HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 172/1

A nemzetközi közjog értelmében jogi hatállyal kizárólag az ENSZ-EGB eredeti szövegei rendelkeznek. Ennek az előírásnak a státusza és hatálybalépésének időpontja az ENSZ-EGB TRANS/WP.29/343 sz. státuszdokumentumának legutóbbi változatában ellenőrizhető a következő weboldalon:

http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Az Egyesült Nemzetek Szervezete Európai Gazdasági Bizottságának (ENSZ-EGB) 83. számú előírása – Egységes rendelkezések a járműveknek a motor tüzelőanyag-szükséglete szerinti szennyezőanyag-kibocsátása tekintetében történő jóváhagyásáról [2015/1038]

Tartalmaz minden olyan szöveget, amely az alábbi időpontig érvényes volt:

Az előírás 07. módosítássorozata – hatálybalépés dátuma: 2015. január 22.

TARTALOMJEGYZÉK

ELŐÍRÁS

1. Alkalmazási kör

2. Fogalommeghatározások

3. Jóváhagyási kérelem

4. Jóváhagyás

5. Követelmények és vizsgálatok

6. A járműtípus módosításai

7. Típusjóváhagyások kiterjesztései

8. A gyártás megfelelősége

9. A használatban lévő járművek megfelelősége

10. Szankciók nem megfelelő gyártás esetén

11. A gyártás végleges leállítása

12. Átmeneti rendelkezések

13. A jóváhagyási vizsgálatok elvégzéséért felelős műszaki szolgálatok és a típusjóváhagyó hatóságok neve és címe

1. függelék: A gyártásmegfelelőség vizsgálatára vonatkozó eljárás, ha a gyártó által megadott gyártástechnológiai szórás kielégítő

2. függelék: A gyártásmegfelelőség vizsgálatára vonatkozó eljárás, ha a gyártó által megadott gyártástechnológiai szórás nem kielégítő vagy nem áll rendelkezésre

3. függelék: A használatban lévő járművek megfelelőségének ellenőrzése

4. függelék: Statisztikai eljárás a használatban lévő járműveknek a szennyezőanyag-kibocsátások tekintetében vett megfelelőségének vizsgálatára

5. függelék: A használatban lévő járművek megfelelőségére vonatkozó felelősségek

6. függelék: A kipufogógáz-utókezelő rendszerükben reagenst használó járművekre vonatkozó követelmények

Mellékletek

1. melléklet: A motor és a jármű jellemzői, valamint a vizsgálatok elvégzésével kapcsolatos adatok

2. melléklet: Értesítés valamely járműtípusnak a gáz-halmazállapotú szennyezőanyag-kibocsátás tekintetében történő, a 83. előírás szerinti jóváhagyása megadásáról, kiterjesztéséről, elutasításáról, visszavonásáról vagy gyártásának végleges leállításáról

3. melléklet: A jóváhagyási jel elrendezése

4a. melléklet: I. típusú vizsgálat

5. melléklet: II. típusú vizsgálat (szén-monoxid-kibocsátás vizsgálata alapjárati fordulatszámon)

6. melléklet: III. típusú vizsgálat (a kartergáz-kibocsátás vizsgálata)

7. melléklet: IV. típusú vizsgálat (szikragyújtású motorral felszerelt járművek párolgási kibocsátásának meghatározása)

8. melléklet: VI. típusú vizsgálat (az átlagos szén-monoxid- és szénhidrogén-kibocsátás vizsgálata hidegindítás után, alacsony környezeti hőmérsékleten)

9. melléklet: V. típusú vizsgálat (a kibocsátásszabályozó berendezések tartósságának ellenőrzésére szolgáló vizsgálat leírása)

10. melléklet: A referencia-tüzelőanyagok specifikációi

10a. melléklet: A gáz-halmazállapotú referencia-tüzelőanyagok specifikációi

11. melléklet: Fedélzeti diagnosztikai rendszer (OBD) gépjárművekhez

12. melléklet: EGB-típusjóváhagyás megadása cseppfolyósított szénhidrogéngázzal (LPG-vel) vagy földgázzal/biometánnal hajtott jármű részére

13. melléklet: A periodikusan regeneráló rendszerrel felszerelt járművekre vonatkozó kibocsátásmérési eljárás

14. melléklet: A hibrid hajtású elektromos járművekre (HEV) vonatkozó kibocsátásmérési eljárás

1. ALKALMAZÁSI KÖR

Ez az előírás a gépjárművek típusjóváhagyására vonatkozóan állapít meg műszaki követelményeket.

Ezenkívül a használatban lévő járművek megfelelősége, a kibocsátásszabályozó berendezések tartóssága és a fedélzeti diagnosztikai rendszerek (OBD) tekintetében határoz meg szabályokat.

1.1. Ez az előírás az M1, M2, N1 és N2 (1) kategóriájú, legfeljebb 2 610 kg referenciatömegű járművekre vonatkozik.

A gyártó kérésére az ezen előírás alapján megadott típusjóváhagyás a fent említett járművekről kiterjeszthető az M1, M2, N1 és N2 kategóriájú, legfeljebb 2 840 kg referenciatömegű és az ezen előírásban meghatározott feltételeknek megfelelő járművekre.

2. FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK

Ezen előírás alkalmazásában:

2.1. „járműtípus”: olyan járművek csoportja, amelyek az alábbi jellemzők tekintetében nem különböznek egymástól: 2.1.1. az ezen előírás 4a. mellékletének A4a/3. táblázatában előírt referenciatömeggel kapcsolatosan meghatározott egyenértékű tehetetlenségi nyomaték; valamint 2.1.2. a motor és a jármű ezen előírás 1. mellékletében meghatározott jellemzői;

2.2. „referenciatömeg”: a jármű terheletlen tömege egységesen 100 kg-mal megnövelve az ezen előírás 4a. és 8. mellékletében leírt vizsgálathoz; 2.2.1. „terheletlen tömeg”: a menetkész jármű tömege, az egységesen 75 kg tömegű vezető, utasok vagy rakomány nélkül, a befogadóképessége 90 százalékáig feltöltött tüzelőanyag-tartállyal, valamint – adott esetben – a járműben található szokásos szerszámkészlettel és a pótkerékkel; 2.2.2. „menetkész tömeg”: az ezen előírás 1. mellékletének 2.6. szakaszában leírt tömeg, illetve a (vezetőn kívül) több mint 9 személy szállítására tervezett és kialakított járművek esetében az utaskísérő személy tömege (75 kg), amennyiben a kilenc vagy több ülés egyike utaskísérő ülés;

2.3. „legnagyobb tömeg”: a jármű gyártója által közölt, műszakilag megengedhető legnagyobb tömeg (ez a tömeg nagyobb is lehet, mint a nemzeti hatóság által engedélyezett legnagyobb tömeg);

2.4. „gáz-halmazállapotú szennyező anyagok”: a szennyezőanyag-kibocsátásban található szén-monoxid, nitrogénoxidok (nitrogéndioxid-egyenértékben (NO2) kifejezve), illetve szénhidrogének, amelyek feltételezett arányszáma: a) C1H2,525 cseppfolyósított szénhidrogéngáz (LPG) esetében; b) C1H4 földgáz és biometán esetében; c) C1H1,89O0,016 benzin (E5) esetében; d) C1H1,93O0,033 benzin (E10) esetében; e) C1H1,86O0,005 dízel (B5) esetében; f) C1H1,86O0,007 dízel (B7) esetében; g) C1H2,74O0,385 etanol (E85) esetében; h) C1H2,61O0,329 etanol (E75) esetében;

2.5. „szilárd szennyező anyagok”: a kipufogógáz olyan alkotórészei, amelyeket a hígított kipufogógázból 325 K (52 °C) maximális hőmérsékleten távolítanak el az ezen előírás 4a. mellékletének 4. függelékében leírt szűrők használatával; 2.5.1. „részecskék száma”: a hígított kipufogógázban jelenlévő 23 mm átmérőnél nagyobb összes részecske száma, miután azt az illékony anyag eltávolítása érdekében az ezen előírás 4a. mellékletének 5. függelékében leírt módon kondicionálták;

2.6. „kipufogógáz-kibocsátás”: a) szikragyújtású motoroknál a gáz-halmazállapotú és szilárd szennyezőanyag-kibocsátás; b) kompressziós gyújtású motoroknál a gáz-halmazállapotú szennyező anyagok, szilárd szennyező anyagok és részecskeszámok kibocsátása;

2.7. „párolgási kibocsátás”: a jármű tüzelőanyag-rendszeréből – nem pedig a kipufogórendszeréből – kiszabaduló szénhidrogéngőzök; 2.7.1. „tüzelőanyagtartály-szellőzési veszteségek”: olyan szénhidrogén-kibocsátás, amelyet a tüzelőanyag-tartályban bekövetkező hőmérséklet-változások okoznak (C1H2,33 arányt feltételezve). 2.7.2. „melegleállítási veszteségek”: bizonyos vezetési idő után az álló jármű tüzelőanyag-rendszeréből származó szénhidrogén-kibocsátás (C1 H2,20 arányt feltételezve);

2.8. „forgattyúsház”: a motor olyan belső vagy külső tereinek összessége, amelyeket belső vagy külső vezetékek csatlakoztatnak az olajteknőhöz, amelyeken keresztül a gázok és gőzök megszökhetnek;

2.9. „hidegindító berendezés”: olyan berendezés, amely ideiglenesen dúsítja a motor levegő–tüzelőanyag keverékét, ezzel segítve a motor indítását;

2.10. „indító segédberendezés”: olyan berendezés, amely a motor levegő–tüzelőanyag keverékének dúsítása nélkül segíti a motor indítását, például izzítógyertyák, a befecskendezés vezérlésének módosítása stb. használatával;

2.11. „motor hengerűrtartalma”: 2.11.1. az alternáló dugattyús motoroknál a névleges lökettérfogat; 2.11.2. a forgódugattyús (Wankel-) motoroknál az egy dugattyúra jutó égéstér névleges lökettérfogatának a kétszerese;

2.12. „kibocsátásszabályozó berendezések”: a jármű azon alkatrészei, amelyek szabályozzák és/vagy korlátozzák a kipufogógáz- és a párolgási kibocsátást;

2.13. „fedélzeti diagnosztikai rendszer (OBD)”: olyan, a szennyezőanyag-kibocsátás szabályozására szolgáló fedélzeti diagnosztikai rendszer, amely képes – a számítógép memóriájában tárolt hibakódok alapján – a valószínűsíthetően hibás működésű területek azonosítására;

2.14. „használatban lévő jármű vizsgálata”: az ezen előírás 9.2.1. szakasza szerint végrehajtott megfelelőségi vizsgálat és annak értékelése;

2.15. „megfelelő karbantartás és használat”: a vizsgált jármű szempontjából azt jelenti, hogy a jármű megfelel az ezen előírás 3. függelékében szereplő 2. szakaszban rögzített, a kiválasztott jármű elfogadásához szükséges feltételeknek;

2.16. „kiiktató eszköz”: olyan szerkezeti elem, amely érzékeli a hőmérsékletet, a jármű sebességét, a motor fordulatszámát, az átvitelfokozatot, a gyűjtőcső vákuumát vagy más paramétereket, és a kapott adatok alapján működésbe hozza, szabályozza, késlelteti vagy kikapcsolja a kibocsátásszabályozó rendszer bármely olyan részét, amely a jármű normál működése és használata során ésszerűen várható feltételek között csökkenti a rendszer hatékonyságát. Az ilyen szerkezeti elem nem tekinthető kiiktató eszköznek, ha 2.16.1. azt a motor sérülések vagy baleset elleni védelme és a jármű biztonságos üzemelése érdekében szerelik be; vagy 2.16.2. az csak a motorindításhoz szükséges feltételek között működik; vagy 2.16.3. a feltételeket lényegében tartalmazza az I. vagy a VI. típusú vizsgálati eljárás;

2.17. „járműcsalád”: olyan járműtípusok egy csoportja, amelyek az alapjármű műszaki adatai alapján azonosíthatók ezen előírás 12. mellékletének alkalmazásában;

2.18. „bio-tüzelőanyag”: biomasszából készült, közlekedéshez használt folyékony vagy gáz-halmazállapotú tüzelőanyag;

2.19. „jármű jóváhagyása”: a járműtípus jóváhagyása tekintettel az alábbi feltételek korlátozására (2): 2.19.1. ólommentes benzinnel, illetve ólommentes benzinnel és LPG-vel vagy földgázzal/biometánnal, avagy bio-tüzelőanyaggal („B” jóváhagyás) működő járművek esetében a jármű által kibocsátott kipufogógázokra, a párolgási kibocsátásra, a kartergáz-kibocsátásra, a kibocsátásszabályozó berendezések tartósságára, a hidegindítás utáni szennyezőanyag-kibocsátásra, valamint a fedélzeti diagnosztikai rendszerre vonatkozó korlátozások; 2.19.2. dízel tüzelőanyaggal („C” jóváhagyás), illetve dízel tüzelőanyaggal és bio-tüzelőanyaggal, avagy bio-tüzelőanyaggal üzemelő járművek esetében a gáz-halmazállapotú és szilárd szennyező anyagok kibocsátására, a kibocsátásszabályozó berendezések tartósságára és a fedélzeti diagnosztikai rendszerre vonatkozó korlátozások; 2.19.3. LPG-vel vagy földgázzal/biometánnal („D” jóváhagyás) működő járművek esetében a motor által kibocsátott gáz-halmazállapotú szennyező anyagokra, a kartergáz-kibocsátásra, a kibocsátásszabályozó berendezések tartósságára, a hidegindítás utáni szennyezőanyag-kibocsátásra, valamint a fedélzeti diagnosztikai rendszerre vonatkozó korlátozások;

2.20. „periodikusan regeneráló rendszer”: olyan szennyezésgátló eszköz (pl. katalizátor, részecskeszűrő), amely szabályos időközönként – mielőtt a jármű szokásos üzemmódban 4 000 km utat tenne meg – regenerálást igényel. Azokon a ciklusokon belül, amikor regenerálás történik, az előírt kibocsátási határértékek túlléphetők. Ha a szennyezésgátló eszköz regenerálására legalább egyszer sor kerül az I. típusú vizsgálat alatt, és a jármű előkészítési ciklusa alatt legalább egyszer már regenerálták, akkor folyamatosan regeneráló rendszernek tekinthető, amely nem igényel külön vizsgálati eljárást. Ezen előírás 13. melléklete nem alkalmazandó a folyamatosan regeneráló rendszerekre. A gyártó kérésére a periodikusan regeneráló rendszerre vonatkozó külön vizsgálati eljárást nem végzik el a regeneráló rendszeren, ha a gyártó, a műszaki szolgálat beleegyezésével, a típusjóváhagyást megadó hatóság elé tárt adatokkal bizonyítja, hogy a kibocsátási értékek a regenerálási ciklusok alatt az 5.3.1.4. szakaszban az adott jármű-kategóriára előírt határértékek alatt maradnak;

2.21. Hibrid hajtású járművek (HV) 2.21.1. A hibrid hajtású járművek (HV) általános meghatározása: „hibrid hajtású jármű (HV)”: a jármű meghajtásának céljára legalább két különböző energiaátalakítóval és két különböző (a járműben található) energiatároló rendszerrel ellátott jármű. 2.21.2. A hibrid hajtású elektromos jármű (HEV) meghatározása: „hibrid hajtású elektromos jármű (HEV)”: olyan jármű, amely a mechanikus hajtáshoz a járműben lévő mindkét következő tárolt energiaforrásból kap energiát (ideértve azokat a járműveket is, amelyek fogyó tüzelőanyagból csak arra vesznek fel energiát, hogy feltöltsék az elektromos- vagy egyéb energiát tároló eszközt): a) fogyó tüzelőanyag; b) akkumulátor, kondenzátor, lendkerék/generátor vagy más elektromos- vagy egyéb energiát tároló eszköz;

2.22. „egyfajta tüzelőanyaggal működő jármű”: olyan jármű, amely tervezése alapján elsődlegesen egyfajta tüzelőanyagot használ; 2.22.1. „egyfajta tüzelőanyaggal működő gázüzemű jármű”: olyan jármű, amelyet elsősorban LPG vagy földgáz/biometán vagy hidrogén tartós használatára terveztek, de vészhelyzet esetére vagy csak az indításhoz rendelkezik benzinüzemű rendszerrel is, amelyhez egy legfeljebb 15 literes benzintartály tartozik;

2.23. „kétfajta tüzelőanyaggal működő jármű”: olyan, két különálló tüzelőanyag-tároló rendszerrel rendelkező jármű, amely tervezése alapján egyszerre csak az egyik tüzelőanyagot használja. Mindkét tüzelőanyag egyidejű használata korlátozott mind a felhasználás mértékében, mind pedig annak időtartamában; 2.23.1. „kétfajta tüzelőanyaggal működő gázüzemű jármű”: olyan, kétfajta tüzelőanyaggal működő jármű, amely benzinnel (benzin üzemmód) is, illetve LPG-vel, földgázzal/biometánnal vagy hidrogénnel (gáz üzemmód) is működik;

2.24. „alternatív tüzelőanyaggal működő jármű”: olyan jármű, amely tervezése alapján képes a légköri hőmérsékleten és nyomáson gáz-halmazállapotú tüzelőanyagok vagy az alapvetően nem ásványolaj-származék tüzelőanyagok közül legalább egyfélével üzemelni;

2.25. „rugalmas tüzelőanyag-felhasználású jármű”: olyan jármű, amely egy tüzelőanyag-tároló rendszerrel rendelkezik és két vagy több tüzelőanyag különböző keverékeivel működik; 2.25.1. „rugalmas tüzelőanyag-felhasználású etanollal működő jármű”: olyan rugalmas tüzelőanyag-felhasználású jármű, amely benzinnel vagy legfeljebb 85 % etanolt tartalmazó benzin/etanol keverékkel (E85) működik; 2.25.2. „rugalmas tüzelőanyag-felhasználású biodízellel működő jármű”: olyan rugalmas tüzelőanyag-felhasználású jármű, amely ásványi dízellel vagy ásványi dízel/biodízel keverékkel működik;

2.26. „speciális szociális igényeket kielégítő járművek”: olyan M1 kategóriájú, dízelmotoros járművek, amelyek az alábbiak lehetnek: a) speciális célú, 2 000 kg-ot meghaladó referenciatömegű járművek (3); b) 2 000 kg-ot meghaladó referenciatömegű, a vezetővel együtt hét vagy több személy szállítására tervezett járművek, az M1G (3) kategóriájú járművek kivételével; c) 1 760 kg referenciatömeget meghaladó, kifejezetten kereskedelmi célból gyártott, kerekes szék járművön belüli használatára alkalmas járművek;

2.27. az ellenőrző rutin használat közbeni működési arányának (IUPRM) összefüggésében a „hidegindítás”: a motor hűtőközegének hőmérséklete (vagy azzal egyenértékű hőmérséklet) a motor indításakor legfeljebb 35 °C, és legfeljebb 7 K-nel magasabb a motor indításakor mérhető környezeti hőmérsékletnél (amennyiben az ismert);

2.28. „közvetlen befecskendezésű motor”: olyan motor, amely képes olyan üzemmódban működni, amelyben a tüzelőanyagot a szívószelepeken beszívott levegőbe fecskendezi;

2.29. „villamos erőátviteli rendszer”: olyan rendszer, amely egy vagy több energiatároló eszközből, egy vagy több áramkondicionáló eszközből és egy vagy több olyan villamos gépből áll, amely a tárolt elektromos energiát a jármű hajtása céljából a jármű kerekeire juttatott mechanikus energiává alakítja át;

2.30. „tisztán elektromos meghajtású jármű”: olyan jármű, amely csak villamos erőátviteli rendszerrel rendelkezik;

2.31. „hidrogén tüzelőanyag-cellás jármű”: olyan jármű, amely a hidrogénből származó kémiai energiát elektromos energiává átalakító tüzelőanyag-cellából kapja a meghajtáshoz szükséges energiát;

2.32. „hasznos teljesítmény”: próbapadon, a forgattyústengely vagy annak megfelelője végén, a segédberendezéseknek megfelelő motorsebességnél vagy fordulatszámnál, a 85. sz. előírás szerint mért és a légköri referenciaviszonyok mellett meghatározott teljesítmény;

2.33. „legnagyobb hasznos teljesítmény”: a motor teljes terhelés mellett mért, legnagyobb hasznos teljesítménye;

2.34. „legnagyobb 30 perces teljesítmény”: az elektromos hajtóműnek a 85. sz. előírás 5.3.2. szakasza szerint meghatározott, egyenáramon (DC) mért legnagyobb hasznos teljesítménye;

2.35. „hidegindítás”: a motor hűtőközegének hőmérséklete (vagy azzal egyenértékű hőmérséklet) a motor indításakor legfeljebb 35 °C, és legfeljebb 7 K-nel magasabb a motor indításakor mérhető környezeti hőmérsékletnél (amennyiben az ismert).

3. JÓVÁHAGYÁSI KÉRELEM

3.1. A járműtípusnak a kipufogógáz-kibocsátás, a kartergáz-kibocsátás, a párolgási kibocsátás, a kibocsátásszabályozó berendezések tartóssága, valamint a fedélzeti diagnosztikai (OBD) rendszer tekintetében történő jóváhagyására vonatkozó kérelmet a járműgyártónak vagy meghatalmazott képviselőjének kell benyújtania a típusjóváhagyó hatósághoz.

3.1.1. A gyártónak be kell nyújtania továbbá a következő információkat:

a) szikragyújtású motorral felszerelt járművek esetében a gyártó nyilatkozata a gyújtáshibáknak arról a legkisebb számáról az összes gyújtási esemény százalékában, amelyek – ha az ezen előírás 4a. mellékletében leírt I. típusú mérésnél a mérés kezdetétől fogva előfordulnak – az ezen előírás 11. mellékletének 3.3.2. szakaszában megadott kibocsátási határértékek túllépését okozhatják, vagy pedig a kipufogórendszer katalizátorának vagy katalizátorainak visszafordíthatatlan károsodáshoz vezető túlhevülését okozhatják;

b) részletes írásbeli információ, amely teljes körűen leírja a fedélzeti diagnosztikai rendszer funkcionális működési jellemzőit, beleértve a jármű kibocsátásszabályozó rendszere minden olyan elemének felsorolását, amelyet a fedélzeti diagnosztikai rendszer ellenőriz;

c) leírás arról a hibajelzőről, amellyel a fedélzeti diagnosztikai rendszer hiba előfordulását jelzi a járművezetőnek;

d) a gyártó nyilatkozata arról, hogy a fedélzeti diagnosztikai rendszer az ésszerűen feltételezhető vezetési körülmények között megfelel a használat közbeni működés tekintetében az ezen előírás 11. melléklete 1. függelékének 7. szakaszában előírt követelményeknek;

e) egy terv, amely részletesen leírja a számláló és a nevező megnövelésének műszaki kritériumait és annak indoklását azokban az ellenőrző rutinokban, amelyeknek meg kell felelniük az ezen előírás 11. melléklete 1. függelékének 7.2. és 7.3. szakaszában előírt követelményeknek, valamint tartalmazza a számlálóknak, a nevezőknek és az általános nevezőnek az ezen előírás 11. melléklete 1. függelékének 7.7. szakaszában ismertetett feltételek miatti letiltásának műszaki kritériumait és annak indoklását;

f) leírás azokról az intézkedésekről, amelyek megakadályozzák a kibocsátásszabályozó számítógép manipulálását és beállításainak megváltoztatását;

g) adott esetben az ezen előírás 11. melléklete 2. függelékében említett járműcsalád adatai;

h) adott esetben más típusjóváhagyások másolatai, olyan megfelelő adatokkal, melyek lehetővé teszik a jóváhagyás kiterjesztését és a romlási tényezők meghatározását.

3.1.2. Az ezen előírás 11. mellékletének 3. szakaszában leírt vizsgálatokhoz a típus-jóváhagyási vizsgálatért felelős műszaki szolgálat rendelkezésére kell bocsátani egy olyan járművet, amely a jóváhagyandó OBD-rendszerrel felszerelt járműtípust vagy járműcsaládot képviseli. Ha a műszaki szolgálat úgy ítéli meg, hogy a benyújtott jármű nem képviseli megfelelően az ezen előírás 11. mellékletének 2. függelékében leírt járműtípust vagy járműcsaládot, egy másik – vagy ha szükséges, egy további – járművet is rendelkezésre kell bocsátani az ezen előírás 11. mellékletének 3. bekezdése szerinti vizsgálathoz.

3.2. A kipufogógáz-kibocsátásra, a párolgási kibocsátásokra, a tartósságra és a fedélzeti diagnosztikai rendszerre (OBD) vonatkozó adatközlő lap mintája ezen előírás 1. mellékletében található. Az ezen előírás 1. mellékletének 3.2.12.2.7.6. szakaszában említett információkat az 1. függelékben, „Az OBD-vel kapcsolatos adatok” cím alatt található információkkal együtt mellékelni kell az ezen előírás 2. mellékletében leírt típus-jóváhagyási értesítéshez.

3.2.1. Adott esetben olyan egyéb típusjóváhagyások másolatait is be kell nyújtani, amelyek a jóváhagyások kiterjesztését, illetve a romlási tényezők megállapítását lehetővé tevő adatokat tartalmaznak.

3.3. Az ezen előírás 5. szakaszában leírt vizsgálatok céljából a jóváhagyási vizsgálatok végrehajtásáért felelős műszaki szolgálat rendelkezésére kell bocsátani egy, a jóváhagyásra benyújtott típust képviselő járműpéldányt.

3.3.1. Az ezen előírás 3.1. szakaszában említett kérelmet az ezen előírás 1. mellékletében mintaként szereplő adatközlő lapnak megfelelően kell összeállítani.

3.3.2. A 3.1.1. szakasz d) pontja esetében a gyártónak az ezen előírás 2. mellékletének 2. függelékében a fedélzeti diagnosztikai rendszer használat közbeni működésére vonatkozó előírásoknak való megfelelést igazoló gyártói megfelelőségi tanúsítványra megadott mintát kell használnia.

3.3.3. A 3.1.1. szakasz e) pontja esetében a jóváhagyást megadó típusjóváhagyó hatóságnak az ebben a pontban említett információkat kérésre a típusjóváhagyó hatóságok rendelkezésére kell bocsátania.

3.3.4. Ezen előírás 3.1.1. szakaszának d) és e) pontja esetében a típusjóváhagyó hatóságok nem adhatnak jóváhagyást a járműre, ha a gyártó által beadott információk nem felelnek meg a 11. melléklet 1. függelékének 7. szakaszában előírt követelményeknek. Ezen előírás 11. melléklete 1. függelékének 7.2., 7.3. és 7.7. szakasza alkalmazandó minden ésszerűen feltételezhető vezetési körülmény esetén. Az első és második alszakaszban ismertetett előírások végrehajtásának értékelésekor a típusjóváhagyó hatóságnak figyelembe kell vennie a technológia mindenkori fejlettségi szintjét.

3.3.5. Ezen előírás 3.1.1. szakaszának f) pontja esetében a kibocsátásszabályozó számítógép manipulálásának és beállításai megváltoztatásának megakadályozására tett intézkedések között lennie kell olyan frissítési lehetőségnek, amely a gyártó által jóváhagyott programot vagy kalibrációt használja.

3.3.6. Az A. táblázatban ismertetett mérésekhez a gyártó a típus-jóváhagyási vizsgálat végrehajtásáért felelős műszaki szolgálat rendelkezésére bocsát egy, a jóváhagyásra benyújtott típust képviselő járműpéldányt.

3.3.7. A rugalmas tüzelőanyag-felhasználású járművekre vonatkozó típus-jóváhagyási kérelemnek meg kell felelnie az ezen előírás 4.9.1. és 4.9.2. szakaszában előírt kiegészítő követelményeknek.

3.3.8. Egy rendszer, alkatrész vagy önálló műszaki egység gyártmányának a típusjóváhagyás utáni megváltozása nem jár automatikusan a típusjóváhagyás érvénytelenítésével, kivéve, ha eredeti jellemzői vagy műszaki paraméterei oly mértékben megváltoztak, hogy az érinti a motor működését vagy a kibocsátásszabályozó rendszert.

4. JÓVÁHAGYÁS

4.1. Ha az ezen módosítás szerint jóváhagyásra benyújtott jármű megfelel az ezen előírás 5. szakasza szerinti követelményeknek, akkor az adott járműtípust jóvá kell hagyni.

4.2. Mindegyik jóváhagyott típushoz jóváhagyási számot kell rendelni.

Ennek első két számjegye azt a módosítássorozatot jelzi, amely alapján a jóváhagyást megadták. Ugyanazon szerződő fél nem rendelheti ugyanazt a számot más járműtípushoz.

4.3. Egy járműtípusnak ezen előírás szerinti jóváhagyásáról, illetve a jóváhagyás kiterjesztéséről vagy elutasításáról értesíteni kell a megállapodásban részes és ezen előírást alkalmazó szerződő feleket az ezen előírás 2. mellékletében megadott mintának megfelelő nyomtatványon.

4.3.1. Az előírás jelenlegi szövegének módosítása esetén, ha például új határértékeket írnak elő, a megállapodásban részes szerződő feleket tájékoztatni kell arról, hogy a jóváhagyott járműtípusok közül melyek felelnek meg az új rendelkezéseknek.

4.4. Minden olyan járművön, amely megfelel az ezen előírás szerint jóváhagyott járműtípusnak, a jóváhagyási értesítésben megadott, könnyen hozzáférhető helyen, jól látható módon fel kell tüntetni egy nemzetközi jóváhagyási jelet, amely a következőkből áll:

4.4.1. egy kör, benne az „E” betű és a jóváhagyó ország egyedi azonosító száma (4);

4.4.2. ezen előírás száma, amelyet egy „R” betű, egy kötőjel és a jóváhagyási szám követ a 4.4.1. szakaszban előírt kör jobb oldalán;

4.4.3. a jóváhagyási jelnek a típus-jóváhagyási szám után még egy karaktert kell tartalmaznia, amely azt mutatja, hogy a jóváhagyást mely jármű-kategóriára és -osztályra vonatkozóan adták meg. Ezt a betűt ezen előírás 3. mellékletének A3/1. táblázata alapján kell kiválasztani.

4.5. Ha a jármű megfelel a megállapodáshoz mellékelt egy vagy több további előírás szerint egy abban az országban jóváhagyott járműtípusnak, amely ezen előírás alapján megadta a jóváhagyást, akkor a 4.4.1. szakaszban előírt jelet nem szükséges megismételni. Ilyen esetben az előírás és a jóváhagyás számát, valamint az összes olyan előírás kiegészítő jelét, amelyek szerint a jóváhagyást megadták ugyanabban az országban, amely ezen előírás alapján is megadta a jóváhagyást, az ezen előírás 4.4.1. szakaszában előírt jel jobb oldalán egymás alatt kell feltüntetni.

4.6. A jóváhagyási jelnek jól olvashatónak és eltávolíthatatlannak kell lennie.

4.7. A jóváhagyási jelet a jármű adattábláján vagy annak közelében kell elhelyezni.

4.7.1. Ezen előírás 3. mellékletében találhatók példák a jóváhagyási jel elrendezésére.

4.8. LPG-vel vagy földgázzal/biometánnal üzemelő járművekre vonatkozó kiegészítő követelmények

4.8.1. Az LPG-vel vagy földgázzal/biometánnal üzemelő járművekre vonatkozó kiegészítő követelményeket ezen előírás 12. melléklete tartalmazza.

4.9. Rugalmas tüzelőanyag-felhasználású járművekre vonatkozó kiegészítő követelmények

4.9.1. Rugalmas tüzelőanyag-felhasználású, etanol- vagy biodízel-üzemű jármű típusjóváhagyásához a járműgyártónak ismertetnie kell a jármű azon képességét, hogy alkalmazkodni tud a kereskedelemben kapható tetszőleges összetételű (legfeljebb 85 százalék etanolt tartalmazó) benzin-etanol keverékhez vagy dízel és biodízel tüzelőanyaghoz.

4.9.2. A rugalmas tüzelőanyag-felhasználású járműveknél a vizsgálatok között az egyik referencia-tüzelőanyagról a másikra való átállásnak a motorbeállítások kézi megváltoztatása nélkül kell megtörténnie.

4.10. A fedélzeti diagnosztikai rendszer tekintetében történő jóváhagyásra vonatkozó követelmények

4.10.1. A gyártónak biztosítania kell, hogy az összes jármű el legyen látva fedélzeti diagnosztikai rendszerrel.

4.10.2. A fedélzeti diagnosztikai rendszereket úgy kell kialakítani, legyártani és a járműbe beépíteni, hogy képesek legyenek a jármű teljes élettartama alatt a funkciócsökkenések vagy működési hibák típusainak felismerésére.

4.10.3. A fedélzeti diagnosztikai rendszernek a szokásos használati körülmények között meg kell felelnie ezen előírás követelményeinek.

4.10.4. Az ezen előírás 11. mellékletének 1. függeléke szerinti hibás alkatrésszel történő vizsgálat során a fedélzeti diagnosztikai rendszer hibajelzőjének működésbe kell lépnie. A vizsgálat során a fedélzeti diagnosztikai rendszer hibajelzője az ezen előírás 11. mellékletében megadott fedélzeti diagnosztikai küszöbértékek alatti kibocsátások esetében is működésbe léphet.

4.10.5. A gyártónak biztosítania kell, hogy a fedélzeti diagnosztikai rendszer minden ésszerűen feltételezhető vezetési körülmény között megfeleljen a használat közbeni működés tekintetében ezen előírás 11. melléklete 1. függelékének 7. szakaszában előírt követelményeknek.

4.10.6. A gyártónak biztosítania kell a használat közbeni működésre vonatkozó, a jármű fedélzeti diagnosztikai rendszere által az ezen előírás 11. melléklete 1. függelékének 7.6. szakasza szerint tárolt és továbbított adatok kódolás nélküli könnyű elérhetőségét a nemzeti hatóságok és független gazdasági szereplők számára.

5. KÖVETELMÉNYEK ÉS VIZSGÁLATOK

Kis sorozatú gyártók

Az ebben a szakaszban foglalt követelmények alternatívájaként azok a járműgyártók, amelyek éves termelése világviszonylatban kevesebb 10 000 egységnél, az alábbi táblázatban meghatározott követelmények alapján is kaphatnak jóváhagyást.

Jogszabály Követelmények A Kaliforniai Törvénykönyv (California Code of Regulations) 13. címének 1961(a) és 1961(b)(1)(C)(1) bekezdései a 2001-es és későbbi évjáratú járműmodellek esetében, valamint 1968.1., 1968.2., 1968.5., 1976. és 1975. bekezdései. Kiadja a Barclays Publishing. A típusjóváhagyást a Kaliforniai Törvénykönyv szerint kell megadni a könnyűgépjármű legújabb évjáratú modelljére.

Az ezen előírás 5. mellékletében előírt, a közlekedési alkalmassági vizsgálathoz szükséges kibocsátásméréseket el kell végezni, illetve az ezen előírás 11. mellékletének 5. szakaszában a jármű fedélzeti diagnosztikai információihoz való hozzáférésre vonatkozó követelményeket azonban teljesíteni kell a kibocsátások tekintetében történő jóváhagyás e szakasz szerinti megszerzéséhez.

A típusjóváhagyó hatóságnak tájékoztatnia kell a szerződő felek többi típusjóváhagyó hatóságát az e szakasz szerint megadott minden egyes típusjóváhagyás feltételeiről.

5.1. Általános követelmények

5.1.1. A szennyező anyagok kibocsátását befolyásoló alkatrészeket úgy kell megtervezni, legyártani és összeszerelni, hogy a rendeltetésszerű használat során az üzem közbeni rázkódások ellenére a jármű megfeleljen ezen előírás rendelkezéseinek.

5.1.2. Ezen előírás rendelkezéseinek megfelelően a gyártó műszaki intézkedéseinek biztosítaniuk kell a kipufogógáz-kibocsátás és a párolgási kibocsátás hatékony korlátozását a jármű szokásos élettartama alatt és normál üzemi feltételek között. Ez magában foglalja a kibocsátásszabályozó rendszerekben használt tömlők és csatlakozók biztonságát is, amelyeket úgy kell kialakítani, hogy megfeleljenek az eredetileg tervezett célnak. A kipufogógáz-kibocsátás szempontjából ezeket a rendelkezéseket teljesítettnek kell tekinteni, ha az ezen előírás 5.3.1. és 8.2. szakaszában előírtakat betartják. A párolgási kibocsátás szempontjából ezeket a rendelkezéseket teljesítettnek kell tekinteni, ha az ezen előírás 5.3.4. és 8.4. szakaszában előírtakat betartják.

5.1.2.1. Kiiktató eszköz használata tilos.

5.1.3. A benzintartályok töltőnyílásai

5.1.3.1. Ezen előírás 5.1.3.2. szakaszának figyelembevételével a benzin- vagy etanoltartály töltőnyílását úgy kell kialakítani, hogy 23,6 mm vagy annál nagyobb külső átmérőjű töltőpisztoly-betöltőcsővel ne lehessen feltölteni.

5.1.3.2. Ezen előírás 5.1.3.1. szakasza nem érvényes azokra a járművekre, amelyeknél mindkét alábbi feltétel teljesül:

5.1.3.2.1. a járművet úgy tervezték és alakították ki, hogy a gáz-halmazállapotú szennyező anyagok kibocsátásának ellenőrzésére szolgáló egyik berendezést sem befolyásolja hátrányosan az ólmozott benzin; valamint

5.1.3.2.2. a járművet feltűnően, jól olvasható és letörölhetetlen módon megjelölték az ólmozatlan benzin ISO 2575:1982 szabványban előírt jelével olyan helyen, amely azonnal észrevehető a benzintartályt feltöltő személy számára. Kiegészítő jelölések használata megengedett.

5.1.4. Gondoskodni kell arról, hogy a tanksapka hiánya esetén se következhessen be túlzott mértékű párolgási kibocsátás, illetve tüzelőanyag-kiömlés. Ez az alábbi megoldások egyikével érhető el:

5.1.4.1. automatikusan nyíló és záródó, nem eltávolítható tanksapka;

5.1.4.2. olyan tervezési jellemzők, amelyekkel a tanksapka hiánya esetén elkerülhető a túlzott párolgási kibocsátás; vagy

5.1.4.3. bármilyen más megoldás, amellyel ugyanez a hatás érhető el. Ilyen megoldások lehetnek például (a teljesség igénye nélkül) a rögzített vagy láncra fűzött tanksapka, vagy a tanksapkához ugyanannak a kulcsnak a használata, amely a jármű indítására is szolgál. Ebben az esetben úgy kell kialakítani a tanksapkát, hogy a kulcsot csak akkor lehessen eltávolítani, ha a tanksapka zárt helyzetben van.

5.1.5. Az elektronikus rendszer biztonságára vonatkozó rendelkezések

5.1.5.1. Minden kibocsátásszabályozó számítógéppel felszerelt járműnek rendelkeznie kell a gyártó által nem engedélyezett módosításokat megakadályozó funkciókkal. A gyártónak engedélyeznie kell a módosításokat abban az esetben, ha azok a jármű diagnosztizálásához, karbantartásához és javításához, műszaki ellenőrzéséhez, feljavításához vagy javításához szükségesek. Az átprogramozható számítógépes kódoknak és működési paramétereknek védetteknek kell lenniük az illetéktelen beavatkozással szemben, és legalább olyan szintű védelmet kell biztosítaniuk, mint a 2001. március 15-i kiadású ISO DIS 15031-7 szabvány (SAE J2186, 1996. október) rendelkezéseinek. Minden kivehető kalibrálási memóriachipet tokozva, leplombált tartóban kell elhelyezni vagy elektronikus algoritmusokkal kell védeni, és biztosítani kell, hogy ezeket csak speciális eszközökkel és különleges eljárásokkal lehessen kicserélni. Csak a kibocsátási kalibrációval vagy a járműlopás elleni védekezéssel közvetlenül kapcsolatos funkciók kaphatnak ilyen védelmet.

5.1.5.2. Gondoskodni kell arról, hogy a motornak a számítógép által kódolt üzemi paramétereit csak speciális eszközökkel és eljárásokkal lehessen megváltoztatni (pl. forrasztott vagy zárt számítógép-összetevőket, illetve plombált vagy forrasztott számítógépházat kell használni).

5.1.5.3. Mechanikus tüzelőanyag-befecskendező szivattyúval felszerelt kompressziós gyújtású motor esetében a gyártóknak megfelelő intézkedésekkel meg kell akadályozniuk, hogy használat közben illetéktelenül meg lehessen változtatni a maximálisan betölthető tüzelőanyag-mennyiséget.

5.1.5.4. A gyártók a típusjóváhagyó hatóságtól kérelmezhetik felmentésüket valamelyik követelmény alól azokra a járművekre vonatkozóan, amelyek valószínűleg nem igényelnek védelmet. Amikor a típusjóváhagyó hatóság a felmentés megadásáról dönt, figyelembe veszi többek között a teljesítménychipek elérhetőségét, a jármű teljesítőképességét, valamint tervezett eladási mennyiségét.

5.1.5.5. Azoknak a gyártóknak, akik programozható számítógépes kódrendszereket használnak (pl. EEPROM = elektromosan törölhető, programozható, csak olvasható memória), meg kell akadályozniuk az illetéktelen átprogramozást. A gyártóknak az illetéktelen beavatkozás ellen fejlett védelmi stratégiákat és olyan írásvédelmi funkciókat kell használniuk, amelyekhez a gyártó által kezelt külső számítógépen elektronikus hozzáférési jogosultság szükséges. A típusjóváhagyó hatóság más illetéktelen beavatkozás elleni védelmi módszereket is jóváhagyhat, ha azok megfelelő szintű védelmet biztosítanak.

5.1.6. Lehetővé kell tenni a jármű közlekedési alkalmassági vizsgálaton történő ellenőrzését, hogy meg lehessen állapítani a teljesítményét a 5.3.7. szakasz szerint összegyűjtött adatok viszonylatában. Ha ez a vizsgálat különleges eljárást igényel, annak részleteit a karbantartási kézikönyvnek (vagy azzal egyenértékű dokumentumnak) kell tartalmaznia. Ez a különleges eljárás nem igényelhet más szerszámokat vagy berendezéseket, mint amelyekkel a jármű fel van szerelve.

5.2. A vizsgálat menete

Az A. táblázat a jármű típusjóváhagyására vonatkozó különböző lehetséges eljárásokat mutatja be.

5.2.1. Szikragyújtású motorral meghajtott járműveken és szikragyújtású motorral felszerelt hibrid hajtású elektromos járműveken a következő vizsgálatokat kell elvégezni:

I. típus (az átlagos kipufogógáz-kibocsátás ellenőrzése hidegindítás után);

II. típus (szén-monoxid-kibocsátás vizsgálata alapjárati fordulatszámon);

III. típus (kartergáz-kibocsátás);

IV. típus (párolgási kibocsátás);

V. típus (szennyezésgátló berendezések tartóssága);

VI. típus (az átlagos szén-monoxid- és szénhidrogén-kibocsátás vizsgálata hidegindítás után, alacsony környezeti hőmérsékleten);

a fedélzeti diagnosztikai rendszer vizsgálata;

a motorteljesítmény vizsgálata.

5.2.2. Szikragyújtású motorral meghajtott járműveken és szikragyújtású, LPG- vagy földgáz-/biometán-üzemű motorral felszerelt (egy tüzelőanyaggal működő vagy kettős üzemű) hibrid hajtású elektromos járműveken a következő vizsgálatokat kell elvégezni (az A. táblázat szerint):

I. típus (az átlagos kipufogógáz-kibocsátás ellenőrzése hidegindítás után);

II. típus (szén-monoxid-kibocsátás vizsgálata alapjárati fordulatszámon);

III. típus (kartergáz-kibocsátás);

IV. típus (párolgási kibocsátás), ha alkalmazandó;

V. típus (szennyezésgátló berendezések tartóssága);

VI. típus (az átlagos szén-monoxid- és szénhidrogén-kibocsátás vizsgálata hidegindítás után, alacsony környezeti hőmérsékleten);

a fedélzeti diagnosztikai rendszer vizsgálata;

a motorteljesítmény vizsgálata.

5.2.3. Kompressziós gyújtású motorral meghajtott járműveken és kompressziós gyújtású motorral felszerelt hibrid hajtású elektromos járműveken a következő vizsgálatokat kell elvégezni:

I. típus (az átlagos kipufogógáz-kibocsátás ellenőrzése hidegindítás után);

V. típus (szennyezésgátló berendezések tartóssága);

a fedélzeti diagnosztikai rendszer vizsgálata.

A táblázat

Követelmények

A vizsgálati követelmények alkalmazása típusjóváhagyáshoz és kiterjesztéshez

Jármű-kategória Szikragyújtású motorral felszerelt járművek, ideértve a hibrid járműveket is Kompressziós gyújtású motorral felszerelt járművek, ideértve a hibrid járműveket is Egyfajta tüzelőanyag Kétfajta tüzelőanyag (5) Rugalmas tüzelőanyag-felhasználás (5) Rugalmas tüzelőanyag-felhasználás Egyfajta tüzelőanyag Referencia-tüzelőanyag Benzin (E5/E10) (11) LPG Föld-gáz/bio-metán Hidrogén (ICE) (9) Benzin (E5/E10) (11) Benzin (E5/E10) (11) Benzin (E5/E10) (11) Benzin (E5/E10) (11) Dízel (B5/B7) (11) Dízel (B5/B7) (11) LPG Földgáz/biometán Hidrogén (ICE) (9) Etanol (E85) Biodízel Gáz-halmazállapotú szennyező anyagok (I. típusú vizsgálat) Igen Igen Igen Igen (8) Igen (mindkét tüzelőanyag) Igen (mindkét tüzelőanyag) Igen (mindkét tüzelőanyag) (8) Igen (mindkét tüzelőanyag) Igen (csak B5/B7) (6) (11) Igen Részecsketömeg és részecskeszám (I. típusú vizsgálat) Igen (10) — — — Igen (csak benzin) (10) Igen (csak benzin) (10) Igen (csak benzin) (10) Igen (mindkét tüzelőanyag) (10) Igen (csak B5/B7) (6) (11) Igen Alapjárati kibocsátás (II. típusú vizsgálat) Igen Igen Igen — Igen (mindkét tüzelőanyag) Igen (mindkét tüzelőanyag) Igen (csak benzin) Igen (mindkét tüzelőanyag) — — Forgattyúsházból származó kibocsátás (III. típusú vizsgálat) Igen Igen Igen — Igen (csak benzin) Igen (csak benzin) Igen (csak benzin) Igen (csak benzin) — — Párolgási kibocsátás (IV. típusú vizsgálat) Igen — — — Igen (csak benzin) Igen (csak benzin) Igen (csak benzin) Igen (csak benzin) — — Tartósság (V. típusú vizsgálat) Igen Igen Igen Igen Igen (csak benzin) Igen (csak benzin) Igen (csak benzin) Igen (csak benzin) Igen (csak B5/B7) (6) (11) Igen Kibocsátás kis hőmérsékleten (VI. típusú vizsgálat) Igen — — — Igen (csak benzin) Igen (csak benzin) Igen (csak benzin) Igen (7) (mindkét tüzelőanyag) — — A használatban lévő járművek megfelelősége Igen Igen Igen Igen Igen (mindkét tüzelőanyag) Igen (mindkét tüzelőanyag) Igen (mindkét tüzelőanyag) Igen (mindkét tüzelőanyag) Igen (csak B5/B7) (6) (11) Igen Fedélzeti diagnosztika Igen Igen Igen Igen Igen Igen Igen Igen Igen Igen

5.3. A vizsgálatok leírása

5.3.1. I. típusú vizsgálat (kipufogógáz-kibocsátások ellenőrzése hidegindítás után)

5.3.1.1. Az 1. ábra az I. típusú vizsgálat végrehajtásának lehetőségeit mutatja be. Ezt a vizsgálatot az 1. szakaszban említett valamennyi járművön végre kell hajtani.

5.3.1.2. A járművet olyan görgős fékpadra kell helyezni, amely terhelés- és tehetetlenségi szimulációt lehetővé tevő eszközökkel van felszerelve.

5.3.1.2.1. A vizsgálatot, amely összesen 19 perc 40 másodpercig tart, valamint egy 1. és egy 2. részből áll, megszakítás nélkül kell elvégezni. A gyártó beleegyezésével egy legfeljebb 20 másodperces, mintavétel nélküli időszakot be lehet iktatni az 1. rész vége és a 2. rész kezdete közé a vizsgálóberendezés beállításának megkönnyítése érdekében.

5.3.1.2.1.1. Az I. típusú vizsgálat során az LPG- vagy földgáz-/biometán-üzemű járműveknél meg kell vizsgálni az LPG vagy földgáz/biometán tüzelőanyag összetételének változását az ezen előírás 12. mellékletében előírtak szerint. A benzinnel vagy LPG-vel, illetve földgázzal/biometánnal is üzemeltethető járműveket mindkét tüzelőanyag használatával meg kell vizsgálni, és az LPG vagy földgáz/biometán tüzelőanyag használatával végzett vizsgálatok során ellenőrizni kell azok összetételének változását ezen előírás 12. mellékletének előírásai szerint.

5.3.1.2.1.2. Az 5.3.1.2.1.1. szakasz követelményeitől eltérve azok a járművek, amelyek benzinnel vagy gáz-halmazállapotú tüzelőanyaggal is üzemeltethetőek, de olyan, csak vészhelyzet esetén vagy csak indításhoz használható benzinüzemű rendszerrel vannak felszerelve, amelyhez egy legfeljebb 15 literes benzintartály tartozik, az I. típusú vizsgálat szempontjából olyan járműveknek minősülnek, amelyek csak gáz-halmazállapotú tüzelőanyaggal működtethetőek.

5.3.1.2.2. A vizsgálat 1. része négy elemi városi ciklusból épül fel. Minden elemi városi ciklus 15 szakaszból áll (alapjárat, gyorsítás, állandó sebesség, lassítás stb.).

5.3.1.2.3. A vizsgálat 2. része egy városon kívüli ciklust tartalmaz. A városon kívüli ciklus 13 szakaszból áll (alapjárat, gyorsítás, állandó sebesség, lassítás stb.).

5.3.1.2.4. A vizsgálat alatt a kipufogógázt hígítják, és egy vagy több zsákba arányos mintát vesznek. A vizsgált jármű kipufogógázait hígítják, mintát vesznek belőle, és az alábbiakban leírt eljárás szerint elemzik, majd megmérik a hígított kipufogógáz teljes térfogatát. A kompressziós gyújtású motorral felszerelt járműveknél nemcsak a szén-monoxid, a szénhidrogén és a nitrogénoxid, hanem a szilárd szennyező anyagok kibocsátását is feljegyzik.

5.3.1.3. A vizsgálatot az ezen előírás 4a. mellékletében leírt I. típusú vizsgálati eljárással hajtják végre. A gázok összegyűjtéséhez és elemzéséhez alkalmazott módszereknek meg kell felelniük az ezen előírás 4a. mellékletének 2. és 3. függelékében foglalt követelményeknek, valamint a részecskék mintavételezéséhez és elemzéséhez alkalmazott módszereknek meg kell felelniük az ezen előírás 4a. mellékletének 4. és 5. függelékében foglalt előírásoknak.

5.3.1.4. Az 5.3.1.5. szakasz követelményeitől függően a vizsgálatot háromszor kell megismételni. Az eredményeket meg kell szorozni az 5.3.6. szakasz 3. táblázatában előírt megfelelő romlási tényezőkkel, és a 2.20. szakaszban meghatározott periodikusan regeneráló rendszer esetében azokat az ezen előírás 13. mellékletében megadott Ki tényezőkkel is meg kell szorozni. A gáz-halmazállapotú kibocsátások eredményül kapott tömege, valamint a kiszámított részecsketömeg és részecskeszám nem haladhatja meg az alábbi 1. táblázatban megadott határértékeket:

1. táblázat

Kibocsátási határérték

Referenciatömeg (RM) (kg) Határértékek Szén-monoxid tömege (CO) Összes szénhidrogén tömege (THC) Metántól különböző szénhidrogének tömege (NMHC) Nitrogén-oxidok tömege (NOx) Szénhidrogének és nitrogén-oxidok kombinált tömege (THC + NOx) Részecskék tömege (PM) Részecskék száma (PN) L1 (mg/km) L2 (mg/km) L3 (mg/km) L4 (mg/km) L2 + L4 (mg/km) L5 (mg/km) L6 (#/km) Kategória Osztály PI CI PI CI PI CI PI CI PI CI PI (12) CI PI (12) (13) CI M — Valamennyi 1 000 500 100 — 68 — 60 80 — 170 4,5 4,5 6,0 × 1011 6,0 × 1011 N1 I. RM ≤ 1 305 1 000 500 100 — 68 — 60 80 — 170 4,5 4,5 6,0 × 1011 6,0 × 1011 II. 1 305 < RM ≤ 1 760 1 810 630 130 — 90 — 75 105 — 195 4,5 4,5 6,0 × 1011 6,0 × 1011 III. 1 760 < RM 2 270 740 160 — 108 — 82 125 — 215 4,5 4,5 6,0 × 1011 6,0 × 1011 N2 — Valamennyi 2 270 740 160 — 108 — 82 125 — 215 4,5 4,5 6,0 × 1011 6,0 × 1011 PI szikragyújtás. CI kompressziós gyújtás.

5.3.1.4.1. Az 5.3.1.4. szakasz követelményei ellenére minden egyes szennyező anyagnál vagy szennyezőanyag-kombinációnál a három mért tömeg közül az egyik – legfeljebb 10 százalékkal –meghaladhatja az előírt határértéket, feltéve, hogy a három mérési eredmény számtani átlaga az előírt határérték alatt van. Ha egynél több szennyező anyag haladja meg az előírt határértékeket, lényegtelen, hogy ezeket az értékeket ugyanabban vagy különböző vizsgálatokban mérték.

5.3.1.4.2. Ha a vizsgálatokat gáz-halmazállapotú tüzelőanyaggal végzik, a gáz-halmazállapotú kibocsátások mért tömege nem haladhatja meg az 1. táblázatban a benzinmotoros járművekre előírt határértékeket.

5.3.1.5. Az 5.3.1.4. szakaszban előírt vizsgálatok számát a következőkben meghatározott feltételek között (ahol V1 az első és V2 a második vizsgálat eredménye) minden egyes korlátozás alá eső szennyező anyagra vagy két szennyező anyag együttes kibocsátására vonatkozóan csökkenteni kell.

5.3.1.5.1. Csak egy vizsgálatot kell elvégezni, ha minden egyes korlátozás alá eső szennyező anyagra vagy két szennyező anyag együttes kibocsátására kapott eredmény kisebb vagy egyenlő, mint 0,70 L (azaz V1 ≤ 0,70 L).

5.3.1.5.2. Ha az 5.3.1.5.1. szakasz követelményei nem teljesülnek, csak két vizsgálatot kell elvégezni, amennyiben az alábbi követelmények minden egyes korlátozás alá eső szennyező anyagra vagy két szennyező anyag együttes kibocsátására vonatkozólag teljesülnek:

V1 ≤ 0,85 L és V1 + V2 ≤ 1,70 L és V2 ≤ L.

1. ábra

Az I. típusú típusjóváhagyás folyamatábrája

5.3.2. II. típusú vizsgálat (szén-monoxid-kibocsátás vizsgálata alapjárati fordulatszámon)

5.3.2.1. Ezt a vizsgálatot minden szikragyújtású motorral meghajtott járművön el kell végezni az alábbiak szerint:

5.3.2.1.1. azokat a járműveket, amelyek benzinnel vagy LPG-vel, illetve földgáz/biometán tüzelőanyaggal is működtethetők, a II. típusú vizsgálat során mindkét tüzelőanyaggal meg kell vizsgálni;

5.3.2.1.2. Az 5.3.2.1.1. szakasz követelményeitől eltérve azok a járművek, amelyek benzinnel vagy gáz-halmazállapotú tüzelőanyaggal is üzemeltethetőek, de olyan, csak vészhelyzet esetén vagy csak indításhoz használható benzinüzemű rendszerrel vannak felszerelve, amelyhez egy legfeljebb 15 literes benzintartály tartozik, a II. típusú vizsgálat szempontjából olyan járműveknek minősülnek, amelyek csak gáz-halmazállapotú tüzelőanyaggal működtethetőek.

5.3.2.2. Az ezen előírás 5. mellékletében ismertetett II. típusú vizsgálat esetén a normál alapjárati fordulatszámon a legnagyobb megengedett szén-monoxid-tartalom az, amelyet a járműgyártó a kipufogógáz legnagyobb megengedett szén-monoxid-tartalmaként megadott. A maximális szén-monoxid-tartalom azonban nem lépheti túl a 0,3 térfogatszázalékot.

Emelt alapjárati fordulatszámon a szén-monoxidnak a kipufogógáz térfogatára vonatkoztatott mennyisége nem haladhatja meg a 0,2 térfogatszázalékot akkor, amikor a fordulatszám legalább 2 000 ford./perc és a lambda 1 ± 0,03, illetve a gyártó előírásainak megfelelően.

5.3.3. III. típusú vizsgálat (a kartergáz-kibocsátás vizsgálata)

5.3.3.1. Ezt a vizsgálatot az 1. szakaszban említett valamennyi járművön el kell végezni, kivéve a kompressziós gyújtású járműveket.

5.3.3.1.1. Azokat a járműveket, amelyek benzinnel vagy LPG-vel, illetve földgázzal is működtethetők, a III. típusú vizsgálat során csak benzinnel kell megvizsgálni.

5.3.3.1.2. Az 5.3.3.1.1. szakasz követelményeitől eltérve azok a járművek, amelyek benzinnel vagy gáz-halmazállapotú tüzelőanyaggal is üzemeltethetőek, de olyan, csak vészhelyzet esetén vagy csak indításhoz használható benzinüzemű rendszerrel vannak felszerelve, amelyhez egy legfeljebb 15 literes benzintartály tartozik, a III. típusú vizsgálat szempontjából olyan járműveknek minősülnek, amelyek csak gáz-halmazállapotú tüzelőanyaggal működtethetőek.

5.3.3.2. Az ezen előírás 6. melléklete szerint végzett vizsgálat esetén a motor forgattyúsházának szellőzőrendszere nem engedheti, hogy kartergáz jusson a légkörbe.

5.3.4. IV. típusú vizsgálat (szikragyújtású motorral felszerelt járművek párolgási kibocsátásának meghatározása)

5.3.4.1. Ezt a vizsgálatot az 1. szakaszban említett valamennyi járművön el kell végezni, kivéve a kompressziós gyújtású járműveket és az LPG-vel vagy földgáz/biometán tüzelőanyaggal működő járműveket.

5.3.4.1.1. Azokat a járműveket, amelyek benzinnel vagy LPG-vel, illetve földgáz/biometán tüzelőanyaggal is működtethetőek, a IV. típusú vizsgálat során csak benzinnel kell vizsgálni.

5.3.4.2. Az ezen előírás 7. melléklete szerint végzett vizsgálat során a párolgási kibocsátás nem haladhatja meg a 2 g/vizsgálat értéket.

5.3.5. VI. típusú vizsgálat (az átlagos szén-monoxid- és szénhidrogén-kibocsátás vizsgálata hidegindítás után, alacsony környezeti hőmérsékleten)

5.3.5.1. Ezt a vizsgálatot az 1. szakaszban említett valamennyi járművön el kell végezni, kivéve a kompressziós gyújtású járműveket.

A kompressziós gyújtású járműveknél a típusjóváhagyás kérésekor azonban a gyártónak be kell nyújtania a típusjóváhagyó hatósághoz olyan információkat, amelyek bizonyítják, hogy az NOx-utókezelő elegendően magas hőmérsékletet ér el ahhoz, hogy a VI. típusú vizsgálatban leírt – 7 °C-os hidegindítás után 400 s-on belül hatékonyan működjön.

Ezenkívül a gyártónak információkat kell szolgáltatnia a típusjóváhagyó hatóság részére a kipufogógáz-visszavezető rendszer működési stratégiájáról, beleértve az alacsony hőmérsékleteken való működéssel kapcsolatos információkat is.

Az információknak tartalmazniuk kell a kibocsátásokra gyakorolt hatások leírását is.

A típusjóváhagyó hatóság nem adhatja meg a típusjóváhagyást, ha a benyújtott információ nem elégséges annak igazolására, hogy az utókezelő a megadott időn belül ténylegesen eléri a hatékony működéshez elegendően magas hőmérsékletet.

5.3.5.1.1. A járművet olyan görgős fékpadra kell helyezni, amely terhelés- és tehetetlenségi szimulációt lehetővé tevő eszközökkel van felszerelve.

5.3.5.1.2. A vizsgálat az I. típusú vizsgálat 1. részének négy elemi városi menetciklusából áll. Az 1. részben szereplő vizsgálatot ezen előírás 4a. mellékletének 6.1.1. szakasza írja le, és ugyanezen melléklet A4a/1. ábrája mutatja be. Az összesen 780 másodpercen keresztül tartó, alacsony környezeti hőmérsékleten folytatott vizsgálatot megszakítás nélkül és a motor indulásától kell elvégezni.

5.3.5.1.3. Az alacsony környezeti hőmérsékletű vizsgálatot 266 K (– 7 °C) környezeti hőmérsékleten kell végrehajtani. A vizsgálat végrehajtása előtt a vizsgálandó járműveket egységes módon kell kondicionálni, hogy a vizsgálati eredmények megismételhetőek legyenek. A kondicionálást és a többi vizsgálati eljárást az ezen előírás 8. mellékletében előírtak szerint kell elvégezni.

5.3.5.1.4. A vizsgálat közben a kipufogógázokat hígítják, és arányos mennyiségű mintát gyűjtenek. A vizsgált jármű kipufogógázait hígítják, mintát vesznek belőle, és az ezen előírás 8. mellékletében leírt eljárás szerint elemzik, majd megmérik a hígított kipufogógáz teljes térfogatát. Elemzik a hígított kipufogógázok szén-monoxid- és teljes szénhidrogén-tartalmát.

5.3.5.2. Az 5.3.5.2.2. és az 5.3.5.3. szakasz követelményeitől függően a vizsgálatot háromszor kell elvégezni. A szén-monoxid- és a szénhidrogén-kibocsátás mért tömege nem haladhatja meg a 2. táblázatban szereplő határértékeket.

2. táblázat

Kibocsátási határérték a szén-monoxid- és szénhidrogén-kibocsátás hidegindítás utáni vizsgálatához

Vizsgálati hőmérséklet 266 K (– 7 °C) Jármű-kategória Osztály Szén-monoxid tömege (CO) L1 (g/km) Szénhidrogének tömege (HC) L2 (g/km) M — 15 1,8 N1 I. 15 1,8 II. 24 2,7 III. 30 3,2 N2 — 30 3,2

5.3.5.2.1. Az 5.3.5.2. szakasz követelményei ellenére minden egyes szennyező anyagnál a három mérési eredmény közül egy legfeljebb 10 százalékkal túllépheti az előírt határértéket, feltéve, hogy a három mérési eredmény számtani átlaga az előírt határérték alatt van. Ha egynél több szennyező anyag haladja meg az előírt határértékeket, lényegtelen, hogy ezeket az értékeket ugyanabban vagy különböző vizsgálatokban mérték.

5.3.5.2.2. Az 5.3.5.2. szakaszban előírt vizsgálatok száma – a gyártó kérésére – 10-re növelhető, ha az első három eredmény számtani átlaga kisebb, mint a határérték 110 százaléka. Ebben az esetben a vizsgálat után teljesítendő követelmény az, hogy mind a 10 eredmény számtani átlagának a határértéknél kisebbnek kell lennie.

5.3.5.3. Az 5.3.5.2. szakaszban leírt vizsgálatok számát az 5.3.5.3.1. és az 5.3.5.3.2. szakasz szerint csökkenteni lehet.

5.3.5.3.1. Csak egy vizsgálatot kell elvégezni, ha az első vizsgálatban az egyes szennyező anyagokra kapott eredmény kisebb vagy egyenlő, mint 0,70 L.

5.3.5.3.2. Amennyiben az 5.3.5.3.1. szakasz követelményei nem teljesülnek, csak két vizsgálatot kell elvégezni, ha az egyes szennyező anyagokra vonatkozóan az első vizsgálat eredménye legfeljebb 0,85 L, és az első két eredmény összege kisebb vagy egyenlő, mint 1,70 L, a második vizsgálat eredménye pedig kisebb vagy egyenlő, mint L.

(V1 ≤ 0,85 L és V1 + V2 ≤ 1,70 L és V2 ≤ L).

5.3.6. V. típusú vizsgálat (a kibocsátásszabályozó berendezések tartósságának ellenőrzésére szolgáló vizsgálat leírása)

5.3.6.1. Ezt a vizsgálatot az ezen előírás 1. szakaszában említett valamennyi olyan járművön el kell végezni, amelyekre az 5.3.1. szakaszban meghatározott vizsgálat vonatkozik. Ez az élettartam-vizsgálat 160 000 km megtételét jelenti próbapályán, közúton vagy görgős fékpadon, az ezen előírás 9. mellékletében leírt program szerint.

5.3.6.1.1. Azokat a járműveket, amelyek benzinnel vagy LPG-vel, illetve földgázzal is működtethetőek, az V. típusú vizsgálat során csak benzinnel kell megvizsgálni. Ebben az esetben az LPG- vagy földgázüzemre is az ólommentes benzinre vonatkozó romlási tényezőt kell használni.

5.3.6.2. Az 5.3.6.1. szakasz követelményei ellenére a gyártó a 3. táblázatból is választhat romlási tényezőket az 5.3.6.1. szakaszban leírt vizsgálat helyett.

3. táblázat

Romlási tényezők

Motorkategória Rögzített romlási tényezők CO THC NMHC NOx HC + NOx Részecskék Szikragyújtás 1,5 1,3 1,3 1,6 — 1,0 Kompressziós gyújtás

5.3.6.3. A gyártó kérésére a műszaki szolgálat az V. típusú vizsgálat befejezése előtt elvégezheti az I. típusú vizsgálatot a fenti táblázatban szereplő romlási tényezők használatával. Az V. típusú vizsgálat befejezése után a műszaki szolgálat módosíthatja az ezen előírás 2. mellékletében rögzített típus-jóváhagyási eredményeket oly módon, hogy a fenti táblázat romlási tényezőit felváltja az V. típusú vizsgálat során mért értékekkel.

5.3.6.4. Ha nincsenek kompressziós gyújtású járművekre rögzített romlási tényezők, akkor a gyártónak a teljes jármű tartóssági vizsgálatát vagy a próbapadi öregítési tartóssági vizsgálatot kell használnia a romlási tényezők meghatározására.

5.3.6.5. A romlási tényezőket vagy az 5.3.6.1. szakaszban leírt eljárással vagy az 5.3.6.2. szakaszban szereplő 3. táblázat értékeinek használatával kell meghatározni. A tényezők az 5.3.1. és a 8.2. szakasz szerinti követelményeknek való megfelelés megállapítására szolgálnak.

5.3.7. A közlekedési alkalmassági vizsgálathoz szükséges kibocsátási adatok

5.3.7.1. Ez a követelmény alkalmazandó minden olyan szikragyújtású motorral felszerelt járműre, amelynek típusjóváhagyását ezen előírás szerint kérik.

5.3.7.2. Az ezen előírás 5. melléklete szerint (II. típusú vizsgálat), normál alapjárati fordulatszámon végzett vizsgálat során:

a) fel kell jegyezni a kibocsátott kipufogógázok térfogatban meghatározott szén-monoxid-tartalmát; valamint

b) a motor vizsgálat alatti fordulatszámát is, a tűrésekkel együtt.

5.3.7.3. „Magas alapjárati” fordulatszámon (vagyis > 2 000 ford./percen) végzett vizsgálat esetén:

a) fel kell jegyezni a kibocsátott kipufogógázok térfogatban meghatározott szén-monoxid-tartalmát;

b) a lambda értékét; valamint

c) a motor vizsgálat alatti fordulatszámát is, a tűrésekkel együtt.

A lambda értékét az egyszerűsített Brettschneider-formulával kell kiszámítani a következők szerint:

ahol:

[ ] = koncentráció térfogatszázalékban, K1 = átalakítási tényező nem diszperzív infravörös (NDIR-) mérésről lángionizációs detektoros (FID-) mérésre (a mérőeszköz gyártója határozza meg), Hcv = hidrogén-szén atomszámarány: a) benzin (E5) esetében: 1,89 b) benzin (E10) esetében: 1,93 c) LPG esetében: 2,53 d) földgáz/biometán esetében: 4,0 e) etanol (E85) esetében: 2,74 f) etanol (E75) esetében: 2,61 Ocv = oxigén-szén atomszámarány: a) benzin (E5) esetében: 0,016 b) benzin (E10) esetében: 0,033 c) LPG esetében: 0,0 d) földgáz/biometán esetében: 0,0 e) etanol (E85) esetében: 0,39 f) etanol (E75) esetében: 0,329

5.3.7.4. Meg kell mérni és fel kell jegyezni a motorolaj hőmérsékletét a vizsgálat időpontjában.

5.3.7.5. Ki kell tölteni az ezen előírás 2. melléklete függelékének 2.2. szakaszában szereplő táblázatot.

5.3.7.6. A gyártónak igazolnia kell a típusjóváhagyás időpontjában az 5.3.7.3. szakasz szerint rögzített lambda értékének pontosságát, mivel ez általában jellemzi a típusjóváhagyó hatóság által megadott típusjóváhagyás időpontjától számított 24 hónapon belül gyártott járműveket. Értékelést kell készíteni a gyártott járművekről készített felmérésekről és tanulmányokról.

5.3.8. A fedélzeti diagnosztika (OBD) vizsgálata

Ezt a vizsgálatot az 1. szakaszban említett valamennyi járművön végre kell hajtani. Ezt követően végre kell hajtani az ezen előírás 11. mellékletének 3. szakaszában leírt vizsgálati eljárást.

6. A JÁRMŰTÍPUS MÓDOSÍTÁSAI

6.1. A járműtípus minden módosításáról értesíteni kell a járműtípust jóváhagyó típusjóváhagyó hatóságot. A típusjóváhagyó hatóság ezt követően a következőképpen járhat el:

6.1.1. úgy ítéli meg, hogy az elvégzett módosításoknak nagy valószínűséggel nincs számottevő kedvezőtlen hatásuk, és a jármű továbbra is megfelel a követelményeknek; vagy

6.1.2. új vizsgálati jegyzőkönyvet kér a vizsgálatok elvégzéséért felelős műszaki szolgálattól.

6.2. A jóváhagyás megerősítéséről vagy elutasításáról, a módosítások részletes leírásával együtt, a 4.3. szakaszban említett eljárás szerint értesíteni kell a megállapodásban részes és ezen előírást alkalmazó szerződő feleket.

6.3. A jóváhagyás kiterjesztését engedélyező típusjóváhagyó hatóságnak sorszámot kell rendelnie a kiterjesztéshez, és erről az ezen előírás 2. mellékletének megfelelő nyomtatványon tájékoztatnia kell az ezen előírást alkalmazó többi szerződő felet.

7. TÍPUSJÓVÁHAGYÁSOK KITERJESZTÉSEI

7.1. A szennyezőanyag-kibocsátásra vonatkozó kiterjesztések (I. típusú, II. típusú és VI. típusú vizsgálatok)

7.1.1. Különböző referenciatömegű járművek

7.1.1.1. A típusjóváhagyás csak olyan járművekre terjeszthető ki, amelyek referenciatömegéhez a következő két nagyobb egyenértékű tehetetlenségi kategória vagy bármely kisebb egyenértékű tehetetlenségi kategória használata szükséges.

7.1.1.2. Az N kategóriájú járművek esetében a jóváhagyást csak a kisebb referenciatömegű járművekre lehet kiterjeszteni, ha a már jóváhagyott jármű kibocsátásai az arra a járműre előírt határértékeken belül vannak, amelyre a jóváhagyás kiterjesztését kérik.

7.1.2. Különböző összáttételi aránnyal rendelkező járműtípusok

7.1.2.1. A típusjóváhagyást a különböző összáttételi aránnyal rendelkező járműtípusokra csak bizonyos feltételekkel lehet kiterjeszteni.

7.1.2.2. Annak megállapításához, hogy a típusjóváhagyás kiterjeszthető-e az I. típusú és a VI. típusú vizsgálatban használt minden egyes összáttételi arányra, meg kell határozni a következő arányt:

ahol V1 a jóváhagyott járműtípus sebessége, V2 pedig a jóváhagyás kiterjesztésénél figyelembe vett jármű sebessége 1 000 ford./perc motorfordulatszám esetében.

7.1.2.3. Ha mindegyik összáttételi aránynál E ≤ 8 %, akkor a kiterjesztést az I. típusú és a VI. típusú vizsgálat megismétlése nélkül meg kell adni.

7.1.2.4. Ha legalább egy összáttételi aránynál E > 8 %, és ha minden egyes sebességfokozat esetében E ≤ 13 %, akkor az I. típusú és a VI. típusú vizsgálatot meg kell ismételni. A vizsgálat a műszaki szolgálat jóváhagyásával végrehajtható a gyártó által választott laboratóriumban is. A vizsgálati jegyzőkönyvet meg kell küldeni a típus-jóváhagyási vizsgálatokért felelős műszaki szolgálatnak.

7.1.3. Különböző referenciatömegű és különböző összáttételi aránnyal rendelkező járművek

A járműtípus jóváhagyása kiterjeszthető a különböző referenciatömegű és különböző összáttételi aránnyal rendelkező járműtípusokra, feltéve, hogy a 7.1.1. és a 7.1.2. szakaszban előírt feltételek teljesülnek.

7.1.4. Periodikusan regeneráló rendszerekkel rendelkező járművek

A periodikusan regeneráló rendszerrel felszerelt járműtípus típusjóváhagyását ki kell terjeszteni azon egyéb, periodikusan regeneráló rendszerekkel rendelkező járművekre, amelyek alább ismertetett paraméterei azonosak vagy a megadott tűréseken belül vannak. A kiterjesztések csak olyan mérésekre vonatkozhatnak, amelyek a meghatározott periodikusan regeneráló rendszerre jellemzők.

7.1.4.1. A jóváhagyás kiterjesztésének azonos paraméterei:

a) motor;

b) égési folyamat;

c) periodikusan regeneráló rendszer (pl. katalizátor, részecskeszűrő);

d) szerkezeti kialakítás (pl. burkolat típusa, nemesfém típusa, hordozó típusa, cellasűrűség);

e) típus és működési elv;

f) adagoló- és adalékoló-rendszer;

g) térfogat ±10 százalék; valamint

h) elhelyezkedés (120 km/h sebességnél ±50 °C hőmérséklet vagy 5 % eltérés a legnagyobb hőmérséklet/nyomás aránytól).

7.1.4.2. Ki tényezők használata különböző referenciatömegű járművekhez

Az ezen előírás 13. mellékletének 3. szakasza szerinti, a periodikusan regeneráló rendszerrel ellátott járművek típusjóváhagyásához alkalmazott eljárások során megállapított Ki tényezők más olyan járművekhez is használhatók, amelyek teljesítik a 7.1.4.1. szakasz szerinti kritériumokat, és amelyek referenciatömege a következő két magasabb, egyenértékű tehetetlenségi kategóriába vagy bármely alacsonyabb, egyenértékű tehetetlenségi kategóriába esik.

7.1.5. A kiterjesztések alkalmazása más járművekre

Amennyiben egy kiterjesztést a 7.1.1–7.1.4.2. szakasz értelmében adtak meg, az ilyen típusjóváhagyás nem terjeszthető ki további járművekre.

7.2. Kiterjesztések a párolgási kibocsátás tekintetében (IV. típusú vizsgálat)

7.2.1. A párolgási kibocsátást csökkentő rendszerrel felszerelt járművekre adott típusjóváhagyás az alábbi feltételek mellett terjeszthető ki:

7.2.1.1. a tüzelőanyag-/levegőadagolás alapelve (pl. egyedi befecskendezés) megegyezik;

7.2.1.2. a tüzelőanyag-tartály formája, valamint a tüzelőanyag-tartály és a folyékony tüzelőanyagot szállító tömlők anyaga azonos;

7.2.1.3. a tömlők keresztmetszete és megközelítő hosszúsága tekintetében legkedvezőtlenebb járművön méréseket kell végezni. A típus-jóváhagyási vizsgálatokért felelős műszaki szolgálat dönti el, hogy a nem azonos gőz-/folyadékleválasztók elfogadhatók-e;

7.2.1.4. a tüzelőanyag-tartály térfogatának a ± 10 % tartományon belül kell maradnia;

7.2.1.5. a tüzelőanyag-tartály biztonsági szelepének azonos beállításúnak kell lennie;

7.2.1.6. a tüzelőanyaggőzök tárolási módjának – például a csapda alakja és térfogata, a tárolóközeg, a légszűrő (ha ilyet használnak a párolgási kibocsátás szabályozására) stb. – azonosnak kell lennie;

7.2.1.7. a tárolt gőz átöblítési módjának (pl. légáram, indítási pont vagy átöblítési térfogat az előkondicionálási ciklus alatt) azonosnak kell lennie; valamint

7.2.1.8. a tüzelőanyag-adagolási rendszer tömítési és szellőztetési módjának meg kell egyeznie.

7.2.2. A típusjóváhagyást ki kell terjeszteni az alábbiakkal rendelkező járművekre:

7.2.2.1. különböző motorméretek;

7.2.2.2. különböző motorteljesítmények;

7.2.2.3. automata és kézi sebességváltók;

7.2.2.4. két- és négykerék-meghajtások;

7.2.2.5. különböző felépítménykialakítások; valamint

7.2.2.6. különböző kerék- és gumiabroncsméretek.

7.3. Kiterjesztések a kibocsátásszabályozó berendezések tartóssága tekintetében (V. típusú vizsgálat)

7.3.1. A típusjóváhagyás kiterjeszthető különböző járműtípusokra, ha a jármű, motor vagy kibocsátásszabályozó rendszer alábbiakban megadott paraméterei azonosak vagy az előírt tűréseken belül maradnak:

7.3.1.1. Jármű

tehetetlenségi kategória: a következő két magasabb és bármely alacsonyabb tehetetlenségi kategória.

Teljes közúti terhelés 80 km/h sebességnél: + 5 százalék fölötte és bármely érték alatta.

7.3.1.2. Motor:

a) motor lökettérfogata (± 15 százalék);

b) szelepek száma és vezérlése;

c) tüzelőanyag-rendszer;

d) hűtőrendszer típusa; valamint

e) égési folyamat.

7.3.1.3. Kibocsátásszabályozó rendszer paraméterei

a) katalizátorok és részecskeszűrők: i. a katalizátorok, szűrők és elemek száma; ii. a katalizátorok és szűrők mérete (monolit-térfogat ± 10 %); iii. katalizátor működési módja (utánégetés, hármas hatású, soványkeverékes NOx-csapda, SCR, NOx-katalizátor vagy egyéb); iv. nemesfémtöltés (azonos vagy nagyobb); v. nemesfémtípus és -arány (± 15 százalék); vi. hordozó (szerkezeti kialakítás és anyag); vii. cellasűrűség; valamint viii. a hőmérséklet-változás nem lehet több, mint 50 K a katalizátor vagy szűrő bemenetén. Ezt a hőmérséklet-változást állandósított körülmények között, 120 km/h sebességnél és az I. típusú vizsgálathoz beállított terhelésnél kell ellenőrizni.

b) Levegőbetáplálás: i. van vagy nincs; ii. típus (szakaszos levegőadagoló, légszivattyúk, egyéb [egyebek]).

c) Kipufogógáz-visszavezető rendszer: i. van vagy nincs; ii. típus (hűtött vagy nem hűtött, aktív vagy passzív vezérlés, magas vagy alacsony nyomás).

7.3.1.4. A tartóssági vizsgálat lefolytatható olyan járművel, amelynek felépítménykialakítása, sebességváltója (automata vagy kézi kapcsolású), valamint kerék- és gumiabroncsméretei mások, mint annak a járműtípusnak, amelyre a típusjóváhagyást kérik.

7.4. Kiterjesztések fedélzeti diagnosztikához

7.4.1. A típusjóváhagyás kiterjeszthető az azonos motorral és kibocsátásszabályozó rendszerekkel rendelkező különböző járművekre az ezen előírás 11. mellékletének 2. függelékében meghatározottak szerint. A típusjóváhagyást a jármű következő jellemzőitől függetlenül kell kiterjeszteni:

a) motortartozékok;

b) gumiabroncsok;

c) egyenértékű tehetetlenség;

d) hűtőrendszer;

e) összáttételi arány;

f) erőátvitel típusa; valamint

g) felépítmény típusa.

8. A GYÁRTÁS MEGFELELŐSÉGE

8.1. Minden, az ezen előírásban meghatározott jóváhagyási jelet viselő járműnek meg kell felelnie a jóváhagyott járműtípusnak a motor általi gáz-halmazállapotú és szilárd szennyezőanyag-kibocsátást befolyásoló alkatrészek, a kartergáz-kibocsátás és a párolgási kibocsátás tekintetében. A gyártásmegfelelőség ellenőrzésére szolgáló eljárásoknak meg kell felelniük az 1958. évi megállapodás 2. függelékében (E/EGB/324-E/EGB/TRANS/505/Rev.2) előírt feltételeknek és az alábbi követelményeknek:

8.1.1. adott esetben az I., II., III, IV. típusú vizsgálatokat és az OBD-re vonatkozó vizsgálatokat kell az ezen előírás A. táblázatában leírtak szerint elvégezni. A gyártásmegfelelőség ellenőrzésére szolgáló konkrét eljárásokat a 8.2–8.6. szakasz tartalmazza.

8.2. A jármű megfelelőségének ellenőrzése az I. típusú vizsgálathoz

8.2.1. Az I. típusú vizsgálatot a típusbizonyítványban leírt járművön kell elvégezni. Ha az I. típusú vizsgálatot olyan típusjóváhagyás esetében kell elvégezni, amelynek egy vagy több kiterjesztése van, az I. típusú vizsgálatokat vagy az eredeti információs csomagban leírt járművön, vagy az adott kiterjesztésre vonatkozó információs csomagban leírt járművön kell elvégezni.

8.2.2. A típusjóváhagyó hatóság által végzett kiválasztást követően a gyártó már nem végezhet semmilyen beállítást a kiválasztott járművön.

8.2.2.1. Három járművet kell véletlenszerűen a sorozatból kiválasztani és az ezen előírás 5.3.1. szakaszában leírtak szerint vizsgálni. A romlási tényezőket ugyanilyen módon kell használni. A határértékeket az 5.3.1.4. szakasz 1. táblázata tartalmazza.

8.2.2.2. Ha a típusjóváhagyó hatóság elfogadja a gyártó által megadott gyártástechnológiai szórást, a vizsgálatokat ezen előírás 1. függeléke szerint kell elvégezni. Ha a típusjóváhagyó hatóság nem fogadja el a gyártó által megadott gyártástechnológiai szórást, a vizsgálatokat ezen előírás 2. függeléke szerint kell elvégezni.

8.2.2.3. A sorozatgyártás megfelelőségét vagy meg nem felelőségét a járművek mintavétellel történő vizsgálata során kell meghatározni a vonatkozó függelékben alkalmazott vizsgálati kritériumok alapján, attól függően, hogy az összes szennyező anyag tekintetében elfogadó döntés, vagy egy szennyező anyagra vonatkozóan elutasító döntés született-e.

Ha egy szennyező anyag tekintetében elfogadó döntés született, ezt a döntést nem változtathatja meg a többi szennyező anyag vonatkozásában végzett további vizsgálatok eredménye.

Ha nem született elfogadó döntés valamennyi szennyező anyag tekintetében, és egy szennyező anyagra sem született elutasító döntés, a vizsgálatot egy másik járművön is el kell végezni (lásd a 2. ábrát).

2. ábra

A jármű megfelelőségének ellenőrzése

8.2.3. Az 5.3.1. szakasz követelményei ellenére a vizsgálatokat olyan járműveken kell elvégezni, amelyek egyenesen a gyártószalagról jönnek.

8.2.3.1. A gyártó kérésére azonban a vizsgálatokat végrehajthatják olyan járműveken is, amelyek:

a) legfeljebb 3 000 kilométert futottak a szikragyújtású motorral rendelkező járművek esetében;

b) legfeljebb 15 000 km-t futottak a kompressziós gyújtású motorral rendelkező járművek esetében.

A bejáratási eljárást a gyártó hajtja végre, akinek vállalnia kell, hogy semmilyen beállítást sem végez ezeken a járműveken.

8.2.3.2. Ha a gyártó kívánja bejáratni a járműveket („x” km, ahol x ≤ 3 000 km szikragyújtású motorral felszerelt járműveknél és x ≤ 15 000 km kompressziós gyújtású járműveknél), az eljárás a következő:

a) a szennyezőanyag-kibocsátást (I. típus) az első vizsgált jármű esetében nulla és „x” km futás után kell mérni;

b) ki kell számítani a kibocsátás növekedési együtthatóját nulla és „x” km között minden egyes szennyező anyagra: kibocsátás „x” km-nél/kibocsátás nulla km-nél ez kevesebb is lehet, mint 1; valamint

c) a többi járművet nem kell bejáratni, de a nulla km-nél mért kibocsátást meg kell szorozni a növekedési együtthatóval. Ebben az esetben a következő értékeket kell figyelembe venni: i. az első jármű esetében az „x” km-nél mért értékek; ii. a többi jármű esetében a nulla km-nél mért értékek szorozva a növekedési együtthatóval.

8.2.3.3. Az összes ilyen vizsgálatot kereskedelmi forgalomban kapható tüzelőanyaggal kell elvégezni. Azonban a gyártó kérésére az ezen előírás 10. vagy 10a. mellékletében leírt referencia-tüzelőanyagok is használhatók.

8.3. A jármű megfelelőségének ellenőrzése a III. típusú vizsgálat esetén

8.3.1. Ha III. típusú vizsgálatot kell végrehajtani, akkor ezt minden, a 8.2. szakaszban meghatározott I. típusú gyártásmegfelelőségi vizsgálatra kiválasztott járművön el kell végezni. Az ezen előírás 6. mellékletében megadott feltételek érvényesek.

8.4. A jármű megfelelőségének ellenőrzése a IV. típusú vizsgálat esetén

8.4.1. Ha IV. típusú vizsgálat végrehajtására van szükség, azt ezen előírás 7. mellékletének megfelelően kell elvégezni.

8.5. A jármű megfelelőségének ellenőrzése a fedélzeti diagnosztika tekintetében

8.5.1. Ha a fedélzeti diagnosztikai rendszer teljesítményének ellenőrzésére van szükség, azt a következő követelmények szerint kell elvégezni:

8.5.1.1. ha a típusjóváhagyó hatóság úgy határoz, hogy a gyártás minősége nem kielégítő, véletlenszerűen ki kell választani egy járművet a sorozatból, és alá kell vetni az ezen előírás 11. mellékletének 1. függelékében leírt vizsgálatoknak;

8.5.1.2. a gyártás megfelelőnek tekinthető, ha a jármű megfelel az ezen előírás 11. mellékletének 1. függelékében leírt vizsgálatok követelményeinek;

8.5.1.3. ha a sorozatból kivett jármű nem felel meg a 8.5.1.1. szakasz szerinti követelményeknek, véletlenszerűen ki kell választani a sorozatból négy további járművet, és alá kell vetni az ezen előírás 11. mellékletének 1. függelékében leírt vizsgálatnak. A vizsgálatokat olyan járműveken is el lehet végezni, amelyek nem futottak 15 000 kilométernél többet.

8.5.1.4. A gyártás megfelelőnek tekinthető, ha legalább három jármű megfelel az ezen előírás 11. mellékletének 1. függelékében leírt vizsgálatok követelményeinek.

8.6. Az LPG-vel vagy földgázzal/biometánnal üzemelő járművek megfelelőségének ellenőrzése

8.6.1. A gyártás megfelelőségére vonatkozó vizsgálatokat el lehet végezni kereskedelemben kapható tüzelőanyaggal, amelynek C3/C4 aránya a referencia-tüzelőanyagok aránya közé esik LPG esetében, vagy amelynek Wobbe-indexe a két szélsőséges tüzelőanyag Wobbe-indexe között van földgáz esetében. Ilyenkor a tüzelőanyag-elemzést be kell nyújtani a típusjóváhagyó hatóság számára.

9. A HASZNÁLATBAN LÉVŐ JÁRMŰVEK MEGFELELŐSÉGE

9.1. Bevezetés

Ez a szakasz az ezen előírás szerint típusjóváhagyást kapott járművek szennyezőanyag-kibocsátásának és fedélzeti diagnosztikai rendszerének (beleértve az IUPRM-et is) használat közbeni megfelelőségére vonatkozó követelményeket állapítja meg.

9.2. Használatban lévő járművek megfelelőségi vizsgálata

9.2.1. A típusjóváhagyó hatóságnak a használatban lévő járművek megfelelőségi vizsgálatát a gyártó rendelkezésére álló megfelelő adatok alapján kell elvégeznie az 1958. évi megállapodás (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) 2. függelékében meghatározott eljárásokhoz hasonló módszerekkel. A típusjóváhagyó hatóságtól és a szerződő fél által végzett felügyeleti vizsgálatból származó információ kiegészítheti a gyártó által a használat közbeni megfigyelésről szolgáltatott jelentést.

9.2.2. Ezen előírás 4. függelékének App4/1. és App4/2. ábrája a használatban lévő járművek megfelelőségi vizsgálatához alkalmazott eljárást szemlélteti. A használatban lévő járművek megfelelőségi vizsgálatának folyamata ezen előírás 5. függelékében van leírva.

9.2.3. A használatban lévő járművek megfelelőségi ellenőrzéséhez nyújtott információ részeként a típusjóváhagyó hatóság kérésére a gyártó köteles a típusjóváhagyást végző hatóság részére jelentést tenni a garanciális igénybejelentésekről, a garanciális javításokról és a fedélzeti diagnosztikai rendszer karbantartáskor feljegyzett hibáiról a típusjóváhagyáskor megállapított formátumban. Az információnak részletesen meg kell adnia a kibocsátással kapcsolatos alkatrészek és rendszerek meghibásodásainak gyakoriságát és lényegét. A jármű ötéves koráig terjedő időszak alatt, vagy 100 000 km megtételéig (amelyik hamarabb következik be) mindegyik járműmodellre évente legalább egyszer be kell adni egy ilyen jelentést.

9.2.4. A használatban lévő járműcsaládot meghatározó paraméterek

A használatban lévő járműcsalád olyan alapvető tervezési paraméterek alapján határozható meg, amelyeknek az adott járműcsaládon belül azonosaknak kell lenniük. Ennek megfelelően azok a járműtípusok, amelyek általában, illetve a megadott tűrések mellett az alábbi paraméterekkel rendelkeznek, ugyanahhoz a használatban lévő járműcsaládhoz tartozónak tekinthetőek:

9.2.4.1. égési folyamat (kétütemű, négyütemű, forgódugattyús);

9.2.4.2. hengerek száma;

9.2.4.3. a hengertömb kialakítása (soros, V- vagy sugaras elrendezésű, vízszintesen egymással szemben elhelyezett, egyéb). A hengerek dőlésszöge vagy tájolása nem feltétel;

9.2.4.4. tüzelőanyag-adagolás módja (pl. közvetett vagy közvetlen befecskendezés);

9.2.4.5. hűtőrendszer típusa (levegő, víz, olaj);

9.2.4.6. szívás módja (természetes szívás, nyomás alatt történő szívás);

9.2.4.7. tüzelőanyag, amelyre a motort tervezték (benzin, dízel, földgáz/biometán, LPG stb.). A kettős üzemű járművek egy csoportba rendezhetők a csak egyfajta tüzelőanyaggal működő járművekkel, feltéve, hogy az egyik tüzelőanyaguk közös;

9.2.4.8. katalizátor típusa (hármas hatású katalizátor, soványkeverékes NOX-csapda, szelektív redukciós katalizátor, soványkeverékes NOX-katalizátor vagy egyéb);

9.2.4.9. részecskeszűrő típusa (van vagy nincs);

9.2.4.10. kipufogógáz-visszavezetés (van vagy nincs, hűtött vagy nem hűtött); valamint

9.2.4.11. a járműcsaládon belüli legnagyobb motor hengerűrtartalma mínusz 30 százalék.

9.2.5. Tájékoztatási követelmények

A jóváhagyó hatóság a használatban lévő járművek megfelelőségi vizsgálatát a gyártó által biztosított információk alapján végzi el. Ezek az információk különösen az alábbiakat foglalják magukban:

9.2.5.1. a gyártó neve és címe;

9.2.5.2. a gyártó által szolgáltatott információk által lefedett területek meghatalmazott képviselőjének neve, címe, telefon- és telefaxszáma, valamint e-mail címe;

9.2.5.3. a gyártó által szolgáltatott információkban szereplő járművek modellneve(i);

9.2.5.4. adott esetben a gyártó által szolgáltatott információkban szereplő járműtípusok listája, vagyis a szennyezőanyag-kibocsátás tekintetében a használatban lévő járműcsalád a 9.2.4. szakasznak megfelelően, valamint a fedélzeti diagnosztikai rendszer és az IUPRM tekintetében a fedélzeti diagnosztikai család ezen előírás 11. melléklete 2. függelékének megfelelően;

9.2.5.5. a használatban lévő járműcsaládba tartozó, e járműtípusokra vonatkozó jármű-azonosító szám (VIN) kódjai (VIN-előtag);

9.2.5.6. a járműcsaládhoz tartozó járműtípusokra vonatkozó típusjóváhagyások száma, beleértve adott esetben a kiterjesztéseket és a területi javításokat/visszahívásokat (átalakításokat);

9.2.5.7. a gyártó által szolgáltatott információkban szereplő járművek típusjóváhagyásaira vonatkozó kiterjesztések és területi javítások/visszahívások részletei (ha a típusjóváhagyó hatóság kéri);

9.2.5.8. az az időszak, amely alatt a gyártó összegyűjtötte az adatokat;

9.2.5.9. a gyártó által közölt információkban szereplő járműépítési időszak (pl. a 2014. naptári év során gyártott járművek);

9.2.5.10. a gyártó által a használatban lévő járművek megfelelőségének ellenőrzésére alkalmazott eljárás, beleértve a következőket: a) a járművek keresésének módja; b) a jármű-kiválasztási és -elutasítási feltételek; c) a programhoz használt vizsgálattípusok és eljárások; d) a használatban lévő járműcsalád gyártó általi elfogadásának/visszautasításának kritériumai; e) az(ok) a földrajzi terület(ek), ahol a gyártó az információkat gyűjtötte; valamint f) az alkalmazott mintaméret és mintavételi terv.

9.2.5.11. A használatban lévő járművek gyártó által végzett megfelelőségi vizsgálati eljárásának eredményei, beleértve az alábbiakat: a) a programban szereplő (vizsgált vagy nem vizsgált) járművek azonosítása. Az azonosítás a következőket foglalja magában: i. modell neve; ii. jármű-azonosító szám (VIN); iii. jármű rendszáma; iv. gyártás dátuma; v. használati terület (ha ismert); valamint vi. a felszerelt gumiabroncsok (csak a szennyezőanyag-kibocsátás tekintetében); b) a jármű mintavételből történő elutasításának oka(i); c) a mintában szereplő minden egyes jármű karbantartási előzménye (beleértve bármilyen átalakítást); d) a mintában szereplő összes jármű javítási előzménye (ha ismert); valamint e) a vizsgálati adatok, beleértve a következőket: i. a vizsgálat/letöltés időpontja; ii. a vizsgálat/letöltés helye; valamint iii. a jármű kilométer-számlálóján kijelzett távolság; csak a szennyezőanyag-kibocsátás tekintetében; iv. a vizsgálati tüzelőanyag műszaki adatai (pl. vizsgálati referencia-tüzelőanyag vagy kereskedelmi forgalomban kapható tüzelőanyag); v. vizsgálati feltételek (hőmérséklet, páratartalom, a fékpad tehetetlenségi tömege); vi. a fékpad beállításai (pl. teljesítménybeállítás); valamint vii. vizsgálati eredmények (családonként legalább három különböző jármű alapján); és csak az IUPRM tekintetében: viii. a járműből letöltött összes előírt adat; valamint ix. minden olyan ellenőrző rutin tekintetében, amelynek az adatait ki kell adni, az IUPRM használat közbeni működési arány.

9.2.5.12. A fedélzeti diagnosztikai rendszer jelzéseinek feljegyzése

9.2.5.13. Az ellenőrző rutin használat közbeni működési arányára (IUPRM) vonatkozó mintavétel tekintetében a következők: a) ezen előírás 11. melléklete 1. függelékének 7.1.4. és 7.1.5. szakasza szerint minden egyes ellenőrző rutin tekintetében az összes kiválasztott jármű használat közbeni működési arányának (IUPRM) az átlaga; b) azon kiválasztott járművek százaléka, amelyeknél az ellenőrző rutin használat közbeni működési aránya (IUPRM) legalább akkora, mint ezen előírás 11. melléklete 1. függelékének 7.1.4. és 7.1.5. szakasza szerint az ellenőrző rutinra vonatkozó minimumérték.

9.3. Használatban lévő járműtípusok megfelelőségi vizsgálatra való kiválasztása

9.3.1. A gyártó által összegyűjtött információnak elegendően átfogónak kell lennie annak biztosítására, hogy a használat közbeni működést a szokásos használati körülmények között értékelni lehessen. A gyártónak a mintát legalább két, lényegesen eltérő jármű-üzemeltetési feltételekkel rendelkező szerződő féltől kell vennie. A szerződő felek kiválasztásakor olyan szempontokat kell figyelembe venni, mint a tüzelőanyagok különbözősége, a környezeti viszonyok, az átlagos sebesség a közutakon, valamint a városi és a lakott területen kívüli közlekedés megoszlása.

A fedélzeti diagnosztika használat közbeni működési arányának (IUPRM) vizsgálatakor csak az ezen előírás 3. függelékének 2.2.1. szakaszában szereplő kritériumokat teljesítő járműveket lehet bevenni a vizsgált mintába.

9.3.2. A szerződő felek járműmintavételhez történő kiválasztásakor a gyártó olyan szerződő féltől is választhat járművet, amely különösen reprezentatívnak számít. Ebben az esetben a gyártónak bizonyítania kell a típusjóváhagyást megadó hatóság számára, hogy a kiválasztás reprezentatív (például az érintett szerződő fél területén az adott járműcsaládnak éves szinten ez a legnagyobb felvevőpiaca). Ha a 9.3.5. szakasz szerint egy járműcsalád esetében egynél több mintát kell vizsgálni, akkor a második és a harmadik mintában lévő járműveknek az első mintában lévőktől eltérő működési feltételeket kell tükrözniük.

9.3.3. A kibocsátási vizsgálatot olyan vizsgálati létesítményben is el lehet végezni, amely a kiválasztott járművek származási helyétől eltérő piacon vagy régióban található.

9.3.4. A használatban lévő járművek szennyezőanyag-kibocsátásának megfelelőségét ellenőrző vizsgálatokat a gyártónak folyamatosan kell végeznie, tükrözve a vizsgált járműcsaládba tartozó járműtípusokra vonatkozó gyártási ciklust. A használatban lévő járművek két megfelelőségi vizsgálatának megkezdése között legfeljebb 18 hónap telhet el. Olyan járműtípusok esetében, amelyekre kibocsátási vizsgálatot nem igénylő típus-jóváhagyási kiterjesztés vonatkozik, ez az időtartam legfeljebb 24 hónapig kiterjeszthető.

9.3.5. Mintaméret

9.3.5.1 Az ezen előírás 4. függelékében meghatározott statisztikai eljárás alkalmazása esetén (azaz a szennyezőanyag-kibocsátás tekintetében) a minták száma a használatban lévő járműcsaládnak a regionális szervezet (pl. Európai Unió) területén egy évben értékesített darabszámától függ, a 4. táblázatban meghatározottak szerint.

4. táblázat

Mintaméret

Nyilvántartásba vett járművek száma naptári évenként (a szennyezőanyag-kibocsátás mérése tekintetében) azonos fedélzeti diagnosztikai családba tartozó járműveket illetően a mintavételi időszakra vonatkozó, használat közbeni működési aránnyal Minták száma Legfeljebb 100 000 1 100 001–200 000 2 200 000 fölött 3

9.3.5.2. A használat közbeni működési arány tekintetében a 4. táblázat adja meg a minták számát, amely az IUPR-rel jóváhagyott (a mintavétel alapjául szolgáló) fedélzeti diagnosztikai családba tartozó járművek számától függ.

Egy fedélzeti diagnosztikai család első mintavételi időszakát illetően a családba tartozó összes olyan járműtípus a mintavétel hatálya alá tartozik, amelyet IUPR-rel hagytak jóvá. A későbbi mintavételi időszakok tekintetében csak azok a járműtípusok tartoznak a mintavétel hatálya alá, amelyeket korábban nem vizsgáltak, vagy amelyekre olyan kibocsátás-jóváhagyás vonatkozik, amelyet az előző mintavételi időszak óta meghosszabbítottak.

A mintavételi időszakban mintavétel hatálya alá eső olyan járműcsaládok esetében, amelyeket 5 000-nél kevesebb az EU-ban nyilvántartásba vett jármű alkot, a minta legalább hat járműből áll. Minden más járműcsalád esetében egy mintába legalább tizenöt járművet kell kiválasztani.

Minden mintának kellően reprezentatívnak kell lennie az értékesítési modellre nézve, azaz legalább a nagy volumenben értékesített járműtípusoknak (≥ a járműcsalád összmennyiségének 20 %-a) jelen kell benne lenniük.

9.4. A 9.2. szakaszban említett ellenőrzés alapján a típusjóváhagyó hatóságnak a következő döntések és intézkedések egyikét kell meghoznia:

a) úgy dönt, hogy a járműtípus vagy a használatban lévő járműcsalád vagy fedélzeti járműdiagnosztikai család használat közbeni megfelelősége kielégítő, és nem tesz további intézkedéseket;

b) úgy határoz, hogy a gyártó által biztosított adatok nem elegendőek a döntés meghozatalához, és további információkat vagy vizsgálati adatokat kér a gyártótól;

c) úgy határoz, hogy a típusjóváhagyó hatóságtól vagy a szerződő fél által végzett felügyeleti ellenőrző programokból származó adatok alapján a gyártó által nyújtott információk nem elegendőek a döntés meghozatalához, és a gyártótól további információkat vagy vizsgálati adatokat kér; vagy

d) úgy dönt, hogy a használatban lévő járműcsaládba vagy fedélzeti jármű-diagnosztikai családba tartozó egyik járműtípus megfelelősége nem kielégítő, és ezen előírás 3. függeléke szerint lefolytatja e járműtípus vagy fedélzeti diagnosztikai család vizsgálatát.

Ha az ellenőrző rutin használat közbeni működési arányának (IUPRM) ellenőrzése szerint a mintába tartozó járművek teljesítik az ezen előírás 3. függeléke 6.1.2. szakaszának a) vagy b) pontjában foglalt vizsgálati kritériumokat, a típusjóváhagyó hatóságnak az e szakasz d) pontjában leírt intézkedést kell hoznia.

9.4.1. Ha annak ellenőrzéséhez, hogy a kibocsátásszabályozó rendszerek megfelelnek-e a használat közbeni működésre vonatkozó előírásoknak, I. típusú vizsgálatok szükségesek, akkor ezeket az ezen előírás 4. függelékében meghatározott statisztikai kritériumoknak megfelelő vizsgálati eljárással kell elvégezni.

9.4.2. A jóváhagyó hatóságnak (a gyártóval együttműködésben) olyan mintajárműveket kell kiválasztania az elegendő futásteljesítményű járművekből, amelyek használata normál üzemi feltételek között ésszerűen biztosítható. Ki kell kérni a gyártó véleményét a mintajárművek kiválasztásával kapcsolatban, és lehetővé kell tenni részvételét a járművek megerősítő ellenőrzésében.

9.4.3. A típusjóváhagyó hatóság felügyelete alatt a gyártó jogosult ellenőrzéseket végezni – akár roncsolásos jellegűeket is – azokon a járműveken, amelyeknél a kibocsátási szintek meghaladják a határértékeket, a célból, hogy megállapítsa, van-e olyan oka a funkciócsökkenésnek, amely nem a gyártó hibájából következik be (pl. ólmozott benzin használata a vizsgálat időpontja előtt). Ha az ellenőrzések eredményei megerősítik, hogy ilyen okok állnak fenn, akkor az érintett vizsgálatok eredményeit ki kell zárni a megfelelőségi ellenőrzésből.

10. SZANKCIÓK NEM MEGFELELŐ GYÁRTÁS ESETÉN

10.1. Az ezen előírás szerint egy járműtípusra megadott jóváhagyás visszavonható, ha nem teljesülnek a 8.1. szakaszban rögzített követelmények, vagy ha a kiválasztott mintajármű(vek) nem felel(nek) meg az ezen előírás 8.1.1. szakaszában leírt vizsgálatokon.

10.2. Ha az ezen előírást alkalmazó valamely szerződő fél visszavon egy előzőleg általa megadott jóváhagyást, erről haladéktalanul tájékoztatnia kell az ezen előírást alkalmazó többi szerződő felet az ezen előírás 2. mellékletének megfelelő nyomtatványon.

11. A GYÁRTÁS VÉGLEGES LEÁLLÍTÁSA

Ha a jóváhagyás jogosultja véglegesen leállítja az ezen előírás szerint jóváhagyott járműtípus gyártását, akkor erről értesítenie kell a jóváhagyást megadó típusjóváhagyó hatóságot. Az erre vonatkozó értesítés kézhezvételét követően a hatóságnak tájékoztatnia kell az 1958. évi megállapodásban részes és ezen előírást alkalmazó többi szerződő felet az ezen előírás 2. mellékletének megfelelő nyomtatványon.

12. ÁTMENETI RENDELKEZÉSEK

12.1. Általános rendelkezések

12.1.1. A 07. módosítássorozat hivatalos hatálybalépésének napjától kezdve az ezen előírást alkalmazó egyik szerződő fél sem utasíthatja el a 07. módosítássorozattal módosított ezen előírás alapján történő jóváhagyást.

12.1.2. A 06. módosításcsomaggal módosított előírás szerinti típusjóváhagyás és a gyártás megfelelőségének ellenőrzésére vonatkozó rendelkezések a 12.2.1. és 12.2.2. szakaszban megadott időpontig érvényben maradnak.

12.2. Új típusjóváhagyások

12.2.1. Az ezen előírást alkalmazó szerződő felek 2014. szeptember 1-től az M vagy N1 (I. osztály) kategóriájú járművek vonatkozásában és 2015. szeptember 1-től az N1 (II. vagy III. osztály) és az N2 kategóriájú járművek vonatkozásában csak akkor adhatnak EGB-jóváhagyást új járműtípusokra, ha azok megfelelnek a következőknek:

a) az ezen előírás 5.3.1.4. szakaszának 1. táblázatában az I. típusú vizsgálathoz megadott határértékek; valamint

b) az ezen előírás 11. melléklete 3.3.2.2. szakaszának A11/2. táblázatában megadott előzetes fedélzeti diagnosztikai küszöbértékek.

12.2.2. Az ezen előírást alkalmazó szerződő felek 2015. szeptember 1-től az M vagy N1 (I. osztály) kategóriájú járművek vonatkozásában és 2016. szeptember 1-től az N1 (II. vagy III. osztály) és az N2 kategóriájú járművek vonatkozásában csak akkor adhatnak EGB-jóváhagyást új járművekre, ha azok megfelelnek a következőknek:

a) az 5.3.1.4. szakasz 1. táblázatában az I. típusú vizsgálathoz megadott határértékek; valamint

b) az ezen előírás 11. melléklete 3.3.2.2. szakaszának A11/2. táblázatában megadott előzetes fedélzeti diagnosztikai küszöbértékek.

12.2.3. Az ezen előírást alkalmazó szerződő felek 2017. szeptember 1-től az M vagy N1 (I. osztály) kategóriájú járművek vonatkozásában és 2018. szeptember 1-től az N1 (II. vagy III. osztály) és az N2 kategóriájú járművek vonatkozásában csak akkor adhatnak EGB-jóváhagyást új járműtípusokra, ha azok megfelelnek a következőknek:

a) az 5.3.1.4. szakasz 1. táblázatában az I. típusú vizsgálathoz megadott határértékek; valamint

b) az ezen előírás 11. melléklete 3.3.2.1. szakaszának A11/1. táblázatában megadott végleges fedélzeti diagnosztikai küszöbértékek.

12.2.4. Az ezen előírást alkalmazó szerződő felek 2018. szeptember 1-től az M vagy N1 (I. osztály) kategóriájú járművek vonatkozásában és 2019. szeptember 1-től az N1 (II. vagy III. osztály) és az N2 kategóriájú járművek vonatkozásában csak akkor adhatnak EGB-jóváhagyást új járművekre, ha azok megfelelnek a következőknek:

a) az 5.3.1.4. szakasz 1. táblázatában az I. típusú vizsgálathoz megadott határértékek; valamint

b) az ezen előírás 11. melléklete 3.3.2.1. szakaszának A11/1. táblázatában megadott végleges fedélzeti diagnosztikai küszöbértékek.

12.3. Különleges rendelkezések

12.3.1. Az ezen előírást alkalmazó szerződő felek továbbra is adhatnak jóváhagyást olyan járművekre, amelyek megfelelnek valamely korábbi módosítássorozatnak vagy ezen előírás valamely szintjének, amennyiben a járműveket olyan országokba kívánják exportálni és ott értékesíteni, amelyek a vonatkozó követelményeket alkalmazzák a nemzeti jogszabályaikban.

13. A JÓVÁHAGYÁSI VIZSGÁLATOK ELVÉGZÉSÉÉRT FELELŐS MŰSZAKI SZOLGÁLATOK ÉS A TÍPUSJÓVÁHAGYÓ HATÓSÁGOK NEVE ÉS CÍME

Az 1958. évi megállapodásban részes és ezen előírást alkalmazó feleknek meg kell adniuk az Egyesült Nemzetek Szervezete Titkárságának a jóváhagyási vizsgálatok elvégzéséért felelős műszaki szolgálatok nevét és címét, valamint a jóváhagyásokat megadó, illetve a más országok által kiadott jóváhagyásokat, kiterjesztéseket, elutasításokat vagy visszavonásokat igazoló értesítéseket fogadó hatóságok nevét és címét.

(1) A Motoros járművekre vonatkozó egységesített állásfoglalás (R.E.3) (dokumentum: ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.3) 2. szakaszának meghatározása szerint. – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html

(2) Az „A” jóváhagyás törölve. Ezen előírás 05. módosítássorozata tiltja az ólmozott benzin használatát.

(3) Lásd az 1. lábjegyzetet.

(4) Az 1958. évi megállapodásban részes szerződő felek megkülönböztető számai a Motoros járművekre vonatkozó egységesített állásfoglalás (R.E.3) (dokumentum: ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.3) 3. mellékletében találhatók – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html

(5) Egy kétfajta tüzelőanyaggal működő jármű és egy rugalmas tüzelőanyag-felhasználású jármű kombinációja esetén mindkét vizsgálatot el kell végezni.

(6) Ez a rendelkezés ideiglenes, a biodízelre vonatkozó további követelményekre később készül javaslat.

(7) A vizsgálatot mindkét tüzelőanyaggal el kell végezni. A 10. mellékletben meghatározott E75 vizsgálati referencia-tüzelőanyagot kell használni.

(8) Ha a jármű hidrogénnel működik, csak az NOx-kibocsátást kell meghatározni.

(9) A referencia-tüzelőanyag a 10a. mellékletben meghatározott, belső égésű motoroknál alkalmazandó hidrogén.

(10) A szikragyújtású motorral felszerelt járművekre – ideértve a hibrid járműveket is – vonatkozó részecsketömeg- és részecskeszám-határértékek csak a közvetlen befecskendezésű motorokra vonatkoznak.

(11) A gyártó döntésétől függően a szikra- vagy kompressziós gyújtású motorral felszerelt járművek vizsgálhatók E5-ös vagy E10-es, illetve B5-ös vagy B7-es tüzelőanyaggal. Ugyanakkor:

— legkésőbb a 12.2.1. szakaszban meghatározott dátumokat követő tizenhat hónappal az új típusjóváhagyásokhoz csak az E10-es és a B7-es tüzelőanyagot lehet használni;

— legkésőbb a 12.2.4. szakaszban meghatározott dátumoktól kezdve minden új jármű típusjóváhagyásához az E10-es és a B7-es tüzelőanyagot kell használni.

(12) A szikragyújtású motorokra vonatkozó részecsketömeg- és részecskeszám-határértékek csak a közvetlen befecskendezésű motorokra vonatkoznak.

(13) Az ezen előírás 12.2.1. és 12.2.2. szakaszában az új típusok jóváhagyására, illetve új járművekre megállapított időpontokat követő három évig a közvetlen befecskendezésű, szikragyújtású motorral felszerelt járművekre a gyártó döntésétől függően 6,0 × 1012 #/km részecskeszám-kibocsátási határértéket kell alkalmazni.

1. függelék A gyártásmegfelelőség vizsgálatára vonatkozó eljárás, ha a gyártó által megadott gyártástechnológiai szórás kielégítő 1. Ez a függelék az I. típusú vizsgálatban a gyártás megfelelőségének vizsgálatára használandó eljárást írja le, ha a gyártó által megadott gyártási szórás megfelelő. 2. A legalább 3 mintadarabot tartalmazó mintavételi eljárás úgy van meghatározva, hogy a 40 %-ban gyári hibás tétel vizsgálatban való megfelelésének valószínűsége 0,95 (a gyártó kockázata = 5 %), míg a 65 %-ban gyári hibás tételnél a megfelelés valószínűsége 0,1 (a fogyasztó kockázata = 10 %). 3. Az 5.3.1.4. szakaszban lévő 1. táblázatban megadott minden szennyező anyag esetében az alábbi eljárást kell alkalmazni (lásd a 8.2. szakasz 2. ábráját). Legyen: L = a szennyező anyag határértékének természetes logaritmusa; xi = a minta i-edik járművére vonatkozó mért érték természetes logaritmusa; s = a gyártástechnológiai szórás becslése (a mért értékek természetes logaritmusának figyelembevétele után); n = az aktuális mintadarabok száma. 4. Meg kell határozni a minták próbastatisztikai értékét, amihez a határértéktől való szórások összegét a következő egyenlet szerint kell kiszámítani: 5. Ezután: 5.1. ha a próbastatisztika értéke nagyobb, mint az elfogadási küszöbérték az App1/1. táblázatban megadott mintaméretre vonatkozóan, akkor a szennyező anyag megfelel; 5.2. ha a próbastatisztika értéke kisebb, mint az elutasítási küszöbérték az App1/1. táblázatban megadott mintaméretre vonatkozóan, akkor a szennyező anyag nem felel meg; egyéb esetben egy újabb járművet vonnak vizsgálat alá, és egy egységgel nagyobb mintamérettel újból elvégzik a számítást. App1/1. táblázat A mintaméretre vonatkozó elfogadási küszöbérték A megvizsgált járművek összes száma (aktuális mintaméret) Elfogadási küszöbérték Elutasítási küszöbérték 3 3,327 – 4,724 4 3,261 – 4,79 5 3,195 – 4,856 6 3,129 – 4,922 7 3,063 – 4,988 8 2,997 – 5,054 9 2,931 – 5,12 10 2,865 – 5,185 11 2,799 – 5,251 12 2,733 – 5,317 13 2,667 – 5,383 14 2,601 – 5,449 15 2,535 – 5,515 16 2,469 – 5,581 17 2,403 – 5,647 18 2,337 – 5,713 19 2,271 – 5,779 20 2,205 – 5,845 21 2,139 – 5,911 22 2,073 – 5,977 23 2,007 – 6,043 24 1,941 – 6,109 25 1,875 – 6,175 26 1,809 – 6,241 27 1,743 – 6,307 28 1,677 – 6,373 29 1,611 – 6,439 30 1,545 – 6,505 31 1,479 – 6,571 32 – 2,112 – 2,112

2. függelék A gyártásmegfelelőség vizsgálatára vonatkozó eljárás, ha a gyártó által megadott gyártástechnológiai szórás nem kielégítő vagy nem áll rendelkezésre 1. Ez a függelék az I. típusú vizsgálatban a gyártás megfelelőségének vizsgálatára használandó eljárást írja le, ha a gyártó által a gyártástechnológiai szórás igazolására benyújtott adatok nem megfelelőek vagy nem állnak rendelkezésre. 2. A legalább 3 mintadarabot tartalmazó mintavételi eljárás úgy van meghatározva, hogy a 40 %-ban gyári hibás tétel vizsgálatban való megfelelésének valószínűsége 0,95 (a gyártó kockázata = 5 %), míg a 65 %-ban gyári hibás tételnél a megfelelés valószínűsége 0,1 (a fogyasztó kockázata = 10 %). 3. Az ezen előírás 5.3.1.4. szakaszának 1. táblázatában megadott szennyező anyagok mért értékeit lognormális eloszlásúnak tekintendők, és a mért értékeket először természetes logaritmussá kell átalakítani. Jelölje m0 és m a minta terjedelmének minimumát és maximumát (m0 = 3 és m = 32), és jelölje n a szóban forgó minták számát. 4. Ha egy sorozatban mért értékek természetes logaritmusai x1, x2…, xi és L a szennyező anyag határértékének természetes logaritmusa, akkor meg kell határozni az alábbiakat: d1 = x1 – L valamint 5. Az App2/1. táblázat az elfogadási (An) és az elutasítási (Bn) küszöbértékeket mutatja a minták aktuális számához viszonyítva. A próbastatisztika – azaz a arány – alapján a következőképpen határozható meg, hogy a sorozat megfelelt-e vagy sem a vizsgálatban: mo ≤ n ≤ m esetén i. a sorozat „megfelelő”, ha ii. a sorozat „nem megfelelő”, ha iii. másik mérést kell végezni, ha 6. Megjegyzések A következő rekurzív képletek a próbastatisztika egymást követő értékeinek kiszámításához használhatóak: App2/1. táblázat Minimális mintaméret = 3 Mintaméret (n) Elfogadási küszöbérték (An) Elutasítási küszöbérték (Bn) 3 – 0,80381 16,64743 4 – 0,76339 7,68627 5 – 0,72982 4,67136 6 – 0,69962 3,25573 7 – 0,67129 2,45431 8 – 0,64406 1,94369 9 – 0,61750 1,59105 10 – 0,59135 1,33295 11 – 0,56542 1,13566 12 – 0,53960 0,97970 13 – 0,51379 0,85307 14 – 0,48791 0,74801 15 – 0,46191 0,65928 16 – 0,43573 0,58321 17 – 0,40933 0,51718 18 – 0,38266 0,45922 19 – 0,35570 0,40788 20 – 0,32840 0,36203 21 – 0,30072 0,32078 22 – 0,27263 0,28343 23 – 0,24410 0,24943 24 – 0,21509 0,21831 25 – 0,18557 0,18970 26 – 0,15550 0,16328 27 – 0,12483 0,13880 28 – 0,09354 0,11603 29 – 0,06159 0,09480 30 – 0,02892 0,07493 31 0,00449 0,05629 32 0,03876 0,03876

3. függelék A használatban lévő járművek megfelelőségének ellenőrzése 1. BEVEZETÉS E függelék az ezen előírás 9.3. és 9.4. szakaszában említett feltételeket rögzíti a járművek vizsgálatra történő kiválasztása, valamint a használatban lévő járművek megfelelőségi vizsgálata tekintetében. 2. KIVÁLASZTÁSI SZEMPONTOK A kiválasztott jármű elfogadási feltételeit a szennyezőanyag-kibocsátás tekintetében e függelék 2.1–2.8. szakasza, az IUPRMtekintetében pedig e függelék 2.1–2.5. szakasza határozza meg. Az információgyűjtés a jármű vizsgálata és a tulajdonossal/vezetővel folytatott beszélgetés alapján történik. 2.1. A járműnek olyan járműtípushoz kell tartoznia, amelyet ezen előírás értelmében hagytak jóvá, és amely az 1958. évi megállapodás értelmében megfelelőségi igazolással rendelkezik. A járművet a szerződő felek országában kell nyilvántartásba venni