3. FÜGGELÉK

A HASZNÁLATBAN LÉVŐ JÁRMŰVEK MEGFELELŐSÉGÉNEK ELLENŐRZÉSE

1. BEVEZETÉS

E függelék az ezen előírás 9.3. és 9.4. szakaszában említett feltételeket rögzíti a járművek vizsgálatra történő kiválasztása, valamint a használatban lévő járművek megfelelőségi vizsgálata tekintetében.

2. KIVÁLASZTÁSI SZEMPONTOK

A kiválasztott jármű elfogadási feltételeit a szennyezőanyag-kibocsátás tekintetében e függelék 2.1–2.8. szakasza, az IUPRMtekintetében pedig e függelék 2.1–2.5. szakasza határozza meg. Az információgyűjtés a jármű vizsgálata és a tulajdonossal/vezetővel folytatott beszélgetés alapján történik.

2.1. A járműnek olyan járműtípushoz kell tartoznia, amelyet ezen előírás értelmében hagytak jóvá, és amely az 1958. évi megállapodás értelmében megfelelőségi igazolással rendelkezik. A járművet a szerződő felek országában kell nyilvántartásba venni és üzembe helyezni.

2.2. A járműnek legalább 15 000 km-t, illetve 6 hónapot (amelyik későbbi), de legfeljebb 100 000 km-t, illetve 5 évet (amelyik korábbi) futnia kellett.

2.2.1. Az IUPRM ellenőrzéséhez a vizsgált minta kizárólag olyan járműveket tartalmazhat, amelyek(et):

a) már elegendő adatot gyűjtöttek a járműműködésről ahhoz, hogy az ellenőrző rutint vizsgálni lehessen. Olyan ellenőrző rutinok esetében, amelyeknek teljesíteniük kell a használat közbeni működési arányt, valamint ezen előírás 11. melléklete 1. függelékének 7.6.1. szakasza szerint rögzíteniük és továbbítaniuk kell az arányra vonatkozó adatokat, a jármű működéséről rendelkezésre álló elegendő adat azt jelenti, hogy a nevező megfelel az alábbiakban megállapított kritériumoknak. A vizsgálandó ellenőrző rutin ezen előírás 11. melléklete 1. függelékének 7.3. és 7.5. szakaszában lévő meghatározás szerinti nevezőjének legalább a következő értékek egyikét el kell érnie: i. a párolgási kibocsátásokat csökkentő rendszer ellenőrző rutinja, a másodlagos levegőrendszer ellenőrző rutinja, valamint az ezen előírás 11. melléklete 1. függeléke 7.3.2. szakaszának a), b) vagy c) pontja szerint megnövelt nevezőt alkalmazó ellenőrző rutinok (pl. a hidegindítás ellenőrző rutinja, a légkondicionáló rendszer ellenőrző rutinjai stb.) esetében 75; vagy ii. a részecskeszűrőknek és oxidációs katalizátoroknak az ezen előírás 11. melléklete 1. függeléke 7.3.2. szakaszának d) pontja szerint megnövelt nevezőt alkalmazó ellenőrző rutinjai esetében 25; vagy iii. a katalizátor, az oxigénérzékelő, a kipufogógáz-visszavezető rendszer, az állítható szelepvezérlés, valamint minden egyéb alkatrész ellenőrző rutinjai esetében 150;

b) nem manipuláltak vagy szereltek fel olyan kiegészítő vagy módosított alkatrésszel, amelynek következtében a fedélzeti diagnosztikai rendszer nem felel meg ezen előírás 11. melléklete követelményeinek.

2.3. A járműnek rendelkeznie kell olyan karbantartási nyilvántartással, amely igazolja, hogy a járművet megfelelő módon karbantartották, például a gyártó ajánlásainak megfelelően.

2.4. A jármű nem mutathat visszaélésre utaló jeleket (pl. versenyzés, túlterhelés, nem megfelelő üzemanyag használata vagy más helytelen használat) vagy más olyan tényezőkre (pl. illetéktelen beavatkozás) utaló jeleket, amelyek befolyásolhatják a kibocsátási teljesítményt. A számítógépben tárolt hibakódot és a futásteljesítményre vonatkozó adatokat figyelembe kell venni. Ha a számítógépben tárolt információk azt mutatják, hogy a járművet a hibakód mentése után tovább üzemeltették, és viszonylag rövid időn belül nem végezték el a szükséges javításokat, akkor ez a jármű nem választható ki vizsgálatra.

2.5. Engedély nélkül nem végezhettek nagyobb javítást a motoron vagy a járművön.

2.6. A tartályból vett üzemanyagminta ólom- és kéntartalmának meg kell felelnie a vonatkozó szabványoknak, és nem mutatkozhatnak a tartályban nem megfelelő üzemanyag használatára utaló jelek. Ellenőrzéseket végezhetnek a kipufogórendszerben stb.

2.7. Nem mutatkozhatnak olyan problémákra utaló jelek, amelyek veszélyeztethetik a laboratóriumi személyzet biztonságát.

2.8. A járműben használt szennyezésgátló rendszer valamennyi alkatrészének meg kell felelnie az érvényes típusjóváhagyás előírásainak.

3. HIBAMEGÁLLAPÍTÁS ÉS KARBANTARTÁS

A járművön a kipufogógáz-kibocsátás mérése előtt minden szokásos hibamegállapítási és karbantartási műveletet el kell végezni az e függelék 3.1–3.8. szakaszában meghatározott eljárás szerint.

3.1. A következő ellenőrzéseket kell elvégezni: a légszűrő, az ékszíjak, az összes folyadékszint, a hűtősapka, a szennyezésgátló rendszer összes vákuumcsövének és elektromos vezetékének ellenőrzése sérülésmentesség szempontjából; a gyújtás, az üzemanyag-adagoló és a szennyezésgátló rendszer alkatrészeinek vizsgálata hibás beállítás és/vagy illetéktelen beavatkozás szempontjából. Minden rendellenességet fel kell jegyezni.

3.2. Ellenőrizni kell a fedélzeti diagnosztikai rendszer megfelelő működését. A fedélzeti diagnosztikai rendszer memóriájában található hibaüzeneteket fel kell jegyezni, és az elengedhetetlenül szükséges javításokat el kell végezni. Ha a fedélzeti diagnosztikai rendszer hibajelzője előkondicionálási ciklus alatt jelez hibát, megengedett a hiba azonosítása és kijavítása. A mérést meg lehet ismételni, és a kijavított jármű eredményei felhasználhatók.

3.3. Ellenőrizni kell a gyújtási rendszert, és ki kell cserélni a hibás alkatrészeket, például gyújtógyertyákat, kábeleket stb.

3.4. Ellenőrizni kell a kompressziót. Ha az eredmény nem kielégítő, a járművet el kell utasítani.

3.5. A gyártó előírásai szerint ellenőrizni kell a motor paramétereit, és ha szükséges, azokat be kell állítani.

3.6. Ha a jármű 800 km-en belül van a következő tervszerű karbantartáshoz, a karbantartást a gyártó utasításai szerint el kell végezni. A kilométer-számláló által jelzett értéktől függetlenül az olaj- és a légszűrő kicserélhető a gyártó kérésére.

3.7. A jármű elfogadása után az üzemanyagot ki kell cserélni a megfelelő kibocsátási vizsgálathoz szükséges referencia-üzemanyagra, kivéve, ha a gyártó elfogadja a kereskedelmi forgalomban kapható üzemanyagot.

3.8. Az ezen előírás 2.20. szakaszában meghatározott periodikusan regeneráló rendszerrel felszerelt járművek esetében meg kell állapítani, hogy a jármű nem áll-e közel a regenerálási időszakhoz. (A gyártó számára lehetővé kell tennie ennek megerősítését.)

3.8.1. Amennyiben igen, a járművet a regenerálás végéig vezetni kell. Ha a regenerálás a kibocsátás mérése közben történik, akkor egy újabb vizsgálattal meg kell győződni arról, hogy a regenerálás befejeződött. Ezt követően egy teljesen új vizsgálatot kell elvégezni, és az első, illetve a második vizsgálat eredményeit nem kell figyelembe venni.

3.8.2. A fenti 3.8.1. szakasz alternatívájaként – ha a jármű közvetlenül regenerálás előtt áll – a gyártó kérheti, hogy meghatározott (például nagy sebességet vagy nagy terhelést magában foglaló) kondicionálási ciklust használjanak a regenerálás biztosítása érdekében.

A gyártó kérheti, hogy a vizsgálatot közvetlenül a regenerálás, vagy a gyártó által megadott kondicionálási ciklus és a szokásos vizsgálati előkondicionálás után végezzék el.

4. HASZNÁLATBAN LÉVŐ JÁRMŰVEK VIZSGÁLATA

4.1. Ha szükségesnek tartják a járművek ellenőrzését, a kibocsátási vizsgálatokat az e függelék 2. és 3. szakaszának követelményei szerint kiválasztott, előkondicionált járműveken kell elvégezni ezen előírás 4a. melléklete szerint. Az ezen előírás 4a. mellékletének 6.3. szakaszában ismertetett előkondicionálási ciklusoknál több előkondicionálás csak akkor megengedett, ha az reprezentatív a szokásos járműhasználati körülményekre.

4.2. A fedélzeti diagnosztikai rendszerrel ellátott járműveken megvizsgálhatják a hibajelző stb. üzem közbeni megfelelő működését a kibocsátási szintek szempontjából (pl. a hibajelzőnek az ezen előírás 11. mellékletében meghatározott határértékeire vonatkozóan) a típusjóváhagyás műszaki adatainak megfelelően.

4.3. A fedélzeti diagnosztikai rendszert vizsgálhatják például az alkalmazható határértékek feletti kibocsátási szintek mellett elmaradó hibajelzés vagy a hibajelző következetesen hibás működése tekintetében, illetve meghatározhatják a fedélzeti diagnosztikai rendszer hibás vagy sérült alkatrészeit.

4.4. Ha az alkatrész vagy rendszer nem a típusbizonyítványban és/vagy az adott járműtípusokra vonatkozó információs csomagban foglaltaknak megfelelően működik, és ilyen mértékű eltérést az 1958. évi megállapodás sem engedélyez, de a fedélzeti diagnosztikai rendszer nem jelez meghibásodást, az alkatrészt vagy a rendszert nem kell kicserélni a kibocsátási vizsgálat előtt, kivéve, ha megállapították, hogy az alkatrészt vagy rendszert oly módon manipulálták, illetve éltek vissza használatával, hogy a fedélzeti diagnosztikai rendszer nem észleli az adott hibát.

5. A KIBOCSÁTÁSVIZSGÁLAT EREDMÉNYEINEK ÉRTÉKELÉSE

5.1. A vizsgálati eredményeket az ezen előírás 4. függelékének megfelelő kiértékelési eljárásnak kell alávetni.

5.2. A vizsgálati eredményeket nem kell romlási tényezőkkel szorozni.

5.3. Az ezen előírás 2.20. szakaszában meghatározott periodikusan regeneráló rendszerek esetében az eredményeket meg kell szorozni a típusjóváhagyás megadásának idején kiszámított Ki tényezőkkel.

6. A HELYREÁLLÍTÁSI INTÉZKEDÉSEK TERVE

6.1. A típusjóváhagyó hatóságnak elő kell írnia, hogy a gyártó a hiányosságok megszüntetésére helyreállítási intézkedési tervet nyújtson be, amennyiben:

6.1.1. a szennyezőanyag-kibocsátás esetében egynél több járműről állapítják meg, hogy túlzott kibocsátást mutat, és megfelel a következő feltételek valamelyikének: a) megfelel az ezen előírás 4. függelékének 3.2.2. szakaszában rögzített feltételeknek, és a típusjóváhagyó hatóság a gyártóval közösen megállapította, hogy minden járműnél ugyanaz a túlzott kibocsátás oka; vagy b) megfelel az ezen előírás 4. függelékének 3.2.3. szakaszában rögzített feltételeknek, és a típusjóváhagyó hatóság megállapította, hogy minden járműnél ugyanaz a túlzott kibocsátás oka;

6.1.2. egy adott M ellenőrző rutin IUPRM-je esetében a vizsgálati minták megfelelnek a következő statisztikai feltételeknek; a minták méretét ezen előírás 9.3.5. szakasza határozza meg: a) az ezen előírás 11. melléklete 1. függeléke 7.1.5. szakaszának megfelelően 0,1-es arány szerint jóváhagyott járművek esetében a járművekből gyűjtött adatok a vizsgálati mintában legalább egy M ellenőrző rutinnál vagy azt jelzik, hogy a vizsgálati minta átlagos használat közbeni működési aránya kisebb, mint 0,1, vagy azt, hogy a vizsgálati mintában a járművek legalább 66 százalékának 0,1-nél kisebb a használat közbeni működési aránya; b) az ezen előírás 11. melléklete 1. függeléke 7.1.4. szakaszának megfelelően teljes arány szerint jóváhagyott járművek esetében a járművekből gyűjtött adatok a vizsgálati mintában legalább egy M ellenőrző rutinnál vagy azt jelzik, hogy a vizsgálati minta átlagos használat közbeni működési aránya kisebb, mint a Testmin (M) érték, vagy azt, hogy a vizsgálati mintában a járművek legalább 66 százalékának a Testmin (M) értéknél kisebb a használat közbeni működési aránya. A Testmin (M) értéke a következő: i. 0,230, ha az M ellenőrző rutin előírt használat közbeni működési aránya 0,26; ii. 0,460, ha az M ellenőrző rutin előírt használat közbeni működési aránya 0,52; iii. 0,297, ha az M ellenőrző rutin előírt használat közbeni működési aránya 0,336; ezen előírás 11. melléklete 1. függelékének 7.1.4. szakasza szerint.

6.2. A helyreállítási intézkedések tervét a fenti 6.1. szakaszban említett értesítés napjától számítva legfeljebb hatvan munkanapon belül be kell nyújtani a típusjóváhagyó hatósághoz. A típusjóváhagyó hatóságnak harminc munkanapon belül nyilatkoznia kell arról, hogy elfogadja-e a helyreállítási intézkedések tervét. Ha azonban a gyártó az illetékes típusjóváhagyó hatóság számára kielégítően igazolni tudja, hogy a helyreállítási intézkedések tervének benyújtása érdekében több időre van szüksége ahhoz, hogy kivizsgálja a nem megfelelő gyártást, akkor a határidőt meg lehet hosszabbítani.

6.3. A helyreállítási intézkedéseket minden olyan járműre alkalmazni kell, amelyeket valószínűleg ugyanaz a hiba érint. A típusjóváhagyási dokumentumok módosításának szükségességét mérlegelni kell.

6.4. A gyártónak másolatot kell készítenie a helyreállítási intézkedések tervére vonatkozó valamennyi értesítésről, nyilvántartást kell vezetnie a visszahívási akcióról, és rendszeres helyzetjelentést kell küldenie a típusjóváhagyó hatóságnak.

6.5. A helyreállítási intézkedések tervének tartalmaznia kell a lenti 6.5.1–6.5.11. szakaszban meghatározott információkat. A gyártónak a helyreállítási intézkedések tervéhez egyedi azonosító nevet vagy nyilvántartási számot kell rendelnie.

6.5.1. A helyreállítási intézkedések tervében szereplő minden egyes járműtípus leírása.

6.5.2. A járművön a megfelelőség érdekében elvégzett módosítások, átalakítások, javítások, helyreállítások, beállítások vagy egyéb változtatások leírása, beleértve azoknak az adatoknak és műszaki tanulmányoknak a rövid összefoglalását, amelyek alapján a gyártó meghozta döntését azokról az intézkedésekről, amelyeket a megfelelőség érdekében meg kell tennie.

6.5.3. Annak az eljárásnak a leírása, amellyel a gyártó tájékoztatja a járműtulajdonosokat.

6.5.4. Leírás a megfelelő karbantartásról vagy használatról (ha van ilyen), amely a gyártó szerint előfeltétele annak, hogy a jármű a helyreállítási intézkedési terv keretében jogosult legyen a javításra, valamint a gyártó indoklása, hogy miért köti ki e feltételt. Karbantartási vagy használati feltételeket csak akkor lehet kikötni, ha azok bizonyíthatóan kapcsolódnak a meg nem felelés tényéhez, valamint a helyreállítási intézkedésekhez.

6.5.5. Annak az eljárásnak a leírása, amelyet a jármű tulajdonosának követnie kell a meg nem felelőség kijavítása érdekében. Ennek magában kell foglalnia azt az időpontot, amely után a helyreállítási intézkedéseket el lehet végezni, a műhely számára a javítási munkák elvégzéséhez szükséges becsült időt, valamint azt, hogy hol végeznek ilyen javításokat. A javítást a jármű átadása után felesleges késedelem nélkül el kell végezni.

6.5.6. A járműtulajdonosoknak küldött tájékoztató másolata.

6.5.7. Annak a rendszernek a rövid leírása, amellyel a gyártó biztosítja, hogy az alkatrészek vagy rendszerek megfelelő mennyiségben álljanak rendelkezésre a helyreállítási intézkedés elvégzéséhez. Meg kell adni azt az időpontot, amikor megfelelő mennyiségű alkatrész vagy rendszer áll rendelkezésre a munkálatok elkezdéséhez.

6.5.8. A javítást végző szakembereknek megküldendő összes utasítás másolata.

6.5.9. A javasolt helyreállítási intézkedések hatásának leírása a helyreállítási intézkedések tervében szereplő egyes járműtípusok kibocsátására, üzemanyag-fogyasztására, menettulajdonságára és biztonságára vonatkozóan, a következtetéseket alátámasztó adatokkal, műszaki vizsgálatokkal stb. együtt.

6.5.10. Minden más információ, jelentés vagy adat, amelyet a típusjóváhagyó hatóság az észszerűség határain belül szükségesnek ítél a helyreállítási intézkedések tervének értékeléséhez.

6.5.11. Ha a helyreállítási intézkedések terve visszahívást is tartalmaz, a javítás nyilvántartásának módszerét ismertető leírást is be kell terjeszteni a típusjóváhagyó hatóság részére. Címke használata esetén annak egy mintapéldányát is be kell nyújtani.

6.6. A gyártótól megkövetelhető, hogy megfelelően tervezett és szükséges vizsgálatokat végezzen a javasolt változtatás, javítás vagy módosítás által érintett alkatrészeken vagy járműveken a módosítás, javítás vagy változtatás hatékonyságának bizonyítása érdekében.

6.7. A gyártó felelős azért, hogy minden visszahívott és megjavított járműről, illetve a javítást végző műhelyről nyilvántartást vezessenek. A típusjóváhagyó hatóság számára, kérésre, hozzáférést kell biztosítani a nyilvántartáshoz a helyreállítási intézkedések végrehajtásától számított öt éven keresztül.

6.8. A gyártónak igazolást kell adnia a járműtulajdonos részére a javításról és/vagy módosításról, illetve az új berendezések beszereléséről.