HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 330/56

Az Egyesült Nemzetek Európai Gazdasági Bizottságának 44. számú előírása (UN/ECE) – Motoros járművekben utazó gyermek utasok rögzítőeszközeinek jóváhagyására vonatkozó egységes rendelkezések („gyermekbiztonsági rendszerek”)

1. HATÁLY

1.1. Az előírás azokra a gyermekbiztonsági rendszerekre vonatkozik, amelyek három vagy több kerékkel rendelkező motoros járművekbe szerelhetők, és amelyek nem használhatók lehajtható (billenthető) vagy oldalra néző üléseken.

2. FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK

Ezen előírás alkalmazásában:

A gyermekbiztonsági rendszer különböző alkotóelemekből álló berendezés, amely biztonsági csattal ellátott övekből vagy rugalmas elemekből, beállítóeszközökből, rögzítő elemekből, és bizonyos esetekben kiegészítő eszközökből, például hordozható gyermekfekhelyből, gyermekszállító eszközből, kiegészítő ülésből és/vagy ütközésvédőből áll, amelyek a motoros járműre erősíthetők. Az eszközöket úgy tervezték, hogy viselőjük számára csökkentik a sérülésveszélyt a jármű ütközése vagy hirtelen fékezése esetén, mivel korlátozzák a biztonsági eszközt viselő személy testének mozgását.

A gyermekbiztonsági rendszerek öt „súlycsoportba” sorolhatók:

2.1.1.1. 0 csoport –10 kg-nál kisebb súlyú gyermekek;

2.1.1.2. 0+ csoport –13 kg-nál kisebb súlyú gyermekek;

2.1.1.3. I. csoport –9 és 18 kg közötti súlyú gyermekek;

2.1.1.4. II. csoport –15 és 25 kg közötti súlyú gyermekek;

2.1.1.5. III. csoport –22 és 36 kg közötti súlyú gyermekek;

A gyermekbiztonsági rendszerek négy „kategóriába” sorolhatók:

2.1.2.1. „univerzális” kategória, amely a 6.1.1. és a 6.1.3.1. bekezdés értelmében a legtöbb jármű üléshelyzeteire érvényes, de különösen azokra, amelyeknél a gyermekbiztonsági rendszer adott kategóriájának való megfelelőséget a motoros járművekre vonatkozó Egységesített állásfoglalás (R.E.3) 13. mellékletének 2. függeléke szerint vizsgálták;

2.1.2.2. „korlátozott” kategória, amely a 6.1.1. és a 6.1.3.1. bekezdés értelmében a gyermekbiztonsági rendszer gyártója vagy a jármű gyártója által meghatározott járműtípusok megjelölt üléshelyzeteiben történő használatra vonatkozik:

2.1.2.3. „féluniverzális” kategória a 6.1.1. és a 6.1.3.2. bekezdés szerinti használatra;

„meghatározott járműtípusra tervezett” kategória az alábbi esetekben történő használatra:

2.1.2.4.1. meghatározott járműtípusok esetén a 6.1.2. és a 6.1.3.3. bekezdés értelmében; vagy

2.1.2.4.2. „beépített” gyermekbiztonsági rendszerként.

A gyermekbiztonsági rendszereket két osztályba lehet sorolni:

beépített osztály, amely biztonsági csattal ellátott övekből vagy rugalmas elemekből, beállítóeszközökből, rögzítő elemekből, és bizonyos esetekben kiegészítő ülésből és/vagy ütközésvédőből áll, és a saját beépített öve vagy övei segítségével rögzíthető;

nem beépített osztály, amelybe olyan részleges biztonsági rendszer tartozhat, amely a gyermek testét átfogó vagy a gyermeket tartó eszközt megtartó felnőtt biztonsági övvel együtt történő használat esetén teljes gyermekbiztonsági rendszert jelent.

2.1.3.1. a „részleges biztonsági rendszer” olyan eszköz, például ütéselnyelő párnázat, amely a gyermek testét átfogó vagy a gyermeket tartó eszközt megtartó felnőtt biztonsági övvel együtt történő használat esetén teljes gyermekbiztonsági rendszert jelent;

2.1.3.2. az „ütéselnyelő párnázat” olyan szilárd párnázat, amely felnőtt biztonsági övvel használható;

2.1.3.3. a vezetőheveder azt a hevedert jelenti, amely a gyermek megtartásához szükséges helyzetben tartja a felnőtt biztonsági öv vállhevederét úgy, hogy az a tényleges helyzet, amelyben a vállheveder irányt változtat, beállítható legyen egy olyan eszköz segítségével, melyet felfelé és lefelé mozgatva az övet az utas vállához lehet igazítani, majd ebben a helyzetben lehet rögzíteni. A vezetőheveder nem szolgálhat a dinamikus terhelés jelentős részének megtartására.

2.2. A „gyermekbiztonsági ülés” olyan gyermekbiztonsági rendszert jelent, amely a gyermek elhelyezésére szolgáló ülésből áll.

2.3. Az „öv” biztonsági csattal, beállítóeszközökkel és rögzítő elemekkel felszerelt övkombinációból álló gyermekbiztonsági rendszer;

Az „ülés” olyan szerkezet, amely a gyermekbiztonsági rendszer alkotórészét képezi, és a gyermek ülő helyzetben történő elhelyezésére szolgál;

2.4.1. a „hordozható gyermekfekhely” olyan utasbiztonsági rendszer, amely a gyermek hanyatt fekvő vagy hason fekvő helyzetben történő elhelyezésére és megtartására szolgál úgy, hogy a gyermek hátgerince merőleges legyen a jármű hosszanti középsíkjára. Úgy kell kialakítani, hogy ütközés esetén a visszatartó erők elosztódjanak a gyermek fején és testén, a végtagjai kivételével;

2.4.2. a „hordozható gyermekfekhely rögzítőeszköze” azt az eszközt jelenti, amely a gyermekfekhelynek a jármű szerkezetéhez való rögzítésére szolgál;

2.4.3. a „gyermekszállító eszköz” olyan utasbiztonsági rendszer, amely a gyermek menetiránynak háttal, félig fekvő helyzetben történő elhelyezésére szolgál. Úgy kell kialakítani, hogy frontális ütközés esetén a visszatartó erők elosztódjanak a gyermek fején és testén, a végtagjai kivételével.

2.5. Az „üléstartó” a gyermekbiztonsági rendszer azon része, amely által az ülés megemelhető.

2.6. A „gyermekmegtámasztó eszköz” a gyermekbiztonsági rendszer azon része, amely által a gyermek megemelhető a gyermekbiztonsági rendszeren belül.

2.7. Az „ütközésvédő” a gyermek elé rögzített eszköz, amely frontális ütközés esetén elosztja a visszatartó erőket a gyermek testének nagyobbik részén.

A „heveder” erők közvetítésére szolgáló rugalmas alkotóelem;

2.8.1. a „kétpontos biztonsági öv” olyan heveder, amely akár teljes biztonsági öv, akár a biztonsági öv egy részének formájában a gyermek medencéje előtt halad keresztül, és megtartja azt;

2.8.2. a „vállpánt” a biztonsági öv azon része, amely megtartja a gyermek törzsének felső részét;

2.8.3. az „Y-heveder” a gyermekbiztonsági rendszerhez és a kétpontos biztonsági övhöz rögzített heveder (vagy megosztott hevederek, amelyek két vagy több hevederdarabból állnak), amely a gyermek combjai között halad keresztül; úgy kell kialakítani, hogy normál helyzetben megakadályozza a gyermeknek a kétpontos biztonsági öv alá történő csúszását, illetve ütközés esetén megakadályozza, hogy a kétpontos biztonsági öv elmozduljon a medence területéről.

2.8.4. a „gyermektartó heveder” olyan heveder, amely a biztonsági öv alkotórészét képezi, és csak a gyermek testének megtartására szolgál;

2.8.5. a „gyermekbiztonsági rögzítőheveder” olyan heveder, amely a gyermekbiztonsági rendszert a jármű szerkezetéhez rögzíti, és a jármű ülésébe szerelt biztonsági eszköz részét alkothatja;

2.8.6. a „hámrendszerű öv” kétpontos biztonsági övből, vállpántokból és (ha fel van szerelve) Y-hevederből álló övszerelvény;

2.8.7. az „Y-heveder” olyan hevederkombináció, amelynél az egyik hevedert a gyermek lábai között, a másikat pedig mindkét vállán kell átvezetni.

A „csat” olyan gyorskioldó eszköz, amely lehetővé teszi a gyermeknek a biztonsági rendszer általi, illetve a biztonsági rendszernek a jármű szerkezete általi megtartását, és gyorsan kinyitható. A csat tartalmazhatja a beállítóeszközt is;

2.9.1. a „süllyesztett csatkioldó gomb” olyan kioldó gomb, amely megakadályozza a csat kioldását egy 40 mm átmérőjű gömb használatával;

2.9.2. a „nem süllyesztett csatkioldó gomb” olyan kioldó gomb, amely lehetővé teszi a csat kioldását egy 40 mm átmérőjű gömb használatával;

A „beállítóeszköz” olyan eszközt jelent, amely lehetővé teszi a biztonsági rendszer vagy rögzítő elemei beállítását az utas testalkatának vagy a jármű konfigurációjának (vagy mindkettőnek) megfelelően. A beállítóeszköz lehet a csat, az övvisszahúzó vagy a biztonsági öv része.

2.10.1. a „gyorsbeállító” olyan beállítóeszköz, amely egy kézzel, egyetlen mozdulattal működtethető.

2.10.2. a „közvetlenül a gyermekbiztonsági rendszerre szerelt beállító” a beépített hámrendszerű övhöz tartozó beállítóeszköz, melyet közvetlenül a gyermekbiztonsági rendszerre szerelnek, és nem az a heveder tartja meg közvetlenül, amelynek a beállítására szolgál.

2.11. A „rögzítő elemek” a gyermekbiztonsági rendszer részét alkotják, beleértve a biztonsági elemeket, melyek, akár közvetlenül, akár a jármű ülésén keresztül, lehetővé teszik a gyermekbiztonsági rendszer szilárd rögzítését a járműszerkezethez.

2.12. Az „energiaelnyelő” olyan eszköz, melyet arra terveztek, hogy önállóan vagy a hevederrel együtt eloszlassa az energiát, és a gyermekbiztonsági rendszer részét alkotja.

Az „övvisszahúzó” olyan eszköz, amely helyet biztosít a gyermekbiztonsági rendszerhez tartozó heveder egy részének vagy egészének. A kifejezés a következő eszközökre vonatkozik:

2.13.1. az „automatikusan reteszelő övvisszahúzó” olyan eszköz, amely lehetővé teszi a kívánt hosszúságú heveder kihúzását, és a csat rögzítésekor a hevedert automatikusan beállítja az utas testalkatának megfelelően; a heveder többi részének kihúzása csak az utas szándékos beavatkozásával lehetséges;

a „vészhelyzetben automatikusan reteszelő övvisszahúzó” normál vezetési körülmények között nem korlátozza a biztonsági öv viselőjének mozgásszabadságát. Az ilyen eszköz hosszbeállító szerkezetekkel van ellátva, melyek automatikusan beállítják a hevedert az utas testalkatának megfelelően, és vészhelyzetben a következő események indítják be a reteszelő mechanizmust:

2.13.2.1. a jármű lassulása, a heveder kihúzása az övvisszahúzóból vagy egyéb automatikus műveletek (egyszeres érzékenység); vagy

2.13.2.2. a fenti események bármely kombinációja (többszörös érzékenység).

A „biztonsági övek rögzítései” a járműszerkezet vagy az ülésszerkezet azon részét jelentik, amelyhez a gyermekbiztonsági rendszer rögzítő elemeit erősítik;

2.14.1. a „kiegészítő rögzítés” a járműszerkezet vagy a jármű ülésszerkezetének azon része, illetve a jármű egyéb olyan része, amelyhez a gyermekbiztonsági rendszer rögzítendő, és amely kiegészíti a 14. számú előírásban jóváhagyott rögzítéseket.

2.15. A „menetirányba néző” kifejezés a jármű normál menetirányával megegyező irányt jelöli.

2.16. A „menetiránynak háttal” kifejezés a jármű normál menetirányával ellentétes irányt jelöli.

2.17. A „döntött helyzet” az ülés speciális helyzete, amely lehetővé teszi, hogy a gyermek vízszintes helyzetbe kerüljön.

2.18. „Fekvő/hanyatt fekvő/hason fekvő helyzet” esetén legalább a gyermek feje és törzse, a végtagjai kivételével, vízszintes felületen helyezkedik el a biztonsági rendszeren belül felvett nyugalmi helyzetben.

A „gyermekbiztonsági rendszer típusa” azokra a gyermekbiztonsági rendszerekre érvényes kategória, melyek az alábbi főbb vonatkozásaikban nem különböznek egymástól:

2.19.1. az a kategória és súlycsoport(ok), amelyhez, illetve az a helyzet és tájolás (a 2.15. és a 2.16. bekezdés rendelkezései értelmében), amelyre a gyermekbiztonsági rendszer használatát tervezték;

2.19.2. a gyermekbiztonsági rendszer geometriája;

2.19.3. a következő szerkezeti elemek mérete, tömege, anyaga és színe:

ülés;

párnázóanyag; és

ütközésvédő;

2.19.4. a hevederek anyaga, szövése, méretei és színe;

2.19.5. a merev szerkezeti elemek (csat, rögzítő elemek stb.).

Az „ülés” olyan szerkezet, amely a járműszerkezetbe építve vagy önálló szerkezeti elemként, kárpitozással kiegészítve arra szolgál, hogy egy felnőtt személy üljön rajta. Ilyen értelemben:

2.20.1. az „üléscsoport” jelenthet sorülést vagy különálló üléseket, amelyek egymás mellé vannak felszerelve (vagyis, amelyek úgy vannak rögzítve, hogy az egyik ülés elülső rögzítési pontjai egy vonalban vannak a másik ülés elülső vagy hátulsó rögzítési pontjaival, vagy a másik ülés rögzítési pontjai között helyezkednek el), és mindegyik ülés egy vagy több felnőtt személynek biztosít ülőhelyet;

2.20.2. a „sorülés” kárpitozással kiegészített szerkezet, amely legalább két személynek biztosít ülőhelyet;

2.20.3. az „első ülések” azt az üléscsoportot jelentik, amely az utastérben legelöl helyezkedik el, vagyis közvetlenül előtte nincs más ülés felszerelve;

2.20.4. a „hátsó ülések” rögzített, menetirányba néző ülések, amelyek egy másik üléscsoport mögött helyezkednek el.

A „beállító rendszer” azt az eszközt jelenti, melynek segítségével az ülést vagy annak részeit be lehet állítania a felnőtt utas testalkatának megfelelően; ez az eszköz különösen az alábbiakat teszi lehetővé:

2.21.1. hosszanti elmozdulás és/vagy

2.21.2. függőleges elmozdulás és/vagy

2.21.3. szögben történő elmozdulás.

2.22. Az „ülésrögzítés” az a rendszer, beleértve a jármű szerkezetének érintett részeit is, melynek segítségével a felnőtt ülés egésze jármű szerkezetéhez van erősítve.

A „üléstípus” olyan felnőtt ülésekre érvényes kategória, melyek az alábbi főbb vonatkozásaikban nem különböznek egymástól:

2.23.1. az ülésszerkezet alakja, méretei és anyagai,

2.23.2. a háttámla-beállító és -rögzítő rendszerek típusa és mérete, valamint

2.23.3. a felnőtt biztonsági öv üléshez való rögzítésének, az ülésrögzítésnek, illetve a járműszerkezet érintett részeinek típusa és mérete.

2.24. Az „elmozdítórendszer” olyan eszköz, amely lehetővé teszi a felnőtt ülés vagy annak egy része szögben vagy hosszanti irányban történő elmozdítását közbenső rögzített helyzet nélkül, az utasok be- és kiszállásának, illetve tárgyak be- és kirakodásának megkönnyítése érdekében.

2.25. A „reteszelőrendszer” olyan eszköz, amely biztosítja, hogy a felnőtt ülés és annak részei a használati helyzetben megtarthatók legyenek.

A „Lezáró eszköz” rögzíti, és ezáltal megakadályozza, hogy a felnőtt biztonsági öv hevederének egyik része elmozduljon ugyanazon öv hevederének egy másik részéhez képest. A kifejezés a következő osztályokra vonatkozik:

2.26.1. „A osztályú eszköz”, amely megakadályozza, hogy a gyermek kihúzhassa a hevedert az övvisszahúzóból a kétpontos biztonsági övből álló részen keresztül, ha a gyermek közvetlen megtartására felnőtt biztonsági övet használnak. Amennyiben I. súlycsoporthoz használandó hevederekkel van felszerelve, az eszköz megfelel a 6.2.9. bekezdés rendelkezéseinek.

2.26.2. „B osztályú eszköz”, amely lehetővé teszi az alkalmazott feszítőerő visszatartását a felnőtt biztonsági öv kétpontos biztonsági övből álló részén, ha a gyermekbiztonsági rendszer megtartására felnőtt biztonsági övet használnak. Az eszköz arra szolgál, hogy megakadályozza a heveder kicsúszását az övvisszahúzóból, melynek következtében a biztonsági öv feszülésmentessé válna és nem megfelelő helyzetbe kerülne.

2.27. A „speciális gyermekbiztonsági rendszert” olyan gyermekek számára tervezték, akiknek akár fizikai, akár szellemi fogyatékosságuk miatt speciális eszközökre van szüksége; az eszköz fő jellemzője, hogy lehetővé teszi kiegészítő biztonsági eszközök használatát a gyermek bármelyik testrészén, de legalább tartalmaznia kell az előírás rendelkezéseinek megfelelő elsődleges biztonsági eszközöket.

3. JÓVÁHAGYÁSI KÉRELEM

3.1. A gyermekbiztonsági rendszer adott típusára vonatkozó jóváhagyási kérelmet a védjegy tulajdonosának vagy az általa hivatalosan megbízott képviselőjének kell benyújtania.

A gyermekbiztonsági rendszer adott típusára vonatkozó jóváhagyási kérelemhez mellékelni kell a következőket:

3.2.1. a gyermekbiztonsági rendszer műszaki leírása a használt hevederek és egyéb anyagok műszaki adataival együtt, melyhez mellékelni kell a gyermekbiztonsági rendszert alkotó szerkezeti elemek műszaki rajzait, valamint övvisszahúzók használata esetén az övvisszahúzók és érzékelőik szerelési utasításait, továbbá a toxikusságra (6.1.5. bekezdés) és a gyúlékonyságra (6.1.6. bekezdés) vonatkozó nyilatkozatot; a műszaki rajzokon meg kell jelölni azt a helyet, ahol a körben elhelyezett jóváhagyási jelhez képest a jóváhagyási számot és a kiegészítő szimbólumokat fel szeretnék tüntetni. A leírásban meg kell jelölni a jóváhagyásra benyújtott modell színét;

3.2.2. a gyermekbiztonsági rendszer négy mintadarabja;

3.2.3. a gyermekbiztonsági rendszerben használt minden egyes hevederkategóriából egy 10 méter hosszúságú mintadarab; és

3.2.4. a vizsgálat elvégzéséért felelős műszaki szolgálat kérésére további mintadarabokat is be kell nyújtani;

3.2.5. a csomagoláson szereplő utasítások és adatok a 14. bekezdés értelmében;

3.2.6. hordozható gyermekfekhely esetén, amennyiben a hordozható gyermekfekhely biztonsági rendszere különböző típusú gyermekfekhelyekhez használható, a biztonsági rendszer gyártójának be kell nyújtania a használható típusok listáját.

3.3. Amennyiben a gyermekbiztonsági rendszer rögzítésére jóváhagyott felnőtt biztonsági övet használnak, a kérelemnek tartalmaznia kell a használandó felnőtt biztonsági öv kategóriáját, pl. statikus kétpontos biztonsági övek.

3.4. A típusjóváhagyás megadása előtt az illetékes hatóság ellenőrzi, hogy rendelkezésre áll-e minden olyan eszköz, amely a gyártás megfelelőségének tényleges ellenőrzéséhez szükséges.

4. JELÖLÉSEK

4.1. A 3.2.2. és a 3.2.3. bekezdés rendelkezései szerint jóváhagyásra benyújtott gyermekbiztonsági rendszer mintadarabjain egyértelműen és letörölhetetlenül fel kell tüntetni a gyártó nevét, kezdőbetűit vagy védjegyét.

4.2. A gyermekbiztonsági eszköz műanyagból készült részeinek egyikén (például váz, ütközésvédő, ütéselnyelő párnázat stb.), a biztonsági öv(ek) vagy a hámrendszerű öv kivételével, egyértelműen (és letörölhetetlenül) fel kell tüntetni a gyártás évét.

4.3. Amennyiben a biztonsági rendszert felnőtt biztonsági övvel együtt használják, egyértelműen fel kell tüntetni a heveder megfelelő vezetését a biztonsági rendszerhez tartósan rögzített rajzon. Amennyiben a biztonsági rendszert a felnőtt biztonsági öv tartja a helyén, a hevederek útját színkód segítségével egyértelműen meg kell jelölni a terméken. Ha az eszközt a menetiránynak megfelelően szerelik fel, a biztonsági öv útvonalát piros színnel kell jelölni, ha pedig a menetiránynak háttal, akkor kék színnel. Ugyanezeket a színeket kell használni az eszközre felerősített címkéken is, amelyek a használat módját mutatják be.

A biztonsági öv kétpontos részének és vállpántjainak külön útvonalait színkóddal és/vagy felirat használatával meg kell különböztetni a terméken.

A bekezdésben megadott jelölést jól látható helyen kell feltüntetni a járműbe szerelt biztonsági rendszeren. A 0 súlycsoporthoz használandó biztonsági rendszereken akkor is látszania kell a jelölésnek, amikor a gyermeket elhelyezik benne.

4.4. A menetiránynak háttal beszerelt gyermekbiztonsági rendszerekre tartósan rögzíteni kell az alábbi figyelmeztetést tartalmazó címkét, melynek beszerelt állapotban is látszania kell: „FIGYELEM! ÉLETVESZÉLY! –Ne használja légzsákkal felszerelt utasüléseken!”; a címkén a feliratot az eszköz értékesítési helyén érvényes nyelven kell feltüntetni.

4.5. Továbbá a gyermekbiztonsági rendszer azon területe mellé, amelyre a gyermek feje támaszkodik, és a gyermekbiztonsági rendszer jól látható felületéhez tartósan rögzíteni kell a következő címkét (a bemutatott felirat minimális követelmény).

A feliratot az eszköz értékesítési helyén érvényes nyelven (nyelveken) kell feltüntetni.

Címke minimális mérete: 60 × 120 mm

4.6. A következő feliratot kell feltüntetni a címkén az olyan gyermekbiztonsági rendszerek esetén, amelyek a menetiránynak megfelelően, illetve a menetiránynak háttal is használhatók:

„Figyelem! … kg alatti testsúlyú gyermek esetén ne használja a menetirányba néző felszerelési módot! (Lásd a használati utasítást)”

4.7. Alternatív övvezetéssel használható gyermekbiztonsági rendszerek esetén tartósan meg kell jelölni a gyermekbiztonsági rendszerek és a felnőtt biztonsági öv közötti alternatív teherviselő érintkezési pontokat. A jelölésnek mutatnia kell, hogy ez a választható övútvonal, és meg kell felelnie a fent leírt, menetirányba néző és a menetiránynak háttal felszerelt ülésekre vonatkozó kódolási követelményeknek.

4.8. Amennyiben a gyermekbiztonsági rendszer alternatív teherviselő érintkezési pontok használatát teszi lehetővé, a 4.3. bekezdésben előírt jelölésnek utalnia kell arra, hogy az alternatív övútvonal leírását a használati utasítás tartalmazza.

5. JÓVÁHAGYÁS

5.1. A 3.2.2. és a 3.2.3. bekezdés értelmében benyújtott minták jóváhagyásához azoknak minden vonatkozásban meg kell felelniük az előírás 6-8. bekezdésében rögzített műszaki leírásoknak.

5.2. Mindegyik jóváhagyott típushoz jóváhagyási számot kell rendelni. Ennek első két számjegye (jelenleg 03; ez a 03. módosításcsomagot jelöli, melyet 1995. szeptember 12-én hagytak jóvá) a jóváhagyás megadásának időpontjában az előírásban utoljára elvégzett fontosabb műszaki változtatásokat magában foglaló módosításcsomagot jelzi. A szerződő fél nem rendelheti ugyanazt a számot az előírás hatálya alá tartozó gyermekbiztonsági rendszer más típusához.

5.3. Az előírás értelmében a gyermekbiztonsági rendszerre vonatkozó jóváhagyás megadásáról, kiterjesztéséről vagy elutasításáról értesíteni kell az előírást alkalmazó megállapodásban résztvevő feleket az előírás 1. mellékletében található mintának megfelelő formanyomtatványon.

A 4. bekezdésben előírt jelölések mellett a gyermekbiztonsági rendszereknek az előírás értelmében jóváhagyott típusán, egy megfelelő helyen, fel kell tüntetni a következő adatokat:

nemzetközi jóváhagyási jel, amely a következőket foglalja magában:

5.4.1.1. egy körben elhelyezett „E” betű, mely után a jóváhagyást megadó ország azonosítószáma áll; (1)

5.4.1.2. jóváhagyási szám;

a következő kiegészítő szimbólumok:

5.4.2.1. az „univerzális”, a „korlátozott”, a „féluniverzális” vagy a „meghatározott járműtípusra tervezett” kifejezés a gyermekbiztonsági rendszer kategóriájától függően.

5.4.2.2. a testsúlytartomány, amelyre a gyermekbiztonsági rendszert tervezték: 0–10 kg; 0–13 kg; 9–18 kg; 15–25 kg; 22–36 kg; 0–18 kg; 9–25 kg; 15–36 kg; 0–25 kg; 9–36 kg; 0–36 kg.

5.4.2.3. „Y” szimbólum olyan eszköz esetében, amely Y-hevederrel van felszerelve az előírás 02-es módosításcsomagja 3. kiegészítésében rögzített követelményeknek megfelelően;

5.4.2.4. „S” szimbólum speciális gyermekbiztonsági rendszer esetén.

5.5. Az előírás 2. melléklete bemutatja a jóváhagyási jel lehetséges elrendezési módját.

5.6. Az 5.4. bekezdésben leírt adatokat jól olvasható és eltávolíthatatlan módon kell feltüntetni az eszközre felerősített címkén vagy közvetlen jelöléssel. A címkének vagy jelölésnek vízállónak kell lennie.

5.7. Az 5.6. bekezdésben megadott címkéket vagy a jóváhagyást megadó hatóság vagy pedig, a hatóság engedélyével, a gyártó adja ki.

6. ÁLTALÁNOS MŰSZAKI LEÍRÁSOK

6.1. A járműben történő elhelyezés és rögzítés

6.1.1. Az „univerzális”, „féluniverzális” és „korlátozott” kategóriájú gyermekbiztonsági rendszerek használata az első és a hátsó üléseken akkor megengedett, ha a gyermekbiztonsági rendszereket a gyártó utasításainak megfelelően szerelik fel.

6.1.2. A „meghatározott járműtípusra tervezett” kategóriájú gyermekbiztonsági rendszerek használata valamennyi ülésen és a csomagtérben is akkor megengedett, ha a gyermekbiztonsági rendszereket a gyártó utasításainak megfelelően szerelik fel. A menetiránynak háttal beszerelhető gyermekbiztonsági rendszer tervezésénél ügyelni kell arra, hogy a gyermekbiztonsági rendszer használatakor a gyermek feje meg legyen támasztva. Ez a háttámlára merőleges, a szem vonalán áthaladó vonalként határozható meg, melynek a háttámlával alkotott metszéspontja a fejtámla középpontja alatt legalább 40 mm-rel legyen.

A gyermekbiztonsági rendszert a kategóriájának megfelelően kell a jármű szerkezetéhez vagy az ülés szerkezetéhez rögzíteni;

6.1.3.1. az „univerzális” és a „korlátozott” kategóriájú gyermekbiztonsági rendszerek csak a 16. számú (vagy azzal egyenértékű) előírás követelményeinek megfelelő felnőtt biztonsági övvel szerelhetők fel (övvisszahúzóval vagy anélkül), amelyet a 14. számú (vagy azzal egyenértékű) előírás követelményeinek megfelelő rögzítésekre szerelnek fel.

6.1.3.2. „féluniverzális” kategória esetén: a 14. számú előírásban megadott alsó rögzítések és az előírás 11. melléklete ajánlásának megfelelő kiegészítő rögzítések segítségével kell felszerelni;

6.1.3.3. „meghatározott járműtípusra tervezett” kategória esetén: a jármű gyártója vagy a gyermekbiztonsági rendszer gyártója által tervezett rögzítések segítségével kell felszerelni;

6.1.3.4. Olyan gyermekbiztonsági övek vagy a gyermekbiztonsági rendszerhez tartozó rögzítőheveder esetén, amely a biztonsági öv rögzítéseit használja, és amelyhez már fel van szerelve egy vagy több felnőtt biztonsági öv, a biztonsági szolgálatnak a következőket kell ellenőriznie:

A felnőtt biztonsági öv tényleges rögzítési helyzete megfelel a 14. számú (vagy azzal egyenértékű) előírásban jóváhagyott helyzetnek;

A két eszköz közül egyik sem akadályozza a másik tényleges működését;

A felnőtt biztonsági öv és a kiegészítő rendszer csatjainak nem szabad felcserélhetőnek lennie.

Olyan gyermekbiztonsági eszközök esetén, amelyekhez rudakat vagy a 14. számú előírás szerint jóváhagyott rögzítésekhez csatlakoztatható kiegészítő eszközöket használnak, melyek következtében a tényleges rögzítési helyzet a 14. számú előírásban meghatározott hatókörön kívülre esik, a következő előírások érvényesek:

Az ilyen eszközök csak féluniverzális vagy meghatározott járműtípusra tervezett kategóriájú eszközökként hagyhatók jóvá;

A műszaki szolgálatnak az előírás 11. mellékletében rögzített követelményeket kell alkalmaznia a korlátra és a rögzítésekre vonatkozóan;

A rudat dinamikus vizsgálatnak vetik alá úgy, hogy terhelést alkalmaznak az ülés középső helyzetében, aztán a rúdra, majd az ülés legnagyobb kiterjedése esetén (ha az ülés állítható);

A felnőtt biztonsági öv rögzítésének tényleges helyzetét és működését, amelyhez a rúd rögzítve van, ezek az eszközök nem befolyásolhatják.

6.1.4. Az ütéselnyelő párnázatot egy felnőtt biztonsági övvel, amelyre a 8.1.4. bekezdésben leírt vizsgálat alkalmazandó, vagy külön eszközzel kell rögzíteni.

6.1.5. A gyermekbiztonsági rendszer gyártójának írásos formában nyilatkoznia kell arról, hogy a gyermekbiztonsági rendszerek gyártása során használt és a biztonsági rendszerben elhelyezett gyermek által elérhető mérgező anyagok megfelelnek az Európai Szabványügyi Bizottság (CEN) Gyermekjátékok biztonsága (3. rész; 1982. június) című rendelete vonatkozó részeinek. A vizsgáló hatóság saját döntése szerint vizsgálatokat végezhet a nyilatkozat hitelességének megállapítására. Ez a bekezdés nem érvényes a II. és a III. súlycsoporthoz használandó biztonsági eszközökre.

6.1.6. A gyermekbiztonsági rendszer gyártójának írásos formában nyilatkoznia kell arról, hogy a gyermekbiztonsági rendszerek gyártása során használt gyúlékony anyagok megfelelnek az ECE motoros járművekre vonatkozó Egységesített állásfoglalása (R.E.3) (TRANS/WP.29/78/1. változat, 1.42 bekezdés) vonatkozó bekezdéseinek. A vizsgáló hatóság saját döntése szerint vizsgálatokat végezhet a nyilatkozat hitelességének megállapítására.

6.1.7. A menetiránynak háttal beszerelhető és a jármű műszerfala által megtámasztott gyermekbiztonsági rendszerek esetén az előírás szerinti jóváhagyási eljárás feltételezi, hogy a műszerfal megfelelően kemény.

6.1.8. Az „univerzális” kategóriájú gyermekbiztonsági rendszerek esetén a gyermekbiztonsági rendszer és a felnőtt biztonsági öv közötti fő teherviselő érintkezési pontnak legalább 150 mm-re kell lennie a Cr tengelytől, amikor a gyermekbiztonsági rendszert megmérik a dinamikus vizsgálathoz használt próbapadon. Ez az előírás valamennyi beállítási konfigurációra érvényes. Kiegészítő, alternatív biztonságiöv-útvonalak használata megengedett. Amennyiben alternatív övvezetést alkalmaznak, a gyártónak, a 14. bekezdés értelmében, a használati utasításban külön fel kell tüntetnie az alternatív útvonalat. Az ilyen alternatív biztonságiöv-útvonalak használatával történő vizsgálat során a gyermekbiztonsági rendszernek meg kell felelnie, a jelen bekezdés kivételével, az előírás valamennyi követelményének.

6.1.9. A dinamikus vizsgálathoz használt próbapadon az „univerzális” kategóriájú gyermekbiztonsági rendszer rögzítéséhez használható felnőtt biztonsági öv maximális hosszát az előírás 13. melléklete határozza meg.

A követelménynek való megfelelés ellenőrzéséhez a gyermekbiztonsági rendszert a 13. mellékletben leírt szabványos biztonsági övvel rögzítik a próbapadhoz. A próbabábut csak akkor kell beszerelni, ha a gyermekbiztonsági rendszer tervezése olyan, hogy a próbabábu beszerelése miatt több biztonsági övet kellene használni. Amikor a gyermekbiztonsági rendszer beszerelt helyzetben van, a biztonsági övre csak a szabványos övvisszahúzó fejthet ki feszülést (ha fel van szerelve). Övvisszahúzóval felszerelt biztonsági öv használatakor ezt a feltételt úgy kell teljesíteni, hogy legalább 150 mm öv maradjon az orsón.

6.1.10. A 0 és a 0+ súlycsoporthoz használandó gyermekbiztonsági rendszereket nem szabad a menetiránynak megfelelően beszerelni.

6.2. Konfiguráció

A gyermekbiztonsági rendszert úgy kell beállítani, hogy

6.2.1.1. a biztonsági rendszer megfelelő védelmet biztosítson bármilyen tervezett helyzetben; „speciális gyermekbiztonsági rendszerek” esetén a gyermekbiztonsági rendszer elsődleges eszközeinek megfelelő védelmet kell biztosítania a gyermekbiztonsági rendszerhez tervezett valamennyi helyzetben az esetleg beszerelt kiegészítő biztonsági eszközök használata nélkül.

6.2.1.2. a gyermeket könnyedén és gyorsan el lehessen helyezni benne, illetve ki lehessen venni belőle; olyan gyermekbiztonsági rendszer esetén, amelyben a gyermeket hámrendszerű biztonsági öv vagy Y-heveder rögzíti övvisszahúzó nélkül, a vállpántoknak és a kétpontos biztonsági övnek egymáshoz képest mozgathatónak kell lennie a 7.2.1.4. bekezdésben leírt eljárás közben.

Ilyen esetekben a gyermekbiztonsági rendszer övszerelvényéhez két vagy több csatlakozó részt kell tervezni. A „speciális gyermekbiztonsági rendszereknél” tapasztalható, hogy a kiegészítő biztonsági eszközök miatt a gyermek nem helyezhető be olyan gyorsan a gyermekbiztonsági rendszerbe, illetve nem vehető ki olyan könnyedén. Azonban a kiegészítő eszközöket úgy kell tervezni, hogy a lehető leggyorsabban oldjanak ki.

6.2.1.3. Amennyiben a gyermekbiztonsági rendszer dőlése változtatható, a dőlésszög módosítása nem teheti szükségessé a hevederek kézzel történő, ismételt beállítását. A gyermekbiztonsági rendszer dőlésének módosításához szándékos kézi beavatkozás szükséges.

6.2.1.4. a 0, 0+ és az I. súlycsoporthoz használandó gyermekbiztonsági rendszereknek a gyermeket olyan helyzetben kell tartania, hogy akkor is megfelelő védelmet nyújtsanak, ha a gyermek elalszik;

6.2.1.5. az ütközés vagy nyugtalanság következtében történő lecsúszás megakadályozása érdekében Y-hevedert kell felszerelni minden menetirányba néző, I. súlycsoporthoz használandó gyermekbiztonsági rendszerhez, amely beépített hámrendszerű biztonsági övvel van ellátva. Ha be van kapcsolva az Y-heveder, és a leghosszabb méretére van állítva (ha állítható), 9 vagy 15 kg súlyú próbabábu esetén nem megengedett, hogy a kétpontos biztonsági övet a medence fölé lehessen állítani.

6.2.2. Az I., II. és a III. súlycsoporthoz használandó, kétpontos biztonsági övvel felszerelt biztonsági eszközöknek határozottan vezetniük kell a kétpontos biztonsági övet, hogy az általa közvetített terhelés a medencén haladjon át.

6.2.3. A gyermekbiztonsági rendszer valamennyi hevederét úgy kell elhelyezni, hogy normál használat esetén vagy veszélyes helyzetben ne okozzanak kényelmetlenséget a viselőjének. A vállpántok közötti távolságnak a nyak közelében egyenlőnek kell lennie legalább a próbabábu nyakszélességével.

A szerelvénynek meg kell védenie a gyermek testének lágy részeit (has, lágyék stb.) a túl nagy terheléstől. A tervezés során ügyelni kell arra, hogy ütközés esetén ne hasson nyomóterhelés a gyermek feje búbjára.

6.2.4.1. Y-hevedereket csak a menetiránynak háttal beszerelhető gyermekbiztonsági rendszerekben lehet használni.

A gyermekbiztonsági rendszer tervezésénél és beszerelésénél a következőkre kell ügyelni:

6.2.5.1. éles szélek vagy kiálló részek miatt a járműben utazó gyermek vagy más utasok sérülésveszélyének minimalizálása (például a 21. számú előírásban meghatározottak szerint);

6.2.5.2. éles szélek vagy kiálló részek elrejtése, amelyek sérülést okozhatnak a jármű üléshuzatában vagy az utasok ruházatában;

6.2.5.3. a gyermek testének lágy részei (has, lágyék stb.) ne legyenek kitéve a gyermekbiztonsági rendszer által kifejtett járulékos tehetetlenségi erőknek;

6.2.5.4. a merev részeken, azokon a pontokon, ahol a hevederekkel érintkezik, ne legyenek olyan éles szélek, amelyek horzsolhatják a hevedereket.

6.2.6. A külön gyártott részeket, amelyek lehetővé teszik az alkotórészek rögzítését és leválasztását, úgy kell megtervezni, hogy ne lehessen őket helytelenül felszerelni és tartósan lehessen használni. A „speciális gyermekbiztonsági rendszereket” kiegészítő biztonsági eszközökkel lehet felszerelni; ezeket úgy kell megtervezni, hogy ne lehessen őket helytelenül felszerelni, és vészhelyzetben a kioldásuk és működtetésük módja azonnal nyilvánvaló legyen az utast mentő személy számára.

6.2.7. Amennyiben az I. és a II. súlycsoporthoz, vagy az I. és a II. súlycsoport kombinációjához használandó gyermekbiztonsági rendszer üléstámlával rendelkezik, az üléstámla belső magassága, a 12. mellékletben található ábra szerint, nem lehet kisebb, mint 500 mm.

6.2.8. Csak automatikusan reteszelő övvisszahúzók vagy vészhelyzetben automatikusan reteszelő övvisszahúzók használhatók.

6.2.9. Az I. súlycsoporthoz használandó eszközöknek meg kell akadályozniuk, hogy a gyermek, behelyezése után, könnyedén meglazíthassa a medencét tartó rendszert; az erre szolgáló eszközt tartósan rögzíteni kell a gyermekbiztonsági rendszerhez.

6.2.10. A gyermekbiztonsági rendszer tervezése lehetővé teheti a rendszer több súlycsoporthoz és/vagy több gyermek általi használatát, amennyiben megfelel a súlycsoportokra vonatkozó követelményeknek. Az „univerzális” kategóriába tartozó gyermekbiztonsági rendszernek minden olyan súlycsoport esetében, amelyre a jóváhagyás érvényes, teljesítenie kell az adott kategóriára vonatkozó követelményeket.

6.2.11. Övvisszahúzóval felszerelt gyermekbiztonsági rendszer

Ha a gyermekbiztonsági rendszer övvisszahúzóval van felszerelve, az övvisszahúzónak meg kell felelnie a 7.2.3. bekezdésben rögzített követelményeknek.

6.2.12. Az ütéselnyelő párnázatok esetében ellenőrizni kell, hogy mennyire könnyen haladnak át a felnőtt biztonsági öv hevederei és zárnyelve a rögzítési pontokon. Ez különösen érvényes olyan ütéselnyelő párnázatok esetében, melyeket az autók első üléseire terveztek, amelyek hosszú félkemény függőleges részekkel rendelkeznek. A rögzített csat nem haladhat át az ütéselnyelő párnázat rögzítési pontjain, illetve az öv vezetése nem különbözhet teljesen a targonca övvezetésétől.

6.2.13. Amennyiben a gyermekbiztonsági rendszert több gyermek elhelyezésére tervezték, a gyermekbiztonsági rendszernek teljesen függetlennek kell lennie a teherátvitel és a beállítás szempontjából.

6.2.14. A gyúlékony elemeket tartalmazó gyermekbiztonsági rendszereket úgy kell megtervezni, hogy a használati feltételek (nyomás, hőmérséklet, páratartalom) ne befolyásolják az előírás követelményeinek való megfelelését.

7. EGYÉNI MŰSZAKI ADATOK

7.1. A felszerelt gyermekbiztonsági rendszerre vonatkozó rendelkezések

7.1.1. Korrózióval szembeni ellenállás

7.1.1.1. A teljes gyermekbiztonsági rendszert, illetve a korrózióra hajlamos részeit, a 8.1.1. bekezdésben megadott korrózióvizsgálatnak kell alávetni.

7.1.1.2. A 8.1.1.1. és a 8.1.1.2. bekezdésben leírt korrózióvizsgálat után képzett szakember szabad szemmel nem láthat olyan károsodásra utaló jeleket, melyek befolyásolhatják a gyermekbiztonsági rendszer megfelelő működését, illetve jelentős korrózióra utaló jeleket.

7.1.2. Energiafelvétel

7.1.2.1. Minden háttámlával felszerelt eszköz esetében az előírás 18. melléklete szerinti belső felületeknek olyan anyagból kell készülnie, melynek gyorsulási csúcsértéke kisebb, mint 60 g az előírás 17. mellékletében leírt mérési eljárásnak megfelelően. Ez a követelmény az ütközésvédők azon területeire is érvényes, amelyek a fej ütköző felületén találhatók.

7.1.3. Felborulás

7.1.3.1. A gyermekbiztonsági rendszert a 8.1.2. bekezdés szerint kell megvizsgálni; a próbabábunak nem szabad kiesnie az eszközből, és ha a tesztülés felfordított helyzetben van, a próbabábu fejének függőleges irányban nem szabad több mint 300 mm-rel elmozdulnia eredeti pozíciójától a tesztüléshez képest.

7.1.4. Dinamikus vizsgálat

7.1.4.1. Általános

A gyermekbiztonsági rendszert dinamikus vizsgálat alá kell vetni a 8.1.3. bekezdésnek megfelelően.

7.1.4.1.1. Az „univerzális”, „korlátozott” és „féluniverzális” kategóriájú gyermekbiztonsági rendszereket targoncán kell tesztelni a 6. bekezdésben leírt tesztülés segítségével, a 8.1.3.1. bekezdés előírásainak megfelelően.

A „meghatározott járműtípusra tervezett” kategóriájú gyermekbiztonsági rendszereket minden olyan járműtípussal együtt meg kell vizsgálni, amelyre a gyermekbiztonsági rendszert tervezték. A vizsgálat elvégzéséért felelős műszaki szolgálat csökkentheti a vizsgált járműtípusok számát, ha azok a 7.1.4.1.2.3. bekezdésben felsorolt szempontok tekintetében nem mutatnak lényeges különbségeket. A gyermekbiztonsági rendszer az alábbi módszerek segítségével tesztelhető:

7.1.4.1.2.1. Teljes járművön, a 8.1.3.3. bekezdésben leírtak szerint;

7.1.4.1.2.2. A targoncára helyett járműkarosszériában, a 8.1.3.2. bekezdésben leírtak szerint; vagy

7.1.4.1.2.3. A jármű karosszériájának megfelelő részeiben, melyek a jármű szerkezetét és az ütközési felületeket reprezentálják. Amennyiben a gyermekbiztonsági rendszert a hátsó ülésen történő használatra tervezték, ilyen részek például az első ülés vagy a hátsó ülés háttámlája, a padlólemez, a B és a C oszlop, valamint a tető. Amennyiben a gyermekbiztonsági rendszert az első ülésen történő használatra tervezték, ilyen részek például a műszerfal, az A oszlopok, a szélvédő, a padlóba vagy egy tartóra szerelt karok vagy gombok, az első ülés, a padlólemez, valamint a tető. Továbbá, ha a gyermekbiztonsági rendszert felnőtt biztonsági övvel való használatra tervezték, a vizsgált részeknek tartalmazniuk kell a megfelelő felnőtt biztonsági övet (öveket) is. A vizsgálat elvégzéséért felelős műszaki szolgálat engedélyezheti bizonyos elemek kizárását, ha azokat nélkülözhetőnek találja. A vizsgálatot a 8.1.3.2. bekezdésben előírtak szerint kell végrehajtani.

7.1.4.1.3. A dinamikus vizsgálatot olyan gyermekbiztonsági rendszereken kell elvégezni, amelyek korábban nem voltak kitéve terhelésnek.

7.1.4.1.4. A dinamikus vizsgálatok során a gyermekbiztonsági rendszer egyik olyan része sem törhet el, amely a gyermek tényleges megtartását segíti, illetve a csatok, a reteszelő- vagy elmozdítórendszer nem oldhat ki.

7.1.4.1.5. Nem beépített típus esetén az előírás 13. mellékletében előírt szabványos biztonsági övet és a hozzátartozó rögzítőkengyeleket kell használni. Ez az előírás nem érvényes a „meghatározott járműtípusra tervezett” kategóriára vonatkozó jóváhagyásokra, ahol a jármű tényleges biztonsági övét kell használni.

7.1.4.1.6. Ha a „meghatározott járműtípusra tervezett” gyermekbiztonsági rendszert a leghátsó, menetirányba néző felnőtt ülés mögötti területre (például a csomagtérben) szerelik fel, egy vizsgálatot kell elvégezni a teljes járművön a legnagyobb próbabábuval (próbabábukkal) a 8.1.3.3.3. bekezdés előírásai szerint. Amennyiben a gyártó úgy kívánja, a többi vizsgálat, például a gyártásmegfelelőségi vizsgálat, is elvégezhető a 8.1.3.2. bekezdés értelmében.

7.1.4.1.7. „Speciális gyermekbiztonsági rendszer” esetében az előírásban meghatározott valamennyi dinamikus vizsgálatot el kell végezni kétszer, mindegyik súlycsoportra: először a gyermekbiztonsági rendszer elsődleges eszközeinek használatával, másodszor pedig az összes biztonsági eszköz használatával. A vizsgálatok során különösen ügyelni kell a 6.2.3. és a 6.2.4. bekezdés követelményeinek a betartására.

7.1.4.1.8. A dinamikus vizsgálatok során a gyermekbiztonsági rendszer felszereléséhez használt szabványos biztonsági övnek nem szabad kiszabadulnia a vizsgálat végrehajtásához használt terelőelemből vagy reteszelőeszközből.

7.1.4.2. Mellkas-gyorsulás (2)

7.1.4.2.1. A mellkas-gyorsulás eredményül kapott értéke csak azokban a periódusokban haladhatja meg az 55 g-t, melyek nem tartanak több mint 3 ms ideig.

7.1.4.2.2. A hastól a fej felé mért gyorsulás függőleges összetevője csak azokban a periódusokban haladhatja meg a 30 g-t, melyek nem tartanak több mint 3 ms ideig.

7.1.4.3. Hasi benyomódás (3)

7.1.4.3.1. A 8. melléklet 1. függeléke 5.3. bekezdésében leírt hitelesítés során nem jelenhetnek meg a biztonsági eszköz valamely része által okozott benyomódás jelei a hasat fedő modellező agyagon.

7.1.4.4. A próbabábu elmozdulása

„Univerzális”, „korlátozott” és „féluniverzális” kategóriájú gyermekbiztonsági rendszerek esetén:

7.1.4.4.1.1. Menetirányba néző gyermekbiztonsági rendszerek: a próbabábu feje nem mozdulhat az 1. ábrán jelzett BA és DA sík fölé.

Menetiránynak háttal beszerelhető gyermekbiztonsági rendszerek:

7.1.4.4.1.2.1. A műszerfalnak támasztott gyermekbiztonsági rendszerek esetén: a próbabábu feje nem mozdulhat a 2. ábrán jelzett AD és DCr sík fölé.

7.1.4.4.1.2.2. A 0 súlycsoporthoz használható, nem a műszerfalnak támaszkodó gyermekbiztonsági rendszerek és hordozható gyermekfekhelyek: a próbabábu feje nem mozdulhat a 3. ábrán jelzett AB, AD és DE sík fölé.

7.1.4.4.1.2.3. A 0 súlycsoporttól eltérő csoporthoz használható, nem a műszerfalnak támaszkodó gyermekbiztonsági rendszerek:

a próbabábu feje nem mozdulhat a 4. ábrán jelzett FD, FG és DE sík fölé.

Amennyiben a gyermekbiztonsági rendszer érinti a 100 mm átmérőjű rudat és valamennyi, teljesítményre vonatkozó feltétel teljesül, egy további dinamikus vizsgálatot (frontális ütközéses vizsgálat) is el kell végezni az adott gyermekbiztonsági rendszerben elhelyezendő legnagyobb súlyú gyermeket reprezentáló próbabábuval, a 100 mm átmérőjű rúd használata nélkül; a vizsgálat során az előre irányuló elmozdulás követelményein kívül valamennyi feltételnek teljesülnie kell.

7.1.4.4.2. „Meghatározott járműtípusra tervezett” kategóriájú gyermekbiztonsági rendszerek esetén: teljes járműben vagy járműkarosszériában történő teszteléskor a fej nem érintkezhet a jármű semelyik részével sem. Ha azonban mégis érintkezik, a fej ütközési sebessége nem haladhatja meg a 24 km/ó-t, és az érintett résznek meg kell felelnie a 21. számú előírás 4. mellékletében rögzített energiafelvételi vizsgálat követelményeinek. Teljes járműveken végrehajtott vizsgálatok esetén a próbabábukat eszközök használata nélkül kell tudni eltávolítani a vizsgálat végeztével.

A hőmérsékletváltozásokkal szembeni ellenállóképesség

7.1.5.1. A hőmérsékletváltozások által érintett csatszerelvényeket, övvisszahúzókat, beállítóeszközöket és lezáróeszközöket a 8.2.8. bekezdésben meghatározott hőmérsékletvizsgálatnak kell alávetni.

7.1.5.2. A 8.2.8.1. bekezdésben előírt hőmérsékletvizsgálat után képzett szakember szabad szemmel nem láthat olyan károsodásra utaló jeleket, melyek befolyásolhatják a gyermekbiztonsági rendszer megfelelő működését.

7.2. A gyermekbiztonsági rendszer egyedi alkotóelemeire vonatkozó rendelkezések

7.2.1. Csat

7.2.1.1. A csatot úgy kell megtervezni, hogy kizárható legyen a helytelen kezelés lehetősége. Ez többek között azt jelenti, hogy meg kell akadályozni, hogy a csat részlegesen zárt helyzetben maradjon; a csatrészeket figyelmetlenség miatt ne lehessen felcserélni, amikor a csat zárt állapotban van; a csatnak csak akkor szabad elreteszelődnie, ha az összes alkatrésze bepattant. Az a rész, ahol a csat a gyermekkel érintkezik, nem lehet keskenyebb, mint a heveder minimális szélessége a 7.2.4.1.1. bekezdésben meghatározottak szerint. Ez a bekezdés nem vonatkozik az ECE 16. számú előírása vagy az azzal egyenértékű, érvényben lévő szabvány által már jóváhagyott övszerelvényekre. „Speciális gyermekbiztonsági rendszerek” esetén csak a gyermekbiztonsági rendszer elsődleges eszközeinek csatja kell, hogy megfeleljen a 7.2.1.1.-7.2.1.9. bekezdés követelményeinek.

7.2.1.2. A csatnak bármilyen helyzetben, akkor is ha feszültség alatt áll, zárt állapotban kell maradnia. Könnyen működtethetőnek és megfoghatónak kell lennie. Gomb vagy más eszköz megnyomásával nyithatónak kell lennie. Az a felület, amelyre nyomást kell kifejteni, a tényleges nyitási helyzetben: zárt eszközök esetén legalább 4,5 cm2 méretű és legalább 15 mm szélességű legyen; nem zárt eszközök esetén 2,5 cm2 méretű és legalább 10 mm szélességű legyen. Az előírt terület két oldalmérete közül a szélesség értékének kell kisebbnek lennie, és a kioldógomb mozgásirányára merőlegesen kell mérni.

7.2.1.3. A csat kioldási területét piros színnel kell jelölni, és a csat egyéb részei nem lehetnek ugyanilyen színűek.

Biztosítani kell, hogy a gyermeket egy csaton végrehajtott egyetlen mozdulattal lehessen kiszabadítani a gyermekbiztonsági rendszerből. 0 és 0+ súlycsoport esetén, ha a gyermekbiztonsági rendszert legfeljebb két csat működtetésével lehet kioldani, megengedett, hogy a gyermeket az eszközökkel, például a gyermekszállító eszközzel, hordozható gyermekfekhellyel vagy a fekhely biztonsági eszközeivel együtt lehessen kivenni.

7.2.1.4.1. A hámrendszerű biztonsági öv vállpántjai közötti kapocs nem felel meg a 7.2.1.4. bekezdésben rögzített egyetlen műveletre vonatkozó követelménynek.

7.2.1.5. II. és III. súlycsoport esetén a csatot úgy kell elhelyezni, hogy a gyermek utas el tudja érni. Továbbá valamennyi súlycsoport esetén a csatot úgy kell elhelyezni, hogy vészhelyzetben a rendeltetése, illetve működtetésének módja azonnal nyilvánvaló legyen a gyermeket mentő személy számára.

7.2.1.6. A csat kinyitásával lehetővé kell tenni, hogy a gyermeket az „üléstől”, „üléstartótól” vagy az „ütközésvédőtől” (ha fel vannak szerelve) függetlenül ki lehessen emelni, és ha az eszköz Y-hevedert tartalmaz, az Y-hevedert ugyanazzal a csattal lehessen kioldani.

7.2.1.7. A csatnak ki kell bírnia a hőmérsékletvizsgálat során a 8.2.8.1. bekezdés értelmében alkalmazott üzemeltetési feltételeket, illetve az ismételt működtetést, valamint a 8.1.3. bekezdésben leírt dinamikus vizsgálat előtt egy 5 000 ± 5 nyitási és zárási ciklusból álló vizsgálatot kell végrehajtani rajta, normál használati feltételek esetén.

A csaton a következő nyitásvizsgálatokat kell végrehajtani:

7.2.1.8.1. Terheléses vizsgálat

7.2.1.8.1.1. A 8.1.3. bekezdésben előírt dinamikus vizsgálaton már részt vett gyermekbiztonsági rendszert kell használni ehhez a vizsgálathoz.

7.2.1.8.1.2. A 8.2.1.1. bekezdésben előírt vizsgálat során a csat nyitásához szükséges erő nem haladhatja meg a 80 N értéket.

7.2.1.8.2. Terhelés nélküli vizsgálat

7.2.1.8.2.1. Ehhez a vizsgálathoz olyan csatot kell használni, amely korábban nem volt kitéve terhelésnek. A csat nyitásához szükséges erőnek terhelés nélküli állapotban a 40-80 N tartományba kell esnie a 8.2.1.2. bekezdésben előírt vizsgálatok során.

7.2.1.9. Szilárdság

7.2.1.9.1. A 8.2.1.3.2. bekezdésben előírt vizsgálat során a csat semelyik része, illetve a közelében lévő hevederek vagy beállítóeszközök nem törhetnek el vagy kapcsolódhatnak ki.

7.2.1.9.2. A 0 és 0+ súlycsoporthoz használható hámrendszerű öv csatjának 4 000 N erőt kell kibírnia.

7.2.1.9.3. Az I. és az ennél nagyobb súlycsoporthoz használható hámrendszerű öv csatjának 10 000 N erőt kell kibírnia.

7.2.1.9.4. Az illetékes hatóság eltekinthet a csat szilárdsági vizsgálatától, ha az a már rendelkezésre álló adatok miatt feleslegesnek tekinthető.

7.2.2. Beállítóeszköz

7.2.2.1. A beállítási tartománynak lehetővé kell tennie a gyermekbiztonsági rendszer megfelelő beállítását azon súlycsoport esetében, amelyre az eszközt tervezték, és lehetővé kell tennie a megfelelő beszerelést az összes megadott járműtípus esetében.

7.2.2.2. „Gyorsbeállító” típusú beállítóeszközöket kell használni, kivéve, ha a beállítóeszközt csak a gyermekbiztonsági rendszernek a járműbe történő első beszerelésekor használják.

7.2.2.3. A „gyorsbeállító” típusú eszközöknek könnyen elérhetőeknek kell lenniük, ha a gyermekbiztonsági rendszert megfelelően szerelték be és a gyermek vagy a próbabábu a helyén van.

7.2.2.4. A „gyorsbeállító” típusú eszköznek könnyen beállíthatónak kell lennie a gyermek testalkatának megfelelően. Különösen a 8.2.2.2.1. bekezdés szerint végrehajtott vizsgálat során a kézi beállítóeszköz működtetéséhez szükséges erő nem haladhatja meg az 50 N értéket.

A gyermekbiztonsági rendszer beállítóeszközeinek két mintadarabját meg kell vizsgálni a 8.2.8.1. és a 8.2.3. bekezdésben előírt hőmérsékletvizsgálati üzemi körülmények között.

7.2.2.5.1. Egy beállítóeszköz esetében a hevederdarab nem lehet hosszabb, mint 25 mm, illetve az összes beállítóeszköz esetében hosszabb, mint 40 mm.

7.2.2.6. Az eszköznek nem szabad eltörnie, vagy kikapcsolódnia a 8.2.2.1. bekezdésben előírt vizsgálat során.

7.2.2.7. A közvetlenül a gyermekbiztonsági rendszerre szerelt beállítóeszköznek ki kell bírnia az ismételt működtetést, és a 8.1.3. bekezdésben előírt dinamikus vizsgálat előtt egy 5 000 ± 5 ciklusból álló vizsgálatot kell végrehajtani rajta a 8.2.7. bekezdésben előírtak szerint.

7.2.3. Övvisszahúzók

7.2.3.1. Automatikusan reteszelő övvisszahúzók

7.2.3.1.1. Az automatikusan reteszelő övvisszahúzóval felszerelt biztonsági öv az övvisszahúzó reteszelési pozíciói között nem tekeredhet le 30 mm-nél nagyobb mértékben. Az utas hátrafelé irányuló mozgása esetén az övnek a kiindulási helyzetben kell maradnia, vagy az utas előrefelé irányuló mozgása esetén automatikusan vissza kell térnie ebbe a helyzetbe.

7.2.3.1.2. Ha az övvisszahúzó egy kétpontos biztonsági öv része, a heveder visszahúzó erejének legalább 7 N nagyságúnak kell lennie a próbabábu és az övvisszahúzó közötti szabad hosszúság mérésekor, a 8.2.4.1. bekezdés előírásai szerint. Ha az övvisszahúzó egy átlós öv része, ugyanazon mérés esetén a heveder visszahúzó ereje nem lehet 2 N értéknél kisebb és 7 N értéknél nagyobb. Amennyiben a heveder egy vezetőn vagy görgőn halad át, a visszahúzó erőt a próbabábu és a vezető vagy a görgő közötti szabad hosszúságban kell mérni. Amennyiben a szerelvény olyan eszközt tartalmaz, amely – kézi vagy automatikus működtetéssel – megakadályozza a heveder teljes visszahúzását, a fenti mérések végrehajtásakor ezt az eszközt nem szabad működtetni.

7.2.3.1.3. A hevedert 5 000 cikluson keresztül ismételten ki kell húzni az övvisszahúzóból, és hagyni kell visszahúzódni a 8.2.4.2. bekezdésben előírt feltételek szerint. Ezt követően az övvisszahúzón el kell végezni a hőmérsékletvizsgálatot a 8.2.8.1. bekezdésben megadott üzemeltetési feltételek között, a 8.1.1. bekezdésben leírt korrózióvizsgálatot, valamint a porvizsgálatot a 8.2.4.5. bekezdés szerint. Ezt követően meg kell felelnie egy további 5 000 kihúzási és visszahúzási ciklusból álló vizsgálaton. A fenti vizsgálatok után az övvisszahúzónak továbbra is megfelelően kell működnie, és meg kell felelnie a 7.2.3.1.1. és a 7.2.3.1.2. bekezdésben rögzített követelményeknek.

7.2.3.2. Vészhelyzetben automatikusan reteszelő övvisszahúzók

A vészhelyzetben automatikusan reteszelő övvisszahúzónak a 8.2.4.3. bekezdésben előírt vizsgálat végrehajtásakor az alábbi feltételeknek kell megfelelnie:

7.2.3.2.1.1. El kell reteszelődnie, amikor a jármű lassulása eléri a 0,45 g értéket.

7.2.3.2.1.2. Nem szabad elreteszelődnie 0,8 g-nél kisebb hevedergyorsulás esetén, amelyet a heveder kihúzásának tengelyében kell mérni.

7.2.3.2.1.3. Nem szabad elreteszelődnie, amikor az érzékelő eszköz a gyártó által megadott szerelési helyzettől bármelyik irányba 12°-nál nagyobb szögben megdől.

7.2.3.2.1.4. Nem szabad elreteszelődnie, amikor az érzékelő eszköz a gyártó által megadott szerelési helyzettől bármelyik irányba 27°-nál nagyobb szögben megdől.

7.2.3.2.2. Amennyiben az övvisszahúzót egy külső jel- vagy áramforrás hozza működésbe, a tervezés során biztosítani kell, hogy az övvisszahúzó automatikusan elreteszelődjön a jel- vagy áramforrás meghibásodása vagy megszakítása esetén.

7.2.3.2.3. A többérzékelős, vészhelyzetben automatikusan reteszelő övvisszahúzónak a fent megadott követelményeknek kell megfelelnie. Továbbá, ha az egyik érzékenységi tényező a heveder kihúzására vonatkozik, a reteszelésnek 1,5 g nagyságú hevedergyorsulás esetén kell bekövetkeznie, melyet a heveder kihúzásának tengelyében kell mérni.

7.2.3.2.4. A 7.2.3.2.1.1. és a 7.2.3.2.3. bekezdésben előírt vizsgálatok során az övvisszahúzó elreteszelődése előtt nem húzódhat ki 50 mm-nél hosszabb heveder a 8.2.4.3.1. bekezdésben meghatározott lecsévélődési hossztól számítva. A 7.2.3.2.1.2. bekezdésben hivatkozott vizsgálat alatt az övvisszahúzó nem reteszelődhet el, amikor az öv a 8.2.4.3.1. bekezdésben meghatározott lecsévélődési hossztól számítva 50 mm-es hosszúságban kihúzódik.

7.2.3.2.5. Ha az övvisszahúzó egy kétpontos biztonsági öv része, a heveder visszahúzó erejének legalább 7 N nagyságúnak kell lennie a próbabábu és az övvisszahúzó közötti szabad hosszúság mérésekor, a 8.2.4.1. bekezdés előírásai szerint. Ha az övvisszahúzó egy átlós öv része, ugyanazon mérés esetén a heveder visszahúzó ereje nem lehet 2 N értéknél kisebb és 7 N értéknél nagyobb. Amennyiben a heveder egy vezetőn vagy görgőn halad át, a visszahúzó erőt a próbabábu és a vezető vagy a görgő közötti szabad hosszúságban kell mérni. Amennyiben a szerelvény olyan eszközt tartalmaz, amely – kézi vagy automatikus működtetéssel – megakadályozza a heveder teljes visszahúzását, a fenti mérések végrehajtásakor ezt az eszközt nem szabad működtetni.

7.2.3.2.6. A hevedert 40 000 cikluson keresztül ismételten ki kell húzni az övvisszahúzóból, és hagyni kell visszahúzódni a 8.2.4.2. bekezdésben előírt feltételek szerint. Ezt követően az övvisszahúzón el kell végezni a hőmérsékletvizsgálatot a 8.2.8.1. bekezdésben megadott üzemeltetési feltételek között, a 8.1.1. bekezdésben leírt korrózióvizsgálatot, valamint a porvizsgálatot a 8.2.4.5. bekezdés szerint. Majd az övvisszahúzónak meg kell felelnie egy további 5 000 kihúzási és visszahúzási (összesen 45 000) ciklusból álló vizsgálaton. A fenti vizsgálatok után az övvisszahúzónak továbbra is megfelelően kell működnie, és meg kell felelnie a 7.2.3.2.1. és a 7.2.3.2.5. bekezdésben rögzített követelményeknek.

7.2.4. Hevederek

7.2.4.1. Szélesség

7.2.4.1.1. A gyermekbiztonsági rendszer azon hevedereinek minimális szélességének, amelyek érintkeznek a próbabábuval, 0, 0+ és I. súlycsoport esetén 25 mm-nek, II. és III. súlycsoport esetén 38 mm-nek kell lennie. Ezeket a méreteket a 8.2.5.1. bekezdésben előírt hevederszilárdsági vizsgálat során kell meghatározni a berendezés leállítása nélkül, a heveder szakítóterhelése 75 százalékának megfelelő terhelés alatt.

7.2.4.2. Szilárdság szobahőmérsékleten történő előkezelés után

7.2.4.2.1. A 8.2.5.2.1. bekezdésben leírtaknak megfelelően előkezelt két heveder mintadarab alapján meg kell határozni a heveder szakítóterhelését a 8.2.5.1.2. bekezdés előírásai szerint.

7.2.4.2.2. A két mintadarab szakítóterhelése közötti különbség nem haladhatja meg a két mért szakítóterhelési érték közül a nagyobbik 10 százalékát.

7.2.4.3. Szilárdság speciális előkezelés után

7.2.4.3.1. A 8.2.5.2. bekezdés egyik rendelkezése szerint (a 8.2.5.2.1. bekezdés kivételével) előkezelt két heveder esetén a heveder szakítóterhelése nem lehet kisebb, mint a 8.2.5.1. bekezdésben előírt vizsgálat során megállapított terhelésértékek átlagának 75 százaléka.

7.2.4.3.2. Továbbá a gyermekbiztonsági rendszerek hevedereinek szakítóterhelése nem lehet kisebb, mint 3,6 kN 0, 0+ és I. súlycsoport esetén, illetve 7,2 kN III. súlycsoport esetén.

7.2.4.3.3. Az illetékes hatóság eltekinthet a fenti vizsgálat (vizsgálatok) végrehajtásától, ha a használt anyag összetétele vagy a már rendelkezésre álló adatok miatt a vizsgálat vagy vizsgálatok feleslegesnek tekinthetőek.

7.2.4.3.4. A 8.2.5.2.6. bekezdésben meghatározott 1. típusú koptató eljáráshoz szükséges előkezelést csak akkor kell elvégezni, ha a 8.2.3. bekezdésben meghatározott mikrocsúszási vizsgálat a 7.2.2.5.1. bekezdésben előírt határérték 50 százaléka feletti eredményt ad.

7.2.4.4. Nem szabad, hogy a teljes heveder kihúzható legyen a beállítóeszközökön, csatokon vagy rögzítési pontokon keresztül.

7.2.5. Lezáró eszköz

7.2.5.1. A lezáró eszközt tartósan rögzíteni kell a gyermekbiztonsági rendszerhez.

7.2.5.2. A lezáró eszköz nem befolyásolhatja a felnőtt biztonsági öv tartósságát, és a 8.2.8.1. bekezdésben megadott üzemeltetési feltételek között hőmérsékletvizsgálatot kell elvégezni rajta.

7.2.5.3. A lezáró eszköz nem akadályozhatja a gyermek gyors kiemelését a gyermekbiztonsági rendszerből.

7.2.5.4. A osztályú eszközök

A 8.2.6.1. bekezdésben előírt vizsgálat után a kicsúszott heveder mérete nem haladhatja meg a 25 mm-t.

7.2.5.5. B osztályú eszközök

A 8.2.6.2. bekezdésben előírt vizsgálatot követően a kicsúszott heveder mérete nem haladhatja meg a 25 mm-t.

8. A VIZSGÁLATOK LEÍRÁSA (4)

8.1. Összeszerelt gyermekbiztonsági rendszerre vonatkozó vizsgálatok

8.1.1. Korrózió

8.1.1.1. A gyermekbiztonsági rendszer fémrészeit be kell helyezni a 4. mellékletben előírt vizsgálókamrába. Amennyiben a gyermekbiztonsági rendszer övvisszahúzóval van felszerelve, a hevedert 100 ± 3 mm kivételével a teljes hosszúságában le kell csévélni. A behatás vizsgálatát, a sóoldat ellenőrzéséhez és utántöltéséhez szükséges rövid megszakításoktól eltekintve, 50 ± 0,5 órán keresztül kell folyamatosan elvégezni.

8.1.1.2. A behatás vizsgálata után a gyermekbiztonsági rendszer fémrészeit 38 °C-nál nem melegebb tiszta csapvízben óvatosan le kell mosni vagy bele kell meríteni az esetleg képződött sólerakódás eltávolítása érdekében, majd a 7.1.1.2. bekezdésben leírtak szerinti vizsgálat előtt 18 – 25 °C szobahőmérsékleten 24 ± 1 órán keresztül hagyni kell száradni.

8.1.2. Átfordítás

8.1.2.1. A próbabábut az előírásnak megfelelően, a gyártó utasításainak figyelembe vételével, valamint a 8.1.3.6. bekezdésben előírt szabványos hézaggal kell beszerelni a gyermekbiztonsági rendszerekbe.

8.1.2.2. A gyermekbiztonsági rendszert a tesztüléshez vagy a jármű üléséhez kell rögzíteni. A teljes ülést 360°-os szögben, 2-5 fok/másodperc sebességgel el kell forgatni a jármű hosszanti középsíkjába eső vízszintes tengely körül. A vizsgálat elvégzése céljából a meghatározott autókban használandó eszközöket fel kell erősíteni a tesztülésre a 6. mellékletben leírtak szerint.

8.1.2.3. A vizsgálatot a teljes ülés ellenkező irányba forgatásával is el kell végezni, miután a próbabábut visszahelyezték kiinduló helyzetbe (ha szükséges). Az eljárást mindkét forgási irányban meg kell ismételni úgy, hogy a forgási tengely a vízszintes síkban legyen, a két korábbi vizsgálathoz képest 90°-os szögben.

8.1.2.4. Ezeket a vizsgálatokat az ahhoz a súlycsoporthoz vagy súlycsoportokhoz rendelkezésre álló legkisebb és legnagyobb próbabábu használatával kell végrehajtani, amelyekhez a gyermekbiztonsági rendszert tervezték.

8.1.3. Dinamikus vizsgálatok

8.1.3.1. Targoncán és tesztülésen végrehajtandó vizsgálatok

8.1.3.1.1. Menetirányba néző gyermekbiztonsági rendszer

8.1.3.1.1.1. A dinamikus vizsgálathoz használt targoncának és tesztülésnek meg kell felelnie az előírás 6. mellékletében rögzített követelményeknek, valamint a dinamikus ütközésvizsgálathoz szükséges szerelési eljárást a 21. melléklet szerint kell elvégezni.

8.1.3.1.1.2. A targoncának vízszintben kell maradnia a lassulás teljes időtartama alatt.

8.1.3.1.1.3. A targoncát az előírás 6. mellékletében meghatározott berendezés vagy egyéb, azonos rendeltetésű eszköz használatával kell lelassítani. Ennek a berendezésnek a 8.1.3.4. bekezdésben és az előírás 7. mellékletében előírt teljesítménnyel kell rendelkeznie.

A következő méréseket kell elvégezni:

8.1.3.1.1.4.1. a targonca sebessége közvetlenül az ütközés előtt;

8.1.3.1.1.4.2. megállási távolság;

8.1.3.1.1.4.3. a próbabábu fejének a függőleges és a vízszintes síkban történő elmozdulása az I., a II. és a III. súlycsoport esetén, valamint a 0 és a 0+ súlycsoport esetén a próbabábu elmozdulása a végtagjai figyelmen kívül hagyásával;

8.1.3.1.1.4.4. mellkas-gyorsulás három egymásra merőleges irányban, az újszülött próbabábu kivételével;

8.1.3.1.1.4.5. a benyomódás látható jelei a hasat fedő modellező agyagon (lásd a 7.1.4.3.1. bekezdést), az újszülött próbabábu kivételével.

8.1.3.1.1.5. Ütközés után a gyermekbiztonsági rendszert szemrevételezéssel meg kell vizsgálni, a csat kinyitása nélkül, hogy nem történt-e sérülés vagy törés.

8.1.3.1.2. Menetiránynak háttal beszerelhető gyermekbiztonsági rendszer

8.1.3.1.2.1. A vizsgálat elvégzéséhez a tesztülést 180°-kal el kell forgatni a hátulról történő ütközés vizsgálatához előírt követelményeknek megfelelően.

8.1.3.1.2.2. Az első ülésen használandó, a menetiránynak háttal beszerelhető gyermekbiztonsági rendszer vizsgálatakor a jármű homlokfelületét a targoncához rögzített merev rúddal kell reprezentálni oly módon, hogy az összes energiafelvétel a gyermekbiztonsági rendszerben történjen.

8.1.3.1.2.3. A lassulási feltételeknek meg kell felelniük a 8.1.3.4. bekezdésben előírt követelményeknek.

8.1.3.1.2.4. A 8.1.3.1.1.4.-8.1.3.1.1.4.5. bekezdésben felsorolt méréseket kell végrehajtani.

8.1.3.1.2.5. Ütközés után a gyermekbiztonsági rendszert szemrevételezéssel meg kell vizsgálni, a csat kinyitása nélkül, hogy nem történt-e sérülés vagy törés.

8.1.3.2. Targoncán és járműkarosszérián végrehajtandó vizsgálatok

8.1.3.2.1. Menetirányba néző gyermekbiztonsági rendszer

8.1.3.2.1.1. A vizsgálat során a járművet olyan módszerrel kell rögzíteni, hogy az ne erősítse meg a járműülések és a felnőtt biztonsági övek rögzítéseit, valamint a gyermekbiztonsági rendszer rögzítéséhez szükséges kiegészítő rögzítéseket, illetve ne csökkentse a szerkezet normál deformálódását. A járműből minden olyan alkatrészt el kell távolítani, amely a próbabábu mozgásának korlátozásával csökkentheti a vizsgálat közben a gyermekbiztonsági rendszerre ható terhelést. A kiszerelt szerkezetrészek olyan azonos szilárdságú részekkel helyettesíthetők, amelyek nem akadályozzák a próbabábu mozgását.

8.1.3.2.1.2. A rögzítő eszköz akkor tekinthető megfelelőnek, ha nem a szerkezet teljes szélességében fejti ki hatását, és a járművet vagy a szerkezetet a gyermekbiztonsági rendszer rögzítése előtt legalább 500 mm-re blokkolja vagy rögzíti. A szerkezet hátulját a rögzítések mögött megfelelő távolságban kell rögzíteni a 8.1.3.2.1.1. bekezdés követelményeinek betartásával.

8.1.3.2.1.3. A jármű ülését és a gyermekbiztonsági rendszert a jóváhagyási vizsgálatok elvégzéséért felelős műszaki szolgálat által kiválasztott helyzetben kell beszerelni, amely a szilárdság tekintetében a legkedvezőtlenebb feltételeket biztosítja, és összeegyeztethető a próbabábu járműbe történő beszerelésével. A járműülés háttámlája és a gyermekbiztonsági rendszer helyzetét a vizsgálati jelentésben fel kell tüntetni. A járműülés háttámláját, ha a dőlésszöge állítható, a gyártó előírásai szerint reteszelt állásba kell helyezni, vagy előírások hiányában úgy kell rögzíteni, hogy a háttámla tényleges dőlésszöge a lehető legközelebb legyen a 25°-hoz.

8.1.3.2.1.4. Amennyiben a szerelési és használati utasítások nem rendelkeznek másként, az első ülést az első ülésre szerelhető gyermekbiztonsági rendszerekhez általában használt legelső helyzetbe kell állítani.

8.1.3.2.1.5. A lassulási feltételeknek meg kell felelniük a 8.1.3.4. bekezdésben előírt követelményeknek. A vizsgálatot az adott jármű ülésén kell végrehajtani.

A következő méréseket kell elvégezni:

8.1.3.2.1.6.1. a targonca sebessége közvetlenül az ütközés előtt;

8.1.3.2.1.6.2. megállási távolság;

8.1.3.2.1.6.3. a próbabábu fejének érintkezése a jármű karosszériájának belsejével;

8.1.3.2.1.6.4. mellkas-gyorsulás három egymásra merőleges irányban, az újszülött próbabábu kivételével;

8.1.3.2.1.6.5. a benyomódás látható jelei a hasat fedő modellező agyagon (lásd a 7.1.4.3.1. bekezdést), az újszülött próbabábu kivételével.

8.1.3.2.1.7. Ütközés után a gyermekbiztonsági rendszert szemrevételezéssel meg kell vizsgálni, a csat kinyitása nélkül, hogy nem történt-e sérülés.

8.1.3.2.2. Menetiránynak háttal beszerelhető gyermekbiztonsági rendszer

8.1.3.2.2.1. A hátulról történő ütközés vizsgálatához a jármű karosszériáját 180°-kal el kell forgatni a targoncán.

8.1.3.2.2.2. A frontális ütközésre vonatkozó követelmények érvényesek.

8.1.3.3. Teljes járművön végrehajtandó vizsgálat

8.1.3.3.1. A lassulási feltételeknek meg kell felelniük a 8.1.3.4. bekezdésben előírt követelményeknek.

8.1.3.3.2. A frontális ütközés vizsgálatához az előírás 9. mellékletében rögzített eljárást kell követni.

8.1.3.3.3. A hátulról történő ütközés vizsgálatához az előírás 10. mellékletében rögzített eljárást kell végrehajtani.

A következő méréseket kell elvégezni:

8.1.3.3.4.1. a jármű/ütközésmérő sebessége közvetlenül az ütközés előtt;

8.1.3.3.4.2. a próbabábu fejének érintkezése a jármű belsejével (0 súlycsoport esetén a próbabábu végtagjainak figyelmen kívül hagyásával kell mérni);

8.1.3.3.4.3. mellkas-gyorsulás három egymásra merőleges irányban, az újszülött próbabábu kivételével;

8.1.3.3.4.4. a benyomódás látható jelei a hasat fedő modellező agyagon (lásd a 7.1.4.3.1. bekezdést), az újszülött próbabábu kivételével.

8.1.3.3.5. Az első üléseket, ha a dőlésszögük állítható, a gyártó előírásai szerint reteszelt állásba kell helyezni, vagy előírások hiányában úgy kell rögzíteni, hogy a háttámla tényleges dőlésszöge a lehető legközelebb legyen a 25°-hoz.

8.1.3.3.6. Ütközés után a gyermekbiztonsági rendszert szemrevételezéssel meg kell vizsgálni, a csat kinyitása nélkül, hogy nem történt-e sérülés vagy törés.

8.1.3.4. A dinamikus vizsgálatra vonatkozó feltételek összefoglalását az alábbi táblázat tartalmazza.

FRONTÁLIS ÜTKÖZÉS HÁTULRÓL TÖRTÉNŐ ÜTKÖZÉS Vizsgálat Gyermekbiztonsági rendszer Sebesség (km/ó) Vizsgálóimpulzus Leállítási távolság a vizsgálat közben (mm) Sebesség (km/ó) Vizsgálóimpulzus Leállítási távolság a vizsgálat közben (mm) Targonca tesztüléssel Menetirányba néző, első és hátsó ülésekre szerelhető, univerzális, féluniverzális vagy korlátozott kategóriájú (5) 50+0 –2 1 650±50 — — — Menetiránynak háttal, első és hátsó ülésekre szerelhető, univerzális, féluniverzális vagy korlátozott kategóriájú (6) 50+0 –2 1 650±50 30+2 –0 2 275±25 Járműtest a targoncán Menetirányba néző (5) 50+0 –2 1 vagy 3 650±50 — — — Menetiránynak háttal (6) 50+2 –2 1 vagy 3 650±50 30+2 –0 2 vagy 4 275±25 Teljes járművel történő akadályvizsgálat Menetirányba néző 50+0 –2 3 Nincs megadva — — — Menetiránynak háttal 50+0 –2 3 Nincs megadva 30+2 –0 4 Nincs megadva Megjegyzés: A 0 és a 0+ súlycsoporthoz használandó gyermekbiztonsági rendszereket a frontális és hátulról történő ütközés vizsgálata során a menetiránynak háttal történő beszerelési módra vonatkozó feltételek szerint kell vizsgálni. Magyarázat: 1. sz. vizsgálóimpulzus: a 7. melléklet frontális ütközésre vonatkozó előírásai szerint 2. sz. vizsgálóimpulzus: a 7. melléklet hátulról történő ütközésre vonatkozó előírásai szerint 3. sz. vizsgálóimpulzus: frontális ütközésnek kitett jármű lassulási impulzusa 4. sz. vizsgálóimpulzus: hátulról történő ütközésnek kitett jármű lassulási impulzusa

Kiegészítő rögzítések használatával beszerelhető gyermekbiztonsági rendszerek

8.1.3.5.1. Amennyiben a gyermekbiztonsági rendszereket a 2.1.2.3. bekezdés szerinti használatra tervezték, és a felszerelésükhöz kiegészítő rögzítések használata szükséges, a frontális ütközés vizsgálatára vonatkozó követelményeket (8.1.3.4. bekezdés) kell betartani a következők szerint:

8.1.3.5.2. Rövid felső rögzítőhevederekkel rendelkező eszközök esetén, melyeket pl. a kalaptartóhoz kell erősíteni, a targoncán a felső rögzítést a 6. melléklet 3. függelékében leírtak szerint kell beállítani.

8.1.3.5.3. Hosszú felső rögzítőhevederekkel rendelkező eszközök esetén, melyeket olyankor használnak, ha nem áll rendelkezésre merev kalaptartó és a felső rögzítőhevedereket a jármű padlójához kell erősíteni, a targoncán a rögzítéseket a 6. melléklet 3. függelékében leírtak szerint kell beállítani.

8.1.3.5.4. Mindkét konfigurációban használandó eszközök esetén a 8.1.3.5.2. és a 8.1.3.5.3. bekezdésben előírt vizsgálatokat kell végrehajtani azzal a kivétellel, hogy amennyiben a vizsgálatot a 8.1.3.5.3. bekezdés követelményei szerint végzik el, csak a nagyobb súlyú próbabábut kell használni.

8.1.3.5.5. A menetiránynak háttal beszerelhető eszközök esetén a konfiguráció alsó rögzítését a targoncán a 6. melléklet 3. függelékének előírásai szerint kell beállítani.

8.1.3.6. Próbabábuk

8.1.3.6.1. A gyermekbiztonsági rendszert és a próbabábukat a 8.1.3.6.3. bekezdés követelményeinek betartásával kell beszerelni.

8.1.3.6.2. A gyermekbiztonsági rendszert az előírás 8. mellékletében meghatározott próbabábuk használatával kell megvizsgálni.

A próbabábu beszerelése

8.1.3.6.3.1. A próbabábut úgy kell elhelyezni, hogy a próbabábu hátsó része és a gyermekbiztonsági rendszer között rés legyen. Hordozható gyermekfekhelyek esetén a próbabábut egyenes, vízszintes helyzetben kell elhelyezni, a fekhely középvonalához a lehető legközelebb.

8.1.3.6.3.2. A gyermekülést el kell helyezni a tesztülésen.

A próbabábut bele kell helyezni a gyermekülésbe.

Egy, a vizsgált próbabábu méretének megfelelő, 2,5 cm vastag, 6 cm széles felfüggesztett lemezt vagy hasonló rugalmas eszközt, melynek hossza megfelel a vállmagasságból (ülés közben, 8. melléklet) a csípő középpontjáig (ülés közben, 8. melléklet; térdhajlat magassága hozzáadva a combmagasság felének értékét, ülés közben) mért magasság levonásával kapott értéknek, a próbabábu és az ülés háttámlája közé. A lemeznek a lehető legszorosabban követnie kell az ülés görbületét, és az alsó végének a próbabábu csípőízülete magasságában kell lennie.

A biztonsági övet a gyártó utasításainak megfelelően kell beállítani úgy, hogy a feszítőerő 250 ± 25 N értékkel meghaladja a beállítóeszköz erejét és a heveder hajlásszöge a beállítóeszköznél 45 ± 5° vagy a gyártó által előírt szög legyen.

A gyermekülés tesztülésre történő felszerelését az előírás 21. melléklete szerint kell befejezni.

A rugalmas eszközt el kell távolítani.

Ez csak a hámrendszerű vagy olyan gyermekbiztonsági rendszerekre érvényes, melyeknél a gyermeket felnőtt hárompontos biztonsági öv tartja meg, és hol lezáróeszközt használnak, és nem vonatkozik a gyermekbiztonsági rendszer közvetlenül az övvisszahúzóhoz csatlakoztatott hevedereire.

8.1.3.6.3.3. A próbabábu középvonalán áthaladó hosszanti síkot a két alsó övrögzítést összekötő vonal felezőpontjába kell beállítani, de a 8.1.3.2.1.3. bekezdés előírásait is figyelembe kell venni. Egy tízéves gyermeket reprezentáló próbabábuval vizsgálandó ütéselnyelő párnázatok esetén a próbabábu középvonalán áthaladó hosszanti síkot a két alsó övrögzítést összekötő vonal felezőpontjától balra és jobbra 75 ± 5 mm távolságra kell beállítani.

8.1.3.6.3.4. Szabványos biztonsági öv használatát igénylő eszközök esetén a vállpántot a dinamikus vizsgálat előtt könnyűsúlyú, megfelelő szélességű és hosszúságú maszkolószalaggal a próbabábura lehet rögzíteni. A menetiránynak háttal beszerelhető eszközök esetén a fejet a gyermekbiztonsági rendszer háttámlájához lehet erősíteni könnyűsúlyú, megfelelő szélességű és hosszúságú maszkolószalag segítségével. A menetiránynak háttal beszerelhető biztonsági rendszerek esetén megengedhető, hogy a próbabábu fejét könnyűsúlyú maszkolószalaggal a 100 mm-es rúdhoz vagy a gyermekbiztonsági rendszer hátuljához rögzítsék a szán gyorsulása közben.

8.1.3.7. A használandó próbabábu kategóriája

0 súlycsoporthoz használandó eszköz: vizsgálat újszülött és 9 kg súlyú próbabábuval

0+ súlycsoporthoz használandó eszköz: vizsgálat újszülött és 11 kg súlyú próbabábuval

I. súlycsoporthoz használandó eszköz: vizsgálatok 9 kg és 15 kg súlyú próbabábuval;

II. súlycsoporthoz használandó eszköz: vizsgálatok 15 kg és 22 kg súlyú próbabábuval;

III. súlycsoporthoz használandó eszköz: vizsgálatok 22 kg és 32 kg súlyú próbabábuval.

8.1.3.7.6. Amennyiben a gyermekbiztonsági rendszer két vagy több súlycsoporthoz használható, az összes súlycsoportra vonatkozóan megadott legkönnyebb és legnehezebb próbabábuval kell elvégezni a vizsgálatokat. Ha azonban az eszköz konfigurációja jelentős eltérést mutat az egyes súlycsoportok esetén, például eltérő a hámrendszerű biztonsági öv beállítása vagy hossza, a vizsgálatokat végző laboratórium, amennyiben ezt célszerűnek tartja, közepes súlyú próbabábuval is elvégezheti a vizsgálatot.

8.1.3.7.7. Amennyiben a gyermekbiztonsági rendszert két vagy több gyermek elhelyezésére tervezték, egy vizsgálatot kell elvégezni úgy, hogy a legnehezebb próbabábukat helyezik el az összes ülésben. A fent megadott legkönnyebb és a legnehezebb próbabábukkal egy második vizsgálatot is végre kell hajtani. A vizsgálatokat a 6. melléklet 3. függelékében bemutatott tesztülés használatával kell elvégezni. A vizsgálatokat végző laboratórium, amennyiben célszerűnek tartja, egy harmadik vizsgálatot is végrehajthat a próbabábuk kombinálásával vagy üres ülésekkel.

8.1.4. Ütéselnyelő párnázatot tartalmazó gyermekbiztonsági rendszer

A próbapad ülőfelületére egy pamutkendőt helyezni. El kell helyezni az ütéselnyelő párnázatot a próbapadon, az ülőfelületre kell helyezni a törzs alsó részét a 22. mellékletben található 1. ábrán leírtak szerint, fel kell szerelni a hárompontos felnőtt biztonsági övet a 21. mellékletben előírt feszítőerő alkalmazásával. A párnázatot át kell kötni egy 25 mm szélességű hevederrel vagy hasonló anyaggal, melyet 250 ± 5 N terhelésnek kell alávetni a 22. melléklet 2. ábráján látható A nyíl irányában, a próbapad ülőfelületével egy vonalban.

8.2. Az egyedi alkotórészekre vonatkozó vizsgálatok

8.2.1. Csat

Nyitásvizsgálat terhelés közben

8.2.1.1.1. A 8.1.3. bekezdésben előírt dinamikus vizsgálaton már részt vett gyermekbiztonsági rendszert kell használni ehhez a vizsgálathoz.

8.2.1.1.2. A gyermekbiztonsági rendszert a csat kinyitása nélkül kell eltávolítani a targoncából vagy a járműből. Terhelést kell kifejteni a csatra a hozzácsatlakoztatott heveder közvetlen meghúzásával úgy, hogy az összes heveder 80/n daN erőnek legyen kitéve; az „n” a csathoz kapcsolódó hevederek számát jelöli, amikor az zárt állásban van (minimális mennyiség: 2), amennyiben a csat egy merev részhez van csatlakoztatva. Az erő kifejtésekor ügyelni kell a csat és a merev rész által bezárt szögre a dinamikus vizsgálat során.

8.2.1.1.3. Terhelést kell kifejteni 400 ± 20 mm/perc sebességgel a csatkioldó gomb geometriai középpontjára a gomb kiinduló mozgásirányával párhuzamos rögzített tengely mentén; a geometriai középpont a csat felületének azon részére vonatkozik, amelyre kioldó nyomást kell alkalmazni. A nyitóerő alkalmazása közben a csatot egy merev alátéttel kell megtámasztani.

8.2.1.1.4. A csatra a normál használat módjának és irányának megfelelően kell nyitóerőt kifejteni dinamométer vagy hasonló eszköz segítségével. Az érintkezési végére egy 2,5 ± 0,1 mm sugarú csiszolt fém félgömböt kell helyezni.

8.2.1.1.5. A csat nyitóerejét meg kell mérni, és az esetleges hibákat fel kell jegyezni.

8.2.1.2. Nyitásvizsgálat nulla terhelés közben

8.2.1.2.1. Olyan csatszerelvényt kell terhelésmentes feltételek között felszerelni és beállítani, amely korábban nem volt kitéve terhelésnek.

8.2.1.2.2. A csat nyitóerejének mérését a 8.2.1.1.3. és a 8.2.1.1.4. bekezdésben előírt módon kell elvégezni.

8.2.1.2.3. A csat nyitóerejét meg kell mérni.

8.2.1.3. Szilárdságvizsgálat

8.2.1.3.1. A szilárdságvizsgálathoz két mintadarabot kell használni. A vizsgálathoz az összes beállítóeszközt használni kell a közvetlenül a gyermekbiztonsági rendszerre szerelt beállítóeszközök kivételével.

8.2.1.3.2. A 20. melléklet a csat szilárdságvizsgálatához használható jellemző eszközt mutatja be. A csatot a felső kerek lemezre (A) kell helyezni, a domborulaton belülre. A mellette lévő hevedereknek legalább 250 mm hosszúságúnak kell lenniük, és úgy kell elrendezni őket, hogy a felső lemezről lógjanak le a csaton elfoglalt helyzetüknek megfelelően. A szabad hevedervégeket az alsó kerek lemez (B) köré kell tekerni, amíg ki nem bújnak a lemez belső nyílásán keresztül. A és B között az összes hevedernek függőlegesnek kell lennie. A kerek szorítólemezt (C) enyhén a (B) alsó felületéhez kell szorítani úgy, hogy a heveder valamennyire mozogni tudjon közöttük. A hevedereket a szakítógépen kis erő alkalmazásával meg kell feszíteni, és át kell húzni a (B) és a (C) között, amíg valamennyi heveder terhelés alá nem kerül az elrendezésének megfelelően. A csatnak az (A) lemeztől vagy az (A) bármely részétől elkülönítve kell maradnia a működtetés során, illetve a vizsgálat alatt. Ezt követően a (B) és a (C) lemezt erősen össze kell szorítani, és növelni kell a húzóerőt 100 ± 20 mm/perc haladási sebességgel a szükséges értékek eléréséig.

8.2.2. Beállítóeszköz

8.2.2.1. A beállítás megkönnyítése

8.2.2.1.1. Kézi beállítóeszköz vizsgálatakor a hevedert egyenletesen ki kell húzni a beállítóeszközön keresztül, a normál használati feltételek figyelembevételével, 100 ± 20 mm/perc sebességgel, és az első 25 ± 5 mm hosszúságú heveder kihúzását követően az N legközelebbi egész számú értékénél mért maximális erővel.

8.2.2.1.2. A vizsgálatot az eszközön keresztüli hevedermenet mindkét irányában el kell végezni úgy, hogy a mérés előtt a hevedert 10 teljes menetciklusnak kell kitenni.

8.2.3. Mikrocsúszási vizsgálat (lásd az 5. melléklet 3. ábráját)

8.2.3.1. A mikrocsúszási vizsgálat előtt az alkatrészeket vagy eszközöket legalább 24 órán keresztül 20 ± 5 °C hőmérsékletű és 65 ± 5 százalékos relatív páratartalmú környezetben kell tartani. A vizsgálatot 15 és 30 °C közötti hőmérsékleten kell elvégezni.

8.2.3.2. A heveder szabad végét úgy kell beállítani, mint amikor az eszköz normál használatban van a járműben, és nem szabad semmilyen alkatrészhez rögzíteni.

8.2.3.3. A beállítóeszközt egy függőleges hevederdarabra kell helyezni, melynek egyik végére egy 50 ± 0,5 N nagyságú teher van felszerelve (melyet úgy kell kialakítani, hogy a teher ne tudjon kilengeni, a heveder pedig elcsavarodni). A beállítóeszközből kilógó szabad hevedervéget függőlegesen felfelé vagy lefelé kell felszerelni, ahogy azt a járműben is szokták. A másik végét át kell vezetni egy terelőgörgőn úgy, hogy a vízszintes tengelye párhuzamos legyen a terhet tartó hevederrész síkjával, a görgőn áthaladó rész pedig vízszintes legyen.

8.2.3.4. A vizsgált eszközt úgy kell beállítani, hogy a lehető legmagasabb pozícióba helyezve a középpontja 300 ± 5 mm távolságra legyen a tartólemeztől, és az 50 N nagyságú teher távolsága a tartólemeztől 100 ± 5 mm legyen.

8.2.3.5. A vizsgálat előtt 20 ± 2 ciklust, majd percenként 30 ± 10 ciklus gyakorisággal 1 000 ± 5 ciklust kell végrehajtani úgy, hogy a teljes amplitúdó 300 ± 20 mm legyen vagy megfeleljen a 8.2.5.2.6.2. bekezdésben megadott értéknek. Az 50 N nagyságú terhelést csak a 100 ± 20 mm elmozdulásnak megfelelő idő alatt kell alkalmazni minden egyes félperiódushoz. A mikrocsúszást a vizsgálat előtt végzett 20 ciklus végén felvett helyzetben kell megmérni.

8.2.4. Övvisszahúzó

8.2.4.1. Visszahúzó erő

8.2.4.1.1. A visszahúzó erő méréséhez a biztonsági öv szerelvényét a 8.1.3. bekezdésben a dinamikus vizsgálathoz előírt módon kell felszerelni a próbabábura. A heveder feszülését abban a pontban kell megmérni, ahol a próbabábuval érintkezik (de attól független), amikor a heveder körülbelül 0,6 m/perc sebességgel visszahúzódik.

A visszahúzó mechanizmus tartóssága

8.2.4.2.1. A hevedert az előírt ciklusszámnak megfelelően és percenkent legfeljebb 30 ciklus gyakorisággal kell kihúzni és hagyni visszahúzódni. Vészhelyzetben automatikusan reteszelő övvisszahúzók esetén minden ötödik ciklusnál zökkenést kell előidézni, hogy az övvisszahúzó elreteszelődjön. A zökkenéseknek az öt különböző kihúzás alkalmával egyenlő hevederhosszúságnál kell bekövetkeznie, vagyis az övvisszahúzóban található teljes hevederhosszúság 90, 80, 75, 70 és 65 százalékánál. Amennyiben a heveder hosszúsága meghaladja a 900 mm-t, a fenti százalékértékeket az övvisszahúzóból utoljára kihúzható 900 mm-es hevederre kell vonatkoztatni.

8.2.4.3. Vészhelyzetben automatikusan reteszelő övvisszahúzók reteszelése

8.2.4.3.1. Az övvisszahúzó reteszelését először akkor kell megvizsgálni, amikor a hevedert, 300 ± 3 mm kivételével, teljes hosszúságában lecsévélik.

8.2.4.3.2. Amennyiben az övvisszahúzó a heveder mozgására kapcsol be, a kihúzást olyan irányban kell elvégezni, ahogy az az övvisszahúzó járműbe való beszerelésekor történik.

8.2.4.3.3. Amennyiben az övvisszahúzóknak a jármű gyorsulására való érzékenységét vizsgálják, a vizsgálatot a heveder fenti kihúzási hosszúságának megfelelően, mindkét irányban el kell végezni két egymásra merőleges tengely mentén, melyek vízszintesek, ha az övvisszahúzókat a gyermekbiztonsági rendszer gyártójának előírásai szerint szerelik be a járműbe. Amennyiben ez a helyzet nincs megadva, a vizsgáló hatóságnak fel kell vennie a kapcsolatot a gyermekbiztonsági rendszer gyártójával. A vizsgálati irányok egyikét a jóváhagyási vizsgálatokat végző műszaki szolgálat választja ki, mégpedig úgy, hogy az a legkedvezőtlenebb feltételeket jelentse a reteszelő mechanizmus bekapcsolása szempontjából.

8.2.4.3.4. A berendezés tervezésénél ügyelni kell arra, hogy legalább 25 g/s átlagos gyorsulásnövelésnél elérje a szükséges gyorsulást (7).

8.2.4.3.5. A 7.2.3.2.1.3. és a 7.2.3.2.1.4. bekezdés vizsgálatra vonatkozó követelményeinek megfelelően az övvisszahúzót egy vízszintes lemezre kell szerelni, melyet másodpercenként legfeljebb 2E sebességgel meg kell dönteni, amíg a reteszelődés be nem következik. A vizsgálatot a többi irányba való döntéssel is el kell végezni a követelmények teljesítése érdekében.

8.2.4.4. Korrózióvizsgálat

8.2.4.4.1. A korrózióvizsgálat leírását a 8.1.1. bekezdés tartalmazza.

8.2.4.5. Porvizsgálat

8.2.4.5.1. Az övvisszahúzót az előírás 3. mellékletében leírtak szerint kell a vizsgálókamrába helyezni, és a járműbe történő szerelés irányában kell felszerelni. A vizsgálókamrának a 8.2.4.5.2. bekezdésben előírt port kell tartalmaznia. Az övvisszahúzóból egy 500 mm hosszúságú hevedert kell kihúzni és kihúzva tartani, kivéve, ha a por minden egyes felkavarása után egy-két percen belül 10 teljes kihúzási és visszahúzási ciklust végeznek el rajta. A port öt órán keresztül 20 percenként öt másodpercre fel kell kavarni száraz és olajmentes sűrített levegővel, és egy 1,5 ± 0,1 mm átmérőjű nyíláson kell átvezetni 5,5 ± 0,5 bar túlnyomással.

8.2.4.5.2. A 8.2.4.5.1. bekezdésben leírt vizsgálathoz használt pornak körülbelül 1 kg száraz kvarchomokot kell tartalmaznia. A részecskeméret eloszlása a következő:

(a) 150 μm-es nyíláson, 104 μm átmérőjű szitán átmenő: 99 – 100 %;

(b) 105 μm-es nyíláson, 64 μm átmérőjű szitán átmenő: 76 – 86 %;

(c) 75 μm-es nyíláson, 52 μm átmérőjű szitán átmenő: 66 – 70 %;

8.2.5. Hevederek statikus vizsgálata

8.2.5.1. Hevederek szilárdságvizsgálata

8.2.5.1.1. Mindegyik vizsgálatot két új hevedermintán kell elvégezni, melyeket a 7.2.4. bekezdés szerint kell előkezelni.

8.2.5.1.2. Mindegyik hevedert be kell szorítani a szakítógép kengyelei közé. A szorítókengyeleket úgy kell tervezni, hogy a heveder a szorítókengyelekkel való érintkezési pontban vagy annak közelében ne szakadjon el. A szorítókengyelek haladási sebessége 100 ± 20 mm/perc legyen. A mintadarab szabad hosszának a szakítógép szorítókengyelei között a vizsgálat kezdetekor 200 ± 40 mm értékűnek kell lennie.

8.2.5.1.3. A terhelést addig kell növelni, amíg a heveder elszakad, és a szakítóerőt pedig fel kell jegyezni.

8.2.5.1.4. Ha a heveder megcsúszik vagy elszakad valamelyik szorítókengyellel való érintkezési pontban vagy az attól mért 10 mm távolságon belül, a vizsgálatot érvénytelennek kell tekinteni, és egy másik mintadarabon új vizsgálatot kell elvégezni.

A hevedermintákat a 3.2.3. bekezdés értelmében a következőképpen kell előkezelni:

8.2.5.2.1. Szobahőmérsékleten történő előkezelés

8.2.5.2.1.1. A hevedert 24 ± 1 órán keresztül 23 ± 5° hőmérsékletű és 50 ± 10 százalék páratartalmú környezetben kell tartani. Amennyiben a vizsgálatot nem hajtják végre közvetlenül az előkezelés után, a mintadarabot hermetikusan lezárt tartályba kell helyezni a vizsgálat kezdetéig. A szakítóerőt a hevedernek az előkezelési környezetből vagy a tartályból való eltávolítása után öt percen belül meg kell mérni.

8.2.5.2.2. Előkezelés fényben

8.2.5.2.2.1. Az ISO/105-B02(1978) ajánlás előírásait kell alkalmazni. A hevedert annyi időre kell fénynek kitenni, amennyi ahhoz szükséges, hogy a 7. típusú szabványos kék színárnyalat a szürkeskála 4. fokozatával megegyező kontrasztnak megfelelően elhalványuljon.

8.2.5.2.2.2. A fénnyel történő kezelés után, a hevedert legalább 24 órán keresztül 23 ± 5 °C hőmérsékletű és 50 ± 10 százalék páratartalmú környezetben kell tartani. A szakítóerőt a hevedernek az előkezelési környezetből való eltávolítása után öt percen belül meg kell mérni.

8.2.5.2.3. Előkezelés hidegben

8.2.5.2.3.1. A hevedert legalább 24 órán keresztül 23 ± 5 °C hőmérsékletű és 50 ± 10 százalék páratartalmú környezetben kell tartani.

8.2.5.2.3.2. Ezután a hevedert 90 ± 5 percig egy alacsony hőmérsékletű kamrában, sík felületen kell tartani, melynek hőmérséklete –30 ± 5 °C. Ezt követően össze kell hajtani, majd pedig 2 ± 0,2 kg-os, előzőleg –30 ± 5 °C hőmérsékletre lehűtött tömeggel kell terhelni. A terhelést 30 ± 5 percen keresztül kell fenntartani ugyanabban az alacsony hőmérsékletű kamrában, majd a tömeget el kell távolítani, és a hevedernek az alacsony hőmérsékletű kamrából való eltávolítása után öt percen belül meg kell mérni a szakítóerőt.

8.2.5.2.4. Hő-előkezelés

8.2.5.2.4.1. A hevedert legalább 180 ± 10 percen keresztül 60 ± 5 °C hőmérsékletű és 65 ± 5 százalék páratartalmú fűtőkamrában kell tartani.

8.2.5.2.4.2. A szakítóerőt a heveder fűtőkamrából való eltávolítása után öt percen belül meg kell mérni.

8.2.5.2.5. Víz behatása

8.2.5.2.5.1. A hevedert 180 ± 10 percen keresztül 20 ± 5 °C hőmérsékletű desztillált vízbe teljesen bemerítve kell tartani, amihez kis mennyiségű nedvesítőszert kell hozzáadni. Bármilyen nedvesítőszer használható, ami a vizsgált textilhez megfelelő.

8.2.5.2.5.2. A szakítóerőt a heveder vízből történő kivétele után 10 percen belül meg kell mérni.

8.2.5.2.6. Előkezelés koptatással

8.2.5.2.6.1. A koptatóvizsgálat előtt az alkatrészeket vagy eszközöket legalább 24 órán keresztül 23 ± 5 °C hőmérsékletű és 50 ± 10 százalékos relatív páratartalmú környezetben kell tartani. A vizsgálat során a helyiség hőmérsékletének 15 és 30 °C között kell lennie.

8.2.5.2.6.2. Az alábbi táblázat az egyes vizsgálatokra vonatkozó általános feltételeket mutatja be:

Terhelés (N) Ciklusok száma percenként Ciklusok (száma) 1. típusú eljárás 10 ± 0,1 30 ± 10 1 000 ± 5 2. típusú eljárás 5 ± 0,05 30 ± 10 5 000 ± 5

Ha nem áll rendelkezésre elegendő heveder a 300 mm feletti elmozdulás vizsgálatához, a vizsgálatot rövidebb és legalább 100 mm-es elmozdulásnak kitett hevederrel is el lehet végezni.

8.2.5.2.6.3. Részletes vizsgálati feltételek

8.2.5.2.6.3.1. 1. típusú eljárás: azokban az esetekben, ahol a heveder gyorsbeállító eszközön csúszik keresztül. A 10 N függőleges irányú legyen, és folyamatosan hasson valamelyik hevederre. A másik, vízszintesen elhelyezett hevedert olyan eszközhöz kell erősíteni, amely előre-hátra mozgatja azt. A beállítóeszközt úgy kell elhelyezni, hogy a heveder vízszintesen beállított szakasza terhelés alatt maradjon (lásd az 5. melléklet 1. ábráját).

8.2.5.2.6.3.2. 2. típusú eljárás: azokban az esetekben, ahol a heveder irányt változtat a merev részen való áthaladáskor. A vizsgálat során a heveder két ága által bezárt szögnek meg kell felelnie az 5. melléklet 2. ábráján szereplő értéknek. Folyamatosan 5 N nagyságú terhelést kell alkalmazni. Ha a heveder többször változtat irányt merev részen való áthaladáskor, az 5 N nagyságú terhelés úgy növelhető, hogy a heveder a merev részen keresztüli mozgása közben elérje az előírt 300 mm-es elmozdulást.

8.2.6. Lezáró eszközök

8.2.6.1. A osztályú eszközök

A gyermekbiztonsági rendszert és a legnagyobb próbabábut, amelyre a gyermekbiztonsági rendszert tervezték, az 5. ábrán látható módon kell beállítani. Az előírás 13. mellékletében meghatározott hevedert kell használni. A lezáró eszközt teljes mértékben alkalmazni kell, és a biztonsági övet meg kell jelölni ott, ahol az öv belép a lezáró eszközbe. Egy D gyűrűn keresztül erőmérőket kell csatlakoztatni a biztonsági övhöz, és legalább egy másodpercig az I. súlycsoportba tartozó legnehezebb próbabábu tömegének a kétszeresével (± 5 %) egyenlő erőt kell alkalmazni. Az alsó helyzetet az A pozícióban való lezárásokhoz, a felső helyzetet pedig a B pozícióban való lezárásokhoz kell használni. Újból meg kell jelölni a biztonsági övön azt a pontot, ahol az belép a lezáró eszközbe, és a két jelölés közötti távolságot meg kell mérni. A vizsgálat során az övvisszahúzót ki kell kapcsolni.

8.2.6.2. B osztályú eszközök

A gyermekbiztonsági rendszert szilárdan rögzíteni kell, és az előírás 13. mellékletében megadott hevedert át kell vezetni a lezáró eszközön és a kereten a gyártó utasításaiban leírt útvonalat követve. A biztonsági övet a 6. ábrán látható módon át kell vezetni a vizsgáló berendezésen és egy 5,25 ± 0,05 kg tömeghez kell erősíteni. A tömeg és azon pont között, ahol a heveder kilép a keretből 650 ± 40 mm szabad hevedernek kell maradnia. A lezáró eszközt teljes mértékben alkalmazni kell, és a biztonsági övet meg kell jelölni ott, ahol az öv belép a lezáró eszközbe. A tömeget fel kell emelni, majd 25 ± 1 mm távolságból hagyni kell szabadon leesni. Ezt a műveletet 100 ± 2 alkalommal, percenként 60 ± 2 ciklus gyakorisággal meg kell ismételni a gyermekbiztonsági rendszernek az autóban való rázkódó mozgásának szimulálása érdekében. Újból meg kell jelölni a biztonsági övön azt a pontot, ahol az belép a lezáró eszközbe, és a két jelölés közötti távolságot meg kell mérni. A lezáró eszköznek felszerelt állapotban és egy 15 kg súlyú próbabábu elhelyezése után a heveder teljes szélességét le kell fednie. A vizsgálat során a hevedereknek ugyanolyan szöget kell bezárniuk, mint normál használat közben. A kétpontos övrész szabad végét rögzíteni kell. A vizsgálatot úgy kell elvégezni, hogy a gyermekbiztonsági rendszert szilárdan fel kell erősíteni a átfordításos vagy a dinamikus vizsgálatnál használt próbapadra. A terhelt hevedert a szimulált csathoz lehet erősíteni.

8.2.7. Közvetlenül a gyermekbiztonsági rendszerre szerelt beállítóeszközök előkezeléses vizsgálata

A gyermekbiztonsági rendszerben használható legnagyobb próbabábut kell beszerelni a dinamikus vizsgálathoz hasonlóan, a 8.1.3.6. bekezdésben megadott szabványos hézag figyelembevételével. A hevederen referenciavonallal meg kell jelölni azt a pontot, ahol a heveder belép a beállítóeszközbe.

A próbabábu eltávolítása után a gyermekbiztonsági rendszert a 19. melléklet 1. ábráján bemutatott előkezelő padra kell helyezni.

A hevedert legalább 150 mm teljes hosszúságban át kell vezetni a beállítóeszközön. Ezt a mozgást úgy kell végrehajtani, hogy a referenciavonalnak a heveder szabad vége felőli oldalán legalább 100 mm hosszúságú heveder legyen, a többi része pedig (kb. 50 mm) a referenciavonal belső hámrendszer felőli oldalán áthaladjon a beállítóeszközön.

Amennyiben a hevedernek a referenciavonaltól a heveder szabad végéig mért hosszúsága nem elegendő a fent leírt művelet elvégzéséhez, a teljesen kihúzott hámrendszerű öv helyzetétől mérve egy 150 mm hosszúságú hevedert kell átvezetni a beállítóeszközön.

A műveletet 10 ± 1 ciklus/perc gyakorisággal és a „B” pontban mért 150 ± 10 mm/mp sebességgel kell végrehajtani.

Hőmérsékletvizsgálat

8.2.8.1. A 7.1.5.1. bekezdésben meghatározott alkatrészeket olyan vízfelület feletti zárt térbe kell helyezni legalább 24 órán keresztül, melynek hőmérséklete legalább 80 °C, majd legfeljebb 23 °C-ra le kell hűteni. A hűtési eljárást három, egymást követő 24 órás ciklus után kell elvégezni. Az egyes ciklusokban az alábbi műveletsort kell végrehajtani:

(i) 6 órán keresztül folyamatosan egy legalább 100 °C hőmérsékletű környezetet kell kialakítani, melyet a ciklus megkezdésétől számított 80 percen belül el kell érni; és

(ii) 6 órán keresztül folyamatosan egy legfeljebb 0 °C hőmérsékletű környezetet kell kialakítani, melyet 90 percen belül kell elérni; majd

(iii) egy legfeljebb 23 °C hőmérsékletű környezetet kell fenntartani a 24 órás ciklus többi részében.

8.3. A próbapad párnázatának hitelesítése

8.3.1. A tesztülés új párnázatát hitelesíteni kell az ütközés behatásának kiindulási értékei és a lassulási csúcsérték megállapítása érdekében, majd minden 50 dinamikus vizsgálat után vagy legalább havonta (amelyik korábban következik be), vagy pedig minden olyan vizsgálat előtt, ahol a próbapadot gyakran használják.

8.3.2. A hitelesítési és mérési eljárásoknak meg kell felelniük az ISO 6487 legújabb verziójában rögzített előírásoknak; a mérőberendezésnek a 60 Hz-es csatorna-frekvenciaosztálynál szűrt adatcsatornára vonatkozó előírásoknak kell megfelelnie.

Az előírás 17. mellékletében meghatározott vizsgálóeszköz használatával 3 vizsgálatot kell elvégezni a párnázat elülső élétől 150 ± 5 mm-re a középvonalon, illetve a középvonaltól mindkét irányban 150 ± 5 mm-es távolságban.

Az eszközt függőlegesen egy lapos, merev felületre kell helyezni. Az ütköző tömeget le kell engedni, hogy érintse a felületet, és a behatolásjelzőt nulla helyzetbe kell állítani. Az eszközt függőlegesen a vizsgálati pont fölé kell helyezni, 500 ± 5 mm távolságba fel kell emelni, majd hagyni kell, hogy szabadon leessen és nekiütközzön az ülés felületének. Fel kell jegyezni a behatolás mértékét és a lassulási görbét.

8.3.3. A rögzített csúcsértékek nem térhetnek el 15 %-nál nagyobb mértékben a kiindulási értékektől.

8.4. Nagysebességű filmek és videók

8.4.1. A próbabábu viselkedésének és elmozdulásának meghatározásához a dinamikus vizsgálatokat cine-filmre vagy legalább 400 képkocka/másodperc sebességű videofilmre kell rögzíteni.

8.4.2. Megfelelő hitelesítési jeleket kell tartósan felerősíteni a targoncára vagy a járműszerkezetre, hogy meg lehessen állapítani a próbabábu elmozdulását.

8.5. Elektromos mérések

A mérési eljárásokat az ISO 6487 legújabb verziójában rögzített előírások szerint kell elvégezni a következő csatorna-frekvenciaosztályok figyelembevételével:

Mérés típusa CFC (Hz) Öv terhelése 60 Fej(forma) gyorsulása 1 000 Mellkas-gyorsulás 180 Targonca gyorsulása 60

A mintadarab sebességének legalább az FH érték nyolcszorosának kell megfelelnie. (Vagyis az 1 000 Hz-es frekvenciaosztályba tartozó minta-előszűrőkkel felszerelt berendezéseknél ez adatcsatornánként kb. 8 000 minta/másodperc minimális mintavételi sebességet jelent.)

9. VIZSGÁLATI JELENTÉS

9.1. A vizsgálati jelentésben rögzíteni kell az összes vizsgálat és mérés eredményeit, a targonca sebességét, a csat vizsgálat közben felvett helyzetét (ha állítható), valamint a meghibásodást vagy törést.

9.2. Amennyiben a rögzítésekre vonatkozóan nem veszik figyelembe az előírás 6. mellékletének 3. függelékében szereplő rendelkezéseket, a vizsgálati jelentésben le kell írni a gyermekbiztonsági rendszer beszerelési módját, és meg kell adni a fontos szögeket és méreteket is.

9.3. Amennyiben a gyermekbiztonsági rendszert járműben vagy járműszerkezetben vizsgálják, a vizsgálati jelentésben fel kell tüntetni a járműszerkezet targoncához való csatlakoztatásának módját, a gyermekbiztonsági rendszer és a jármű ülésének helyzetét, valamint a járműülés háttámlájának dőlésszögét.

10. A GYERMEKBIZTONSÁGI RENDSZER TÍPUSÁRA VONATKOZÓ JÓVÁHAGYÁS MÓDOSÍTÁSA ÉS KITERJESZTÉSE

A gyermekbiztonsági rendszer bármilyen módosításáról értesíteni kell a gyermekbiztonsági rendszert jóváhagyó adminisztratív szervezeti egységet. A szervezeti egység a következőket teheti:

10.1.1. megállapíthatja, hogy a végrehajtott módosítások valószínűleg nem fejtenek ki jelentős mértékű káros hatást, és a gyermekbiztonsági rendszer így is megfelel a követelményeknek; vagy

10.1.2. további vizsgálati jelentést kér a vizsgálatok lefolytatásáért felelős műszaki szolgálattól.

10.2. A jóváhagyás megerősítéséről vagy elutasításáról, a módosítások részletes leírásával együtt, az 5.3. bekezdésben rögzített eljárásnak megfelelően tájékoztatni kell az előírást alkalmazó megállapodásban résztvevő feleket.

10.3. A jóváhagyás kiterjesztését engedélyező illetékes hatóság sorszámot rendel a kiterjesztéshez, és erről tájékoztatja az előírást alkalmazó megállapodásban résztvevő többi felet az előírás 1. mellékletében szereplő minta szerinti közlemény-formanyomtatványon.

11. A GYÁRTÁS MEGFELELŐSÉGE

A gyártási eljárásoknak meg kell felelniük a megállapodás 2. függelékében (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/2. változat) előírt feltételeknek és az alábbi követelményeknek:

11.1. Az előírás értelmében jóváhagyott gyermekbiztonsági rendszert a jóváhagyott típusnak megfelelően kell gyártani a 6. és 8. bekezdésben rögzített követelmények betartásával.

11.2. Be kell tartani az előírás 16. mellékletében rögzített, a termelésirányítási eljárások megfelelőségére vonatkozó minimális követelményeket.

11.3. A típusjóváhagyást megadó hatóság bármikor ellenőrizheti a gyártó üzemben alkalmazott megfelelőség-ellenőrzési módszereket. Ezekre az ellenőrzésekre általában kétévente egyszer kerül sor.

12. SZANKCIÓK A GYÁRTÁS NEM MEGFELELŐSÉGE ESETÉN

12.1. Az előírás értelmében a gyermekbiztonsági rendszerre megadott jóváhagyás visszavonható, ha az 5.4. bekezdésben előírt adatokat viselő gyermekbiztonsági rendszer nem felel meg a 11. bekezdésben leírt véletlenszerű ellenőrzéseken, illetve ha nem egyezik meg a jóváhagyott típussal.

12.2. Ha az előírást alkalmazó megállapodásban szereplő szerződő fél visszavonja a korábban megadott jóváhagyást, erről késedelem nélkül köteles értesíteni az előírást alkalmazó többi szerződő felet az előírás 1. mellékletében szereplő minta szerinti közlemény-formanyomtatványon.

13. VÉGLEGESEN MEGSZÜNTETETT GYÁRTÁS

13.1. Amennyiben a jóváhagyás jogosultja véglegesen megszünteti az előírás értelmében jóváhagyott gyermekbiztonsági rendszer típus gyártását, erről tájékoztatnia kell a jóváhagyást megadó hatóságot. Az erre vonatkozó közlemény kézhezvételét követően a hatóság tájékoztatja az előírást alkalmazó megállapodásban résztvevő többi felet az előírás 1. mellékletében szereplő minta szerinti közlemény-formanyomtatványon.

14. UTASÍTÁSOK

14.1. Minden gyermekbiztonsági rendszerhez mellékelni kell a használati utasítást az eszköz értékesítési helyén érvényes nyelven, amelynek az alábbi adatokat kell tartalmaznia:

A szerelési utasításokban fel kell tüntetni a következőket:

14.2.1. Az „univerzális” kategóriájú gyermekbiztonsági rendszerekre a következő címkét kell felerősíteni úgy, hogy az az értékesítés helyén, a csomagolás eltávolítása nélkül látható legyen:

1. Ez egy „univerzális” gyermekbiztonsági rendszer. A 44. számú előírás 03-as módosításcsomagja szerinti jóváhagyás értelmében járművekben való általános használatra szolgál, és a legtöbb (de nem mindegyik) autóülésbe beszerelhető. 2. Az eszköz valószínűleg megfelelően szerelhető be, ha a jármű kézikönyve tartalmazza a gyártó nyilatkozatát, mely szerint a jármű alkalmas arra, hogy az adott korcsoporthoz „univerzális” gyermekbiztonsági rendszert használjanak. 3. Ezt a gyermekbiztonsági rendszert sokkal szigorúbb feltételek alapján sorolták be az „Univerzális” kategóriába, mint azokat a korábbi modelleket, amelyeken nem szerepel ez a tájékoztatás. 4. Kétség esetén kérjen tájékoztatást a gyermekbiztonsági rendszer gyártójától vagy a viszonteladótól.

14.2.2. A „korlátozott” és a „féluniverzális” kategóriájú gyermekbiztonsági rendszereken a következő tájékoztatást kell feltüntetni úgy, hogy az az értékesítés helyén,