P6_TA(2005)0208
Az alapvet őjogok el őmozdítása és védelme
Az Európai Parlament állásfoglalása az alapvet őjogok el őmozdításáról és védelmér ől: a nemzeti és
európai intézmények, köztük az Alapvet őJogok Ügynökségének szerepe (2005/2007(INI))
Az Európai Parlament,
– tekintettel a 2004. október 29-én a tagállamok állam- és kormányf ői által aláírt Alkotmányszerz ődésre,
melynek második része tartalmazza az Európai Unió alapjogi chartáját,
– tekintettel az Európai Uniót létrehozó szerz ődés 6. és 7. cikkére és az Alkotmányszerz ődés I-2. és I-
9. cikkére,
– tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerz ődés 13. cikkére és 192. cikke (2) bekezdésére,
– tekintettel az Európai Közösségek Bíróságának és az Emberi Jogok Európai Bíróságának határozataira,
– tekintettel a Bizottságnak „Az Alapvet őJogok Ügynöksége –Nyilvános konzultációra készített doku-
mentum ”címűközleményére (COM(2004)0693),
– tekintettel a tagállamok képvisel őinek az Európai Tanácson belüli, 2003. december 12 –13-i brüsszeli
ülésén született döntésére, melyben hangsúlyozták az emberi jogokra vonatkozó adatgy űjtés és elemzés
fontosságát azzal a céllal, hogy meghatározásra kerüljön az Unió politikája ezen a területen, hogy a márfennálló Rasszizmus és Idegengy űlölet Európai Megfigyel őközpontjára támaszkodjanak, és hogy azt –
feladatkörének kiterjesztésével –emberi jogi ügynökséggé alakítsák át,
– tekintettel az Állampolgári Jogi, Bel- és Igazságügyi Bizottság kezdeményezésére „Az EU alapjogi politi-
kájának el őmozdítása: a szavaktól a tettekig, avagy a jogok valóságossá tétele ”címmel 2005. április 25 –
26-án tartott nyilvános szeminárium eredményére,
– tekintettel 2004. április 20-i, a Bizottság közleményér ől szóló állásfoglalására (
1), melynek témája az
Európai Uniót létrehozó szerz ődés 7. cikke és az Unió alapját képez őértékek tiszteletben tartása és
előmozdítása,
– tekintettel az emberi jogok helyzete a világban cím ű2004-es éves jelentésr ől és az EU emberi jogi
politikájáról szóló 2005. április 28-i állásfoglalására (2),
– tekintettel eljárási szabályzata 39. és 45. cikkére,
– tekintettel az Állampolgári Jogi, Bel- és Igazságügyi Bizottság jelentésére, valamint a Külügyi Bizottság, a
Fejlesztési Bizottság és az Alkotmányügyi Bizottság véleményére (A6-0144/2005),
Az EU alkotmányos kerete: új ösztönzés az alapvet őjogok számára
1. úgy ítéli meg, hogy az alapvet őjogok hatékony védelme és el őmozdítása a demokrácia alapja Európá-
ban, és elengedhetetlen feltétele a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség EurópaiUnió által történ őmegszilárdításának;
2. rámutat arra, hogy az alapjogi chartának az Alkotmányszerz ődésbe történ őfoglalása és az EU jöv őbeni
csatlakozása az emberi jogok és alapvet őszabadságjogok védelmér ől szóló európai egyezményhez alapvet ő
változásokat hoz magával, melyek jelent ősen megnövelik az Unió arra irányuló kötelezettségeit, hogy bizto-
sítsa az alapvet őjogok tevékeny el őmozdítását minden politika területén;
(1) HL C 104. E, 2004.4.30., 408. o.
(2) Elfogadott szövegek, P6_TA(2005)0150.C 117 E/242 HU 2006.5.18. Az Európai Unió Hivatalos Lapja
2005. május 26., csütörtök
3. úgy ítéli meg, hogy az Európai Unió egyre inkább közös értékek politikai közösségeként határozza
meg magát, és tovább szélesíti kezdeti célját, amely nyilvánvalóan a piacra irányult;
4. úgy ítéli meg, hogy számos olyan uniós cél, mint a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülé-
sén alapuló térség fejlesztése, a hátrányos megkülönböztetés elleni küzdelem, az átláthatóság támogatása ésaz adatvédelem biztosítása, már elválaszthatatlan az alapvet őjogok el őmozdításától;
5. megállapítja, hogy az Unió hatásköreinek kib ővítését követ ően szükség van az alapvet őjogok és az
egyéni szabadságjogok maradéktalan meger ősítésére és tiszteletben tartására, illetve, hogy a terrorizmus új
formája tovább növelte a kollektív biztonság megteremtése iránti igényt; ezért azon az állásponton van,hogy megfelel őpolitikák révén egyensúlyt kell teremteni az egyéni szabadságjogok és a kollektív biztonság
között, e két cél összeegyeztethet őségének megvalósítása érdekében;
6. feltétlenül szükségesnek ítéli, hogy érvényre jussanak az alapszerz ődésekben és az új Alkotmányban
megfogalmazott értékek;
7. megállapítja, hogy az átláthatóság olyan demokratikus elv, amely elengedhetetlen az Unió és polgárai
közötti kapcsolatban, valamint a Közösség igazságszolgáltatása és jogalkotása, az EU és a tagállamok és azEU és az Európa Tanács közötti kapcsolatban;
8. megállapítja, hogy az Unió és a tagállamok megosztott hatáskörrel rendelkeznek az emberi jogok
területén, ezért a saját illetékességi körükben a szubszidiaritás elvével összhangban kötelesek tiszteletbentartani az emberi jogokat és az alapvet őszabadságokat, figyelembe véve fent említett 2004. április 20-i
állásfoglalását; sürgeti a Bizottságot, hogy tegyen lépéseket minden szükséges együttm űködés és segítség
biztosítására –még a bírósági eljárások kezdeményezését megel őzően is –azért, hogy a tagállamokat
képessé tegye az olyan problémák leküzdésére, amelyekkel a közösségi jogszabályok és az uniós intézkedé-sek végrehajtása során találkoznak; az alapvet őjogokra kihatással lev őuniós intézkedések átültetése során
elengedhetetlennek tartja a különösen nagyfokú átláthatóságot;
Útban egy EU alapjogi politika felé
9. üdvözli az Alkotmányszerz ődés aláírását, amennyiben a szabadságon, a biztonságon és a jog érvénye-
sülésén alapuló térséget teljes mértékben a Bíróság hatáskörébe utalja, üdvözli továbbá az emberi jogok ésalapvet őszabadságok védelmér ől szóló európai egyezményhez való csatlakozást, az alapjogi charta belefog-
lalását a Szerz ődésbe, az együttdöntési eljárás kiterjesztését és ezáltal az Európai Parlament szerepének b őví-
tését;
10. úgy ítéli meg, hogy az alapvet őjogok megvalósítása minden európai politika célja; emiatt az EU
intézményeinek tevékenyen támogatniuk és ezért védeniük is kell az alapvet őjogokat, és azokat –határokon
átnyúló jelent őségüket figyelembe véve –a jogszabályok megfogalmazásakor és elfogadásakor teljes mérték-
ben szem el őtt kell tartaniuk;
11. politikailag lényegesnek tekinti, hogy az alapvet őjogok el őmozdításának fogalma bekerüljön a közös-
ségi és uniós vívmányok egyszer űsítésével és újrarendezésével kapcsolatban követend őcélok közé; arra hív
fel, hogy minden új politikát, jogalkotási javaslatot és programot kísérjen az alapvet őjogok tiszteletben
tartásáról szóló hatástanulmány; e tanulmányt a javaslat indokolásába kellene belefoglalni;
12. üdvözli, hogy létrehozták a biztosok egy csoportját „az alapvet ő
jogokért, a diszkrimináció ellen és az
egyenl őbánásmódért ”; felszólítja a Bizottságot, különösen az alapvet őjogokért felel ős biztosokat, hogy
dolgozzanak ki átfogó és egységes stratégiát annak biztosítására, hogy az alapvet őjogokat betartják az
uniós politika minden területén;
13. álláspontja szerint a Bíróság dönt őszerepet játszott abban, hogy a Közösség és az Unió a jog „közös-
ségévé ”és uniójává vált, különösen a Szerz ődések által a Bíróság számára biztosított el őzetes döntéshozatal
kapcsán a nemzeti és európai bírák között létrejött gyümölcsöz őpárbeszéd eredményeképpen; támogatja az
Európai Tanács által Hágában elfogadott programban el őterjesztett javaslatot a tagállamok legfels őbíróságai
közötti párbeszéd meger ősítésére; és úgy véli, hogy az ilyen lépések nem csak a legfels őbíróságok elkötele-
zettségét mutatják aziránt, hogy megosszák egymással tapasztalataikat, de egyúttal egy európai közrendkezdetét is jelentik, amely az alapvet őjogok védelmének közös céljából nyeri értelmét;2006.5.18. HU C 117 E/243 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
2005. május 26., csütörtök
14. rámutat arra, hogy a Parlament –eljárási szabályzatának megfelel őrendelkezései értelmében –meg-
vizsgálhatná a beavatkozás lehet őségét olyan keresetek támogatása céljából, amellyel alapvet őjogok meg-
sértésére hivatkozó polgárok fordulhatnak az Európai Bírósághoz;
15. sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy a közösségi és uniós jogszabályok végrehajtásával kapcsolatban a
tagállamok egyre kevésbé hajlandók elfogadni a kölcsönös elismerés alapelvét arra hivatkozva, hogy azadott tagállamban nem megfelel őaz alapvet őjogok védelmének szintje; felhívja a figyelmet e tekintetben a
Bíróság esetjogára (
1), valamint felhívja mind az államok hatóságait, melyeknek részletes tájékoztatást kell
adniuk vonakodásuk megindokolására, mind az ilyen tájékoztatást kér őállamok hatóságait, hogy bocsássa-
nak rendelkezésre minden, a tisztázáshoz szükséges információt;
Együttm űködés a nemzeti emberi jogi intézményekkel és a nemzeti parlamentekkel
16. megállapítja, hogy néhány tagállam nemzeti intézményeket hozott létre az alapvet őjogok támogatá-
sára és védelmére, különösen az ENSZ „párizsi elveire ”való hivatkozással; felhívja a többi tagállamot, hogy e
célból tegyék meg a szükséges lépéseket, és lássák el a nemzeti bizottságokat, illetve intézményeket a meg-felelőanyagi forrásokkal, szem el őtt tartva többek között azt, hogy e szervek egyik szerepe a kormányzati
emberi jogi politikák felülvizsgálata, a hibák megel őzése és fejlesztési javaslatok megtétele, mivel a hatékony-
ság záloga a megel őzés, és nem a puszta problémamegoldás;
17. támogatja a folyamatos alapjogi párbeszéd kialakítását a tagállamok nemzeti parlamentjeivel;
18. meggy őződése, hogy az adatgy űjtés kiemelt fontosságú, akárcsak az adatok összevetésére és elem-
zésére irányuló módszeres munka; úgy ítéli meg, hogy a nemzeti intézmények ebben kulcsszerepet játsza-nak;
19. továbbra is meggy őződése, hogy az alapvet őjogokat még hatékonyabban lehet védeni, ha a polgá-
rokban –ösztönözve szerepvállalásukat a döntések kialakításában és végrehajtásában –tudatosítják saját
jogaikat, és olyan helyzetbe kerülnek, hogy azok védelmét még jóval azel őtt kérik, hogy bírósági eljárás
válna szükségessé; azon az állásponton van, hogy e cél tekintetében az alapjogi nemzeti bizottságok ésintézmények létrehozása lehet ővé teheti a nem kormányzati szervezetek számára, hogy világosabb álláspon-
tokat alakítsanak ki, valamint hogy hatékonyabban összpontosítsák cselekvésre való felhívásaikat és a tör-
vénytelennek tekintett eljárások felfedését; meger ősíti azon álláspontját, miszerint a nemzeti kormányzati és
nem kormányzati szervezeteknek meg kell osztaniuk egymással a legjobb gyakorlatokat az emberi jogokterén;
20. úgy ítéli meg, hogy a Bizottságnak figyelmet kell szentelnie az emberi jogok az Unió egyes orszá-
gaiban történ őismételt és folyamatos megsértésének –különösen az olyan polgári jogok tekintetében, mint
az aktív vagy passzív választójog –, amely az Európa Tanács emberi jogi biztosa, Alvaro Gil-Robles úr
jelentéseinek témája volt;
Az alapvet őjogok védelme elvének Unión kívüli terjesztése
21. azon az állásponton van, hogy az alapvet őjogok egyetemességének és oszthatatlanságának ösztönöz-
nie kell az Európai Uniót és a tagállamait, hogy a harmadik országokkal való kapcsolataik útján –nem
utolsó sorban társulási egyezmények megkötésére tekintettel –mozdítsák el őe jogok elterjedését, valamint
olyan nemzetközi szervezetekkel való kapcsolataik útján is, mint az Egyesült Nemzetek Szervezete, amely azalapvet őjogok védelmére különös hangsúlyt fektet őreformfolyamathoz látott hozzá; hangsúlyozza, hogy az
Európai Uniónak mint szervnek tevékeny szerepet kell játszania egy ilyen reform végrehajtásában azáltal,hogy tovább er ősíti e területen külpolitikai intézkedéseit, és hozzájárul az Egyesült Nemzetek Szervezete e
kérdésr ől szóló jelentésének elkészítéséhez;
22. javasolja egy intézményközi magatartási kódex megalkotását, amelynek célja, hogy az Unió külpoliti-
kai intézkedéseit következetesebbekké és méltányosabbakká tegye a demokrácia el őmozdítása és az emberi
jogok területén; e lépést a 2002. április 25-i, a Tanácshoz és az Európai Parlamenthez intézett, az EurópaiUniónak az emberi jogok és a demokrácia harmadik országokban történ őel
őmozdításában betöltött szere-
péről szóló bizottsági közleményr ől szóló állásfoglalásában (2) már jóváhagyta; úgy véli, hogy a magatartási
kódexnek mindenfajta megállapodás során mindegyik felet köt őlényeges elemként kell szabályoznia az Unió
és a többi 120 olyan ország közötti kapcsolatokat, amelyekre a demokratikus záradék jelenleg alkalma-zandó;
(1) Egyesített ügyek, C-187/01 és C-385/01 Gözütok és Brügge [2003] ECR I-1345.
(2) HL C 131. E, 2003.6.5., 147. o.C 117 E/244 HU 2006.5.18. Az Európai Unió Hivatalos Lapja
2005. május 26., csütörtök
23. felszólítja a Bizottságot, hogy készítsen és adjon át a Parlamentnek az Ügynökségre vonatkozó állás-
pontjával kapcsolatosan egy átfogó tanulmányt egy hasonló szervezet szükségességér ől (mind a Bizottságon
belül, mind azon kívül), mely információt nyújt az Ügynökség hatáskörén kívül es őországokban az emberi
jogokkal és demokráciával kapcsolatosan felmerül őproblémákról;
Együttm űködés a nemzetközi emberi jogi intézményekkel
24. emlékeztet az Európa Tanács számos ellen őrzési mechanizmusának és intézményének fontos szere-
pére az emberi jogok területén; szorgalmazza, hogy az EU intézményei és az Ügynökség építsen ezekre atapasztalatokra, vegye tekintetbe e mechanizmusokat és foglalja bele őket a hálózatban végzett munkát
szolgáló eljárásba, valamint használja az Európa Tanács által kifejlesztett normákat és munkájának egyéb
fontos eredményeit; ragaszkodik ahhoz, hogy ez az együttm űködés nem vezethet az EU normáinak gyen-
güléséhez;
25. azon az állásponton van, hogy ki kell alakítani az együttm űködés m űködőmodelljét, és a Bizottság
következ őjogalkotási javaslatának konkrét javaslatokat kell tartalmaznia az Ügynökséggel kapcsolatosan,
beleértve az Ügynökség és számos egyéb ügynökség hatáskörének pontos meghatározását, az intézményeskapcsolatot az Európa Tanács és a jöv őbeni alapjogi ügynökség között, mind a párhuzamosságok elkerülése,
mind annak érdekében, hogy az ügynökség megkapja a szükséges információkat és hatékonyságát biztosí-tani lehessen;
Az Ügynökség mint az EU emberi jogi politikájának m űködőképes eszköze
26. rámutat arra, hogy az Ügynökség létrehozásának tovább kell segítenie a tagállamok közötti kölcsönös
bizalom növelését, és biztosítékot kell jelentenie arra, hogy továbbra is betartják az Európai Unióról szóló
szerz ődés 6. és 7. cikkében megállapított alapelveket, és úgy ítéli meg, hogy az Ügynökségnek minden olyan
tájékoztatást meg kell adnia, amely az Unió jogalkotási tevékenységének, ellen őrzőszerepének és az alapvet ő
jogokkal kapcsolatos tudatosság növelésére vonatkozó politikák fejlesztése során szükséges;
27. azon az állásponton van, hogy az Ügynökségnek er ős mandátummal és olyan hatáskörrel kell ren-
delkeznie, amely lehet ővé teszi, hogy kövesse az alapjogi charta végrehajtásának alakulását az Európai Unión
és a tagjelölt országokon belül; hangsúlyozza, hogy az Ügynökség hatáskörének ki kell terjednie harmadikországokra is, amennyiben az Uniót érint őemberi jogi ügyekben kapnak szerepet, például olyan esetekben,
amikor a demokratikus záradék megsértésének gyanúja merül fel;
28. úgy véli, hogy az Alapvet őJogok Ügynökségének különleges szerepet kell betöltenie az EU ügynök-
ségei között; úgy véli, hogy az ügynökség nagyobb legitimitást fog élvezni, amennyiben igazgatási szerveitaz Európai Parlament választja meg, azok az Európai Parlamentnek tartoznak felel ősséggel és az illetékes
parlamenti bizottságoknak számolnak be; meggy őződése, hogy az Ügynökség függetlensége és megbízható-
sága el őfeltétele az európai intézményekkel létesítend őmegfelel őkapcsolatának;
29. feltétlenül szükségesnek ítéli, hogy az Ügynökség minden tekintetben teljes mértékben független
legyen; ezért hangsúlyozza, hogy elegend őszemélyzetnek és költségvetési forrásnak kell rendelkezésre állnia,
hogy betölthesse nagyra tör őküldetését, továbbá magasan képzett, tudományos tapasztalttal rendelkez ő,
feddhetetlen és hiteles alkalmazottakkal kell ellátni;
30. úgy ítéli meg, hogy az Ügynökség f őszerveinek a tagállamok szakmailag leginkább elismert független
szakért őiből (lehet
őleg alkotmánybírákból), továbbá az uniós intézmények, az Európa Tanács és a nem
kormányzati szervek magas szint űképvisel őiből kell állniuk; hangsúlyozza, hogy az Ügynökség Európai
Parlament által kinevezend őelnökének az emberi jogok területén kiemelked őtapasztalattal kell rendelkeznie;
31. álláspontja szerint az ebben az állásfoglalásban megfogalmazott ajánlások túlnyomó része mint pél-
dául az alább felsorolt bekezdésekben foglaltak:
– 11.: hatásvizsgálat minden jogi és stratégiai uniós kezdeményezésre vonatkozóan a Bizottság 2005.
április 27-én elfogadott hatásvizsgálati módszere alapján;
– 13.: a legfels őbíróságok együttm űködésének el ősegítése;
– 16., 18. és 19.: a tagállamok alapjogi intézményei és 2000/43/EK irányelv alapján létrehozott „esélye-
gyenl őségi”bizottságainak támogatása az adatgy űjtés területén;2006.5.18. HU C 117 E/245 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
2005. május 26., csütörtök
– 17.: állandó fórum létrehozása a nemzeti parlamentekkel az alapjogi kérdések témájában, valamint az
EU-ban a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség létrehozása;
– 23.: Az EU-politikákra az emberi jogok tekintetében hatást gyakorló küls őtényez őkről készített tanul-
mány finanszírozása, valamint az európai Alapvet őJogok Ügynöksége lehetséges konzultatív szerepe;
– 24. és 25.: szervezett együttm űködés az Európa Tanáccsal;
– 49.: Az EU Intézményeinek tájékoztatási és kommunikációs stratégiája az alapvet őjogokat érint őEU-
politikák terén;
– 26., 27., 28., 32., 39., 40., 41., 42., 43., 44., 45., 46., 47., 48., 50.: a létrehozandó Ügynökség lehetséges
feladataira és hatáskörére vonatkozó hivatkozások;
– 29., 30., 34., 35., 36., 38.: a létrehozandó Ügynökség irányító szerveir ől és szervezeti felépítésér ől;
azt igyekeznek biztosítani, hogy a Közösség és az Unió hatáskörének gyakorlásakor az információ össze-
gyűjtése, elemzése és feldolgozása az emberi jogokat szolgáló intézkedések hatásának kiértékelése céljából
történjen; az ajánlások ezen túl igyekeznek javítani a közigazgatási és jogalkotási eljárások megszervezését és
megtalálni jogi igazolásukat, különösképpen azokban a politikákban, amelyek a hátrányos megkülönböztetéselleni küzdelemmel (az EK-Szerz ődés 13. cikke), a szabad mozgással (az EK-Szerz ődés 18. cikke), a mene-
dékjoggal (az EK-Szerz ődés 63. cikke), a polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttm űködéssel
(az EK-Szerz ődés 65. cikke), az adatvédelemmel (az EK-Szerz ődés 286. cikke) és az átláthatósággal (az
EK-Szerz ődés 255. cikke) foglalkoznak;
32. azon az állásponton van ezzel összefüggésben, hogy maga az adatgy űjtés feladatát meghatározó jogi
aktus képezheti a jogalapját az Alapvet őJogok Ügynöksége megalapításának, amelynek feladata kiegészíti az
ebben az állásfoglalásban tárgyalt területeken tevékenyked őintézmények feladatait; ezzel összhangban kell
alkalmazni a Parlament részvételével zajló együttdöntési eljárást, min ősített többséggel eljáró Tanáccsal;
33. felszólítja a Bizottságot az EK-Szerz ődés 192. cikke alapján, hogy nyújtson be jogalkotási javaslatot a
fenti megállapítások alapján; a javaslatnak különös tekintettel azokra az uniós politikákra kell vonatkoznia,amelyekben a Parlament társjogalkotó; figyelembe véve a Bíróság többszörös jogalappal bíró esetekre vonat-kozó ítélkezési gyakorlatát, a f ő(de nem kizárólagos) jogalapot az EK-Szerz ődés 13. cikkének kell jelentenie,
amely a hátrányos megkülönböztetés megel őzésével védi az emberi méltóságot, amely minden alapvet ő
jogokkal foglalkozó politika kulcseleme; a Bizottságra hagyja annak megítélését, hogy szükség van-e a har-madik pillér szerinti intézkedésre és közösségi intézkedésre való hivatkozásra a b űnügyekben történ őigaz-
ságügyi és rend őrségi együttm űködéshez köt ődőkezdeményezésekkel összhangban;
34. úgy ítéli meg, hogy az Ügynökségnek minden emberi jogi kérdést lefed őerny őszervezetként kell
m
űködnie annak elkerülése érdekében, hogy különböz őszervezetek ugyanazt a munkát végezzék;
35. úgy ítéli meg, hogy az Ügynökség felépítését többréteg űszerkezetben kell kialakítani (hálózatok
hálózata) egy horizontális hatáskör űszakosított testületté, melyben minden rétegnek szerepet kell kapnia
és hozzá kell járulnia az Unió alapjogi kultúrája fejl ődéséhez; meggy őződése szerint az ügynökség feladata
összegy űjteni a szükséges információkat, elemzéseket és tapasztalatokat, amelyek az európai és nemzeti
intézményeknél, a nemzeti parlamenteknél, kormányoknál és emberi jogi szerveknél, a legfels őbíróságoknál
és alkotmánybíróságoknál rendelkezésre állnak, és különösen a Rasszizmus és az Idegengy űlölet Európai
Megfigyel őközpontja és információs hálózata, a RAXEN által összegy űjtött tapasztalatokat;
36. úgy véli, hogy a meglév őeurópai és nemzeti emberi jogi intézményeknek a „hálózatok hálózatának ”
részét kell képezniük, amelyben az ügynökség az az eszköz, mely az EU emberi jogi politikájának min őségét
és következetességét biztosítja; e célból létre kell hozni az európai és nemzeti intézmények és a m űködő
hálózatok térképét;
37. e keretben látja annak lehet őségét, hogy hatékony hálózattá kapcsolják össze a már meglév őszerve-
ket, eszközöket és eljárásokat egy alapjogi ügynökség létrehozásával;
38. úgy ítéli meg, hogy miel őtt az alapvet őjogok védelmére új szervezeteket állítanak fel, tanulmányozni
kell a meglév őszervezetek megszilárdulását és m űködőképességük javítását célzó lehetséges összevonásukat;
ragaszkodik tehát ahhoz, hogy a jöv őbeli Esélyegyenl őségi Intézet saját neve alatt és ugyanazon a helyszínenC 117 E/246 HU 2006.5.18. Az Európai Unió Hivatalos Lapja
2005. május 26., csütörtök
működve, szerves része legyen a „hálózatok hálózataként ”meghatározott Alapvet őJogok Ügynökségének
annak érdekében, hogy ésszer ű, költséghatékony és következetes megközelítést alkalmazzanak az alapvet ő
jogokkal foglalkozó új szervek létrehozása során;
39. javasolja, hogy az Ügynökséget az alapjogi charta egyes témái mentén szervezzék –a Rasszizmus és
Idegengy űlölet Európai Megfigyel őközpontjának a rasszizmus és az idegengy űlölet elleni küzdelemhez kap-
csolódó illetékességi köre kiegészítéseképpen –mint például a szólásszabadság, a gyülekezési és egyesülési
jog, a gondolatszabadság, a választásokon egyenl őfeltételekkel való részvétel joga, az oktatáshoz való jog, a
szabadsághoz való jog, a szolidaritási és szociális jogok, a gyermekek jogai, a nemek egyenl ősége, a n ők
elleni er őszak, az embercsempészet, az állampolgári és az igazságszolgáltatással kapcsolatos jogok, a mene-
dékjog, romák helyzete és a kisebbségi jogok, valamint a kulturális, vallási és nyelvi sokszín űség tiszteletben
tartása; ahol már létezik egy adott területet lefed ő, az egész Unióra kiterjed őszerv, az Ügynökség feladatait e
területen az Ügynökség szerves részévé váló szakintézet végzi;
40. megállapítja, hogy a kib ővült EU-ban a nemzeti kisebbségek védelme olyan lényeges kérdés, amelyet
nem lehet pusztán az idegengy űlölet és a hátrányos megkülönböztetés elleni küzdelem révén megvalósítani;
rámutat arra, hogy ezt az összetett problémát más oldalról is meg kell közelíteni, és a nemzeti kisebbségekvédelmének az Ügynökség egyik kifejezett feladatát kell képeznie;
41. állítja, hogy ezen új eszköz megtervezésekor különös figyelmet kell szentelni a három legfontosabb
szerepre, melyet egy ilyen intézménynek be kell töltenie –az alapvet őjogok el őmozdítása, az alapvet őjogok
védelme és a kulcsszerepl ők, azaz az EU intézményei és polgárai tudatosságának növelése –annak érdeké-
ben, hogy teljesítse a szabadság, a biztonság és jog érvényesülése térségének stratégiai igényeit;
42. úgy véli, hogy három f őszerepe betöltése érdekében az Ügynökségnek adatokat kell gy űjtenie háló-
zatán keresztül, majd azokat elemeznie kell, valamint jogosultnak kell lennie véleménynyilvánításra és aján-lások tételére a Parlament, a Tanács és a Bizottság számára;
43. úgy ítéli meg, hogy az alapvet őjogok el őmozdítása terén a jöv őbeni Ügynökségnek kezdeményez ő
módon kell támogatnia a politikai döntéshozatal emberi jogi oldalát, méghozzá kétféleképpen: azáltal, hogy
meghatározza, mely területeken szükséges leginkább a jogalkotás fejlesztése, és nyomon követi a meglév ő
jogszabályok alkalmazását és betartását;
44. úgy ítéli meg, hogy az Ügynökségnek az alapvet őjogok védelmét szolgáló munkája részeként egy
éves jelentést kell készítenie a tevékenységi körébe es őjogok helyzetér ől, és azt be kell nyújtania az Európai
Parlamentnek, a Tanácsnak és a Bizottságnak; úgy véli továbbá, hogy az Ügynökségnek közvetlenül és els ő-
sorban a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek kell beszámolnia, amelynek alapján az Európai Parlamentkövetkeztetéseket vonhat le és ajánlásokat fogadhat el;
45. úgy ítéli meg, hogy az Ügynökség nyomon követ
őtevékenységének el őnye lesz, hogy horizontális
képet fog adni az alapvet őjogok védelmér ől és érvényre juttatásáról, éppen ezért le kell fedni az alapjogi
chartában és az Alkotmányszerz ődés els őrészének releváns rendelkezéseiben rögzített valamennyi jogot;
úgy véli, hogy az ügynökség éves munkaprogramja tematikus rendszert követhetne;
46. hangsúlyozza, hogy szó sincsen egy uniós emberi jogi bírósággal egyenérték űintézmény megalapo-
zásának el őkészítésér ől; felismeri, hogy az emberi jogokat sért őegyedi esetek kezelése összességében eltér
egy olyan politikai rendszer vagy annak jogi eszközei megfigyelését ől, amely esetlegesen nem éri el az
általánosan elismert emberi jogi mércéket;
47. fenntartja, hogy az Ügynökséget tanácsadó és konzultatív szereppel kell felruházni az Európai Unióról
szóló szerz ődés 6. és 7. cikke el őírásainak megfelel ően, támogatva a Parlament és a Tanács tevékenységét, és
felhasználva a saját hálózatai révén összegy űjtött információkat, ismereteket és tapasztalatot;
48. kijelenti, hogy az ügynökségnek konkrét lépéseket kell tennie annak érdekében, hogy az Európai
Unió polgáraiban tudatosítsa az őket megillet őalapvet őjogokat, és az EU-n belül létrehozza az alapvet ő
jogok kultúráját, amelyet azután sikeresen lehet terjeszteni az Unió határain kívül is az Unió egyik alapvet ő
értékeként;2006.5.18. HU C 117 E/247 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
2005. május 26., csütörtök
49. úgy véli, hogy az alapvet őjogok el őmozdítása és ezek fokozottabb tudatosítása (az alapvet őjogok
tiszteletén alapuló kultúra kialakítása) érdekében meger ősített tájékoztatási és kommunikációs stratégiára van
szükség; úgy véli, hogy e célok eléréséhez segítséget jelentene, ha a tagállamok tanterveibe bevezetnének egyaz alapvet őjogokkal és a nemzetközi közösség által elismert emberi jogokkal foglalkozó tantárgyat;
50. úgy véli, hogy ezekeknek a konkrét lépéseknek magukban kell foglalniuk az Ügynökség által szerve-
zett képzéseket az Európában emberi jogi területen dolgozók számára, legyenek azok a civil társadalom vagyszakmai szervezetek képvisel ői;
51. utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezt az állásfoglalást az Európai Tanácsnak, a Tanácsnak és a Bizott-
ságnak, a tagállamok kormányainak és parlamentjeinek, a nemzeti emberi jogi szerveknek, az EurópaTanácsnak, az EBESZ-nek és az ENSZ-nek.
P6_TA(2005)0209
Átfogó gazdaságpolitikai iránymutatások
Az Európai Parlament állásfoglalása a Bizottság ajánlásáról a tagállamok és a Közösség gazdaságpo-litikájának átfogó iránymutatásaira vonatkozóan a növekedésre és a foglalkoztatásra vonatkozó
integrált irányvonalak (2005-2008 közötti szakasz) keretében (COM(2005)0141 –2005/2017(INI))
Az Európai Parlament ,
– tekintettel a Bizottság ajánlására (COM(2005)0141),
– tekintettel az EK-Szerz ődés 99. cikkének (2) bekezdésére,
– tekintettel a Bizottságnak az euróövezetre és az Európai Unióra vonatkozó 2005. tavaszi gazdasági
előrejelzéseire (2005 –2006),
– tekintettel a 2000. március 23 –24-i lisszaboni Európai Tanács, a 2001. június 15 –16-i göteborgi Euró-
pai Tanács és a 2002. március 15 –16-i barcelonai Európai Tanács elnökségi következtetéseire,
– tekintettel a 2003. március 20 –21-i, 2003. október 16 –17-i, 2004. március 25 –26-i, 2004. november
4–5-i, valamint 2005. március 22 –23-i brüsszeli Európai Tanács elnökségi következtetéseire,
– tekintettel az európai gazdaság helyzetér ől szóló, 2005. február 22-i állásfoglalására el őkészít őjelentés
az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásról (
1),
– tekintettel eljárási szabályzata 107. cikkére,
– tekintettel a Gazdasági és Monetáris Bizottság jelentésére (A6-0150/2005),
A. mivel a gazdasági növekedés az euróövezetben és a 25 tagra b ővült Európai Unióban nem eredményezi
tartósan a potenciális szint elérését és túlságosan alacsony, különösen az euróövezet négy f őgazdaságá-
ban; mivel a háztartások fogyasztása visszafogott és a 2005 –2006-os gazdasági távlatok nem kielégí-
tőek, ami hozzájárul a magas, és csak lassan csökken őmunkanélküliségi arány fennmaradásához; mivel
a második világháború óta legalacsonyabb kamatlábak ellenére a befektetési hajlandóság alacsony,
B. mivel az árú-, energia- és munkaer őpiacok, az adózási rendszer és a bels őpiac megvalósítása terén a
strukturális reformokat a tagállamok nem a megfelel őgondossággal hajtották végre, és mivel a refor-
mok közösségi szinten csak lassú fejl ődést mutatnak;
(1) Elfogadott szövegek, P6_TA(2005)0034.C 117 E/248 HU 2006.5.18. Az Európai Unió Hivatalos Lapja
2005. május 26., csütörtök