A nemzetközi közjog értelmében jogi hatállyal kizárólag az ENSZ-EGB eredeti szövegei rendelkeznek. Ennek az előírásnak a státusa és hatálybalépésének időpontja az ENSZ-EGB TRANS/WP.29/343 sz. státusdokumentumának legutóbbi változatában ellenőrizhető a következő weboldalon: http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Az Egyesült Nemzetek Európai Gazdasági Bizottságának 20. számú előírása (ENSZ-EGB) – Egységes rendelkezések a gépjárművek aszimmetrikus tompított fényt, távolsági fényt vagy mindkettőt kibocsátó, halogénizzókkal (H4 lámpákkal) felszerelt fényszóróinak jóváhagyásáról

3. javított változat

Tartalmaz minden olyan szöveget, amely az alábbi időpontig érvényes volt:

03. módosításcsomag – hatálybalépés dátuma: 2001. szeptember 9.

TARTALOMJEGYZÉK

ELŐÍRÁS

A. IGAZGATÁSI RENDELKEZÉSEK

B. FÉNYSZÓRÓKRA VONATKOZÓ MŰSZAKI KÖVETELMÉNYEK

C. TOVÁBBI IGAZGATÁSI RENDELKEZÉSEK

MELLÉKLETEK

A. IGAZGATÁSI RENDELKEZÉSEK

0. ALKALMAZÁSI KÖR (1)

Ez az előírás az üveg vagy műanyag lencsét tartalmazó gépjárműfényszórókra vonatkozik.

1. FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK

Ezen előírás alkalmazásában:

1.1. „lencse”: a fényszóró (egység) külső részét jelenti, amely az átvilágított felületen keresztül átengedi a fényt;

1.2. „bevonat”: az a termék vagy azok a termékek, amelyet vagy amelyeket egy vagy több rétegben visznek fel a lencse külső felületére;

„eltérő típusú fényszórók”: azok a fényszórók, amelyek olyan lényeges szempontokból térnek el egymástól, mint:

1.3.1. márkanév vagy védjegy;

1.3.2. az optikai rendszer jellemzői;

1.3.3. olyan részegységek használata vagy hiánya, amelyek üzem közben visszatükrözéssel, fénytöréssel, fényelnyeléssel és/vagy fényátalakítással képesek módosítani az optikai hatásokat. A kizárólag a fénysugár színének, de nem a fény eloszlásának megváltoztatását célzó szűrők felszerelése vagy elhagyása azonban nem vonja maga után a típus megváltozását;

1.3.4. a jobb oldali vagy a bal oldali közlekedésre, vagy mindkét közlekedési rendszerre való alkalmasság;

1.3.5. az előállított fénysugár típusa (tompított fény, távolsági fény, vagy mindkettő);

1.3.6. a lencséket és a bevonatot (ha van) alkotó anyagok.

2. FÉNYSZÓRÓ JÓVÁHAGYÁSA IRÁNTI KÉRELEM (2)

A jóváhagyási kérelmet a kereskedelmi név vagy védjegy tulajdonosának vagy az általa jogszerűen meghatalmazott képviselőnek kell benyújtania. A kérelemnek tartalmaznia kell a következőket:

2.1.1. a fényszóró tompított fény és távolsági fény vagy csak az egyik típusú fény kibocsátására szolgál-e;

2.1.2. ha a fényszóró tompított fény kibocsátására szolgál, bal oldali és jobb oldali közlekedésre is, vagy csak bal oldali, illetve csak jobb oldali közlekedésre tervezték-e;

2.1.3. ha a fényszóró állítható fényvisszaverővel van felszerelve, a fényszóró talajhoz és a jármű hosszanti középsíkjához viszonyított szerelési helyzete(i).

Minden jóváhagyásra vonatkozó kérelemhez mellékelni kell:

a fényszóró típusának azonosításához megfelelő részletességű rajzokat három példányban: a fényszóró elölnézetét a lencse bordázatának (ha van) részletrajzaival, valamint a fényszóró keresztmetszetét; a rajzokon fel kell tüntetni a jóváhagyási jel számára fenntartott helyet;

2.2.1.1. ha a fényszóró állítható fényvisszaverővel van felszerelve, meg kell jelölni a fényszóró talajhoz és a jármű hosszanti középsíkjához viszonyított szerelési helyzetét (helyzeteit), amennyiben a fényszórót csak ebben a helyzetben (helyzetekben) használják;

2.2.2. egy rövid műszaki leírást;

két mintát az adott fényszórótípusból;

2.2.3.1. a színezett szűrő vagy színezett fényszűrő (vagy színezett lencse) vizsgálatához: két mintát;

a műanyag vizsgálatához, amelyből a lencse készül:

tizenhárom lencsét;

2.2.4.1.1. a lencsék közül hatot hat olyan, legalább 60 × 80 mm méretű anyagmintával lehet helyettesíteni, amelynek sík vagy konvex külső felülete van, és a közepén legalább 15 × 15 mm méretű, alapvetően sík (legalább 300 mm görbületi sugarú) felülettel rendelkezik;

2.2.4.1.2. a lencséket vagy anyagmintákat a sorozatgyártásban alkalmazandó módszerrel kell elkészíteni;

2.2.4.2. a fényvisszaverőt, amelyre a lencse a gyártó utasításainak megfelelően felszerelhető.

2.3. A lencséket és a bevonatokat (ha vannak) alkotó anyagokhoz mellékelni kell az anyagok és a bevonat jellemzőire vonatkozó vizsgálati jelentést, amennyiben ezeket már megvizsgálták.

2.4. Az illetékes hatóság a típusjóváhagyás megadása előtt ellenőrzi, hogy megvannak-e a gyártás megfelelőségének hatékony ellenőrzését biztosító intézkedések.

3. JELÖLÉSEK (3)

3.1. A jóváhagyásra benyújtott fényszórókon szerepelnie kell a kérelmező márkanevének vagy védjegyének.

3.2. A lencsén és a fényszórótesten (4) megfelelő méretű helyet kell hagyni a jóváhagyási jel és a 4. szakaszban említett kiegészítő jelek elhelyezéséhez; ezeket a helyeket a fenti 2.2.1. szakaszban említett rajzokon meg kell jelölni.

3.3. A mind a jobb, mind a bal oldali közlekedés követelményeinek megfelelően tervezett fényszórókon meg kell jelölni az optikai egységnek a járművön, illetve az izzólámpának a fényvisszaverőben lehetséges két beállítását; ez a jelölés a jobb oldali közlekedéshez alkalmas beállításánál az „R/D” betűkből, a bal oldali közlekedéshez alkalmas beállításánál pedig az „L/G” betűkből áll.

4. JÓVÁHAGYÁS

4.1. Általános előírások

4.1.1. Amennyiben a 2. szakasz értelmében a fényszórótípusra vonatkozóan benyújtott összes minta megfelel az előírás rendelkezéseinek, a jóváhagyást meg kell adni.

4.1.2. Ha a csoportosított, egyesített vagy összeépített lámpák több előírás követelményeinek is megfelelnek, elegendő a fényszórót egyetlen nemzetközi jóváhagyási jellel ellátni, feltéve, hogy minden egyes csoportosított, egyesített vagy összeépített lámpa megfelel a vonatkozó rendelkezéseknek.

4.1.3. Mindegyik jóváhagyott típushoz jóváhagyási számot kell rendelni. Ennek első két számjegye a jóváhagyás időpontjában hatályos, az előírást lényeges műszaki tartalommal módosító legutóbbi módosításcsomag száma (jelen esetben ez 02). Ugyanazon szerződő fél nem rendelheti ugyanazt a számot egy ezen előírás alá tartozó másik fényszórótípushoz, kivéve, ha a jóváhagyást olyan készülékre terjesztik ki, amely a már jóváhagyott készüléktől csak a kibocsátott fény színében tér el.

Egy fényszórótípusnak az ezen előírás szerinti jóváhagyásáról vagy a jóváhagyás kiterjesztéséről, elutasításáról vagy visszavonásáról, illetve a gyártás végleges leállításáról értesíteni kell az 1958. évi egyezményben részes és ezen előírást alkalmazó feleket az ezen előírás 1. mellékletének megfelelő nyomtatványon, a 2.2.1.1. szakaszban említett adatok megadásával.

4.1.4.1. Ha a fényszóró állítható fényvisszaverővel van felszerelve, és a fényszórót csak a 2.2.2.1. szakasz szerint megadott szerelési helyzetekben szabad használni, a jóváhagyó hatóságnak köteleznie kell a kérelmezőt arra, hogy megfelelő módon tájékoztassa a felhasználót a helyes szerelési helyzet(ek)ről.

4.1.5. A 3.1. szakaszban előírt jel mellett a lenti 4.2. és 4.3. szakaszban leírt jóváhagyási jelet is el kell helyezni az előírás szerint jóváhagyott típusnak megfelelő valamennyi fényszórón, a 3.2. szakaszban megadott helyeken.

4.2. A jóváhagyási jel felépítése

A jóváhagyási jel magában foglalja:

a nemzetközi jóváhagyási jelet, amely a következőkből áll:

4.2.1.1. egy kör, benne az „E” betűjel és a jóváhagyó ország egyedi azonosítószáma (5),

4.2.1.2. a 4.1.3. szakaszban előírt jóváhagyási szám;

az alábbi kiegészítő jel vagy jelek:

4.2.2.1. a csak a bal oldali közlekedés követelményeinek megfelelő fényszórókon egy olyan vízszintes nyíl, amely a fényszóróval szemben álló személy jobb oldalára mutat, azaz az útnak arra az oldalára, amelyen a forgalom halad;

4.2.2.2. a mindkét közlekedési rendszer követelményeinek megfelelően tervezett fényszórókon, amelyekben az optikai egység vagy az izzólámpa beállítása megfelelően módosítható, egy vízszintes, kétirányú nyíl, amelynek csúcsa balra és jobbra mutat;

4.2.2.3. azokon a fényszórókon, amelyek az előírás rendelkezéseinek csak a tompított fény tekintetében felelnek meg, „HC” jelzés;

4.2.2.4. azokon a fényszórókon, amelyek az előírás rendelkezéseinek csak a távolsági fény tekintetében felelnek meg, „HR” jelzés;

4.2.2.5. azokon a fényszórókon, amelyek az előírás rendelkezéseinek a tompított fény és a távolsági fény tekintetében egyaránt megfelelnek, „HCR” jelzés;

4.2.2.6. a műanyag lencsével ellátott fényszórók esetében a fenti 4.2.2.3–4.2.2.5. szakaszban előírt jelek mellett a „PL” betűcsoportot is fel kell tüntetni;

4.2.2.7. azokon a fényszórókon, amelyek az előírás rendelkezéseinek a tompított fény és a távolsági fény tekintetében egyaránt megfelelnek, az „E” betűjelet körbevevő kör közelében fel kell tüntetni a legnagyobb fényerőt megadó, a lenti 6.3.2.1.2. szakaszban meghatározott azonosítójelet.

Összeépített lámpák esetében a távolsági fény egészének legnagyobb fényerejét kell megadni a fentiek szerint.

A vizsgálati eljárás során a 4. melléklet 1.1.1.1. szakasza szerint használt üzemeltetési módot és a 4. melléklet 1.1.1.2. szakasza értelmében megengedett feszültsége(ke)t minden esetben fel kell tüntetni a jóváhagyási formanyomtatványokon és az egyezményben részes és ezen előírást alkalmazó felek országaiba továbbított nyomtatványokon.

Az egyes esetekben az eszközt a következő jelzéssel kell ellátni:

4.2.3.1. Az előírás rendelkezéseinek megfelelő fényszórókon, amelyeket úgy terveztek, hogy a tompított fény izzója ne világítson egyidejűleg más világító funkcióval, amellyel össze lehet építeni: ferde vonalat (/) kell elhelyezni a jóváhagyási jelben a tompított fény jele mögött.

4.2.3.2. Azokon a fényszórókon, amelyek csak 6 V vagy 12 V feszültséggel ellátva felelnek meg ezen előírás 4. melléklete követelményeinek, egy ferde kereszttel (×) áthúzott 24-es számot tartalmazó szimbólumot kell elhelyezni az izzólámpa foglalata közelében.

4.2.4. A jóváhagyási szám két számjegye (jelenleg 02), amely a jóváhagyás időpontjában az előírást lényeges műszaki tartalommal módosító legutóbbi módosításcsomagot jelöli, valamint szükség szerint az előírt nyíl a fenti kiegészítő jelek közelében helyezhető el.

4.2.5. A 4.2.1. és 4.2.2. szakaszban említett jeleknek és jelöléseknek jól olvashatónak és eltávolíthatatlannak kell lenniük még akkor is, ha a lámpa fel van szerelve a járműre.

4.3. A jóváhagyási jel elrendezése

4.3.1. Különálló lámpák

Az előírás 2. mellékletében szereplő 1–9. ábrákon láthatók példák a jóváhagyási jel és a fent említett kiegészítő jelek elrendezésére.

4.3.2. Csoportosított, egyesített vagy összeépített lámpák

Azokat a csoportosított, egyesített vagy összeépített lámpákat, amelyek több előírás rendelkezéseinek is megfelelnek, elegendő egyetlen nemzetközi jóváhagyási jellel ellátni; ez a jel egy körből áll, benne az „E” betűjel és a jóváhagyó ország egyedi azonosító száma, a kört a jóváhagyási szám követi. A jóváhagyási jel a csoportosított, egyesített vagy összeépített lámpákon bárhol elhelyezhető, az alábbi feltételekkel:

4.3.2.1.1. az a beépítés után jól látható;

4.3.2.1.2. a csoportosított, egyesített vagy összeépített lámpák optikai alkatrészeit nem lehet anélkül eltávolítani, hogy ugyanakkor ne távolítanák el a jóváhagyási jelet is.

Az egyes lámpákra vonatkozó, a jóváhagyás megadásának alapjául szolgáló egyes előírásoknak megfelelő azonosító jelet, a jóváhagyás kiadásának időpontjában az előírás legújabb műszaki módosításait magában foglaló módosításcsomag számát és szükség esetén az előírt nyilat:

4.3.2.2.1. vagy a megfelelő fénykibocsátó felületen;

4.3.2.2.2. vagy pedig csoportosítva kell feltüntetni oly módon, hogy a csoportosított, egyesített vagy összeépített lámpák mindegyike egyértelműen azonosítható legyen (a 2. melléklet bemutat négy lehetséges elhelyezési módot).

4.3.2.3. A jóváhagyási jel egyes részeinek mérete nem lehet kisebb, mint a jóváhagyás megadásának alapjául szolgáló előírás által a legkisebb egyedi jelre kötelezően előírt minimális méret.

4.3.2.4. Mindegyik jóváhagyott típushoz jóváhagyási számot kell rendelni. Ugyanaz a szerződő fél nem rendelheti ugyanazt a számot az előírás hatálya alá tartozó csoportosított, egyesített vagy összeépített lámpák másik típusához.

4.3.2.5. Az előírás 2. mellékletében szereplő 10. ábrán látható példa a csoportosított, egyesített vagy összeépített lámpákra vonatkozó jóváhagyási jelek és az összes fent említett kiegészítő jelzés elrendezésére.

Olyan lámpák, amelyek lencséje különböző típusú fényszórókhoz használható, és amelyeket össze lehet építeni vagy csoportosítani lehet más lámpákkal

A fenti 4.3.2. szakaszban meghatározott rendelkezések alkalmazandók.

4.3.3.1. Továbbá, ha ugyanazt a lencsét alkalmazzák, akkor ez utóbbin szerepelhetnek az egyes fényszóró- vagy lámpaegységtípusokra vonatkozó jóváhagyási jelek, amennyiben a fényszórótesten, még ha nem választható is el a lencsétől, szintén rendelkezésre áll a 3.2. szakaszban előírt hely, és azon feltüntetik a tényleges funkcióknak megfelelő jóváhagyási jeleket.

Amennyiben ugyanazt a lámpatestet különböző típusú fényszórók alkotják, a lámpatesten különböző jóváhagyási jelek helyezhetők el.

4.3.3.2. Az előírás 2. mellékletében szereplő 11. ábra bemutatja, hogy a fenti esetben miként lehet elrendezni a jóváhagyási jeleket.

B. FÉNYSZÓRÓKRA VONATKOZÓ MŰSZAKI KÖVETELMÉNYEK (6)

5. ÁLTALÁNOS KÖVETELMÉNYEK

5.1. Mindegyik mintának meg kell felelnie az alábbi 6–8. szakaszban rögzített követelményeknek.

A fényszórók gyártása során ügyelni kell arra, hogy megtartsák előírt fénytani jellemzőiket, és szokásos használat esetén üzemképes állapotban maradjanak a rezgések ellenére, amelyeknek ki vannak téve.

5.2.1. A fényszórókat fel kell szerelni egy olyan eszközzel, amely lehetővé teszi a járműveken történő beállításukat az érvényes szabályoknak megfelelően. Ilyen eszközt nem kell felszerelni olyan egységekre, amelyekben a fényvisszaverő és a szórófelület nem választható szét, feltéve, hogy ezeket az egységeket csak olyan járműveken használják, amelyeken a fényszórókat egyéb módon lehet beállítani. Amennyiben a távolsági fényt kibocsátó fényszórót és a tompított fényt kibocsátó fényszórót (mindegyik saját izzólámpával rendelkezik) összetett egységgé építik össze, a beállítóeszköznek biztosítania kell mindkét optikai rendszer külön-külön történő beállítását.

5.2.2. Ezek a rendelkezések azonban nem vonatkoznak azokra a fényszórókra, melyek fényvisszaverője nem osztható meg. Az ilyen szerelvénytípusra az előírás 6.3. szakaszának követelményei vonatkoznak.

5.3. Az izzólámpát a fényvisszaverőhöz rögzítő alkatrészeket úgy kell kialakítani, hogy az izzólámpát sötétben is csak a megfelelő helyzetbe lehessen beszerelni (7). Az izzólámpa-foglalatnak meg kell felelnie a 61-2. számú IEC-kiadvány 1969. évi harmadik kiadásának 7005-39-1 sz. adatlapján megadott méretjellemzőknek.

5.4. A mind a jobb, mind a bal oldali közlekedés követelményeinek megfelelően tervezett fényszórókat vagy a járműbe történő beszereléskor elvégzendő alapbeállítással, vagy a felhasználó általi szelektív beállítással lehet az úttest megfelelő oldalán való közlekedéshez igazítani. Az alap- vagy szelektív beállítás például abból állhat, az optikai egységet egy adott szögben szerelik be a járműbe, vagy az izzólámpát az optikai egységhez képest egy adott szögben szerelik be. Minden esetben csak két különböző, egymástól egyértelműen elkülöníthető beállítási helyzet létezhet, egy a jobb oldali, egy pedig a bal oldali közlekedéshez, és a kialakításnak ki kell zárnia a véletlenül az egyik beállításból a másikba történő vagy egy közbenső helyzetbe való váltás lehetőségét. Amennyiben az izzólámpa két különböző beállítási helyzettel rendelkezik, az izzólámpának a fényvisszaverőhöz való rögzítésére szolgáló alkatrészeket úgy kell megtervezni és legyártani, hogy az izzólámpát mindkét helyzetben a csak az úttest egyik oldalán való közlekedésre szánt fényszórók számára előírt pontossággal tartsák a beállított helyzetben. Az e szakasz előírásainak való megfelelést szemrevételezéses ellenőrzéssel és szükség szerint próbabeszereléssel kell ellenőrizni.

5.5. A 4. melléklet előírásai szerint kiegészítő vizsgálatokat kell végezni annak biztosítására, hogy a használat során a fénytani jellemzőikben ne következzék be túlzott változás.

5.6. Amennyiben a fényszóró lencséje műanyagból készül, végre kell hajtani a 6. melléklet szerinti vizsgálatokat.

6. MEGVILÁGÍTÁS

6.1. Általános rendelkezések

6.1.1. A fényszórókat úgy kell kialakítani, hogy a megfelelő H4-es izzólámpákkal a tompított fény kellő megvilágítást biztosítson, de ne vakítson, a távolsági fény pedig jó megvilágítást biztosítson.

6.1.2. A fényszóró által biztosított megvilágítás meghatározásához egy függőleges ernyőt kell felállítani 25 m-rel a fényszóró előtt, a fényszóró tengelyeire merőlegesen, az előírás 3. mellékletében bemutatott módon.

6.1.3. Az ellenőrzéshez egy 12 V névleges feszültségű, színtelen, normál (referencia) izzólámpát kell használni. A szelektív sárga szűrőkkel felszerelhető fényszórók esetében (8) ezeket a szűrőket ki kell cserélni geometriailag azonos színtelen szűrőkre, amelyek átbocsátási tényezője legalább 80 százalék. A fényszóró ellenőrzésekor az izzólámpa csatlakozóinál mért feszültséget úgy kell szabályozni, hogy az alábbi értékeket mutassa:

A fényszórót elfogadhatónak kell tekinteni, ha legalább egy szabványos (referencia) izzólámpával teljesíti az ebben a 6. szakaszban foglalt követelményeket; ez az izzólámpa a fényszóróval együtt benyújtható.

6.1.4. A szabványos izzólámpában elhelyezkedő izzószálak helyzetét megadó méretek a 37. sz. előírás megfelelő adatlapjairól olvashatók le.

6.1.5. A szabványos izzó burájának olyan optikai formájúnak és minőségűnek kell lennie, hogy ne okozzon olyan fényvisszaverődést vagy fénytörést, amely kedvezőtlenül befolyásolja a fényeloszlást. Az ennek a követelménynek való megfelelés ellenőrzéséhez a szabványos fényszóróba szerelt szabványos (referencia) izzólámpa fényeloszlását kell megmérni (lásd a 9. szakaszt).

6.2. Tompított fényre vonatkozó rendelkezések

6.2.1. A tompított fénynek olyan kellően éles világos-sötét határvonallal kell rendelkeznie, hogy ennek segítségével megfelelő módon elvégezhető legyen a beállítás. A világos-sötét határvonalnak egyenes vízszintes vonalnak kell lennie a közlekedés irányával, amelyre a fényszórót tervezték, ellentétes oldalon; a másik oldalon nem terjedhet túl a sem a vízszintessel 45 fokos szöget bezáró HV H1 egyenes vonal és a hh egyenes vonal fölött 25 cm-rel elhelyezkedő H1 H4 egyesen vonal alkotta HV H1 H4 megtört vonalon, sem a vízszintes fölött 15 fokos szögben megdöntött HV H3 egyenes vonalon (lásd a 3. mellékletet). Semmi esetben nem engedhető meg, hogy a világos-sötét határvonal túlterjedjen a mind a HV H2, mind a H2H4 vonalon és a fenti két lehetőség kombinációjából eredőn.

6.2.2. A fényszórót úgy kell beállítani, hogy:

6.2.2.1. a jobb oldali közlekedés követelményeinek megfelelően tervezett fényszórók esetében a világos-sötét határvonal vízszintes legyen a mérőernyő bal oldalán (9), a bal oldali közlekedés követelményeinek megfelelően tervezett fényszórók esetében pedig a mérőernyő jobb oldalán legyen vízszintes a világos-sötét határvonal;

6.2.2.2. a világos-sötét határvonal vízszintes része a mérőernyőn 25 cm-rel a hh szint alatt legyen (lásd a 3. mellékletet);

6.2.2.3. a világos-sötét határvonal „könyöke” a vv vonalon legyen (10).

6.2.3. Az így beállított fényszórónak csak a 6.2.5–6.2.7. szakasz követelményeinek kell megfelelnie, ha a jóváhagyási kérelem csak a tompított fényre vonatkozik (11); a 6.2.5–6.2.7. és a 6.3. szakasz követelményeinek kell megfelelnie, ha tompított fény és távolsági fény kibocsátására egyaránt tervezték.

6.2.4. Ha az így beállított fényszóró nem felel meg a 6.2.5–6.2.7. és a 6.3. szakasz követelményeinek, a fényszóró beállítása módosítható, feltéve, hogy a fénysugár tengelye oldalirányban nem mozdul el 1°-nál (= 44 cm) nagyobb mértékben jobbra vagy balra (12). A világos-sötét határvonallal történő beállítás megkönnyítése céljából a fényszóró részben letakarható, hogy a világos-sötét határvonalat még pontosabban meg lehessen határozni.

6.2.5. A tompított fény által a mérőernyőn létrehozott megvilágításnak az alábbi követelményeket kell teljesítenie:

6.2.6. Az I., II., III. és IV. zóna egyikében sem lehet olyan mértékű oldalirányú eltérés, amely a látási viszonyokat zavarná.

6.2.7. A 3. melléklet C. ábráján látható A és B zóna megvilágítási értékeit az ábrán szereplő 1–8. pontok fénytani értékének mérésével kell ellenőrizni; ezeknek az értékeknek az alábbi tartományban kell lenniük (14):

1 + 2 + 3 ≥ 0,3 lux, és

4 + 5 + 6 ≥ 0,6 lux, és

0,7 lux ≥ 7 ≥ 0,1 lux, és

0,7 lux ≥ 8 ≥ 0,2 lux.

Ezeket az új értékeket nem kell teljesíteniük azoknak a fényszóróknak, amelyek jóváhagyása az ezen előírás 02. módosításcsomagja 3. kiegészítésének hatálybalépése (1992. december 2.) előtt megtörtént, és nem kell teljesülniük az ilyen jóváhagyások kiterjesztése esetén sem.

6.2.8. A mind a jobb oldali, mind a bal oldali közlekedés előírásainak megfelelően tervezett fényszóróknak az optikai egység vagy az izzólámpa mindkét beállítási helyzetében meg kell felelniük a fentiekben leírt, a megfelelő közlekedési irányra vonatkozó követelményeknek.

6.3. Távolsági fényre vonatkozó rendelkezések

6.3.1. A távolsági fény és tompított fény kibocsátására tervezett fényszóró esetében a távolsági fény által az ernyőn létrehozott megvilágításra vonatkozó méréseket a fényszóró ugyanolyan beállításai mellett kell elvégezni, mint a 6.2.5–6.2.7. szakaszban előírt méréseket; a csak távolsági fényt kibocsátó fényszórót úgy kell beállítani, hogy a legnagyobb megvilágítású terület a hh és vv vonal metszéspontjára essen; az ilyen fényszórónak csak a 6.3. szakaszban említett követelményeknek kell megfelelnie. Ha a távolsági fényt több fényforrás állítja elő, akkor a megvilágítás legmagasabb értékét (EM) a funkciók együttes használatával kell meghatározni.

A távolsági fény által a mérőernyőn létrehozott megvilágításnak az alábbi követelményeket kell teljesítenie.

A hh és vv vonal metszéspontjának (HV) a legnagyobb megvilágítás 80 százalékos izolux görbén belül kell elhelyezkednie. Ez a legmagasabb érték (EM) nem lehet kevesebb, mint 48 lux. A legmagasabb érték semmilyen körülmények között nem lehet 240 luxnál magasabb; ezen felül a tompított és távolsági fényt is kibocsátó fényszórók esetében ez a legnagyobb érték nem lehet több, mint a tompított fény mellett a 75 R (vagy 75 L) pontban mért megvilágítás értékének tizenhatszorosa.

6.3.2.1.1. A távolsági fény ezer kandelában kifejezett legnagyobb erősségét (IM) az alábbi képlet szerint kell kiszámítani:

IM = 0,625 EM

6.3.2.1.2. A fenti 4.2.2.7. szakaszban említett legnagyobb fényerő azonosítójelét (I'M) az alábbi arány adja meg:

A kapott értéket a következő értékek valamelyikére kell kerekíteni: 7,5 – 10 – 12,5 – 17,5 – 20 – 25 – 27,5 – 30 – 37,5 – 40 – 45 – 50.

6.3.2.2. A HV pontból kiindulva, vízszintesen jobbról balra a megvilágítás nem lehet 24 luxnál kevesebb 1,125 m távolságig, és nem lehet 6 luxnál kevesebb 2,25 m távolságig.

Az állítható fényvisszaverővel rendelkező fényszórók esetében a 6.2. és 6.3. szakaszban rögzített követelmények a 2.1.3. szakasz szerint megadott valamennyi szerelési helyzetre érvényesek. Az ellenőrzés céljából a következőképpen kell eljárni:

6.4.1. mindegyik alkalmazott helyzetet elő kell állítani a vizsgálati goniométeren egy olyan vonalra vonatkoztatva, amely összekapcsolja a fényforrás középpontját és a mérőernyőn lévő HV pontot. Ezt követően az állítható fényvisszaverőt olyan helyzetbe kell állítani, hogy a fénysugár alakja a mérőernyőn megfeleljen a 6.2.1–6.2.2.3. és/vagy a 6.3.1. szakasz beállítási előírásainak;

6.4.2. a fényvisszaverő 6.4.1. szakasz szerinti rögzítésekor a fényszórónak meg kell felelnie a 6.2. és 6.3. szakaszban leírt vonatkozó fénytani követelményeknek;

6.4.3. további vizsgálatokat kell végrehajtani, miután a fényvisszaverőt a beállítóeszköz segítségével a kiindulási helyzetből függőleges irányban ±2 fokkal elmozdítják, vagy ha az kisebb 2°-nál, a maximális helyzetbe állítják. A fényszórónak (például goniométer segítségével) az ellentétes iránynak megfelelően történő beállítását követően a következő irányok szerinti fényteljesítményt úgy kell beállítani, hogy az előírt határértékek közé essen:

tompított fény: HV és 75R (illetve 75L) pont,

távolsági fény: IM és HV pont (IM százalékában);

6.4.4. amennyiben a kérelmező több szerelési helyzetet jelölt meg, a 6.4.1–6.4.3. szakaszban leírt eljárást meg kell ismételni az összes többi helyzetben;

6.4.5. ha a kérelmező nem kérte speciális szerelési helyzetek jóváhagyását, a fényszórót a 6.2. és 6.3. szakaszban leírt mérésekhez kell beállítani úgy, hogy a fényszóró-beállító eszköz középső helyzetben legyen. A 6.4.3. szakaszban leírt kiegészítő vizsgálatokhoz a fényvisszaverőt a fényszóró-beállító eszköz segítségével a szélső helyzeteibe (és nem ±2 fokkal eltolva) kell állítani.

6.5. A fenti 6.2.5–6.2.7 és a 6.3. szakaszban említett ernyőmegvilágítási értékeket olyan fotoreceptorral kell mérni, amelynek hasznos felülete egy 65 mm oldalhosszúságú négyzetbe fér bele.

7. SZÍNEZETT LENCSÉKRE ÉS SZŰRŐKRE VONATKOZÓ RENDELKEZÉSEK

7.1. A jóváhagyás olyan fényszórókra szerezhető meg, amelyek vagy fehér, vagy szelektív sárga fényt bocsátanak ki színezetlen izzólámpával.

CIE trikromatikus koordinátákkal kifejezve a sárga lencsék vagy szűrők megfelelő kolorimetriás jellemzői az alábbiak:

Szelektív sárga szűrő (fényszűrő vagy lencse)

amely kifejezhető az alábbiak szerint is:

domináns hullámhossz 575–585 nm

tisztasági tényező 0,90–0,98

az átbocsátási tényező ≥ 0,78

Az átbocsátási tényező meghatározását 2 856 K színhőmérsékletű fényforrással kell elvégezni (15).

7.2. A szűrőnek a fényszóró részét kell képeznie, úgy hozzáerősítve, hogy a felhasználó azt ne távolíthassa el véletlenül, illetve szokásos szerszámokkal szándékosan.

8. A ZAVARÓ HATÁS MÉRÉSE

A fényszórók tompított fénye által keltett zavaró hatást meg kell mérni (16).

9. SZABVÁNYOS (REFERENCIA) FÉNYSZÓRÓ (17)

Egy fényszóró akkor tekintendő szabványos (referencia) fényszórónak, ha:

9.1. megfelel a fenti jóváhagyási követelményeknek;

9.2. tényleges átmérője legalább 160 mm;

az általa szabványos (referencia) izzólámpával a fenti 6.2.5. szakaszban említett különböző pontokon és különböző zónákban nyújtott megvilágítás:

9.3.1. nem haladja meg a felső határértékek 90 százalékát; és

9.3.2. legalább a 6.2.5. szakasz táblázatában előírt alsó határértékek 120 százaléka.

10. SZÍNNEL KAPCSOLATOS MEGJEGYZÉS

Tekintve, hogy a 7.1. szakasz értelmében az ezen előírás alapján megadott minden jóváhagyás valamely vagy fehér, vagy szelektív sárga fényt kibocsátó fényszórótípusra vonatkozik, annak az egyezménynek a 3. cikke, aminek ez az előírás a mellékletét képezi, nem zárhatja ki, hogy a részes felek megtiltsák a fehér vagy szelektív sárga fényt kibocsátó fényszórók alkalmazását az általuk regisztrált járműveken.

C. TOVÁBBI IGAZGATÁSI RENDELKEZÉSEK

11. FÉNYSZÓRÓTÍPUS MÓDOSÍTÁSA ÉS A JÓVÁHAGYÁS KITERJESZTÉSE

A fényszórók adott típusának minden módosításáról értesíteni kell az adott típust jóváhagyó szakhatóságot. A szakhatóság ezt követően a következőképpen járhat el:

11.1.1. úgy ítéli meg, hogy az elvégzett módosításoknak nagy valószínűséggel nincs számottevő kedvezőtlen hatása, és a fényszóró továbbra is megfelel az előírásoknak; vagy

11.1.2. új mérési jegyzőkönyvet kér a vizsgálat elvégzéséért felelős műszaki szolgálattól.

11.2. A jóváhagyás megerősítéséről vagy elutasításáról, a változások részletes leírásával együtt, a fenti 4.1.4. szakaszban említett eljárással értesíteni kell az egyezményben részes és ezen előírást alkalmazó feleket.

11.3. A jóváhagyást kiterjesztő illetékes hatóság sorszámot rendel a kiterjesztésre vonatkozó minden értesítéshez, és arról az ezen előírás 1. mellékletének megfelelő nyomtatványon értesíti az 1958. évi egyezményben részes és ezen előírást alkalmazó feleket.

12. A GYÁRTÁS MEGFELELŐSÉGE

12.1. Az ezen előírás szerint jóváhagyott fényszórókat úgy kell gyártani, hogy a fenti 6. és 7. szakaszban megállapított követelményeket teljesítve megfeleljenek a jóváhagyott típusnak.

12.2. A 12.1. szakaszban előírtak teljesülésének ellenőrzése céljából megfelelő gyártásellenőrzést kell alkalmazni.

A jóváhagyás birtokosa feltétlenül:

12.3.1. gondoskodik a termékek hatásos minőség-ellenőrzéséhez szükséges eljárások alkalmazásáról;

12.3.2. rendelkezik az egyes jóváhagyott típusoknak való megfelelés ellenőrzéséhez szükséges mérőfelszereléssel;

12.3.3. biztosítja a mérési eredmények rögzítését, és azt, hogy a vonatkozó dokumentumokat a szakhatósággal együtt meghatározandó ideig megőrizzék;

12.3.4. elemzi az egyes méréstípusok eredményét, hogy ellenőrizze és biztosítsa a termék jellemzőinek állandóságát, figyelemmel az iparban szokásos szóródásra;

12.3.5. biztosítja, hogy a termék minden egyes típusán legalább az ezen előírás 4. mellékletében előírt méréseket elvégezzék;

12.3.6. gondoskodik arról, hogy ha egy adott méréstípusnál a mintavétel vagy a mérés azt mutatja, hogy a gyártás nem megfelelő, akkor újabb mintavételt és mérést végezzenek. Ilyen esetben minden szükséges lépést meg kell tenni a gyártás megfelelőségének helyreállítása érdekében.

A típusjóváhagyást kiadó illetékes hatóság bármikor ellenőrizheti az egyes gyártóüzemekben a gyártás megfelelőségének ellenőrzésére alkalmazott módszereket.

12.4.1. A mérési naplókat és termelési nyilvántartásokat minden ellenőrzéskor be kell mutatni a helyszíni ellenőrnek.

12.4.2. Az ellenőr véletlenszerűen mintát vehet, amelyet megvizsgálnak a gyártó laboratóriumában. A minták legkisebb száma a gyártó saját ellenőrzéseinek eredményei alapján határozható meg.

12.4.3. Ha a minőség nem tűnik kielégítőnek, vagy ha a fenti 12.4.2. szakasz szerint végrehajtott vizsgálatok hitelességét szükségesnek látszik ellenőrizni, az ellenőr 7. mellékletben megadott szempontok szerint kiválasztja azokat a mintákat, amelyeket a jóváhagyási vizsgálatot végző műszaki szolgálathoz el kell küldeni.

12.4.4. Az illetékes hatóság az ezen előírásban előírt bármilyen vizsgálatot elvégezhet. Ezeket a vizsgálatokat véletlenszerűen kiválasztott mintákon kell elvégezni, a gyártó szállítási kötelezettségeinek torzítása nélkül, a 7. melléklet szempontjainak megfelelően.

12.4.5. Az illetékes hatóság törekszik arra, hogy legalább kétévente egyszer ellenőrzést végezzen. Erről azonban az illetékes hatóság dönt, figyelemmel arra, hogy mennyire tartja megbízhatónak a gyártás megfelelőségének hatékony ellenőrzésére szolgáló rendszert. Ha ilyen helyszíni ellenőrzés negatív eredménnyel zárul, akkor az illetékes hatóság gondoskodik arról, hogy minden szükséges intézkedést megtegyenek a gyártás megfelelőségének minél gyorsabb helyreállítására érdekében.

12.5. Nyilvánvalóan hibás fényszórókat nem kell figyelembe venni.

12.6. Az azonosítójelet nem kell figyelembe venni.

13. SZANKCIÓK NEM MEGFELELŐ GYÁRTÁS ESETÉN

13.1. Az ezen előírás szerint valamely fényszórótípusra megadott jóváhagyás visszavonható, ha nem teljesülnek a fent megadott követelmények, illetve ha a jóváhagyási jelet viselő fényszóró nem egyezik meg a jóváhagyott típussal.

13.2. Ha az egyezményben részes és ezen előírást alkalmazó valamely szerződő fél visszavon egy előzőleg általa megadott jóváhagyást, akkor erről az ezen előírás 1. mellékletének megfelelő nyomtatványon haladéktalanul értesíti az ezen előírást alkalmazó többi szerződő felet.

14. GYÁRTÁS VÉGLEGES LEÁLLÍTÁSA

Ha a jóváhagyás birtokosa véglegesen leállítja az ezen előírás szerint jóváhagyott fényszórótípus gyártását, akkor erről értesítenie kell a jóváhagyást megadó hatóságot. A hatóság az értesítés kézhezvétele után az ezen előírás 1. mellékletének megfelelő nyomtatványon értesíti erről az 1958. évi egyezményben részes és ezen előírást alkalmazó feleket.

15. A JÓVÁHAGYÁSI VIZSGÁLAT ELVÉGZÉSÉÉRT FELELŐS MŰSZAKI SZOLGÁLATOK ÉS A SZAKHATÓSÁGOK NEVE ÉS CÍME

Az 1958. évi egyezményben részes és ezen előírást alkalmazó felek megadják az Egyesült Nemzetek Szervezetének Titkársága számára a jóváhagyási vizsgálat elvégzéséért felelős műszaki szolgálatok nevét és címét, valamint a jóváhagyásokat megadó, illetve a más országok által kiadott jóváhagyásokat, kiterjesztéseket, elutasításokat vagy visszavonásokat, vagy a gyártás végleges leállítását igazoló értesítéseket fogadó szakhatóságok nevét és címét.

16. ÁTMENETI RENDELKEZÉSEK

16.1. A 112. sz. előírás hivatalos hatálybalépését követő hat hónap elteltével az ezt az előírást alkalmazó szerződő felek beszüntetik az ezen előírás szerinti EGB-jóváhagyások kiadását.

16.2. Az előírást alkalmazó szerződő felek nem utasíthatják el az ezen előírás jelen vagy megelőző módosításcsomagjai szerint megadott jóváhagyások kiterjesztését.

16.3. A 112. sz. előírás hatálybalépését megelőzően ezen előírás szerint a kiadott jóváhagyások és kiterjesztések, beleértve az ezen előírás előző módosításcsomagjai szerint később megadott kiterjesztéseket is, időkorlátozás nélkül hatályban maradnak.

16.4. Az ezen előírást alkalmazó szerződő felek továbbra is kiadnak jóváhagyást fényszórókra az ezen előírás jelen és korábbi módosításcsomagjai alapján, feltéve, hogy a fényszóró már használatban levő járművek fényszórójának lecserélésére szolgál.

16.5. A 112. sz. előírás hivatalos hatálybalépésétől az ezt az előírást alkalmazó szerződő felek megtiltják a 112. sz. előírás szerinti jóváhagyással rendelkező fényszórók új járműtípusra történő felszerelését

16.6. Az ezt az előírást alkalmazó szerződő felek továbbra is engedélyezik az ezen előírás szerint jóváhagyott fényszórók járműtípusra vagy járműre történő felszerelését.

16.7. Az ezen előírást alkalmazó szerződő felek továbbra is engedélyezik az ezen előírás korábbi módosításcsomagjaival módosított előírás szerint jóváhagyott fényszórók felszerelését és alkalmazását használatban lévő járműn, feltéve, hogy a fényszóró csereként szolgál.

(1) Az előírás egyetlen rendelkezése sem akadályozza meg az egyezményben részes és ezen előírást alkalmazó feleket abban, hogy megtiltsák az előírás által jóváhagyott műanyag lencsével rendelkező fényszóró mechanikus fényszórótisztító eszközzel (törlővel) való együttes használatát.

(2) Izzókra vonatkozó jóváhagyási kérelem: lásd a 37. sz. előírást.

(3) Amennyiben a fényszórókat csak az út egyik oldalán való közlekedés követelményeinek megfelelően tervezik (jobb vagy bal oldali közlekedésre), ajánlatos továbbá letörölhetetlenül bejelölni az első fényszórókon azokat a kitakarható területet, amelyek a használók zavarásának megelőzésére szolgálnak azokban az országokban, amelyekben a forgalom az ellenkező oldalon halad az abban az országban érvényes forgalmi irányhoz képest, amelyre a fényszórót tervezték. Ez a jelölés azonban nem szükséges akkor, ha ezt a területet a kialakítás világosan jelzi.

(4) Amennyiben a lencsét nem lehet eltávolítani a fényszórótestről, elegendő a lencsén helyet hagyni.

(5) 1 – Németország, 2 – Franciaország, 3 – Olaszország, 4 – Hollandia, 5 – Svédország, 6 – Belgium, 7 – Magyarország, 8 – Cseh Köztársaság, 9 – Spanyolország, 10 – Szerbia, 11 – Egyesült Királyság, 12 – Ausztria, 13 – Luxemburg, 14 – Svájc, 15 (szabad), 16 – Norvégia, 17 – Finnország, 18 – Dánia, 19 – Románia, 20 – Lengyelország, 21 – Portugália, 22 – Orosz Föderáció, 23 – Görögország, 24 – Írország, 25 – Horvátország, 26 – Szlovénia, 27 – Szlovákia, 28 – Belarusz, 29 – Észtország, 30 (szabad), 31 – Bosznia-Hercegovina, 32 – Lettország, 33 (szabad), 34 – Bulgária, 35 (szabad), 36 – Litvánia, 37 – Törökország, 38 (szabad), 39 – Azerbajdzsán, 40 – Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaság, 41 (szabad), 42 – Európai Közösség (a jóváhagyást a tagállamok adják meg saját EGB-típusjóváhagyási jelüket használva), 43 – Japán, 44 (szabad), 45 – Ausztrália, 46 – Ukrajna, 47 – Dél-Afrika, 48 – Új-Zéland, 49 – Ciprus, 50 – Málta, 51 – Koreai Köztársaság, 52 – Malajzia, és 53 – Thaiföld. A további számokat további országoknak jelölik ki, időrendi sorrendben aszerint, hogy a kerekes járművekre és az azokba szerelhető, illetve az azokon használható berendezésekre és tartozékokra vonatkozó egységes műszaki előírások elfogadásáról, valamint az ezen előírások alapján kibocsátott jóváhagyások kölcsönös elismerésének feltételeiről szóló egyezményt mikor ratifikálják, vagy ahhoz mikor csatlakoznak, és az így kijelölt számokat az Egyesült Nemzetek Főtitkára közli az egyezményben részes szerződő felekkel.

(6) Izzókra vonatkozó műszaki követelmények: lásd a 37. sz. előírást.

(7) A fényszóró akkor felel meg e szakasz követelményeinek, ha az izzólámpa még sötétben is egyszerűen beszerelhető a fényszóróba, és a csúszóékek helyesen a helyükre igazíthatók.

(8) A szűrők magukban foglalják a fény színezésére szolgáló összes elemet, ideértve a lencséket is (kivéve azokat, amelyek magának az izzónak a részét képezik).

(9) A beállítóernyőnek kellően szélesnek kell lennie ahhoz, hogy lehetőség legyen a világos-sötét határvonalnak a „vv” vonal mindkét oldalán legalább 5° szögben történő megvizsgálására.

(10) Ha a fénysugár világos-sötét határvonalának nincs éles „könyöke”, az oldalirányú beállítást úgy kell elvégezni, hogy jobb oldali közlekedés esetében a 75 R és 50 R pont, bal oldali közlekedés tekintetében a 75 L és 50 L pont tekintetében a lehető legjobban teljesüljenek a megvilágítási követelmények.

(11) Az ilyen speciális „tompított fényű” fényszóró magában foglalhat olyan távolsági fényt is, amelyre nincsenek előírások.

(12) A beállítás jobb-bal irányú módosítására vonatkozó 1°-os korlát összeegyeztethető a függőleges irányú beállításmódosítással. Az utóbbit csak a 6.3. szakasz követelményei korlátozzák. A világos-sötét határvonal vízszintes része azonban nem terjedhet túl a hh vonalon (a 6.3 szakasz rendelkezései nem vonatkoznak azokra a fényszórókra, amelyeket úgy terveztek, hogy csak a tompított fény tekintetében feleljenek meg az előírás követelményeinek).

(13) E50R és E50L a ténylegesen mért megvilágítást jelentik.

(14) A III. zónán belül elhelyezkedő A és B zóna megvilágítási értékei legfeljebb 0,7 lux lehetnek.

(15) A Nemzetközi Világítástechnikai Bizottság (CIE) szerinti „A” szabványos színmérő fényforrásnak megfelelően.

(16) Erről a követelményről a hatóságok részére ajánlás fog készülni.

(17) Átmenetileg eltérő értékek is elfogadhatók. Végérvényes követelmény hiányában jóváhagyott fényszóró használata ajánlott.

6. MELLÉKLET

A műanyag lencsével rendelkező lámpákra vonatkozó követelmények – lencsék, anyagminták és teljes lámpák vizsgálata

1. ÁLTALÁNOS KÖVETELMÉNYEK

1.1. Az előírás 2.2.4. szakasza értelmében benyújtott mintáknak meg kell felelniük az alábbi 2.1–2.5. szakasz előírásainak.

1.2. Az előírás 2.2.3. szakasza szerint benyújtott, műanyag lencsével felszerelt teljes lámpát reprezentáló két mintának a lencse anyaga tekintetében meg kell felelnie az alábbi 2.6. szakaszban rögzített előírásoknak.

1.3. A műanyag lencse mintáit vagy az anyagmintákat, valamint a fényvisszaverőt, amelyre adott esetben rá fogják szerelni őket, a melléklet 1. függelékében található A. táblázatban jelzett időrendi sorrendben jóváhagyási vizsgálatoknak kell alávetni.

1.4. Mindazonáltal, ha a lámpa gyártója igazolni tudja, hogy a terméken már sikeresen végrehajtották az alábbi 2.1–2.5. szakaszban leírt vagy valamely más előírásban előírt, ezekkel egyenértékű vizsgálatokat, ezeket a vizsgálatokat nem kell megismételni; csak az 1. függelék B. táblázatában előírt vizsgálatok kötelezőek.

2. VIZSGÁLATOK

2.1. A hőmérséklet-változásokkal szembeni ellenálló képesség

2.1.1. Vizsgálat

Három új mintán (lencsén) öt alkalommal alkalmazni kell az alábbi ütemezés szerinti hőmérséklet- és páratartalom-változási programot (RH = relatív páratartalom):

3 órán keresztül 40° C ± 2° C hőmérséklet és 85–95 százalék RH;

1 órán keresztül 23° C ± 5° C hőmérséklet és 60–75 százalék RH;

15 órán keresztül –30 °C ± 2 °C hőmérséklet;

1 órán keresztül 23° C ± 5° C hőmérséklet és 60–75 százalék RH; 3 órán keresztül 80° C ± 2° C hőmérséklet;

1 órán keresztül 23° C ± 5° C hőmérséklet és 60–75 százalék RH.

A vizsgálat előtt a mintákat legalább négy órán át 23 °C ± 5 °C hőmérsékleten kell tartani, 60–75 százalékos relatív páratartalom mellett.

Megjegyzés: Az egyórás, 23 °C ± 5 °C hőmérsékletű időtartamokba beletartozik az egyik hőmérsékletről a másikra való átmenet időszaka is, amely a lökésszerű hőhatás elkerüléséhez szükséges.

2.1.2. Fénytani mérések

2.1.2.1. Módszer

A vizsgálat előtt és után a mintákon fénytani méréseket kell végezni.

A méréseket szabványos lámpa használatával kell végrehajtani a következő pontokban:

B 50 L és 50 R a tompított fényű vagy a tompított/távolsági fényű lámpa tompított fényére (bal oldali közlekedéshez tervezett lámpák esetében B 50 R és 50 L);

Emax a távolsági fényű vagy a tompított/távolsági fényű lámpa távolsági fényére.

2.1.2.2. Eredmények

A mintákon a vizsgálat előtt és után mért fénytani értékek közötti eltérés legfeljebb 10 százalék lehet, a fénytani mérési eljárás tűréseit is beleértve.

2.2. A levegőben lévő anyagokkal és a vegyi anyagokkal szembeni ellenálló képesség

2.2.1. A levegőben lévő anyagokkal szembeni ellenálló képesség

Három új mintát (lencsét vagy anyagmintát) olyan forrásból származó sugárzásnak kell kitenni, amelynek színképi energiaeloszlása hasonló az 5 500 K és 6 000 K közötti hőmérsékletű fekete test energiaeloszlásához. Megfelelő szűrőket kell elhelyezni a sugárforrás és a minták közé, a 295 nm-nél kisebb és a 2 500 nm-nél nagyobb hullámhosszúságú sugárzások lehető legnagyobb mértékű csökkentése érdekében. A mintákat annyi ideig kell kitenni 1 200 W/m2 ± 200 W/m2 energiabesugárzásnak, hogy az általuk kapott fényenergia 4 500 MJ/m2 ± 200 MJ/m2 legyen. A zárt térben a mintákkal azonos szinten elhelyezett fekete lapon mért hőmérsékletnek 50 °C ± 5 °C-nak kell lennie. Az egyenletes megvilágítás érdekében a mintákat a sugárforrás körül 1 és 5 1/min közötti fordulatszámmal forgatni kell.

A mintákat le kell permetezni 1 mS/m-nél kisebb fajlagos vezetőképességű desztillált vízzel 23 °C ± 5 °C hőmérsékleten, az alábbi ciklus szerint:

permetezés: 5 perc, száradás: 25 perc.

2.2.2. A vegyi anyagokkal szembeni ellenálló képesség

A fenti 2.2.1. szakaszban leírt vizsgálat és az alábbi 2.2.3.1. szakaszban előírt mérés befejezése után a fenti három minta külső felületét a 2.2.2.2. szakaszban leírtak szerint, a lenti 2.2.2.1. szakaszban megadott keverékkel kezelni kell.

2.2.2.1. Vizsgálati keverék

A vizsgálati keverék 61,5 százalék n-heptánból, 12,5 százalék toluolból, 7,5 százalék etil-tetrakloridból, 12,5 százalék triklóretilénből és 6 százalék xilolból áll (térfogatszázalék).

2.2.2.2. A vizsgálati keverék felvitele

Egy (az ISO 105 szerinti) pamutkendőt be kell áztatni a fenti 2.2.2.1. szakaszban meghatározott keverékbe, míg teleszívja magát, és 10 másodpercen belül 10 percig a minta külső felületére kell nyomni 50 N/cm2 nyomással, amely megfelel egy 14 × 14 mm-es felületre ható 100 N erő hatásának.

A 10 perc alatt a kendőt ismételten meg kell nedvesíteni a keverékkel úgy, hogy az alkalmazott folyadék összetétele állandóan azonos legyen a vizsgálati keverékhez előírttal.

A vizsgálat alatt a nyomás következtében esetleg fellépő repedésképződés elkerülése érdekében a mintára ható nyomás kompenzálása megengedett.

2.2.2.3. Tisztítás

A vizsgálati keverék alkalmazása után a mintákat szabad levegőn meg kell szárítani, majd a 2.3. szakaszban („Tisztítószerekkel szembeni ellenálló képesség”) előírt, 23 °C ± 5 °C hőmérsékletű oldattal le kell mosni. Ezt követően a mintákat gondosan le kell öblíteni 23 °C ± 5 °C hőmérsékleten legfeljebb 0,2 százalék szennyeződést tartalmazó desztillált vízzel, és puha kendővel le kell őket törölni.

2.2.3. Eredmények

2.2.3.1. A levegőben lévő anyagokkal szembeni ellenálló képesség vizsgálata után a minták külső felületén nem lehet repedés, karcolás, letöredezés és alakváltozás, és a fényátbocsátás

Δt = (T2 – T3) / T2 átlagos változása a három mintán a melléklet 2. függelékében leírt eljárással mérve nem lehet több 0,020-nál

(Δtm ≤ 0,020).

2.2.3.2. A vegyi anyagokkal szembeni ellenálló képesség vizsgálata után a mintákon semmiféle olyan vegyi foltosodás nem maradhat, amely olyan fényáramszóródást okozhatna, melynek Δd = (T5 – T4) T2 átlagos változása a három mintán a melléklet 2. függelékében leírt eljárással mérve meghaladná a 0,020 értéket

(Δdm ≤ 0,020).

2.3. Tisztítószerekkel és szénhidrogénekkel szembeni ellenálló képesség

2.3.1. Tisztítószerekkel szembeni ellenálló képesség

A három minta (lencsék vagy anyagminták) külső felületét 50 °C ± 5 °C hőmérsékletre kell melegíteni, majd öt percre bele kell mártani 99 rész legfeljebb 0,02 százalék szennyeződést tartalmazó desztillált víz és egy rész alkilaril-szulfonát 23 °C ± 5 °C hőmérsékleten tartott keverékébe.

A vizsgálat végeztével a mintákat 50 °C ± 5 °C hőmérsékleten meg kell szárítani. Ezután a felületüket nedves kendővel meg kell tisztítani.

2.3.2. Szénhidrogénekkel szembeni ellenálló képesség

Ezt követően a három előző minta külső felületét egy percen keresztül könnyedén át kell dörzsölni egy 70 százalék n-heptán és 30 százalék toluol (térfogatszázalék) keverékébe mártott pamutkendővel, majd szabad levegőn meg kell szárítani.

2.3.3. Eredmények

A fenti két vizsgálat egymást követő végrehajtása után a fényátbocsátás Δt = (T2 – T3) / T2 átlagos változása a három mintán a melléklet 2. függelékében leírt eljárással mérve nem haladhatja meg a 0,010 értéket

(Δ tm ≤ 0,010).

2.4. Mechanikai elhasználódással szembeni ellenálló képesség

2.4.1. Mechanikai koptatás

A három új minta (lencse) külső felületét a melléklet 3. függelékében leírt egyenletes mechanikai koptatásnak kell alávetni.

2.4.2. Eredmények

A vizsgálat után meg kell mérni:

a fényátbocsátást: Δ t = (T2 – T3) / T2,

és a fényáramszóródást: Δ d = (T5 – T4) / T2,

az előírás 2.2.4.1.1. szakaszában megadott területen, a 2. függelékben leírt eljárással. A három mintán mért értékek számtani közepének ki kell elégítenie a következő egyenlőtlenségeket: Δ tm ≤ 0,100; Δ dm ≤ 0,050.

2.5. A bevonatok tapadásának vizsgálata, ha vannak

2.5.1. A minta előkészítése

A lencse bevonatának egy 20 mm × 20 mm-es területére zsilettpengével vagy tűvel kb. 2 mm × 2 mm-es négyzethálót kell vágni. A penge vagy tű nyomásának elegendőnek kell lennie ahhoz, hogy legalább a bevonatot átvágja.

2.5.2. A vizsgálat leírása:

Olyan ragasztószalagot kell használni, melynek a szélesség egységére vetített tapadóereje a melléklet 4. függelékében leírt egységes körülmények között mérve 2 N/cm ± 20 százalék. A minimum 25 mm széles ragasztószalagot legalább öt percen át rá kell nyomni a 2.5.1. szakasz szerint előkészített felületre.

Ezután a ragasztószalag végét úgy kell megterhelni, hogy az adott felületen ható tapadóerőt egy, a felületre merőleges erő egyenlítse ki. Ekkor a ragasztószalagot 1,5 m/s ±0,2 m/s állandó sebességgel le kell szakítani a felületről.

2.5.3. Eredmények

A négyzethálóval ellátott felületen nem mutatkozhat észrevehető károsodás. A metszésvonalak kereszteződésében vagy a vágások szélén megengedhetők károsodások, feltéve, hogy a károsodott terület nem haladja meg a négyzethálóval ellátott felület 15 százalékát.

2.6. Műanyag lencsével felszerelt teljes fényszóró vizsgálata

2.6.1. A lencse felületének mechanikai elhasználódással szembeni ellenálló képessége

2.6.1.1. Vizsgálat

Az 1. számú vizsgált lámpa lencséjét alá kell vetni a fenti 2.4.1. szakaszban leírt vizsgálatnak.

2.6.1.2. Eredmények

A vizsgálat után a fényszórón az előírásnak megfelelően elvégzett fénytani mérések eredményei nem haladhatják meg 30 százaléknál nagyobb mértékben a B 50 L és HV pontokra előírt maximális értékeket, és legfeljebb 10 százalékkal lehetnek kisebbek, mint a 75 R pontra előírt minimális értékek (bal oldali közlekedésre szánt fényszóró esetében a B 50 R, HV és 75 L pontokat kell vizsgálni).

2.6.2. A bevonatok tapadásának vizsgálata, ha vannak

A 2. számú vizsgált lámpa lencséjét alá kell vetni a fenti 2.5. szakaszban leírt vizsgálatnak.

3. A GYÁRTÁS MEGFELELŐSÉGÉNEK VIZSGÁLATA

A lencsék gyártásához használt anyagok tekintetében a sorozatban gyártott lámpák akkor tekinthetők az előírás rendelkezéseinek megfelelőnek, ha:

3.1.1. A vegyi anyagokkal, a mosószerekkel és a szénhidrogénekkel szembeni ellenálló képesség vizsgálata után a minta külső felületén szabad szemmel nem látható repedés, letöredezés vagy alakváltozás (lásd a 2.2.2., a 2.3.1. és a 2.3.2. szakaszt).

3.1.2. A 2.6.1.1. szakaszban leírt vizsgálat után a 2.6.1.2. szakasz szerinti mérési pontokban a fénytani értékek az előírás által előírt gyártásmegfelelőségi határértékeken belül vannak.

3.2. Ha a vizsgálati eredmények nem teljesítik a követelményeket, a vizsgálatokat újabb, véletlenszerűen kiválasztott fényszórómintákon meg kell ismételni.

1. FÜGGELÉK A JÓVÁHAGYÁSI VIZSGÁLATOK IDŐRENDI SORRENDJE A. Műanyagokon (az előírás 2.2.4. szakaszának megfelelően benyújtott lencséken vagy anyagmintákon) végzett vizsgálatok. Minták vizsgálatai Lencsék vagy anyagminták Lencsék 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 1.1. Bizonyos fénytani mérések (2.1.2.) x x x 1.1.1. Hőmérséklet-változás (2.1.1.) x x x 1.1.2. Bizonyos fénytani mérések (2.1.2.) x x x 1.2.1. Fényátbocsátás mérése x x x x x x x x x 1.2.2. Fényáramszóródás mérése x x x x x x 1.3. Levegőben lévő anyagok (2.2.1.) x x x 1.3.1. Fényátbocsátás mérése x x x 1.4. Vegyi anyagok (2.2.2.) x x x 1.4.1. Fényáramszóródás mérése x x x 1.5. Tisztítószerek (2.3.1.) x x x 1.6. Szénhidrogének (2.3.2.) x x x 1.6.1. Fényátbocsátás mérése x x x 1.7. Kopás (2.4.1.) x x x 1.7.1. Fényátbocsátás mérése x x x 1.7.2. Fényáramszóródás mérése x x x 1.8. Tapadás (2.5.) x B. Teljes (az előírás 2.2.3. szakaszának megfelelően benyújtott) lámpákon végzett vizsgálatok. Vizsgálat Minták száma 1 2 2.1. Kopás (2.6.1.1.) x 2.2. Fénytani mérések (2.6.1.2.) x 2.3. Tapadás (2.6.2.) x

2. FÜGGELÉK A fényáramszóródás és a fényátbocsátás mérésének módszere 1. A BERENDEZÉS (lásd az ábrát) Egy K kollimátor β/2 = 17,4 × 10–4 rd fél divergenciájú fénysugarát egy 6 mm-es nyílású DT fényrekesz korlátozza, és a mintatartó állványt ezzel szemben kell elhelyezni. Egy szférikus aberráció szempontjából korrigált L2 akromatikus gyűjtőlencse létesít kapcsolatot a DT fényrekesz és az R vevő között; az L2 lencse átmérőjének akkorának kell lennie, hogy ne rekeszelje le a minta által szétszórt fényt egy β/2 = 14° fél csúcsszögű kúpon belül. Az L2 lencse egyik kép-fókuszsíkjában egy α°/2 = 1° és αmax/2 = 12° szögű DD gyűrűs fényrekeszt kell elhelyezni. A fényrekesz közepét azért kell nem átlátszóra kialakítani, hogy kizárja a közvetlenül a fényforrásból érkező fényt. A fényrekesz középső részének a fény útjából eltávolíthatónak kell lennie oly módon, hogy pontosan visszatérhessen eredeti helyzetébe. Az L2 DT távolságot és az L2 lencse F2 (1) fókusztávolságát úgy kell megválasztani, hogy a DT képe teljesen fedje az R vevőt. Ha a kezdeti beeső fényáramot 1 000 egységnek tekintjük, az egyes leolvasások abszolút pontosságának 1 egységnél jobbnak kell lennie. 2. MÉRÉSEK Az alábbi értékeket kell leolvasni: Mért érték Mintával DD középrészével A mérés célja T1 nem nem Beeső fényáram kezdeti leolvasáskor T2 igen (a vizsgálat előtt) nem Az új anyag által átbocsátott fényáram 24 °C-os mezőben T3 igen (a vizsgálat után) nem A vizsgált anyag által átbocsátott fényáram 24 °C-os mezőben T4 igen (a vizsgálat előtt) igen Az új anyag által szétszórt fényáram T5 igen (a vizsgálat után) igen A vizsgált anyag által szétszórt fényáram (1) Az L2 esetében körülbelül 80 mm fókusztávolság alkalmazása ajánlott.

3. FÜGGELÉK PERMETEZÉSES VIZSGÁLAT 1. Vizsgálati berendezés 1.1. Szórópisztoly A használt szórópisztolyt 1,3 mm átmérőjű fúvókával kell ellátni, amely 0,24 ± 0,02 l/perc folyadékáramot biztosít 6,0 bar – 0, +0,5 bar üzemi nyomás mellett. Ilyen üzemi körülmények között a kilövellt sugárnak a fúvókától 380 mm ± 10 mm távolságra elhelyezett koptatásnak kitett felületen 170 mm ± 50 mm átmérőjűnek kell lennie. 1.2. Vizsgálati keverék A vizsgálati keverék az alábbiakból áll: A Mohr-skálán 7-es keménységi fokú kvarchomok, 0 és 0,2 mm közötti szemcsemérettel, közel normális eloszlásban, 1,8 és 2 közötti szögtényezővel; 205 g/m3 keménységet nem meghaladó víz, literenként 25 g homokkal keverve. 2. Vizsgálat A fényszórók lencséinek külső felületét egyszer vagy többször be kell szórni a fent leírt homoksugárral. A sugarat közel merőlegesen kell a vizsgálandó felületre szórni. A kopást a vizsgálandó lencsék mellett referenciaként elhelyezett egy vagy több üvegmintával kell ellenőrizni. A keveréket addig kell a mintára/mintákra szórni, amíg a mintán a 2. függelékben leírt módszerrel mért fényáramszóródás-változás értéke meg nem felel a következő egyenletnek: Több referenciaminta használatával ellenőrizhető, hogy a teljes vizsgálandó felület egyenletesen kopott-e meg.