Egyezmény

az Európai Unióról szóló szerződés K.3. cikke alapján, az Európai Unió tagállamai közötti kiadatásról

Ezen egyezmény MAGAS SZERZŐDŐ FELEI, az Európai Unió tagállamai,

HIVATKOZÁSSAL az Európai Unió Tanácsának 1996. szeptember 27-i jogi aktusára,

AZZAL AZ ÓHAJJAL, hogy fokozzák a büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködést a tagállamok között, mind a büntetőeljárások, mind a büntetés-végrehajtás tekintetében,

FELISMERVE a kiadatás jelentőségét az igazságügyi együttműködés terén e célok megvalósításában,

HANGSÚLYOZVA, hogy a tagállamok közös érdeke a kiadatási eljárások hatékony és gyors végrehajtásának biztosítása, amennyiben szabályozási rendszerük demokratikus elveken alapul, és amennyiben a tagállamok tiszteletben tartják az 1950. november 4-én Rómában aláírt, az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezményben megállapított kötelezettségeket,

KIFEJEZVE bizalmukat jogrendszereik szerkezetében és működésében, valamint valamennyi tagállamnak a tisztességes eljárás biztosításához szükséges képességében,

SZEM ELŐTT TARTVA, hogy az 1995. március 10-i jogi aktusával a Tanács létrehozta az Európai Unió tagállamai közötti egyszerűsített kiadatási eljárásról szóló egyezményt,

FIGYELEMBE VÉVE egy, az 1957. december 13-i európai kiadatási egyezményt, illetve más vonatkozó és hatályos egyezményeket kiegészítő egyezménynek a tagállamok közötti megkötéséhez fűződő érdeket,

FIGYELEMBE VÉVE, hogy az ezen egyezménnyel nem érintett ügyekben továbbra is az említett egyezmények rendelkezéseit kell alkalmazni,

A KÖVETKEZŐKBEN ÁLLAPODTAK MEG:

1. cikk

Általános rendelkezések

(1) Ezen egyezmény célja a következő egyezmények rendelkezéseinek kiegészítése és alkalmazásuknak az Európai Unió tagállamai közötti megkönnyítése:

- a kiadatásról szóló, 1957. december 13-i európai egyezmény (a továbbiakban: európai kiadatási egyezmény),

- a terrorizmus visszaszorításáról szóló, 1977. január 27-i európai egyezmény (a továbbiakban: a terrorizmus visszaszorításáról szóló európai egyezmény),

- a közös határokon történő ellenőrzések fokozatos megszüntetéséről 1985. június 14-én Schengenben kötött megállapodás alkalmazásáról szóló, 1990. június 19-i egyezmény azon tagállamok viszonyaiban, amelyek részes felei ezen egyezménynek, valamint

- az 1974. május 11-i jegyzőkönyvvel módosított, a Belga Királyság, a Luxemburgi Nagyhercegség és a Holland Királyság közötti, a kiadatásról és a kölcsönös bűnügyi jogsegélyről szóló 1962. június 27-i szerződés (a továbbiakban: Benelux Szerződés) első fejezete a tagállamok és a Benelux Gazdasági Unió viszonyaiban.

(2) Az (1) bekezdés nem érinti sem a tagállamok közötti két- és többoldalú megállapodások kedvezőbb rendelkezéseinek alkalmazását, sem pedig – amint azt az európai kiadatási egyezmény 28. cikkének (3) bekezdése előírja – az egységes vagy kölcsönös jogszabályokon alapuló kiadatási egyezményeket, amely utóbbiak szerint a tagállamoknak saját területükön végre kell hajtaniuk a valamely más tagállam területén kibocsátott elfogatóparancsokat.

2. cikk

Kiadatási bűncselekmények

(1) Kiadatásnak azon bűncselekmények esetén van helye, amelyek a megkereső tagállam joga értelmében olyan szabadságvesztés-büntetéssel, illetve szabadságelvonással járó intézkedéssel fenyegetettek, amelyek felső határa legalább tizenkét hónap, és amelyek a megkeresett tagállam joga értelmében olyan szabadságvesztés-büntetéssel, illetve szabadságelvonással járó intézkedéssel fenyegetettek, amelyek felső határa legalább hat hónap.

(2) A kiadatást nem lehet megtagadni azon az alapon, hogy a megkeresett tagállam joga nem rendelkezik ugyanolyan jellegű, szabadságelvonással járó intézkedésről, mint amelyet a megkereső tagállam joga előír.

(3) Az európai kiadatási egyezmény 2. cikkének (2) bekezdését, illetve a Benelux Szerződés 2. cikkének (2) bekezdését akkor is alkalmazni kell, ha bizonyos bűncselekmények pénzbüntetéssel fenyegetettek.

3. cikk

Bűncselekmény elkövetésére való megállapodás és bűnszövetségben való részvétel

(1) Amennyiben a kiadatás iránti megkeresés alapjául szolgáló cselekmény a megkereső állam joga szerint megfelel a bűncselekmény elkövetésére való megállapodás, illetve a bűnszövetségben való részvétel tényállásának, és amennyiben az olyan szabadságvesztés-büntetéssel, illetve szabadságelvonással járó intézkedéssel fenyegetett, amelyek felső határa legalább tizenkét hónap, úgy a kiadatást nem lehet megtagadni azon az alapon, hogy e cselekmény a megkeresett tagállam joga szerint nem bűncselekmény, amennyiben a bűncselekmény elkövetésére való megállapodás, illetve a bűnszövetségben való részvétel a következő céllal történik:

a) a terrorizmus visszaszorításáról szóló európai egyezmény (1) és (2) cikke szerinti egy vagy több bűncselekmény elkövetése;

vagy

b) bármely egyéb, olyan szabadságvesztés-büntetéssel, illetve szabadságelvonással járó intézkedéssel fenyegetett bűncselekmény elkövetése, amelynek felső határa legalább tizenkét hónap, a következő területeken: tiltott kábítószer-kereskedelem és a szervezett bűnözés egyéb formái, illetve a személyek élete, testi épsége vagy szabadsága elleni egyéb erőszakos cselekmények, valamint a személyeket fenyegető közveszélyt okozó erőszakos cselekmények.

(2) Annak megállapításánál, hogy a bűncselekmény elkövetésére való megállapodás és a bűnszövetségben való részvétel célja az e cikk (1) bekezdésének a) vagy b) pontjában említett bűncselekmények elkövetése-e, a megkeresett tagállam figyelembe veszi az elfogatóparancsban vagy ezzel azonos joghatású okiratban, illetve az azon személy ellen hozott ítéletben feltüntetett információkat, akinek kiadatását kérik, valamint az európai kiadatási egyezmény 12. cikke (2) bekezdésének b) pontjában, illetve a Benelux Szerződés 11. cikke (2) bekezdésének (b) pontjában említett bűncselekmény-leírásban feltüntetett információkat.

(3) A 18. cikk (2) bekezdése szerinti értesítés keretében bármely tagállam nyilatkozhat arról, hogy fenntartja magának a jogot arra, hogy az (1) bekezdést nem vagy csak bizonyos meghatározott feltételek között alkalmazza.

(4) Minden olyan tagállam, amely élt a (3) bekezdés szerinti fenntartással, a 2. cikk (1) bekezdése szerinti kiadatási bűncselekménynek tekinti azon személyek magatartását, akik hozzájárulnak egy vagy több, olyan szabadságvesztés-büntetéssel, illetve szabadságelvonással járó intézkedéssel fenyegetett bűncselekmény személyek közös céllal működő csoportja általi elkövetéséhez, amelynek felső határa legalább tizenkét hónap, a következő területeken: a terrorizmus visszaszorításáról szóló európai egyezmény (1) és (2) cikke szerinti terrorizmus, tiltott kábítószer-kereskedelem és a szervezett bűnözés egyéb formái, illetve a személyek élete, testi épsége vagy szabadsága elleni egyéb erőszakos cselekmények, valamint a személyeket fenyegető közveszélyt okozó erőszakos cselekmények, még akkor is, ha az említett személy nem vesz részt az érintett bűncselekmény vagy bűncselekmények tényleges végrehajtásában; az ilyen hozzájárulásnak szándékosnak kell lennie, amelynek során az érintett személy ismeri vagy a csoport célját és általános bűnözői tevékenységét vagy a csoportnak az érintett bűncselekmény(ek) elkövetésére irányuló szándékát.

4. cikk

Szabadságvesztés elrendelése büntetés-végrehajtási intézettől eltérő helyen

A büntetőeljárás céljából történő kiadatást nem lehet megtagadni azon az alapon, hogy a megkereséshez – az európai kiadatási egyezmény 12. cikke (2) bekezdésének a) pontjával, illetve a Benelux Szerződés 11. cikke (2) bekezdésének a) pontjával összhangban – mellékelték a megkereső tagállam igazságügyi hatóságának azon határozatát, amely szerint a szabadságelvonást büntetés-végrehajtási intézettől eltérő helyen kell foganatosítani.

5. cikk

Politikai bűncselekmények

(1) Ezen egyezmény alkalmazásában a megkeresett tagállam egyetlen bűncselekményt sem tekinthet politikai bűncselekménynek, politikai bűncselekménnyel összefüggő bűncselekménynek, vagy politikai indítékon alapuló bűncselekménynek.

(2) A 18. cikk (2) bekezdése szerinti értesítés keretében bármely tagállam nyilatkozhat arról, hogy az (1) bekezdést csak a következőkkel összefüggésben alkalmazza:

a) a terrorizmus visszaszorításáról szóló európai egyezmény 1. és 2. cikkében említett bűncselekmények;

és

b) a bűncselekmény elkövetésére való megállapodás és a bűnszövetségben való részvétel büntetőjogi tényállását megvalósító azon cselekmények, amelyek megfelelnek a 3. cikk (4) bekezdésében említett magatartásnak, és amelyek a terrorizmus visszaszorításáról szóló európai egyezmény 1. és 2. cikke szerinti egy vagy több bűncselekmény elkövetésére irányulnak;

(3) Az európai kiadatási egyezmény 3. cikke (2) bekezdésének, valamint a terrorizmus visszaszorításáról szóló európai egyezmény 5. cikkének rendelkezései nem változnak.

(4) A terrorizmus visszaszorításáról szóló európai egyezmény 13. cikke szerinti fenntartásokat a tagállamok közötti kiadatásra nem kell alkalmazni.

6. cikk

Pénzügyi bűncselekmények

(1) Adó-, illeték-, vám- és devizajogszabályok megsértésével elkövetett bűncselekményeknél a kiadatást az ezen egyezményben, az európai kiadatási egyezményben és a Benelux Szerződésben előírt feltételekkel azon cselekmények tekintetében is engedélyezni kell, amelyek a megkeresett tagállam joga szerint egy hasonló jellegű bűncselekménynek felelnek meg.

(2) A kiadatást nem lehet megtagadni azon az alapon, hogy a megkeresett tagállam joga nem vet ki ugyanolyan jellegű adót vagy illetéket, illetve hogy az nem tartalmaz hasonló jellegű adó-, illeték-, vám- és deviza-előírásokat, mint amelyeket a megkereső tagállam joga előír.

(3) A 18. cikk (2) bekezdése szerinti értesítés keretében bármely tagállam nyilatkozhat arról, hogy a pénzügyi bűncselekményekkel kapcsolatos kiadatást csak olyan cselekmények vagy mulasztások miatt engedélyezi, amelyek a jövedéki adók, a héa, illetve a vámok területén bűncselekménynek minősülhetnek.

7. cikk

Saját állampolgár kiadatása

(1) A kiadatást nem lehet megtagadni azon az alapon, hogy a kiadni kért személy a megkeresett tagállam állampolgára az európai kiadatási egyezmény 6. cikke alapján.

(2) A 18. cikk (2) bekezdése szerinti értesítés keretében bármely tagállam nyilatkozhat arról, hogy saját állampolgárai kiadatását nem, vagy csak bizonyos, általa meghatározott feltételek között engedélyezi.

(3) A (2) bekezdés szerinti fenntartások ezen egyezménynek az érintett tagállam általi alkalmazása első napjától számított öt évig érvényesek. Ugyanakkor az ilyen fenntartások további ötéves időtartamokra megújíthatók.

A letéteményes a fenntartás lejártának időpontja előtt tizenkét hónappal értesíti az érintett tagállamot e lejáratról.

A tagállam minden ötéves időszak lejárta előtt legkésőbb három hónappal értesíti a letéteményest arról, hogy fenntartását továbbra is fenntartja-e, vagy azt a kiadatási feltételek megkönnyítése érdekében módosítja, illetve visszavonja.

Az előző albekezdésben említett értesítés hiányában a letéteményes arról értesíti a tagállamot, hogy fenntartásának érvényességi időtartama automatikusan hat hónappal meghosszabbodik, amely időszak lejárta előtt a tagállamnak értesítést kell tennie. Ezen időszak lejárta után – értesítés hiányában – a fenntartás hatályát veszti.

8. cikk

Elévülés

(1) A kiadatást nem lehet megtagadni azon az alapon, hogy a megkeresett tagállam joga szerint a bűncselekmény vagy a büntetés elévült.

(2) A megkeresett tagállam eltekinthet az (1) bekezdés alkalmazásától, amennyiben a kiadatás iránti megkeresés olyan cselekményeken alapul, amelyek tekintetében saját büntetőjoga szerint az említett tagállamnak lenne joghatósága.

9. cikk

Amnesztia

A kiadatást nem kell engedélyezni olyan bűncselekmény tekintetében, amely a megkeresett tagállamban amnesztia alá esik, és amelynek vonatkozásában saját büntetőjoga szerint e tagállam az eljárás lefolytatására joghatósággal rendelkezett.

10. cikk

A kiadatás iránti megkeresés alapjául szolgáló cselekményektől eltérő cselekmények

(1) Az átadását megelőzően elkövetett olyan cselekmények tekintetében, amelyek nem szolgálnak a kiadatás iránti megkeresés alapjául, és anélkül, hogy a megkeresett állam hozzájárulása ehhez szükséges lenne, a kiadott személy:

a) eljárás alá vonható, illetve elítélhető, amennyiben a cselekmények szabadságvesztés-büntetéssel, illetve szabadságelvonással járó intézkedéssel nem fenyegetettek;

b) eljárás alá vonható, illetve elítélhető, amennyiben a büntetőeljárás nem vezet a személyi szabadság korlátozásával járó intézkedés alkalmazásához;

c) szabadságelvonással nem járó büntetés vagy intézkedés végrehajtása alá vonható, beleértve a pénzbüntetést, illetve a vagyoni jellegű intézkedést vagy az ezek helyébe lépő intézkedést is, még ha ez korlátozhatja is személyi szabadságát;

d) eljárás alá vonható, elítélhető, büntetés vagy intézkedés végrehajtása céljából elfogható, valamint személyi szabadsága egyéb módon korlátozható, amennyiben a specialitás elvének alkalmazásáról bizonyos, az átadása előtt elkövetett cselekmények tekintetében átadása után kifejezetten lemond.

(2) A kiadott személy az (1) bekezdés d) pontjában említett lemondó nyilatkozatot a megkereső tagállam illetékes igazságügyi hatóságai előtt teszi meg, amelyet e tagállam nemzeti jogával összhangban kell jegyzőkönyvbe venni.

(3) Minden tagállam megteszi a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy az (1) bekezdés d) pontjában említett lemondás megállapítása olyan körülmények között történjen, amelyek nyilvánvalóvá teszik, hogy az érintett személy önként, és a következmények pontos ismeretében tette nyilatkozatát. Evégett a kiadott személy jogi tanácsadást vehet igénybe.

(4) Amennyiben a megkeresett tagállam a 6. cikk (3) bekezdése szerinti nyilatkozatot tett, úgy e cikk (1) bekezdésének a), b) és c) pontja csak a 6. cikk (3) bekezdésében említett pénzügyi bűncselekményekre alkalmazható.

11. cikk

A megkeresett tagállam hozzájárulásának vélelme

A 18. cikk (2) bekezdése szerinti értesítés keretében vagy bármely más időpontban bármely tagállam nyilatkozhat arról, hogy az ugyanezen nyilatkozatot tevő tagállamokkal fennálló kapcsolataiban az európai kiadatási egyezmény 14. cikke (1) bekezdésének a) pontja, valamint a Benelux Szerződés 13. cikke (1) bekezdésének a) pontja szerinti hozzájárulást megadottnak kell tekinteni, kivéve ha egyedi esetben a kiadatás engedélyezésekor ennek ellenkezőjét jelzi.

Amennyiben egyedi esetben a tagállam jelezte, hogy hozzájárulása nem tekinthető megadottnak, úgy továbbra is a 10. cikk (1) bekezdését kell alkalmazni.

12. cikk

Kiadatás egy harmadik tagállam részére

(1) Valamely tagállamból egy harmadik tagállamba irányuló kiadatást célzó megkeresések esetén az európai kiadatási egyezmény 15. cikkét, valamint a Benelux Szerződés 14. cikkének (1) bekezdését nem kell alkalmazni.

(2) A 18. cikk (2) bekezdése szerinti értesítés keretében a tagállamok nyilatkozhatnak arról, hogy az európai kiadatási egyezmény 15. cikkét, valamint a Benelux Szerződés 14. cikkének (1) bekezdését továbbra is alkalmazni kell, kivéve amennyiben az Európai Unió tagállamai közötti egyszerűsített kiadatási eljárásról szóló egyezmény [1] 13. cikke másként rendelkezik, vagy amennyiben az érintett személy a harmadik tagállamba történő kiadatásba belegyezik.

13. cikk

Központi hatóság és az okiratok faxon történő továbbítása

(1) Minden tagállam kijelöl egy, illetve – amennyiben alkotmányos rendszere így rendelkezik – több központi hatóságot, amelyek feladata a kiadatás iránti megkeresések és a szükséges alátámasztó okiratok, valamint a kiadatás iránti megkeresésekkel összefüggő egyéb hivatalos levelezés továbbítása és fogadása, kivéve amennyiben ezen egyezmény egyéb rendelkezései mást írnak elő.

(2) A 18. cikk (2) bekezdése szerinti értesítés keretében minden tagállam jelzi, hogy mely hatóságot vagy hatóságokat jelölte ki az 1. cikk értelmében. A tagállamok tájékoztatják továbbá a letéteményest az e kijelölésre vonatkozó bármely változásról.

(3) A kiadatás iránti megkeresést és az (1) bekezdésben említett okiratokat faxon kell továbbítani. Valamennyi központi hatóságot fel kell szerelni az e dokumentumok ily módon történő továbbítására és fogadására képes készülékkel, és e hatóságok gondoskodnak e készülék megfelelő működéséről.

(4) A továbbítás hitelességének és bizalmasságának biztosítása érdekében a központi hatóság faxkészülékének e cikk szerinti használatakor egy rejtjelező készüléket kell e faxkészülékhez csatlakoztatni.

A tagállamok konzultálnak egymással az e cikk alkalmazásához szükséges gyakorlati rendelkezésekről.

(5) A kiadatási okiratok hitelességének biztosítása érdekében a megkereső tagállam a kiadatás iránti megkeresésében nyilatkozik arról, hogy igazolja a megkeresés alátámasztására továbbított okiratoknak az eredetiekkel való megegyezését, valamint leírást ad a lapszámozásról. Amennyiben a megkeresett tagállam vitatja az okiratoknak az eredetiekkel való megegyezését, úgy központi hatósága kérheti a megkereső állam központi hatóságától, hogy az ésszerű határidőn belül, diplomáciai vagy egyéb, kölcsönös egyetértéssel megállapított úton mutassa be az eredeti okiratokat vagy azok hiteles másolatát.

14. cikk

Kiegészítő információ

A 18. cikk (2) bekezdése szerinti értesítés keretében vagy bármely más időpontban bármely tagállam nyilatkozhat arról, hogy az ugyanezen nyilatkozatot tevő tagállamokkal fennálló kapcsolataiban e tagállamok igazságügyi hatóságai vagy egyéb illetékes hatóságai adott esetben közvetlenül megkereshetik azon igazságügyi vagy egyéb hatóságait, amelyek a kiadni kért személy ellen folytatott büntetőeljárás tekintetében illetékesek, hogy azoktól kiegészítő információt kérjenek az európai kiadatási egyezmény 13. cikkével, illetve a Benelux Szerződés 12. cikkével összhangban.

E nyilatkozat megtételekor a tagállam meghatározza a kiegészítő információ kérésére, közlésére és fogadására felhatalmazott igazságügyi hatóságait, illetve egyéb illetékes hatóságait.

15. cikk

Hitelesítés

A kiadatás céljából továbbított okiratok vagy okiratok másolatai mentesek a hitelesítés és egyéb alakszerűségek alól, kivéve ha ezeket ezen egyezmény, az európai kiadatási egyezmény, illetve a Benelux Szerződés rendelkezései kifejezetten előírják. Ez utóbbi esetben az okiratok másolatait akkor kell hitelesítettnek tekinteni, amennyiben azok hitelességét az eredetit kiállító igazságügyi hatóságok, illetve a 13. cikkben említett központi hatóság igazolták.

16. cikk

Átszállítás

Az európai kiadatási egyezmény 21. cikke, illetve a Benelux Szerződés 21. cikke szerinti, valamely tagállam területén keresztül egy másik tagállamba irányuló átszállítás esetén a következő rendelkezéseket kell alkalmazni:

a) az átszállítás iránti megkeresésnek kielégítő információkat kell tartalmaznia ahhoz, hogy a tranzittagállam a megkeresést elbírálhassa, és hogy a kiadott személlyel szemben meghozhassa az átszállítás végrehajtásához szükséges kényszerítő intézkedéseket.

E célból a következő információkat kell kielégítőnek tekinteni:

- a kiadott személy személyazonossága,

- elfogatóparancs vagy ezzel azonos joghatályú egyéb okirat, illetve jogerős ítélet megléte,

- a bűncselekmény jellege és jogi minősítése,

- a bűncselekmény elkövetési körülményeinek leírása, beleértve az elkövetés időpontját és helyét is.

b) Az átszállítás iránti megkeresés, valamint az a) pontban előírt információk bármely, írásos formában rögzíthető módon továbbíthatók a tranzittagállamnak. A tranzittagállam ugyanilyen módon tájékoztat döntéséről.

c) Amennyiben tervezett közbenső leszállás nélküli légi úton történő szállítás során nem tervezett leszállásra kerül sor, úgy a megkereső tagállam továbbítja az érintett tranzittagállamnak az a) pontban előírt információkat.

d) Ezen egyezmény, és különösen a 3., 5. és 7. cikk vonatkozó rendelkezéseire is figyelemmel, az európai kiadatási egyezmény 21. cikke (1), (2), (5) és (6) bekezdésének rendelkezéseit, valamint a Benelux Szerződés 21. cikkének (1) bekezdését továbbra is alkalmazni kell.

17. cikk

Fenntartások

Ezen egyezmény tekintetében kizárólag olyan fenntartások tehetőek, amelyeket ezen egyezményben kifejezetten előírtak.

18. cikk

Hatálybalépés

(1) Ezen egyezményt a tagállamoknak vonatkozó alkotmányos követelményeiknek megfelelően el kell fogadniuk.

(2) A tagállamok értesítik az Európai Unió Tanácsának főtitkárát az ezen egyezmény elfogadásához az alkotmányos követelményeik szerint szükséges eljárások befejezéséről.

(3) Ezen egyezmény kilencven nappal azon államnak a (2) bekezdés szerinti értesítését követően lép hatályba, amely az ezen egyezmény kidolgozásáról szóló jogi aktus Tanács általi elfogadásának időpontjában az Európai Unió tagja, és amely ezen alakszerűséget utolsóként teljesíti.

(4) Mindaddig, amíg az egyezmény nem lép hatályba, a (2) bekezdés szerinti értesítés keretében vagy bármely más időpontban bármely tagállam nyilatkozhat arról, hogy az egyezményt a maga tekintetében alkalmazza azon tagállamok viszonylatában, amelyek azonos tartalmú nyilatkozatot tettek. Az ilyen nyilatkozatok kilencven nappal letétbe helyezésük napját követően lépnek hatályba.

(5) Ezen egyezményt csak a hatálybalépését, illetve a megkeresett tagállam és a megkereső tagállam közötti alkalmazhatóságát követő időpontokban előterjesztett megkeresésekre kell alkalmazni.

19. cikk

Új tagállamok csatlakozása

(1) Ezen egyezmény az Európai Unió tagjává váló minden állam előtt nyitva áll a csatlakozásra.

(2) Ezen egyezménynek az Európai Unió Tanácsa által a csatlakozó állam nyelvén elkészített szövege hiteles.

(3) A csatlakozási okiratokat a letéteményesnél kell letétbe helyezni.

(4) Ezen egyezmény valamennyi csatlakozó állam tekintetében a csatlakozási okirat letétbe helyezését követő kilencvenedik napon lép hatályba, illetve az egyezmény hatálybalépésének időpontjában, amennyiben ez az említett kilencven napos időszak leteltével még nem lépett hatályba.

(5) Amennyiben ezen egyezmény a csatlakozási okiratuk letétbe helyezésének időpontjában még nincs hatályban, úgy a csatlakozó tagállamok tekintetében a 18. cikk (4) bekezdése alkalmazható.

20. cikk

Letéteményes

(1) Ezen egyezmény letéteményese az Európai Unió Tanácsának főtitkára.

(2) A letéteményes az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában közzéteszi az elfogadások és a csatlakozások, a nyilatkozatok és a fenntartások, valamint az ezen egyezménnyel összefüggő egyéb értesítések állására vonatkozó információkat.

Fentiek hiteléül az alulírott meghatalmazottak ezen egyezményt alább kézjegyükkel látták el.

Készült egy-egy eredeti példányban angol, dán, finn, francia, görög, holland, ír, német, olasz, portugál, spanyol, valamint svéd nyelven, és amely szövegek mindegyike egyaránt hiteles; az eredeti példányt az Európai Unió Tanácsa Főtitkárságának levéltárában helyezik letétbe. A főtitkár a tagállamok mindegyike részére eljuttat egy-egy hitelesített másolatot.

Pour le gouvernement du Royaume de BelgiqueVoor de Regering van het Koninkrijk BelgiëFür die Regierung des Königreichs Belgien

+++++ TIFF +++++

For regeringen for Kongeriget Danmark

+++++ TIFF +++++

Für die Regierung der Bundesrepublik Deutschland

+++++ TIFF +++++

Για την Κυβέρνηση της Ελληνικής Δημοκρατίας

+++++ TIFF +++++

Por el Gobierno del Reino de España

+++++ TIFF +++++

Pour le gouvernement de la République française

+++++ TIFF +++++

Thar ceann Rialtas na hÉireannFor the Government of Ireland

+++++ TIFF +++++

Per il Governo della Repubblica italiana

+++++ TIFF +++++

Pour le gouvernement du Grand-Duché de Luxembourg

+++++ TIFF +++++

Voor de Regering van het Koninkrijk der Nederlanden

+++++ TIFF +++++

Für die Regierung der Republik Österreich

+++++ TIFF +++++

Pelo Governo da República Portuguesa

+++++ TIFF +++++

Suomen hallituksen puolestaPå finska regeringens vägnar

+++++ TIFF +++++

På svenska regeringens vägnar

+++++ TIFF +++++

For the Government of the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland

+++++ TIFF +++++

[1] HL C 78., 1995.3.30. 1. o.

--------------------------------------------------

MELLÉKLET

Együttes nyilatkozat a menedékjogról

A tagállamok kinyilvánítják, hogy ezen egyezmény nem sérti az alkotmányaik által elismert menedékjogot, valamint a hontalanok jogállásáról szóló 1954. szeptember 28-i egyezménnyel és a menekültek jogállásáról szóló 1967. január 31-i jegyzőkönyvvel kiegészített, a menekültek jogállásáról szóló 1951. július 28-i egyezmény rendelkezéseinek tagállamok általi alkalmazását.

Dánia, Finnország és Svédország nyilatkozata ezen egyezmény 7. cikkéről

Dánia, Finnország és Svédország megerősíti – amint azt a Schengeni Megállapodáshoz történő csatlakozásuk tekintetében folytatott tárgyalásaik során jelezték –, hogy az egyenlő elbánást biztosító más tagállamok vonatkozásában az európai kiadatási egyezmény 6. cikkének (1) bekezdése szerinti nyilatkozataikat nem fogják felhasználni a nem skandináv államok állampolgárai kiadatásának megtagadására.

Nyilatkozat az "állampolgár" fogalmáról

A Tanács tudomásul veszi a tagállamok arra vonatkozó kötelezettségét, hogy azok az Európa Tanács 1983. március 21-i, az elítélt személyek átszállításáról szóló egyezményét alkalmazzák az egyes tagállamok állampolgárai tekintetében, az említett egyezmény 3. cikkének (4) bekezdése szerint.

A tagállamoknak az első bekezdésben említett kötelezettsége nem sérti ezen egyezmény 7. cikke (2) bekezdésének alkalmazását.

Görögország nyilatkozata az 5. cikkről

Görögország az 5. cikket annak (3) bekezdése szemszögéből értelmezi. Ezen értelmezés biztosítja a görög alkotmány rendelkezéseinek való megfelelést, amely:

- kifejezetten megtiltja a szabadság védelmében folytatott tevékenységéért üldözött külföldi személy kiadatását,

és

- különbséget tesz a politikai és az úgynevezett vegyes bűncselekmények között, amelyekre a politikai bűncselekményekétől eltérő szabályozás vonatkozik.

Portugália nyilatkozata a kiadatás iránti megkeresés alapjául szolgáló, életfogytig tartó szabadságvesztés-büntetéssel, illetve életfogytig tartó szabadságelvonással járó intézkedéssel fenyegetett bűncselekmények esetében történő kiadatásról

Portugália, amely az 1957. évi európai kiadatási egyezmény tekintetében olyan fenntartással élt, amely szerint nem engedélyezi a kiadatást a kiadatás iránti megkeresés alapjául szolgáló, életfogytig tartó szabadságvesztés-büntetéssel, illetve életfogytig tartó szabadságelvonással járó intézkedéssel fenyegetett bűncselekmények esetén, kinyilvánítja hogy a portugál alkotmánybíróság által értelmezett portugál alkotmány vonatkozó rendelkezéseinek figyelembevételével az ilyen büntetéssel vagy intézkedéssel fenyegetett bűncselekmény miatti kiadatást csak akkor engedélyezi, amennyiben a megkereső tagállam által adott biztosítékok alapján úgy véli, hogy azok – annak jogszabályaival és büntetés-végrehajtási gyakorlatával összhangban – elegendőek a kiadni kért személy javára esetlegesen rendelkezésre álló végrehajtási könnyítések előmozdítására.

Portugália megerősíti azon kötelezettségei érvényességét, amelyeket azon hatályos nemzetközi megállapodások és különösen a Portugáliának a Schengeni Megállapodás alkalmazásáról szóló egyezményhez történő csatlakozásáról szóló egyezmény 5. cikkének keretében vállalt, amelyeknek részes felévé vált.

A Tanács nyilatkozata az egyezmény nyomon követéséről

A Tanács kinyilvánítja, hogy:

a) célszerűnek tartja

- ezen egyezmény végrehajtásának,

- hatálybalépését követően ezen egyezmény működésének,

- a tagállamok azon jogosultságának, hogy az ezen egyezmény keretében tett fenntartásaikat a kiadatási feltételek megkönnyítése céljából módosítsák vagy visszavonják,

- a tagállamok közötti kiadatási eljárások általános működésének a tagállamoktól kapott információk alapján történő rendszeres felülvizsgálatát;

b) egy évvel ezen egyezmény hatálybalépését követően megvizsgálja a joghatóság az Európai Közösségek Bíróságára történő esetleges átruházásának kérdését.

--------------------------------------------------