonatkozó kötelezettség céljánál fogva nem tekinthető a verseny korlátozásának. Először is e kötelezettség esetleg nem tartozik a 81. cikk (1) bekezdésének hatálya alá, amennyiben megfelel a de minimis közlemény[6] feltételeinek. Vagyis az egyedüli márkára vonatkozó kikötés kizárása a rendelet által biztosított csoportmentesség hatálya alól nem jelenti automatikusan azt, hogy a márkakereskedőket feljogosítjuk a versenytárs gyártó márkájának értékesítésére, függetlenül attól, hogy milyen gazdasági környezetben kerül sor az említett kötelezettség alkalmazására. A felek piaci ereje, valamint az érintett piac jellemzői azok a legfontosabb tényezők, amelyek meghatározzák, hogy a 81. cikk (1) bekezdése vonatkozik-e az egyedüli márka forgalmazására vonatkozó kötelezettségre, szükségessé téve ezáltal a 81. cikk (3) bekezdése szerinti vizsgálatot.

17. Az általános csoportmentesség – annak érdekében, hogy megfelelő egyensúlyba hozza a potenciális versenyellenes hatásokat és a hatékonyságnövelő előnyöket – csak 30 %-os piaci részesedési küszöbértékig és azzal a feltétellel terjed ki az egyedüli márkára vonatkozó kötelezettséget tartalmazó megállapodásokra, hogy az említett kötelezettség időtartama nem haladja meg az öt évet. Ez azt jelenti, hogy a márkakereskedőnek ahhoz, hogy általános csoportmentességben részesüljön, az eredeti öt éves időszakot követően képesnek kell lennie az egyedüli márkára vonatkozó megállapodás lezárására anélkül, hogy elveszítené a forgalmazási szerződést és az ahhoz kapcsolódó márkaspecifikus beruházásokat. Mindazonáltal a gépjármű-ágazatban az az általános gyakorlat, hogy a márkakereskedői megállapodásokat vagy határozatlan időre, vagy pedig – ritkább esetekben – megújítható, legalább öt éves időtartamra kötik meg. Ebből az következne, hogy a gépjárműgyártók által alkalmazott mostani megállapodások nagy többsége nem tartozna az általános csoportmentesség alá, amennyiben egyedüli márka forgalmazására vonatkozó, öt évet meghaladó időtartamra alkalmazandó kikötést tartalmaz.

18. A jelenlegi 1400/2002/EK rendelet specifikus rendelkezései és az általános csoportmentesség között a legjelentősebb eltérés a versenytilalmi kötelezettség meghatározása terén van. Az 1400/2002/EK rendelet szerint e fogalom kiterjed bármely olyan közvetlen vagy közvetett kötelezettségre, amelynek következtében a vevő az érintett áru összbeszerzésének több mint 30 %-át a szállítótól szerzi be, lehetővé téve ezáltal a márkakereskedő számára, hogy elvállalja a versenytárs szállítók legfeljebb két további márkájának értékesítését, amire eltérő helyszínen vagy egyetlen kiállítóteremben kerülhet sor. Az általános csoportmentesség alapján a fogalom azokra az (öt évnél hosszabb) kötelezettségekre korlátozódik, amelynek értelmében a márkakereskedő nem gyárt, vásárol, ad el vagy értékesít viszonteladás keretében a szerződés szerinti árukkal vagy szolgáltatásokkal versengő árut, vagy pedig az érintett áru összbeszerzésének több mint 80 %-a a szállítótól származik. A gyakorlatban ez azt jelenti, hogy a márkakereskedő öt év elteltével egy további márkát forgalmazhat, azonban azt különálló kiállítóteremben kell értékesítenie.

19. E tekintetben emlékeztetnünk kell rá, hogy a piac csak igen korlátozott mértékben fogadta el az azonos kiállítóteremben folytatott többmárkás értékesítést, és nem áll rendelkezésre olyan meggyőző, kézzelfogható bizonyíték, amely azt mutatná, hogy ez a forgalmazási forma számottevő módon megkönnyítette új szereplők uniós piacokra lépését. Mindamellett már az 1400/2002/EK rendelet hatálybalépését megelőzően is folytattak többmárkás értékesítést azokon a földrajzi területeken, ahol a helyi piaci feltételek miatt ennek az értékesítési formának megvolt a gazdasági racionalitása. Ezért ez a gyakorlat a jogi keretszabály változásától függetlenül valószínűleg folytatódni fog. Azt is hangsúlyozni kell, hogy a gépjárművek felkutatásának a termékérték százalékában kifejezett költsége alacsony, ennek eredményeképpen pedig a fogyasztók általában hajlandóak különböző kiállítótermeket felkeresni a versenytárs gépjárművek összehasonlítása érdekében. Különböző márkakereskedők felkeresése valóban hasznos része a vásárlási folyamatnak az árak összehasonlítása és az alku érdekében. Ezenfelül a fogyasztók az interneten is könnyen összehasonlíthatják a termékeket. Az egy kiállítóteremben folytatott többmárkás értékesítés gyengítheti a márkaarculatot, és azt okozza, hogy a gyártók – vállalati identitásuk megőrzése érdekében – e célból kiigazítják a márkakereskedői szabványokat. Előfordulhat továbbá, hogy az esetleges potyautas magatartás kockázatának elkerülése érdekében megszüntetik a márkakereskedésbe történő befektetést (és például képzéssel helyettesítik azt). A gyakorlatban ezek a tényezők a márkakereskedők által viselt forgalmazási költségek általános emelkedéséhez vezettek.

20. A javítási szolgáltatások tekintetében az egyedüli márkára vonatkozó kötelezettség semmiképpen sem részesülne a vertikális megállapodásokra vonatkozó általános csoportmentesség kedvezményéből, mivel a gyártók hálózati részesedése általában meghaladja a 30 %-os küszöbértéket. Tehát az értékesítés utáni szolgáltatásokkal kapcsolatos megállapodások vonatkozásában nincs különbség a különféle mérlegelt lehetőségek között.

21. A fentiek alapján a Bizottság azt állapítja meg, hogy a gépjármű-ágazatban az általános csoportmentesség alkalmazása kiegyensúlyozott megoldást jelent az egyedüli márkára vonatkozó kötelezettségekre, figyelembe véve az elsődleges piacra jellemző márkák közötti verseny magas szintjét, annak kockázatát, hogy a piaci verseny védelmének célkitűzésével nem arányos szabályozási korlátok következtében meghiúsul a hatékonyságnövekedés a forgalmazás terén, továbbá tekintetbe véve az általános szabályok által a többmárkás forgalmazáshoz nyújtott biztosítékokat. Ezenfelül a csoportmentesség visszavonására irányuló mechanizmust kiegészítő biztosítékként fenntartja arra az esetre, ha az egyedüli márkára vonatkozó kötelezettségeket tartalmazó párhuzamos megállapodás-hálózatok létrejötte következtében versenyellenes, piaclezáró hatások keletkeznek.

22. A jogbiztonság erősítése érdekében a Bizottság külön iránymutatást állapít meg, kifejtve, hogy amennyiben az egyedüli márkára vonatkozó kötelezettségek az új piacra lépők kizárásával járnak, illetve versenyellenes hatásokat váltanak ki, a csoportmentességet vissza lehet vonni. Ez az iránymutatás azt is kifejtheti, hogy bizonyos körülmények között a márkakereskedő teljes éves beszerzésének 80 %-át meg nem haladó minimális beszerzési kötelezettségnek mégiscsak lojalitáserősítő hatása lehet, ennélfogva egyedüli márkára vonatkozó kötelezettségként kezelhető.

2.2. A márkán belüli verseny védelme

23. A márkán belüli verseny az olyan piacokon fontos, ahol a gyártók és/vagy a forgalmazók szintjén gyenge a márkák közötti verseny. Ugyanakkor az olyan piacokon, ahol erős a márkák közötti verseny, a szállítók és a vevők közötti versenyalapú együttműködés természetes módon arra ösztönzi a szerződő feleket, hogy a leginkább költségtakarékos és leghatékonyabb ügyleteket valósítsák meg, továbbá gondoskodjanak arról, hogy az ezekből származó hasznot eljuttassák a fogyasztókhoz. Ilyen körülmények között a szabályozási beavatkozás azzal a kockázattal jár, hogy olyan szükségtelen terhet ró a vállalatokra, amely végső soron a hatékonyság csökkenésében mutatkozhat meg. A párhuzamos kereskedelem védelmét illetően a Bizottság azonban tudatában van annak, hogy ez a védelem a közös piac alapvető célkitűzése, és azt az Európai Közösségek Bíróságának megszilárdult ítélkezési gyakorlata is tárgyalta.[7]

24. A jelenlegi rendelet az új gépjárművek mennyiségi szelektív forgalmazását 40 %-os piaci részesedési küszöbértékig részesíti csoportmentességben, és e széleskörű biztonságos övezetet olyan szigorúbb, súlyos korlátozásokra vonatkozó rendelkezésekkel és külön feltételekkel együtt alkalmazza, amelyek megakadályozzák, hogy a márkakereskedő alvállalkozásba adja a javítási és karbantartási tevékenységeket, valamint további értékesítési helyeket nyissanak (az úgynevezett „telephelyre vonatkozó kikötés”) Az említett szigorúbb feltételek a gépjármű-forgalmazási modellek sokszínűségének ösztönzésére szolgálnak. Ez a sokszínűség a márkán belüli verseny fenntartásának eszköze.

25. Az említett szigorúbb szabályokból kevés kézzelfogható előny származott. A Bizottság által végzett piacfelmérés azt mutatta, hogy a piac nem használta ki azt a lehetőséget, hogy a márkakereskedők kizárólagosan az értékesítési tevékenységre szakosodhatnak, valamint a nyereséges javítási és karbantartási szolgáltatások alvállalkozásba adhatják. Emellett a márkakereskedők csak elenyésző számú esetben nyitottak további értékesítési helyeket.

26. Másrészt a jelenlegi szabályok jelentős hátrányokkal jártak a márkák közötti, az új gépjárművek értékesítésének piacán folytatott kiélezett verseny keretei között. Először is a további értékesítési helyek ellenőrzés nélküli megnyitásának lehetősége oda vezethet, hogy néhány márkakereskedő a mások által eszközölt befektetéseket potyautasként kihasználja. Ez a gyakorlatban azt okozta, hogy a gépjárműgyártók – vállalati identitásuk megőrzése érdekében – e célból kiigazították a minőségi szabványokat. Ez pedig magasabb beruházási költségeket és alacsonyabb árrést eredményezett a márkakereskedőknél.

27. A Bizottság ezért megállapítja, hogy az általános csoportmentesség alkalmazása előnyökkel jár majd a vállalkozások és a fogyasztók számára azáltal, hogy megszünteti a felek beruházási ösztönzőit esetleg torzító szabályozási korlátozásokat. Ez azt vonja maga után, hogy a szelektív forgalmazás ezután 30 %-os általános piaci részesedési küszöbérték alá fog tartozni, a „telephelyre vonatkozó kikötést” és a „kizárólagosan értékesítő” márkakereskedőket pedig mentesítik a lejjebb szállított küszöbérték alól. A jogbiztonság erősítése és a vállalatok megfelelési költségeinek visszafogása érdekében azonban a Bizottság azt javasolja, hogy határozzanak meg ágazat-specifikus iránymutatást azon esetek értékelése tekintetében, amikor az érintett piaci részesedés meghaladja a 30 %-ot.

28. Továbbá azokat a potenciális előnyöket tekintve, amelyekhez a fogyasztók a korlátozásmentes párhuzamos gépjármű-kereskedelemből juthatnak hozzá, a Bizottság ágazat-specifikus iránymutatásokban fejti majd ki, hogy milyen körülmények fennállása esetén minősülnek az aktív és/vagy a passzív értékesítés korlátozásának, és sértik ennélfogva a 81. cikket[8] azok a megállapodások, amelyek korlátozzák a márkakereskedőknek azt a lehetőségét, hogy átvegyenek és viszonteladás keretében értékesítsenek külföldi országok műszaki előírásainak megfelelő járműveket („rendelkezésre állási kikötés”).

2.3. A független és a meghatalmazott javítóműhelyek közötti verseny védelme

29. A független javítóműhelyek versenye erőteljes versenynyomást gyakorol a meghatalmazott hálózatokra, mivel a független szektor gyakran alacsonyabb áron kínál összehasonítható szolgáltatást a fogyasztóknak. A független javítóműhelyek mindazonáltal csak akkor képesek hatékonyan versenyezni, ha egyaránt hozzájutnak a javítási és karbantartási munka elvégzése szempontjából nélkülözhetetlen műszaki információkhoz és pótalkatrészekhez. A jelenlegi rendelet arra törekszik, hogy az egyes, súlyos versenykorlátozások meghatározása révén biztosítsa az alapvető szükségletekhez való hozzáférést.

30. A pótalkatrészekhez való hozzájutást érintő esetleges korlátozásokkal összefüggő kérdéseket az alábbi 2.5. pontban tárgyaljuk.

31. A műszaki javítási információkhoz való hozzáféréssel kapcsolatosan emlékeztetni kell arra, hogy a könnyű személygépjárművek és a könnyű haszonjárművek típusjóváhagyását szabályozó 715/2007/EK rendelet[9] egy sor részletes szabályt ír elő annak biztosítása érdekében, hogy az összes független üzemeltető teljes körűen és megkülönböztetéstől mentesen hozzáférjen az említett információkhoz. E rendelet önkéntességi alapon már most is alkalmazható, a 2009 szeptemberétől kiadott új típusjóváhagyások estében pedig kötelező.[10] Mindazonáltal az autóállományban még évekig nagyszámú olyan járműmodell szerepel majd, amely nem tartozik a 715/2007/EK rendelet hatálya alá, és jelentős piacot jelent a független javítóműhelyek számára. A Bizottság ezért megállapítja, hogy a független üzemeltetők kizárásának megelőzése érdekében továbbra is fontos a versenyjogi szabályok végrehajtása annak révén, hogy egyenlő hozzáférést biztosítanak a meglévő járműállományra vonatkozó műszaki javítási információkhoz.

32. Azt is meg kell azonban jegyeznünk, hogy a versenyellenes piaclezáró hatások egyéb olyan gyakorlatokból is származhatnak, amelyek célja, hogy megvédje a meghatalmazott javítóműhelyeket a független javítóműhelyek versenyétől. Tipikus példa erre a járműgyártók által nyújtott jogi és meghosszabbított garanciákkal való esetleges visszaélés. Ezeket néha csak azzal a feltétellel tartják tiszteletben, hogy a meghatalmazott hálózat tagja végzi az összes javítási és karbantartási munkát, köztük azokat is, amelyekre nem vonatkozik a garancia. A jelenlegi rendeletnek az a hátránya, hogy – mivel piaci részesedési küszöbérték nélkül mentesíti a mennyiségi szelektív forgalmazási megállapodásokat – megakadályozza az ilyen potenciálisan káros magatartásokkal szembeni hatékony korrekciós intézkedést.

33. Ezért a Bizottság megállapítja, hogy a csoportmentesség – a szelektív forgalmazás mentesítésének 30 %-os piaci részesedésre történő korlátozása révén – célzottabb jogérvényesítést tenne lehetővé a káros magatartások széles köre tekintetében, ezáltal fokozná a független és a meghatalmazott javítóműhelyek közötti versenyt. A jogérvényesítés hatékonyságának erősítése érdekében a Bizottság azt javasolja, hogy a jövőbeni ágazat-specifikus rendelkezésekben fejtsék ki: a független üzemeltetők műszaki információkhoz való teljes körű és megkülönböztetéstől mentes hozzáférésének elutasítása, illetve a garanciákkal való visszaélés mely körülmények fennállása esetén vezet a 81. cikk hatálya alá tartozó mennyiségi szelektív megállapodáshoz, és idéz elő jogérvényesítési intézkedést.

2.4. A gyártók által meghatalmazott javítóműhelyek hálózatai közötti hatékony verseny biztosítása

34. Az adott márka meghatalmazott hálózatai közötti verseny különösen az újabb (azaz legfeljebb négy éves) járművek tulajdonosai számára fontos. Az ilyen járműveket magas százalékos arányban javítják meghatalmazott hálózatokon belül annak köszönhetően, hogy a fogyasztók ezeket részesítik előnyben, valamint amiatt, hogy általában magasabb maradványértéket tulajdonítanak annak a járműnek, amelyet a meghatalmazott javítóműhelyek rendszeresen karbantartottak.

35. A javítási és karbantartási szolgáltatásokat márkaspecifikusnak tekintik. Egy adott márka meghatalmazott javítóműhelyei közötti verseny intenzitása attól függ, hogy milyen feltételekkel férhetnek hozzá az általános meghatalmazott javítóműhely megállapodások alapján létrehozott hálózathoz. Mivel az adott márka meghatalmazott javítóműhelyeinek és alkatrész-forgalmazóinak hálózata általában 30 %-ot jóval meghaladó piaci részesedéssel rendelkezik, azok a járműgyártók, amelyek élni kívánnak az 1400/2002/EK rendelet által biztosított lehetőségekkel, csak minőségi szelektív forgalmazást alkalmazhatnak. Vagyis a meghatalmazott javítóműhely-hálózathoz való hozzáférésnek olyan kiválasztási kritériumokon kell alapulnia, amelyeket a végső fogyasztóknak biztosított előnyök objektíven indokolnak. Az általános csoportmentesség hasonló eredményre vezet majd.

36. A jogbiztonság és a hatékony jogérvényesítés érdekében a Bizottság a jövőbeni ágazat-specifikus rendelkezések révén tisztázni fogja, hogy a minőségi szelektív forgalmazás mely körülmények fennállása esetén nem tartozik a 81. cikk (1) bekezdésében szereplő tilalom hatálya alá, továbbá ismerteti a csoportmentesség biztonságos övezetén kívül eső megállapodások vizsgálatára szolgáló elemzési keretet. Különösen annak tisztázása érdekében biztosítunk majd ágazat-specifikus rendelkezéseket, hogy az értékesítést és az értékesítés utáni szolgáltatásokat összekapcsoló megállapodások mely körülmények fennállása esetén nem tartoznak a 81. cikk hatálya alá (például abban az esetben, ha új piaci szereplő kísérel meg piacra lépni).

2.5. A gépjármű értékesítés utáni piacon tevékenykedő pótalkatrész-gyártók kizárásának megelőzése

37. A járműgyártó márkajelzésével ellátott alkatrészeken (eredetiberendezés-gyártók alkatrészei) kívül is készülnek alkatrészek (eredetiberendezés-szállítók alkatrészei) a jármű eredeti alkatrészeit előállító gyártósoron, míg egyéb alkatrészeket a „megfelelő minőségű” alkatrész-gyártók állítanak elő. Az említett kategóriákba tartozó alkatrészek gyakran olcsóbbak a járműgyártó márkajelzését viselő ugyanolyan alkatrészeknél. Ennélfogva fontos, hogy megvédjük a meghatalmazott és a független javítóműhelyek alternatív pótalkatrész-szállítói láncait, oly módon, hogy korlátozzuk a gyártók lehetőségét az értékesítés utáni piacon történő szállítói értékesítés megakadályozására.

38. A jelenlegi rendelet a különösen súlyos korlátozások között említi, tehát versenykorlátozási célúként kezeli az alábbiak korlátozását: az eredetiberendezés-szállítók lehetősége, hogy pótalkatrészeket értékesítsenek a meghatalmazott javítóműhelyek számára; a meghatalmazott javítóműhelyek lehetősége, hogy alkatrészeket értékesítsenek független javítóműhelyek számára; a meghatalmazott javítóműhelyek lehetősége, hogy a járműgyártótól eltérő forrásból származó versenytárs alkatrészeket szerezzenek be; továbbá az eredetiberendezés-szállítók lehetősége, hogy a gépjármű első összeszerelése céljából szállított alkatrészeken elhelyezzék a logójukat.

39. Az általános csoportmentesség alapján a szóban forgó korlátozásokat nem kezelnénk versenykorlátozási célúként, hanem inkább egyedi vizsgálatnak vetnénk alá azokat. 30 %-os piaci részesedési küszöbérték alkalmazása esetén az alkatrész-forgalmazási megállapodások általában nem tartoznának bele a csoportmentesség révén nyújtott biztonságos övezetbe, mivel a járműgyártók részesedése az érintett pótalkatrész-piacokon valószínűleg jóval meghaladja a 30 %-ot. Ebből következően a fent említett magatartások nem részesülnének csoportmentességben, és a 81. cikk közvetlenül érvényesíthető lenne a versenykorlátozó hatású megállapodásokkal szemben, amennyiben nincs bizonyíték az említett hatást ellensúlyozó hatékonyságnövekedésre.

40. A fenti okokból a Bizottság megállapítja, hogy a jogérvényesítés hatékonyabb volna a mostaninál, ha a tárgyalt korlátozásokra az általános szabályokat alkalmaznánk. Figyelembe véve azonban, hogy ez a megközelítés bizonytalanságot idézhet elő, a Bizottság az ágazat-specifikus rendelkezésekben tisztázni fogja, hogy a szóban forgó korlátozások mely körülmények fennállása esetén eredményezik azt, hogy az alapul szolgáló megállapodások a 81. cikk hatálya alá kerülnek, és jogérvényesítési intézkedést idéznek elő[11].

2.6. A 81. cikk visszatartó hatásának megőrzése

41. Az utolsó cél a 81. cikk visszatartó hatásának megőrzése annak elkerülése érdekében, hogy a gyártók a meghatalmazott márkakereskedők és javítóműhelyek versenytámogató viselkedésének megakadályozására használhassák a csoportmentességet. E cél elérése érdekében a rendelet számos olyan intézkedést tartalmaz, amelyek biztosítékot kívánnak nyújtani a márkakereskedő azon meg nem térülő költségei tekintetében (pl. a szerződés időtartama, felmondási idő, a szerződés felmondásának indokai, a márkakereskedői szerződés átruházása ugyanazon hálózatok tagjai között, a 3. cikk rendelkezéseinek megfelelően), amelyekre általában kiterjed a tagállami kötelmi jog hatálya.

42. Számos érv szól azon következetés levonása mellett, hogy már nem jelenti az említett cél megvalósításának hatékony és érvényes eszközét, ha a csoportmentességgel összefüggő, konkrét szerződéses rendelkezéseket szabályozó előírások révén védjük a márkakereskedők függetlenséget.

43. Először is, amint a Bizottság értékelő jelentése rámutatott, nincs bizonyíték arra, hogy az említett rendelkezések elérik a kívánt visszatartó hatást. Éppen ellenkezőleg, a rendelet kedvezőtlen hatásokat válthatott ki azáltal, hogy megnehezítette a járműgyártók számára hálózataik hozzáigazítását a változó gazdasági feltételekhez, amelyek az európai gépjárműgyártás versenyképességének hosszú távú fenntartása és javítása érdekében létfontosságúvá teszik a hálózat gyors újjászervezésének képességét.

44. Másodszor, a márkakereskedők nem juthatnának hatékony jogorvoslathoz, amennyiben szerződéses partnereik elutasítanák az állítólagos védelmi előírásokat tartalmazó szerződés kiállítását. Ennek az az oka, hogy az említett előírások nem keletkeztetnek jogokat a márkakereskedők, sem kötelezettséget a járműgyártók részére, hanem pusztán megvonják a csoportmentességet, ami azonban nem jelenti azt automatikusan, hogy a szóban forgó szerződés megsérti a 81. cikk (1) bekezdését.

45. Harmadszor most, hogy az 1/2003/EK rendelet összefüggésében tisztáztuk a határt egyrészt a tagállami kötelmi és kereskedelmi jog, másrészt az uniós versenyjog között, nehézségekbe ütközne, hogy a Bizottság szerződéses védelmi intézkedéseket emeljen be bármely jövőbeni versenyjogi keretszabályba. Az említett rendeletről folytatott tárgyalások során a Bizottság kinyilvánította, hogy csatlakozni kíván a Tanács azon álláspontjához, miszerint „A Szerződés 81. és 82. cikkének célja a piaci verseny védelme”[12]. A túlnyomórészt más célra irányuló rendelkezések általában a tagállami kötelmi jogban találhatók.

46. A Bizottság ezért általános szabályok alkalmazását helyezi kilátásba. Ezáltal gazdaságilag megalapozott megközelítés jönne létre, amely jelentős mértékben javítaná a versenypolitika általános következetességét a vertikális versenykorlátozások területén, és hatékony szerződéses megállapodások alkalmazását tenné lehetővé.

47. Emellett ágazat-specifikus rendelkezéseket biztosítunk majd annak kifejtése érdekében, hogy a felek közötti átlátható kapcsolatok általában mérsékelik azt a kockázatot, hogy versenyellenes célokra irányuló közvetett nyomásgyakorlás alkalmazásáért a gyártókat teszik felelőssé.[13]

3. KÖVETKEZTETÉS

48. A fentiek alapján a Bizottság a következőket javasolja:

- Az új gépjárművek értékesítéséről szóló megállapodások tekintetében az általános szabályok alkalmazását, amint az a vertikális megállapodásokra vonatkozó új csoportmentességi javaslatban jelenleg megjelenik. A Bizottság a fenti 2.1., 2.2. és 2.6. pontokban kifejtettek kapcsán ágazat-specifikus rendelkezéseket fogad majd el tekintettel arra, hogy a gépjármű-ágazatbeli érdekeltek 1985 óta hozzászoktak az ágazat-specifikus szabályozásokhoz, valamint hogy a piaci szereplők kifejezték jogbiztonság iránti igényüket.

Annak érdekében, hogy minden szereplő számára elegendő idő álljon rendelkezésre az általános rendszerhez való alkalmazkodáshoz, a Bizottság javasolja, hogy a gépjármű-forgalmazásra vonatkozó megállapodásokra alkalmazandó rendelet rendelkezései 2013. május 31-ig maradjanak hatályban.

- A javítási és karbantartási szolgáltatásokra és/vagy a pótalkatrészek beszállításáról és forgalmazásáról szóló megállapodások tekintetében az általános szabályok alkalmazását, amint az a vertikális megállapodásokra vonatkozó új csoportmentességi javaslatban jelenleg megjelenik, amelyet vagy ágazat-specifikus iránymutatással, vagy célirányosabb csoportmentességi rendelettel, vagy e két eszköz kombinációjával egészítenek ki azzal a céllal, hogy megerősítsék a versenyhatóságok azon képességét, hogy a versenyjogi aggályokra kiterjedtebb és átfogóbb módon reagáljanak. Ez különösen a következőket érinti: i. műszaki információkhoz való hozzáférés, ii. pótalkatrészekhez való hozzáférés, iii. garanciákkal való visszaélés, valamint iv. meghatalmazott javítóműhelyek hálózatához való hozzáférés (2.3., 2.4. és 2.5. szakasz).

Mivel az új rendszernek az értékesítés utáni piacon történő alkalmazása azonnali előnyökkel járhat a vállalkozások és a fogyasztók számára, a Bizottság javasolja, hogy a rendszer a vertikális megállapodások javítási és karbantartási szolgáltatásokra és/vagy a pótalkatrészek beszállítására és forgalmazására vonatkozó rendelkezései tekintetében 2010. május 31-től legyen alkalmazandó.

49. Felkérjük az összes érdekeltet, hogy 2009. szeptember 25. előtt nyújtsák be az e közleményre vonatkozó észrevételeiket. Az észrevételeket jutassák el e-mailben a következő címre:comp-car-sector@ec.europa.euvagy postai úton a következő címre:

European Commission (Európai Bizottság)

Directorate-General for Competition (Versenypolitikai Főigazgatóság)

Antitrust Greffe (Trösztellenes Hivatal)

B-1049 Bruxelles (Brüsszel)

Belgium.

[1] http://ec.europa.eu/competition/sectors/motor_vehicles/documents/evaluation_report_en.pdf

[2] A beérkezett észrevételeket közzétettük a Versenyjogi Főigazgatóság weboldalán, az alábbi internetcímen: http://ec.europa.eu/competition/consultations/2008_motor_vehicle/index.html.

[3] A ii., iii. és iv. lehetőség azt vonja maga után, hogy a Bizottság új általános csoportmentesítést fogad el, amely a jelenlegi, a Szerződés 81. cikke (3) bekezdésének a vertikális megállapodások és összehangolt magatartások csoportjaira történő alkalmazásáról szóló, 1999. december 22-i 2790/1999/EK bizottsági rendelet helyébe lép, miután az 2010 májusában hatályát veszti. A Bizottság által 2009. július 8-án jóváhagyott előzetes tervezet számos javítást kíván bevezetni, amelyek – amennyiben végül elfogadásra kerülnek – nem változtatják meg lényegesen a fent említett lehetőségekkel összefüggő hatásokat. Amennyiben a Bizottság úgy dönt, hogy oly módon módosítja a mostani javaslatot, hogy az számottevő hatást gyakorol a gépjármű-kereskedelemre, akkor nyilvánvaló, hogy ezeket a változtatásokat nem ültetik át automatikusan a gépjármű-ágazatba, hanem e közlemény közzétételét követően további konzultációt folytatnak azokról az összes érdekelttel. Az „általános csoportmentesítés” kifejezést e közleményben végig a 2790/1999/EK rendelet helyébe lépő csoportmentesítésre vonatkozó mostani javaslat megjelölésére használjuk.

[4] Ellenkező rendelkezés hiányában az „ágazat-specifikus rendelkezések” fogalmát e közleményben az alábbiak megjelölésére használjuk: a iii. lehetőség szerint előirányzott kiegészítő iránymutatás, vagy a iv. lehetőség szerint előirányzott kiegészítő ágazati csoportmentesítési rendelet, vagy pedig a kettő kombinációja.

[5] Amint azt az Európai Bíróság a C-234/89. sz., Stergios Delimitis kontra Henninger Bräu AG ügyben hozott 1991. február 28-i ítéletében megállapította, egyedüli márka forgalmazására vonatkozó kötelezettséget tartalmazó megállapodásoknak nem célja a Szerződés 85. cikkének (1) bekezdése (jelenleg 81. cikkének (1) bekezdése) szerinti verseny korlátozása.

[6] A Bizottság közleménye a csekély jelentőségű megállapodásokról ( de minimis közlemény); HL C 368, 2001. 12. 22., 13. o.

[7] Lásd a következő ügyekben hozott ítéleteket: C-551/03 P. sz., General Motors ügy, [2006] EBHT 3173. 1. o., 67–68. bekezdés; C 338/00 P. sz., Volkswagen kontra Bizottság ügy, [2003] EBHT I-9189., 44. és 49. bekezdés, valamint T 450/05. sz., Peugeot kontra Bizottság ügy, 2009.7.9-i még nem közzétett ítélet, 46–49. bekezdés.

[8] A Bíróság 1984. február 28-i ítélete a 228/82. és 229/82. sz. Ford of Europe Incorporated és Ford-Werke Aktiengesellschaft kontra az Európai Közösségek Bizottsága egyesített ügyekben, EBHT 1984., 1129.o.

[9] Az Európai Parlament és a Tanács 715/2007/EK rendelete (2007. június 20.) a könnyű személygépjárművek és haszongépjárművek (Euro 5 és Euro 6) kibocsátás tekintetében történő típusjóváhagyásáról és a járműjavítási és -karbantartási információk elérhetőségéről, HL L 171., 2007.6.29., 1. o.

[10] Vö. a 715/2007/EK rendelet 10. cikkében található részletes szabályokkal.

[11] Emellett a Volvo Veng ügyben (238/87. sz. ügy, Volvo (AB) kontra Erik Veng , EBHT 1988, 6211. o.) kifejtett ítélkezési gyakorlat szerint azok a megállapodások, amelyek megakadályozzák a független javítóműhelyeket abban, hogy hozzájussanak az eredeti pótalkatrészekhez, a 82. cikk hatálya alá tartozhatnak, amennyiben a járműgyártó egyes alkatrész-kategóriák (pl. rögzített alkatrészek) tekintetében erőfölénnyel rendelkezik, és bizonyítható, hogy a független javítóműhelyek kizárása valószínűleg megszüntetné a hatékony versenyt a piacon.

[12] Lásd a Szerződés 81. és 82. cikkében meghatározott versenyszabályok végrehajtásáról szóló, 2002. december 16-i 1/2003/EK tanácsi rendelet (9) preambulumbekezdését.(HL L 1., 2003.1.4., 1-25. o., első mondat).

[13] Ezzel összefüggésben említést érdemel továbbá, hogy a gépjárműgyártók legfontosabb szervezetei (ACEA, JAMA) a közelmúltban megállapodtak arról, hogy magatartási kódex elfogadására tesznek javaslatot. A kódex a jelenlegi 1400/2002/EK rendeletből származó, egyes alapvető rendelkezéseket tartalmaz.