7.

Ezek figyelembevételével különösen fontosnak TEKINTIK a következő kérdéseket: a) Az ifjúságpolitika területén folytatott európai együttműködés az egyik olyan politika, amely az Európában élő fiatalok életminőségének kérdésével foglalkozik, egyrészt a sajátos ifjúságpolitikai eszközök révén, másrészt az ifjúsági dimenzió fokozottabb figyelembe vételén és a kapcsolódó politikai területekkel kialakított jobb ágazatközi koordináción keresztül. Az ilyen együttműködés erősíthető azzal a céllal, hogy: — elősegítse a fiatalok társadalmi beilleszkedését és megkönnyítse önállóvá válásukat, és így megfeleljen a demográfiai kihívásoknak, különösen azáltal, hogy: — lehetőséget nyújt valamennyi fiatalnak a szükséges alapvető készségek és ismeretek elsajátítására, — megkönnyíti az oktatás, képzés és a munkavállalás közti átmenetet, — kombinálja a rugalmasságot – beleértve a fiataloktól megkövetelt nagyobb mobilitást is – és a biztonságot („rugalmas biztonság”), — előtérbe helyezi a fiatalok vállalkozói képességét, valamint — amennyiben szükséges, támogatja a második lehetőséget nyújtó politikákat, amelyek révén a fiatalok visszatérhetnek a humán tőkéjük jövőbeli fejlesztéséhez vezető útra, — javítsa a multikulturális társadalmakban való élet körülményeit azzal, hogy előmozdítja a fiatalok kultúrák közötti eligazodását, — előmozdítsa az emberi jogok és olyan értékek tiszteletben tartását, mint a tolerancia, a kölcsönös tisztelet, a sokféleség, az egyenlőség és a szolidaritás, valamint küzdjön a megkülönböztetés minden formája ellen, — növelje a fiatalok jólétét, amibe beletartozik az is, hogy lehetővé teszi számukra, hogy egészséges életvitelt folytassanak, — elősegítse a fiatalok kulturális és alkotói szerepvállalását, — a hivatás, a családi élet és a magánélet megfelelőbb összehangolása révén támogassa a fiatalokat abban, hogy – amennyiben úgy kívánják – családot alapíthassanak és ezzel egyidejűleg teljes képzésben és oktatásban részesülhessenek vagy munkába állhassanak, — javítsa azokat a szociális-gazdasági körülményeket, amelyekben a hátrányos helyzetű városi és vidéki területeken élő fiatalok élnek. b) Elsődleges fontosságú az ifjúságpolitika ágazatközi jelleggel, és a fiatalokkal, az ifjúsági munkában tevékenyen részt vevőkkel és az ifjúsági szervezetekkel való szoros együttműködésben történő kidolgozása. Az egyéb kidolgozásra váró javaslatok között a strukturált párbeszéd már létező eszközeit – pl. az elnökségi ifjúsági rendezvényeket és az európai ifjúsági hetet – kell felhasználni az olyan informális fórumok megrendezésére, amelyek a Tanács, a Bizottság és az Európai Parlament érintett politikai területein tevékenykedő szereplőinek bevonásával zajlanak. Ügyelni kell annak biztosítására, hogy a fiatalok képviselői már a kezdetektől szerepet kapjanak az ilyen fórumok kidolgozásában és lebonyolításában, különös tekintettel a szociálisan, kulturálisan vagy gazdaságilag hátrányos helyzetben lévő fiatalokra. A Tanácson és szervein belüli – az ifjúságpolitika területén folytatott – ágazatközi együttműködés megerősítésére irányuló javaslatokat kell kidolgozni. c) Az európai fiatalok helyzetéről szóló rendszeres európai ifjúsági jelentés elősegítheti a fiatalok aggodalmainak és életminőségének elemzését és felhívhatja azokra a figyelmet, valamint elősegítheti európai ifjúságpolitikák kidolgozását is. A strukturált párbeszéd részeként a fiataloknak aktívan hozzá kell járulniuk a jelentéstételi gyakorlathoz. A jelentéseket olyan látható ösztönzőknek kell tekinteni, amelyek tematikus prioritásaiknak megfelelően előmozdítják a megbeszéléseket. A tagállamok további jelentéstételi kötelezettségeinek elkerülése érdekében mindezt a koordináció nyílt módszere szerinti jelentéstételi gyakorlat során összegyűjtött információk alapján kellene elkészíteni, az erre vonatkozó adatok, valamint a tagállamoktól, ifjúsági szervezetektől és a kutatás területéről származó bevált gyakorlatra vonatkozó rendszerezett példák esetleges hozzáadásával. d) Az ifjúságpolitika területén a folytonosság, a koherencia és a láthatóság javítása érdekében 18 hónapos programok alapján, optimális módon ki kell használni az elnökségek közötti együttműködést. A Tanács eljárási szabályzatával összhangban (6) ez magában foglalná a három egymást követő elnökség és a Bizottság kellő időben megvalósuló együttműködését annak érdekében, hogy egy, a Tanács által jóváhagyott menetrend alapján az elkövetkező három évre egyértelműen meg lehessen határozni a tematikus prioritásokat. Az elnökségeknek különös figyelmet kell fordítaniuk a fiatalokkal folytatott strukturált párbeszéd egyes lépéseinek egymással történő összekapcsolására és a fiatalokkal megvitatott kérdések nyomon követhetőségének biztosítására. e) Ki kell alakítani a helyi és a regionális ifjúságpolitika szereplői közötti bevált gyakorlatok cseréjét megkönnyítő, határokon átívelő keretet, különös hangsúlyt helyezve az „egymástól tanulásra” az európai ifjúsági paktum helyi végrehajtási stratégiáival kapcsolatosan. Ezen cserék eredményeit könnyen hozzáférhetővé kell tenni minden érdekelt fél számára, továbbá szisztematikusan ki kell értékelni és fel kell használni őket – az ifjúsági minisztereknek a lisszaboni célok eléréséhez történő hozzájárulása részeként is. A cseréket azok megtervezése, kialakítása és értékelése tekintetében iránymutatásoknak kell támogatniuk. Meg kell fontolni egy díj kialakítását, egyrészt hogy fel lehessen hívni a figyelmet a helyi stratégiák sikeres végrehajtásával kapcsolatos kitűnő példákra, másrészt hogy tudatosítani lehessen az európai kontextusban az ifjúságpolitika terén végzett munkát.