EURÓPAI BIZOTTSÁG 
Brüsszel, 2011.12.7. 
SEC(2011) 1470 végleges 
  
BIZOTTSÁGI SZOLGÁLATI MUNKADOKUMENTUM 
A HATÁSVIZSGÁLAT ÖSSZEFOGLALÁSA 
amely a következ ő dokumentumot kíséri 
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE 
 
a fejlesztési együttm űködés finanszírozási eszközének létrehozásáról 
{COM(2011) 840 végleges} 
{SEC(2011) 1469 végleges}  
 
HU 2   HU 1. PROBLÉMAMEGHATÁROZÁS  
A szegénység továbbra is nagy problémát jelent a fejl ődő országokban. Noha jelent ős 
előrelépések történtek a szegénység elleni közdelem terén, a legtöbb fejl ődő ország még mindig 
le van maradva a millenniumi fejlesztési célok (MDG) elérésében és nem lépett a fenntartható fejlődés útjára. A globális kihí vások továbbra is jelent ősek, és a fejl ődő országokat súlyosan 
érintette a szociális és gazd asági instabilitást, a kényszer ű migrációt, az élelmezésbiztonság 
hiányát és a küls ő megrázkódtatásoknak való kiszolgált atottság növekedését eredményez ő 
legújabb válságok sorozata. A környezeti és természeti er őforrásokat egyre 
nélkülözhetetlenebbnek tekintik a fenntartható fejl ődéshez és a szegénység visszaszorításához. 
Az éghajlatváltozás ezen túlmen ően tovább rontja az egyébként is instabil helyzetet, és megfelel ő 
kezelésének elmaradása veszélyezteti a fejl ődésben elért konkrét ered mények egy részét. Az EU 
továbbra is elköteleze tten segíti a fejl ődő országokat a szegénység viss zaszorításában és végleges 
felszámolásában. 
E célkitűzés elérése érdekében létrehozták a fejlesztési együttm űködési eszközt (DCI) a 2007–
2013 közötti id őszakra, amelynek els ődleges és átfogó célja a s zegénység felszámolása a 
partnerországokban és -ré giókban. Ez az EU egyik olyan kulcseszköze, amely az Európai 
Fejlesztési Alap (EFA) és az Európai Szomszédsá gi és Partnerségi Támogatási Eszköz (ENPI) 
mellett fejlesztési támogatást biztosít az Európá n kívüli országoknak. Háromféle programból áll: 
(i) az Ázsiával, Latin-Amerikával, Közép-Ázsiával,  a Közel-Kelettel és Dél-Afrikával folytatott 
együttműködésre kiterjed ő, kétoldalú és regionális földrajzi programok; (ii) a következ ő 
tárgykörű tematikus programok: befektetés az embe rekbe, környezetvédelem és a természeti 
erőforrásokkal való fenntartható g azdálkodás, nem állami szerepl ők és helyi hatóságok, 
élelmezésbiztonság, valamint migráció és menekültügy; és (iii) a cukorral kapcsolatos kísér ő 
intézkedések. 
Az új kihívások és az Európa 2020 stratégiában  lefektetett prioritások arra késztették a 
Bizottságot, hogy az EU fejlesztési szakpolitikájának felülvizsgálatát és alkalmazását javasolja a 
„Változtatási program: az EU fejlesztés politikájának hathatósabbá tétele” cím ű közleményben. A 
különböző felülvizsgálatok felfedték a fejlesztési együttm űködési eszköz számos hibáját is, 
miközben elismerték annak átfogó hozzáadott értéké t, valamint a millenniumi fejlesztési célok 
eléréséhez való hozzájárulását. A fent hivatkoz ottak alapján az alábbi problémákat azonosították 
a fejlesztési együttm űködési eszközr ől szóló jelenlegi rendeletben: 
(1) A fejlesztési együttm űködési eszköz nem veszi telje s mértékben figyelembe az EU 
fejlesztési politikájának legújabb célkit űzéseit. 
(2) A világ 2007 óta megváltozott, a fejlesztési együttm űködési eszköz számos jelenlegi 
kedvezményezettje új világhatalommá n őtte ki magát és maga is donorrá vált. A 
fejlesztési együttm űködési eszköz nem biztosít megfelel ő differenciálást a 
kedvezményezettek körében a partnerországok közötti és azokon belüli gazdasági és 
szociális egyenl őtlenség tekintetében. 
 
HU 3   HU (3) A fejlesztési együttm űködési eszköz nem veszi megfelel őképpen figyelembe a 
partnerországokban a demokratizálódás és az emberi jogok tiszteletben tartása 
tekintetében bekövetkezett el őrelépést. 
(4) A külső támogatási eszközök jelenl egi szerkezetében nehézkes nek bizonyult a régióközi 
vagy kontinens-méret ű kezdeményezések támogatása, különösen az EU–Afrika közös 
stratégia végrehajtása tekintetében. 
(5) A tematikus programok nem elég rugalmasak és túl széttagoltak ahhoz, hogy válaszolni 
tudjanak az újabb globális válságokra vagy a legmagasabb politikai szinten létrejött 
nemzetközi kötelezettségvállalásokra.  
(6) A válságban, válságot követ ő helyzetben lév ő, valamint instabil helyzet ű országok 
különös szükségleteit nem kezeli megfelel ően a jelenlegi DCI, így nem mindig van 
lehetőség gyors uniós reagálásra a hi rtelen változó helyzetekben. 
(7) A fejlesztési együttm űködési eszköz általában véve nem elég rugalmas, és nem 
tartalmaz olyan nem programozott támogatást, amelyet az el őre nem látható 
szükségletek kielégítésére lehetne használni. 
(8) A fejlesztési együttm űködési eszköz jelenlegi programozási folyamata túl összetett és 
merev. Nem teszi lehet ővé például, hogy az EU programozás i ciklusát és stratégiáját a 
partnerekéhez igazítsák, és nem könnyíti meg megfelel ően közös programtervezést a 
tagállamokkal, ahogyan azt a se gélyhatékonysági program el őírja. Nem biztosít 
megfelelő jogalapot a segélynyújtás innovatív intézkedéseihez, mint amilyenek például a 
kölcsönöket és támogatásokat ötvöz ő, vagy a köz- és a magánszf éra közötti partnerségre 
irányuló mechanizmusok. 
2. SZUBSZIDIARITÁSELEMZÉS  
Az EU és a tagállamok a v ilág legnagyobb donorjaként a fejl ődő országokba irányuló globális 
segítségnyújtás több mint felét (56 %) biztosítjá k. Az EU világszerte több mint 150 országban 
nyújt segítséget a Föld legszegényebb embere i számára, és elkötelezett amellett, hogy a 
millenniumi fejlesztési célok id őben, 2015 végére megvalósuljanak. Az Európai Bizottság által 
igazgatott hivatalos fejlesztési támogatás önmag ában jelenleg az uniós segítségnyújtás mintegy 
20 %-át teszi ki. Az EU egyedülállóan semleges  és pártatlan helyzetben hajt végre küls ő 
tevékenységeket a tagáll amok nevében és közrem űködésükkel, ezáltal nagy hitelességet élvez 
azokban az országokban, ahol fellép. Azzal, hogy a 27 tagállam a közös szakpolitikák és 
stratégiák keretében együttesen lép fel, az Európai Unió rendelkezik a globális kihívások 
megválaszolásához, különösképpen a millenniumi fejlesztési célok eléréséhez szükséges kritikus tömeggel.  
3. A
Z UNIÓS KEZDEMÉNYEZÉS CÉLKIT ŰZÉSEI  
A fejlesztési együttm űködési eszköz utódjának általános célkit űzései továbbra is (i) a 
partnerországokban és –régiókban a szegénység vi sszaszorítására és hosszú távon felszámolására, 
valamint (ii) a demokrácia, a jogállamiság, az emberi jogok és a jó kormányzás ösztönzésére 
 
HU 4   HU irányulnak. Az uniós fejlesztési politika felü lvizsgálatára vonatkozó javaslattal összhangban 
bevezetésre kerül egy ha rmadik általános célkit űzés is: (iii) az inkluzív és fenntartható, 
növekedésorientált fejlesztés. 
A fejlesztési együttm űködési eszköz utódja a meglév ő eszközön alapul, amel y már bizonyította, 
hogy hozzájárul a szegénység visszaszorításáho z, hosszú távon pedig annak felszámolásához, 
miközben kezeli az 1. részben felsorolt problémákat.   
4. SZAKPOLITIKAI OPCIÓK  
A fejlesztési együttm űködési eszköz változatlan fenntartása az els ő opció (1. opció = nincs 
változás). 
A 2. opció keretében (a DCI-rendelet módosítása), két alternatív forgat ókönyvet tekintettek át a 
status quo-val szemben: 
• az eszköz céljainak az uniós fejlesztéspol itika legújabb változásaihoz igazítása, 
figyelembe véve a fejlesztési politika er ősödését a Lisszaboni Szerz ődésben, valamint a 
fejlesztéspolitika legújabb változásait; 
• jelentős differenciálás azálta l, hogy az uniós együttm űködés korlátozott számú országra 
összpontosul, differenciálás a kiosztott összegek tekintet ében, valamint meghatározott 
kritériumok alapján a segítsé gnyújtás típusának változtatása; 
• a jó kormányzás, a demokrácia, az emberi j ogok és a jogállamiság figyelembe vételének 
erősítése a támogatások elosztási mechanizmusában;  
• pánafrikai program létrehozása a fejlesztési együttm űködési eszközön belül; 
• a tematikus programok számának csökkentés ével azok rugalmasságának növelése és 
széttagoltságának csökkentése; 
• rugalmasabb (újra)programozási eljárás, testre szabott eseti felülvizsgálatok és 
különleges végrehajtási eljárások lehet ővé tétele a válságban vagy válságot követ ő 
helyzetben lév ő, valamint instabil helyzet ű országok számára; 
• nem programozott források és hasonló új  mechanizmusok segítségével további 
rugalmasság bevezetése a támogatások elosztásában a fe jlesztési együttm űködési 
eszközön belüli; 
• a közös programozás megkönnyítése és a part nerországok programozási ciklusához való 
igazodás érdekében a tervezési és végrehajtá si eljárások rugalmasságának növelése és 
egyszerűsítése. 
 
HU 5   HU 5. A HATÁSOK ÉRTÉKELÉSE  
Az 1. opció, a status quo fenntartása, nem kezeli a múltbeli tapasztalatokból lesz űrt, az 1. pontban 
hivatkozott problémákat.  
A 2. opció, a fejlesztési együttm űködési eszköz továbbfejlesztése  az alábbiakat teszi lehet ővé:  
• a fejlesztési együttm űködési eszköz utódjának céljait összhangba hozza az EU 
fejlesztéspolitikájának legújabb változásaival; 
• egyértelm űen különbséget tesz a partnerorszá gok között a szegénység hatékonyabb 
leküzdése érdekében, valamint nagyobb er őt és hatást biztosít az EU-nak azokban az 
országokban, ahol a legnagyobb szükség van a segítségére; 
• tovább növeli a jó kormányzás, a demokráci a, az emberi jogok és a jogállamiság 
jelentőségét az EU segítségnyújtásában annak érdekében, hogy ezen értékek 
tekintetében hatékonyabb együttm űködést és párbeszédet  alakítson ki a 
partnerországokkal; 
• megkönnyíti az EU–Afrika közös stratégia ha tékonyabb végrehajtását, és ennek 
következtében megkönnyíti az EU szakpolitikai célkit űzéseinek az afrikai kontinensen 
történő megvalósulását; 
• a globális kihívásokra adandó uniós válaszad áshoz szükséges rugalmasság biztosítása 
érdekben ésszer űsíti a tematikus programokat; 
• rugalmas mechanizmusok biztosításával megkönnyíti az Unió hatékonyabb válaszadását 
a gyorsan változó válság- és válságot követ ő helyzetekre, valamint az instabil helyzet ű 
államok számára; 
• fejleszti az alapok elosztásának rugalmasságá t a politikai körülmények, válságok vagy új 
kihívások miatt a külpolitika terén kiala kuló helyzetek kezelése érdekében; és 
• a közös tervezés megkönnyítése és a partnerországok tervezési ciklusához való igazodás, 
valamint az innovatív intézkedések hasz nálatának a segélynyúj tás területén való 
ösztönzése érdekében a programozási és  végrehajtási eljárások egyszer űbbé és 
rugalmasabbá tételével javítja az uniós támogatás hatékonyságát. 
6. AZ OPCIÓK ÖSSZEVETÉSE  
Az 1. opció nem tenné lehet ővé, hogy az EU teljesítse a 3. pontban felsorolt célkit űzéseket. A 
2. opció esetében mindegyik konkrét célkit űzés tekintetében a B. alopció javasolt az 
A. alopcióval szemben, mivel ezek orvosolják az összes feltárt problémát és célzottabban reagálnak a 3. pontban meghatározott célkit űzésekre. Így a fejlesztési együttm űködési eszköz 
utódja magában foglalhatja az EU fejlesztéspolitikájának felülv izsgált irányait, tovább növelve 
ezáltal az uniós segítségnyújtás hatékonyságát és hatását a fejl ődő országokban. 
 
HU 6   HU 7. NYOMON KÖVETÉS ÉS ÉRTÉKELÉS  
A fejlesztési együttm űködési eszköz olyan felhatalmazó rendelet, amely létrehozza az uniós 
beavatkozás lényeges elemeit és alapját. A pontos intézkedéseket többéves programtervezés és az 
EU által elvégzend ő tevékenységet részletez ő éves cselekvési programok határozzák meg, 
beleértve a szóban forgó intézked ésekkel elérni kívánt célt és a várható eredményeket. A konkrét 
mutatókat ekkor határozzák meg, figyelemmel a szóban forgó intézkedések sajátosságaira. 
Már ismertek a millenniumi fejlesztési célok és  az éghajlatváltozás nemzetközileg elismert 
célkitűzései és mutatói. A partnerországokban és –r égiókban a szegénység visszaszorítására és 
hosszú távon felszámolásár a irányuló átfogó célkit űzéshez például a millenniumi fejlesztési célok 
1. cél szerinti mutatóit lehet használni. 
Az éghajlattal kapcsolatos int ézkedéseket vagy az energiafelhasználás hatékonyságát ösztönz ő 
kiadásokat, valamint a biológia i sokféleség és az ökoszisztémák védelmét és fenntartható 
kezelését a OECD által kidolgozott módszerta n alapján („Rio-i mutatók”) követik nyomon.