HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 144/22

AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 2007/574/EK HATÁROZATA

(2007. május 23.)

a „Szolidaritás és a migrációs áramlások igazgatása” általános program keretében a 2007–2013-as időszakra a Külső Határok Alap létrehozásáról

AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre, és különösen annak 62. cikkének 2. pontjára,

tekintettel a Bizottság javaslatára,

tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),

tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére (2),

a Szerződés 251. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően (3),

mivel:

(1) Bár a közös szabályok keretében minden tagállam hozzájárul a személyek ellenőrzésének és az Európai Unió tagállamai külső határai őrizetének magas és egységes színvonalához, egyes tagállamokra nagyobb teher hárul, mint másokra.

(2) Az eltérő terheket az okozza, hogy a tagállamok helyzete különböző külső határaik földrajzi adottságai, az engedélyezett és működő határátkelőhelyek száma, az illegális és legális migrációs nyomás szintje, a tapasztalt kockázatok és veszélyek és a vízumkérelmek megvizsgálása és a vízumkibocsátás terén a nemzeti szolgálatok leterheltsége tekintetében.

(3) A tagállamok és az Európai Unió közti tehermegosztás a külső határok igazgatására vonatkozó közös politika öt elemének egyikét képezi az Európai Unió tagállamai külső határainak igazgatási tervéről szóló, 2002. június 14-i tanácsi dokumentumban megerősített, „Az Európai Unió tagállamai külső határainak integrált igazgatása felé” című, 2002. május 7-i közleményben szereplő bizottsági javaslatnak megfelelően.

(4) Bár az Európai Unió tagállamai külső határain való operatív együttműködési igazgatásért felelős európai ügynökség felállításáról szóló, 2004. október 26-i 2007/2004/EK tanácsi rendelet (4) fontos lépést jelent a közös, integrált európai határigazgatási rendszer működési oldalának fokozatos fejlesztése felé, a külső határok ellenőrzésére és őrizetére vonatkozó hatékony és közös előírások végrehajtása érdekében közösségi pénzügyi szolidaritási mechanizmusra van szükség, hogy támogatni lehessen azokat a tagállamokat, amelyek a közösség javára tartós és súlyos pénzügyi terheket viselnek.

(5) A személyek határátlépésére irányadó szabályok közösségi kódexének (Schengeni határ-ellenőrzési kódex) létrehozásáról szóló, 2006. március 15-i 562/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletben (5) meghatározott közös jogszabályok határellenőrzésről rendelkeznek az illegális bevándorlás és az emberkereskedelem leküzdésének elősegítésére és a tagállamok belső biztonsága fenyegetésének megelőzésére, előírva ugyanakkor a határellenőrzéseknek az emberi méltóság teljes tiszteletben tartásával történő végrehajtását.

(6) A Külső határok alapnak (a továbbiakban: az alap) pénzügyi támogatással kell szolidaritást kifejeznie azokkal a tagállamokkal, amelyek külső határaikon a schengeni rendelkezéseket alkalmazzák.

(7) Ezt a pénzügyi támogatást úgy kell kialakítani, hogy utat engedjen az Európai Unió régebbi pénzügyi hozzájárulásaihoz azon tagállamoknak, akik ezen határozat hatálybalépésekor még nem alkalmazzák teljes körűen a schengeni vívmányok rendelkezéseit, anélkül, hogy csupán a folytatása lenne a korábban az Európai Unió általános költségvetéséből fedezett más forrásokból finanszírozott intézkedéseknek. Ilyen esetekben az alapnak mielőbb támogatnia kell a teljes részvételre felkészülő tagállamokat, összhangban a 2004. november 4–5-i hágai programmal.

(8) Az alapnak figyelembe kell vennie a különleges helyzeteket is, például harmadik országok azon állampolgárainak szárazföldi átutazását, akinek szükségszerűen át kell kelniük egy vagy több tagállam területén ahhoz, hogy saját országuk két, földrajzilag nem érintkező része között utazhassanak, nemcsak az érintett tagállam(ok), hanem minden olyan tagállam érdekében, amely a belső határain megszüntette az ellenőrzéseket. Ilyen esetekben a finanszírozandó intézkedéseket teljes körűen meg kell határozni, és a források elosztását az intézkedésekkel kapcsolatban a szükségletek tényszerű felmérése alapján kell meghatározni.

(9) Az alap az egységes és magas színvonalú külső határellenőrzés, valamint a rugalmas határforgalom biztosítása érdekében hozzájárul a közös integrált európai határigazgatási rendszer kialakításához, amely rendszer kiterjed a tagállamok illetékes hatóságai által – szükség esetén a többek között az Európai Unió négyszintű határbiztonsági modelljét és integrált kockázatelemzését felhasználó egyéb szereplőkkel együttműködésben – hozott valamennyi, a politikára, jogszabályokra, rendszeres együttműködésre, a terhek megosztására, személyi állományra, felszerelésre és technológiára vonatkozó intézkedésre.

(10) A 2003-as csatlakozási okmány 5. jegyzőkönyvével (6) összhangban, amely a személyeknek a kalinyingrádi régió és az Orosz Föderáció egyéb részei közötti, szárazföldi úton történő átutazására vonatkozik, az alap visel bármely olyan többletköltséget, amely a közösségi vívmányok ilyen átutazásra meghatározott különös rendelkezéseinek végrehajtásából ered.

(11) A 2007/2004/EK rendelettel létrehozott, az Európai Unió tagállamai külső határain való operatív együttműködési igazgatásért felelős európai ügynökség (a továbbiakban: az ügynökség) égisze alatt kidolgozott operatív együttműködés kiegészítéseként, valamint az alapok tagállamoknak való elosztásán kívül az alapnak meg kell teremtenie továbbá a stratégiai határátkelőhelyek gyengeségeire való közösségi reagálás lehetőségét azáltal, hogy egy évente erre elkülönített specifikus összeg alapján társfinanszírozza a gyengeségek orvoslását célzó konkrét intézkedéseket.

(12) Az alapnak támogatnia kell a vízumpolitika és az egyéb határátlépés előtti tevékenységek terén hozott nemzeti intézkedéseket és tagállami együttműködést, melyek a külső határellenőrzéseket megelőzően zajlanak. A tagállamok harmadik országokban működő konzuli szolgálatai által szervezett tevékenységek hatékony igazgatása egy olyan sokrétegű rendszer részeként, amelynek célja az Európai Unió részéről a legitim utazás megkönnyítése és az illegális bevándorlás kezelése, és amely szerves része a közös, integrált európai határigazgatási rendszernek, a közös vízumpolitika érdekét szolgálja.

(13) Az alap hatályára és céljára figyelemmel az semmilyen esetben sem támogathat személyek őrizetben tartására használt, harmadik országokban található területekre és központokra irányuló intézkedéseket.

(14) Objektív szempontokat kell létrehozni a rendelkezésre álló éves források tagállamok közötti elosztására. A szempontokat a határok típusának megfelelő bontásban kell megadni, figyelembe véve a tagállamok külső határainál tapasztalható forgalmat és a fenyegetettség szintjét.

(15) E szempontok alkalmazását 2010-ben felül kell vizsgálni annak érdekében, hogy lehetőség nyíljon az új körülmények – többek között különösen a külső határokat érintő változásokból fakadó körülmények – figyelembevételére.

(16) Tekintettel az ügynökség azon feladatára, hogy operatív szempontból támogassa a tagállamokat a külső határigazgatás végrehajtásában, illetve, azért, hogy az ügynökség feladata és a tagállamok által a külső határok ellenőrzése és őrizete tekintetében vállalt felelősségek kiegészítsék egymást, a Bizottságnak konzultálnia kell az ügynökséggel a tagállamok által benyújtott többéves programtervezetekről és a Bizottság stratégiai iránymutatásairól.

(17) A Bizottság ezenkívül kérheti az ügynökséget, hogy járuljon hozzá a következő területeken zajló bizottsági értékeléshez: az alapnak a külső határokkal kapcsolatos politika és jogszabályok fejlesztésére gyakorolt hatása, az alap és az ügynökség feladatai közötti szinergiák, valamint a tagállamok közötti pénzeszköz-elosztási szempontok helyessége az Unió e területen kitűzött céljaira figyelemmel.

(18) Ez a határozat egy összefüggő keret része – amely magába foglalja a „Szolidaritás és a migrációs áramlások igazgatása” általános program keretében a 2008–2013-as időszakra az Európai Menekültügyi Alap létrehozásáról szóló, 2007. május 23-i 2007/573/EK európai parlamenti és tanácsi határozatot (7), a „Szolidaritás és a migrációs áramlások igazgatása” általános program keretében a 2008–2013-as időszakra az Európai Visszatérési Alap létrehozásáról szóló, 2007. május 23-i 2007/575/EK európai parlamenti és tanácsi határozatot (8) és a „Szolidaritás és a migrációs áramlások igazgatása” általános program keretében a 2007–2013-as időszakra a harmadik országok állampolgárainak beilleszkedését segítő európai alap létrehozásáról szóló, …-i 2007/…/EK tanácsi határozatot (9) –, és amelynek célja a tagállamok közötti igazságos feladatmegosztás az Európai Unió külső határainál az integrált igazgatás bevezetéséből és a Szerződés harmadik részének IV. címével összhangban kidolgozott közös menekültügyi és bevándorlási politikák végrehajtásából adódó pénzügyi terhet illetően.

(19) A tagállamok részvétele ebben az alapban nem eshet egybe egy olyan későbbi ideiglenes eszközben történő részvétellel, amelynek célja a kedvezményezett tagállamoknak az Európai Unió új külső határain a schengeni vívmányok végrehajtása és a külső határellenőrzés érdekében végzett intézkedései finanszírozásának támogatása.

(20) Az alap keretében támogatott intézkedéseknek összhangban kell lenniük a külső segítségnyújtásra vonatkozó közösségi eszközök által támogatott intézkedésekkel, és azokra az Európai Unió külkapcsolati politikájának – különösen a szabadságon, biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség külső dimenzióira vonatkozó stratégiának – a keretében kell, hogy sor kerüljön.

(21) Az alapból nyújtott támogatás hatékonyabb és célzatosabb lenne akkor, ha a támogatható intézkedések társfinanszírozása stratégiai többéves programozáson alapulna, amelyet minden tagállam a Bizottsággal párbeszédet folytatva dolgoz ki.

(22) A Bizottság által elfogadott stratégiai iránymutatások alapján valamennyi tagállamnak az egyedi helyzetét és igényeit figyelembe vevő és a fejlesztési stratégiáját meghatározó többéves programozási dokumentumot kell készítenie, amelynek keretet kell képeznie az éves programokban felsorolt intézkedések végrehajtásának előkészítéséhez.

(23) Az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletről szóló, 2002. június 25-i 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelet (10) (a továbbiakban: költségvetési rendelet) 53. cikke (1) bekezdése b) pontjában említett megosztott igazgatással kapcsolatban meg kell pontosan határozni, hogy a Bizottság milyen feltételekkel gyakorolhatja az Európai Unió általános költségvetésének végrehajtásával kapcsolatos feladatait, és tisztázni kell a tagállamok együttműködési kötelezettségeit. E feltételek alkalmazásával a Bizottság megbizonyosodhat arról, hogy a tagállamok jogszerűen és helyesen, illetve a költségvetési rendelet 27. cikke és 48. cikkének (2) bekezdése értelmében a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás elvével összhangban használják fel az alapot.

(24) A tagállamoknak megfelelő intézkedéseket kell hozniuk az igazgatási és az ellenőrzési rendszer megfelelő működésének és a végrehajtás minőségének biztosítására. Ehhez meg kell határozni azokat az általános elveket és szükséges funkciókat, amelyeket minden programnak teljesítenie kell.

(25) Mivel az alap egy tagállamnak a schengeni rendelkezések végrehajtásáról szóló nemzeti intézkedéseit a külső határokon folyó ellenőrzésektől a vízumpolitikáig, különböző szinteken és helyszíneken támogathatja, az adott tagállam egynél több hatósága is részt vehet. Ennélfogva a tagállamok számára lehetővé kell tenni több hitelesítő hatóság és ellenőrző hatóság vagy felhatalmazott hatóság kijelölését, feltéve, hogy e hatóságok mindegyike számára a feladatok egyértelmű kijelölésére sor kerül.

(26) A szubszidiaritás és az arányosság elvének megfelelően elsősorban a tagállamok felelnek az alapból biztosított fellépések végrehajtásáért és ellenőrzéséért.

(27) A többéves és éves programok hatékony és helyes végrehajtása érdekében meg kell határozni a tagállamok kötelezettségeit az igazgatási és ellenőrzési rendszerek, a kiadások hitelesítése, a közösségi jogszabályok helytelen alkalmazásának vagy megsértésének megelőzése, felderítése és korrekciója tekintetében. Különösen az irányítás és ellenőrzés tekintetében kell meghatározni azokat a módszereket, amelyekkel a tagállamok biztosítják a megfelelő rendszerek létrehozását és kielégítő működését.

(28) A Bizottság pénzügyi ellenőrzésre vonatkozó hatáskörének sérelme nélkül ösztönözni kell ezen a területen a tagállamok és a Bizottság közötti együttműködést.

(29) Az alapból támogatott intézkedések eredményessége és következményei az értékelésüktől, és az eredményeik terjesztésétől is függenek. Meg kell határozni a tagállamok és a Bizottság e vonatkozású kötelezettségeit, valamint az értékelés megbízhatóságát, és a kapcsolódó információk minőségét biztosító szabályokat.

(30) Az intézkedéseket félidős felülvizsgálat és hatásvizsgálat keretében értékelni kell, és az értékelési folyamatot a projekt felügyeleti intézkedései részeként kell végezni.

(31) Szem előtt tartva a közösségi finanszírozás átláthatóságának fontosságát, a Bizottságnak – figyelembe véve a megosztott igazgatás alá tartozó olyan más eszközökkel kapcsolatos gyakorlatot, mint például a strukturális alapok – iránymutatást kell nyújtania annak elősegítése érdekében, hogy az ezen alapból támogatásban részesülő valamennyi hatóság, nem kormányzati szervezet, nemzetközi szervezet és egyéb szervezet megfelelően igazolja vissza a kapott támogatást.

(32) Ez a határozat a program teljes időtartamára meghatároz egy olyan pénzügyi keretösszeget, amely az éves költségvetési eljárás során a költségvetési fegyelemről és a pénzgazdálkodás hatékonyságáról és eredményességéről szóló, az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság közötti 2006. május 17-i intézményközi megállapodás (11) 37. pontja szerinti elsődleges hivatkozási alapot jelenti a költségvetési hatóság számára.

(33) Mivel e határozat célját, nevezetesen a közös, integrált európai határigazgatási rendszer létrehozásának, ezen belül a tagállamok harmadik országokban lévő konzuli és egyéb szolgálatai által szervezett, a harmadik országok állampolgárainak a tagállam területére áramlásával kapcsolatos tevékenységek igazgatásának a támogatását a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, és ezért az intézkedés léptéke vagy hatása miatt azok közösségi szinten jobban megvalósíthatók, a Közösség intézkedéseket hozhat a Szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányosság elvével összhangban ez a határozat nem lépi túl az e cél eléréséhez szükséges mértéket.

(34) Az e határozat végrehajtásához szükséges intézkedéseket a Bizottságra ruházott végrehajtási hatáskörök gyakorlására vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 1999. június 28-i 1999/468/EK tanácsi határozattal (12) összhangban kell elfogadni.

(35) Mivel e határozatnak a stratégiai iránymutatások elfogadására vonatkozó intézkedése általános hatályú és e határozat nem alapvető fontosságú elemeinek módosítására irányul, beleértve néhány ilyen elem törlését vagy a határozat új, nem alapvető fontosságú elemekkel történő kiegészítését is, azt az 1999/468/EK tanácsi határozat 5a. cikkében meghatározott, ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárással összhangban kell elfogadni. A hatékonyság érdekében, az ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárásra vonatkozó rendes határidőket a stratégiai iránymutatások elfogadása esetében le kell rövidíteni.

(36) Az alap időben történő végrehajtásának biztosítása érdekében, e határozat bizonyos rendelkezéseit 2007. január 1-jétől kell alkalmazni.

(37) Izland és Norvégia tekintetében ez a határozat az Európai Unió Tanácsa, valamint az Izlandi Köztársaság és a Norvég Királyság között létrejött, e két államnak a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló társulásáról szóló megállapodás értelmében vett schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését jelenti, amelyek az említett megállapodás alkalmazását szolgáló egyes szabályokról szóló, 1999. május 17-i 1999/437/EK tanácsi határozat (13) 1. cikkének A és B. pontjában említett területekhez tartoznak.

(38) Meg kell állapodni arra vonatkozóan, hogy Izland és Norvégia képviselői részt vehessenek a Bizottságot végrehajtási hatáskörének gyakorlásában segítő bizottságok munkájában. A (37) preambulumbekezdésben említett megállapodáshoz csatolt, az Európai Unió Tanácsa és az Izlandi Köztársaság és a Norvég Királyság közötti, az Európai Bizottságot annak végrehajtási hatásköreinek gyakorlásában segítő bizottságokról szóló levélváltás (14) előrevetített egy ilyen jellegű megállapodást.

(39) Svájc tekintetében ez a határozat az Európai Unió, az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség között létrejött, a Svájci Államszövetségnek a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló társulásáról aláírt megállapodás értelmében vett schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztése, amelyek a megállapodásnak az Európai Közösség nevében történő aláírásáról, valamint egyes rendelkezések ideiglenes alkalmazásáról szóló 2004/860/EK tanácsi határozat (15) 4. cikkének (1) bekezdésével összefüggésben az 1999/437/EK határozat 1. cikkének A. pontjában említett területhez tartoznak.

(40) Meg kell állapodni arra vonatkozóan, hogy Svájc képviselői részt vehessenek a Bizottságot végrehajtási hatáskörének gyakorlásában segítő bizottságok munkájában. A (39) preambulumbekezdésben említett megállapodáshoz csatolt, az Európai Unió Tanácsa és Svájc közötti levélváltás előrevetített egy ilyen jellegű megállapodást.

(41) A Közösség, valamint Izland, Norvégia és Svájc között az ezen eszköz végrehajtásához szükséges kiegészítő szabályok meghatározására megállapodást kell kötni.

(42) Az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Közösséget létrehozó szerződéshez csatolt, Dánia helyzetéről szóló jegyzőkönyv 1. és 2. cikkének megfelelően Dánia nem vesz részt ennek a határozatnak az elfogadásában, ezért az rá nem kötelező és nem alkalmazandó. Mivel e határozat az Európai Közösséget létrehozó szerződés harmadik része IV. címének rendelkezései szerinti schengeni vívmányokra épül, Dánia – az említett jegyzőkönyv 5. cikkének megfelelően – a határozat elfogadásának időpontját követő hat hónapon belül dönt arról, hogy saját nemzeti jogába átülteti-e a határozatot.

(43) Ez a határozat a schengeni vívmányok rendelkezéseinek olyan továbbfejlesztését jelenti, amelyben az Egyesült Királyság – a Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királyságának a schengeni vívmányok egyes rendelkezései alkalmazásában való részvételére vonatkozó kéréséről szóló, 2000. május 29-i 2000/365/EK tanácsi határozatnak (16) és az azt követő, a schengeni vívmányok rendelkezései egyes részeinek Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága által való alkalmazásáról szóló, 2004. december 22-i 2004/926/EK tanácsi határozatnak (17) megfelelően – nem vesz részt. Az Egyesült Királyság tehát nem vesz részt annak elfogadásában, az rá nem kötelező és nem alkalmazandó.

(44) Ez a határozat a schengeni vívmányok rendelkezéseinek olyan továbbfejlesztését jelenti, amelyben Írország nem vesz részt, összhangban az Írországnak a schengeni vívmányok egyes rendelkezései alkalmazásában való részvételére vonatkozó kéréséről szóló, 2002. február 28-i 2002/192/EK tanácsi határozattal (18). Írország tehát nem vesz részt annak elfogadásában, ezért az rá nem kötelező és nem alkalmazandó.

(45) Az Európai Közösséget létrehozó szerződés harmadik részének IV. címe alá tartozó egyes területekre a Szerződés 251. cikkében megállapított eljárás alkalmazásáról szóló, 2004. december 22-i 2004/927/EK tanácsi határozat (19) – a Szerződés 67. cikke (2) bekezdésének második francia bekezdésével összhangban – a Szerződés 251. cikkében említett eljárást alkalmazandóvá tette a Szerződés 62. cikke 1., 2.a) és 3. pontjának, valamint 63. cikke 2.b) és 3.b) pontjának a hatálya alá tartozó területeken,

ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

I. FEJEZET

TÁRGY, CÉLOK ÉS INTÉZKEDÉSEK

1. cikk

Tárgy és hatály

Ez a határozat a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség megerősítéséhez és a tagállamok közötti szolidaritás elvének alkalmazásához való hozzájárulás érdekében a 2007. január 1. és a 2013. december 31. közötti időszakra létrehozza a Külső Határok Alapot (a továbbiakban: az alap), egy olyan összefüggő keret részeként, amely magában foglalja a 2007/573/EK határozatot, a 2007/575/EK határozatot és a 2007/…/EK határozatot is.

Ez a határozat meghatározza azokat a célokat, amelyekhez az alap hozzájárul, annak végrehajtását, a rendelkezésre álló pénzügyi forrásokat és a rendelkezésre álló pénzügyi források elosztásának szempontjait.

Megállapítja az alap igazgatási, ezen belül pénzügyi szabályait, valamint a figyelemmel kísérési és ellenőrzési mechanizmusokat, melyek a Bizottság és a tagállamok közötti feladatmegosztáson alapulnak.

2. cikk

Fogalommeghatározások

E határozat alkalmazásában:

1. „külső határok”: a tagállamok szárazföldi határai, beleértve az álló- vagy folyóvízi határokat, tengeri határokat és repülőtereket, folyami, tengeri és tavi kikötőket, amelyekre alkalmazni kell a közösségi jognak a külső határok átlépésére vonatkozó rendelkezéseit, függetlenül attól, hogy e határok ideiglenesek-e vagy sem;

2. „ideiglenes külső határok”: a) a schengeni vívmányokat teljes mértékben végrehajtó tagállam és – csatlakozási okmányával összhangban – a schengeni vívmányok teljes körű alkalmazására kötelezett olyan tagállam közös határa, amely esetében azonban a vívmányok teljes körű alkalmazására felhatalmazó, vonatkozó tanácsi határozat még nem lépett hatályba; b) saját csatlakozási okmányaikkal összhangban a schengeni vívmányok teljes körű alkalmazására kötelezett két olyan tagállam közös határa, amelyek esetében azonban a vívmányok teljes körű alkalmazására felhatalmazó, vonatkozó tanácsi határozat még nem lépett hatályba;

3. „határátkelőhely”: az illetékes hatóságok által a külső határok átlépésének céljára engedélyezett átkelőhely, amelyről az 562/2006/EK rendelet 34. cikke (2) bekezdésének megfelelően értesítést küldtek;

4. „ügynökség”: a 2007/2004/EK rendelettel létrehozott, az Európai Unió tagállamai külső határain való operatív együttműködési igazgatásért felelős európai ügynökség.

3. cikk

Általános célok

(1) Az alap a következő célok eléréséhez járul hozzá:

a) a külső határokra irányuló, ellenőrzéseket és őrizeti feladatokat is magában foglaló határellenőrzés hatékony szervezése;

b) a külső határokon a személyek áramlásának hatékony kezelése a tagállamok által egyrészt a külső határok magas szintű védelmének, másrészt a külső határokon a zökkenőmentes határátkelésnek a schengeni vívmányokkal valamint a tiszteletteljes bánásmód és a méltóság elvével összhangban történő biztosítása érdekében;

c) a külső határok átlépésére vonatkozó közösségi jog rendelkezéseinek, különösen az 562/2006/EK rendeletnek a határőrök általi egységes alkalmazása;

d) a tagállamok harmadik országokban lévő konzuli és egyéb szolgálatai által szervezett tevékenységek irányításának javítása a harmadik országok állampolgárainak a tagállamok területére való áramlása és a tagállamok közötti ezirányú együttműködés tekintetében.

(2) Az alap a tagállamok vagy a Bizottság kezdeményezésére hozzájárul a technikai támogatás finanszírozásához.

4. cikk

Konkrét célkitűzések

(1) A 3. cikk (1) bekezdésének a) pontjában meghatározott célkitűzés tekintetében az alap a következő konkrét célkitűzéseket támogatja:

a) a tagállamok közötti, a határellenőrzés terén folyó operatív együttműködés eredményeként születő ajánlások, működési előírások és legjobb gyakorlatok végrehajtása;

b) a határátkelőhelyek közötti határőrizeti rendszerek javításához szükséges intézkedések kidolgozása és alkalmazása;

c) intézkedések bevezetése vagy hatékony rendszerek kialakítása a megfelelő információk módszeres gyűjtése céljából a külső határokhoz közeli, a határoknál lévő és közvetlenül a határok mögött lévő terület helyzetének alakulásáról;

d) megfelelő nyilvántartás biztosítása a valamennyi típusú külső határon (szárazföldi, légi, vízi) átkelő személyek számára vonatkozóan;

e) nyilvántartás és egyéb adatforrások alapján egy, az utaskategóriákra, a különféle típusú külső határokon alkalmazott ellenőrzések és őrizeti intézkedések számára és jellegére vonatkozó statisztikai és adminisztratív adatok gyűjtésére szolgáló rendszer bevezetése vagy korszerűsítése;

f) hatékony strukturális, stratégiai és operatív együttműködés létrehozása a határátkelőhelyeken működő valamennyi hatóság között;

g) a határőrség határőrizeti, tanácsadói és ellenőrzési feladatainak elvégzésére irányuló kapacitásának és alkalmasságának javítása;

h) a külső határok ellenőrzéséért felelős hatóságok közötti, valamint e hatóságok és a migrációval, a menekültüggyel és egyéb kapcsolódó ügyekkel foglalkozó egyéb hatóságok közötti nemzeti szintű információcsere javítása;

i) a minőségirányítási előírások fejlesztése.

(2) A 3. cikk (1) bekezdésének b) pontjában meghatározott cél tekintetében az alap a következő konkrét célokat támogatja:

a) az ideiglenes külső határok kivételével új munkamódszerek, logisztikai intézkedések és korszerű technológia kidolgozása a határátkelőhelyeken való be- és kilépéskor történő rendszeres személyellenőrzés megerősítése érdekében;

b) a technológia használatának, valamint az eredményes hasznosításáért felelős alkalmazottak szakmai képzésének elősegítése;

c) a hamis vagy hamisított úti okmányokkal kapcsolatos információcsere előmozdítása és az azokkal kapcsolatos képzés javítása, ideértve az ezen okmányok felismerését szolgáló közös eszközök és gyakorlatok kifejlesztését és terjesztését;

d) a hatékony, valós idejű adatlekérdezés előmozdítása a határátkelőhelyeken nagyméretű IT-rendszerek – a Schengeni Információs Rendszer (SIS) és a Vízuminformációs Rendszer (VIS) – használatával, és hatékony, valós idejű információcsere a külső határok mentén található valamennyi határátkelőhely között;

e) a kockázatelemzések eredményeinek operatív és technikai szinten történő optimális felhasználásának biztosítása.

(3) A 3. cikk (1) bekezdésének c) pontjában meghatározott célkitűzés tekintetében az alap a következő konkrét célkitűzéseket támogatja:

a) a határőrség egységes oktatásának, képzésének és képesítésének fokozatos kialakítása valamennyi tagállamban, különösen az ügynökség által kidolgozott közös képzési alaptanterv végrehajtása és az ügynökség e területen végzett tevékenységének következetes kiegészítése révén;

b) a határőrök tagállamok közötti cseréjének és kirendelésének támogatása és fokozása, kiegészítve az ügynökség iránymutatásait és az e területen végzett tevékenységét;

c) korszerű, kompatibilis technológia használatának elősegítése a külső határokon, amennyiben ez elengedhetetlen a szabályok helyes, hatékony és egységes alkalmazásához;

d) a hatóságok kapacitásának fejlesztése annak érdekében, hogy ugyanazokat az eljárásokat tudják alkalmazni, valamint a külső határok átlépésének vonatkozásában következetes, gyors és színvonalas határozatokat tudjanak hozni, többek között a vízumkiadásokat illetően;

e) a határőrök közös gyakorlati kézikönyve alkalmazásának előmozdítása;

f) területek és központok kialakítása és korszerűsítése olyan személyek számára, akiknek belépését megtagadták, vagy akiket tiltott határátlépést követően feltartóztattak, vagy akik a tagállam területére való illegális belépés céljából közelítették meg a külső határokat;

g) a biztonság korszerűsítése a határátkelőhelyek területén a határőrség biztonságának, valamint a berendezések, a határőrizeti rendszerek és a közlekedési eszközök védelmének biztosítása érdekében.

(4) A 3. cikk (1) bekezdésének d) pontjában meghatározott célkitűzés tekintetében az alap a következő konkrét célkitűzéseket támogatja:

a) a bevándorlási összekötő tisztviselők hálózata operatív kapacitásának megerősítése és a hálózat révén a tagállamok szolgálatai közötti hatékonyabb együttműködés elősegítése;

b) a tagállamokat és a fuvarozókat a számukra a fuvarozóknak az utasokkal kapcsolatos adatok közlésére vonatkozó kötelezettségéről szóló, 2004. április 29-i 2004/82/EK irányelv (20), valamint a Benelux Gazdasági Unió államai, a Németországi Szövetségi Köztársaság és a Francia Köztársaság kormányai között a közös határaikon történő ellenőrzések fokozatos megszüntetéséről szóló, 1985. június 14-i Schengeni Megállapodás végrehajtásáról szóló, 1990. június 19-i egyezmény (21) (a továbbiakban: a schengeni egyezmény) 26. cikkének rendelkezései értelmében előírt kötelezettségek teljesítésében segítő intézkedések bevezetése a illegális határátlépők külső határokra történő érkezésének megelőzése érdekében;

c) az indulási országok repülőterein működő fuvarozókkal folytatott hatékonyabb együttműködés előmozdítása, beleértve a fuvarozók alkalmazottainak az úti okmányokkal kapcsolatos egységes képzését;

d) a minőségirányítás, a megfelelő szolgáltatások és feltételek előmozdítása a vízumkérelmi eljárás háttere szempontjából;

e) a tagállamok közötti együttműködés előmozdítása a konzuli szolgálatoknak a vízumkérelmek megvizsgálására irányuló kapacitásának javítása érdekében;

f) a különböző tagállamok konzuli szolgálatainak a vízumügyekre vonatkozó közös vizsgálati gyakorlataira, egységes igazgatási eljárásaira és határozathozatalára irányuló nemzeti kezdeményezések előmozdítása;

g) a különböző tagállamok konzuli és egyéb szolgálatai közti rendszeres és szisztematikus – különösen a VIS-szel kapcsolatos – együttműködés előmozdítása, ezen belül a vízumkiadási források és eszközök közös használata, információcsere, vízumkérelmekkel kapcsolatos felmérések és vizsgálatok és közös vízumkérelmi központok kialakítása;

h) a különböző tagállami konzuli szolgálatok vízumügyekkel kapcsolatos közös nyomozási gyakorlataira, egységes igazgatási eljárásaira és határozataira vonatkozó nemzeti kezdeményezések előmozdítása;

i) közös konzuli hivatalok kialakítása.

5. cikk

Támogatható fellépések a tagállamokban

(1) Az alap a 4. cikkben meghatározott egyedi célkitűzésekhez kapcsolódó tagállami fellépéseket és különösen az alábbiakat támogatja:

a) a határátkelési infrastruktúra és a kapcsolódó épületek, mint például határállomások, helikopter-leszállóhelyek vagy a határátkelőhelyeken a járművek és személyek áthaladása céljából kialakított folyosók vagy fülkék;

b) a határátkelőhelyek közötti határőrizethez szükséges infrastruktúra, épületek és rendszerek, valamint a külső határ tiltott átlépése elleni védelem;

c) a működéshez szükséges berendezések, mint például érzékelők, videokamerás megfigyelőrendszerek, okmányvizsgálati eszközök, felderítő eszközök, valamint a SIS, a VIS, az Európai Fényképarchiválási Rendszer (FADO) és más európai és nemzeti rendszerek elérésére szolgáló mobil- és rögzített terminálok;

d) a külső határok ellenőrzését szolgáló közlekedési eszközök, mint például járművek, hajók, helikopterek, könnyű repülőgépek, különösen határőrizeti és a közlekedési eszközökben tartózkodó személyek felderítését szolgáló elektromos berendezéssel felszerelve;

e) az érintett hatóságok közötti valós idejű információcserét szolgáló berendezések;

f) IKT-rendszerek;

g) az alkalmazottak – határőrök, bevándorlási tisztviselők és konzuli tisztviselők – kirendelésére és cseréjére vonatkozó programok;

h) az érintett hatóságok alkalmazottainak képzése és oktatása, a nyelvi képzést is beleértve;

i) a korszerű technológia kifejlesztését, tesztelését és bevezetését szolgáló beruházások;

j) a tagállamok közötti, a határellenőrzés terén folyó operatív együttműködés eredményeként születő ajánlásokat, működési előírásokat és legjobb gyakorlatokat végrehajtó tanulmányok és kísérleti projektek;

k) tanulmányok és kísérleti projektek, amelyek az innováció ösztönzését, a tapasztalatok és a bevált gyakorlatok cseréjének megkönnyítését, valamint a tagállamok harmadik országokban lévő konzuli és egyéb szolgálatai által szervezett azon tevékenységek irányítása minőségének javítását célozzák, amelyek a harmadik országok állampolgárainak a tagállamok területére való áramlásával és a tagállamok közötti ez irányú együttműködéssel kapcsolatosak.

(2) Az alap nem támogat ideiglenes külső határokra vonatkozó fellépéseket, amennyiben ezek az intézkedések olyan strukturális beruházást jelentenek, amely nem fér össze az e határokon folyó személyellenőrzések megszüntetésével, különösen az (1) bekezdés a) és b) pontjában említetteknek megfelelően.

6. cikk

A különleges átutazási rendszer

(1) Az alap támogatást nyújt az átutazóvízumok után be nem szedett díjak, valamint az egyszerűsített átutazási okmány (FTD) és az egyszerűsített vasúti átutazási okmány (FRTD) rendszernek a 693/2003/EK tanácsi rendelettel (22) és a 694/2003/EK tanácsi rendelettel (23) összhangban történő végrehajtása során felmerülő többletköltségek finanszírozásához.

(2) Az (1) bekezdés alkalmazásában a többletköltség az átutazó- vagy egyéb vízumok kiadásából származó olyan költség, amely közvetlenül a különleges átutazási rendszer alkalmazásának konkrét követelményéből adódik.

A következő típusú többletköltségek jogosultak finanszírozásra:

a) infrastrukturális beruházások;

b) a különleges átutazási rendszert végrehajtó személyzet képzése;

c) működési többletköltségek, beleértve a kifejezetten a különleges átutazó rendszer működését végrehajtó személyzet fizetését.

(3) Az (1) bekezdésben említett elmaradt díjakat a vízumokról szóló közös konzuli utasítások 12. mellékletében szereplő átutazó vízumdíjak nagysága alapján kell kiszámítani, a 14. cikk (9) bekezdésében foglalt pénzügyi kereten belül.

7. cikk

Közösségi fellépések

(1) A Bizottság kezdeményezésére az alap rendelkezésére álló források legfeljebb 6 %-át lehet az alábbi célokkal kapcsolatos transznacionális intézkedések vagy az egész Közösség érdekében álló intézkedések (a továbbiakban: közösségi intézkedések) finanszírozására fordítani:

a) a harmadik országbeli állampolgároknak a tagállamok területére történő beáramlása tekintetében hozzájárulás a tagállamok harmadik országbeli konzuli és egyéb szolgálatai által szervezett tevékenységek javításához és a tagállamok ilyen vonatkozású együttműködésének javításához, ideértve a légügyi összekötő tisztek és a bevándorlási összekötő tisztek tevékenységét is;

b) a vámok, állatorvosi, növény-egészségügyi ellenőrzések integrált határigazgatási intézkedésekbe való fokozatos bevonásának előmozdítása az e területen bekövetkező politikai fejleményekkel összhangban;

c) támogató szolgáltatások biztosítása a tagállamok számára a külső határoknál jelentkező, sürgős fellépést követelő vészhelyzetek kellően indokolt esetében.

(2) Különösen azok az (1) bekezdés a) és b) pontjában felsorolt közösségi intézkedések jogosultak támogatásra, amelyek:

a) előmozdítják a közösségi együttműködést a közösségi jog és a bevált gyakorlatok végrehajtásában;

b) támogatják a két vagy több tagállam konzuli szolgálatai közötti partnerségen alapuló transznacionális együttműködési hálózatok és kísérleti projektek létrehozását az innováció ösztönzésére, a tapasztalatcsere és a bevált gyakorlatok cseréjének megkönnyítésére;

c) támogatják tanulmányok készítését, ismeretek terjesztését és az információcserét, a legjobb gyakorlatokról és minden más témakörről azon általános célkitűzéssel kapcsolatban, hogy hozzájáruljanak a harmadik országokban működő tagállami konzuli szolgálatok által szervezett intézkedések javításához és a tagállamok együttműködéséhez ezen a területen, többek között a korszerű technológia használatával kapcsolatosan;

d) támogatják e téren a közösségi együttműködés és a közösségi jog új formáit kutató projekteket és tanulmányokat, különösen a közös vízumkérelmi központokat;

e) támogatják a vízumpolitika és a konzuli együttműködés területén a politikai fejlemények méréséhez használatos közös statisztikai eszközök, módszerek és mutatók tagállamok általi fejlesztését és alkalmazását.

(3) A közösségi intézkedések prioritásait meghatározó éves munkaprogramot az 56. cikk (2) bekezdésében említett eljárásnak megfelelően kell elfogadni.

II. FEJEZET

A TÁMOGATÁS ELVEI

8. cikk

Kiegészítő jelleg, összhang és megfelelés

(1) Az alapból nyújtott támogatás a nemzeti, regionális és helyi intézkedéseket egészíti ki, és beépíti ezekbe a Közösség prioritásait.

(2) A Bizottság és a tagállamok biztosítják, hogy az alapból és a tagállamok által nyújtott támogatás összhangban álljon a Közösség tevékenységeivel, politikáival és prioritásaival. Ezt az összhangot különösen a 21. cikkben említett többéves programban kell jelezni.

(3) Az alapból finanszírozott műveletek megfelelnek a Szerződés rendelkezéseinek és az e rendelkezések alapján elfogadott jogszabályoknak.

9. cikk

Programozás

(1) Az alap célkitűzéseit a 24. cikkel összhangban elvégzendő félidős felülvizsgálat tárgyát képező, többéves programozási időszak (2007–2013) keretében kell megvalósítani. A többéves programozási rendszer a prioritásokat és az igazgatás, határozathozatal, ellenőrzés és hitelesítés folyamatát foglalja magában.

(2) A Bizottság által jóváhagyott többéves programokat éves programokon keresztül kell végrehajtani.

10. cikk

A szubszidiaritás és az arányosságon alapuló fellépés

(1) A tagállamok felelnek a 21. és 23. cikkben említett többéves és éves programok megfelelő területi szinten történő végrehajtásáért, az adott tagállamra jellemző intézményi rendszernek megfelelően. Ezt a kötelezettséget e határozatnak megfelelően kell gyakorolni.

(2) A Bizottság és a tagállamok a közösségi hozzájárulás mértékétől függően különböző eszközöket alkalmaznak az ellenőrzési rendelkezésekkel kapcsolatban. Ugyanez az elv az értékelésre vonatkozó rendelkezésekre, valamint a többéves és éves programok jelentéseire is vonatkozik.

11. cikk

A végrehajtási módszerek

(1) Az alapnak biztosított közösségi költségvetést a költségvetési rendelet 53. cikke (1) bekezdésének b) pontjával összhangban kell végrehajtani, az ezen határozat 7. cikkében említett közösségi fellépések és 17. cikkében szereplő technikai támogatás kivételével.

(2) A Bizottság a következőképpen gyakorolja az Európai Unió általános költségvetésének végrehajtására vonatkozó kötelezettségét:

a) a 34. cikkben megállapított eljárásoknak megfelelően ellenőrzi a tagállamokban az igazgatási és ellenőrzési rendszerek megfelelő működését;

b) amennyiben a nemzeti igazgatási és ellenőrzési rendszer elégtelen, a 43. és 44. cikkben leírt eljárásoknak megfelelően visszatartja, vagy felfüggeszti a kifizetések egészét vagy egy részét, és a 47. és 48. cikk szerinti eljárásokkal összhangban bármilyen más szükséges pénzügyi korrekciót alkalmaz.

(3) A schengeni vívmányok végrehajtásához, alkalmazásához és fejlesztéséhez társult országok e határozattal összhangban részt vesznek az alapban.

(4) Olyan megállapodásokat kell kötni, amelyek meghatározzák a részvételhez szükséges kiegészítő szabályokat, beleértve a Közösség pénzügyi érdekeinek védelmét és a Számvevőszék ellenőrzési hatáskörét biztosító rendelkezéseket.

12. cikk

Partnerség

(1) Minden tagállamnak az érvényes nemzeti szabályoknak és gyakorlatoknak megfelelően partnerséget kell kialakítania azokkal a hatóságokkal és szervekkel, amelyek a többéves program végrehajtásában érintettek, vagy amelyek az érintett tagállamok szerint hasznosan hozzá tudnak járulni a program fejlesztéséhez.

Az ilyen hatóságok és szervek közé tartozhatnak az illetékes regionális, helyi, városi és egyéb közigazgatási hatóságok, nemzetközi szervezetek és szervek, különösen az Egyesült Nemzetek Menekültügyi Főbiztosa (UNHCR), valamint a civil társadalmat képviselő szervek, mint a nem kormányzati szervezetek vagy a szociális partnerek.

(2) Az ilyen jellegű partnerséget az egyes partnerkategóriákra vonatkozó intézményi, jogi és pénzügyi jogszabályokkal teljes összhangban kell folytatni.

III. FEJEZET

PÉNZÜGYI KERET

13. cikk

Globális források

(1) A 2007. január 1-től2013. december 31-ig terjedő időszakra e határozat végrehajtására rendelkezésre álló pénzügyi keretösszeg 1 820 millió EUR.

(2) Az éves előirányzatokat a pénzügyi keret mértékéig a költségvetési hatóság engedélyezi.

(3) A Bizottság a 14. cikkben szereplő szempontoknak megfelelően tájékoztató jellegű tagállamonkénti éves bontást készít.

14. cikk

A források éves elosztása a támogatható tagállami intézkedések között

(1) A rendelkezésre álló éves források a tagállamok között az alábbi módon kerülnek bontásra:

a) 30 % a külső szárazföldi határok számára;

b) 35 % a külső tengeri határok számára;

c) 20 % a repülőterek számára;

d) 15 % a konzuli hivatalok számára.

(2) Az (1) bekezdés a) pontja szerint rendelkezésre álló források a tagállamok között az alábbi módon kerülnek bontásra:

a) 70 % a külső határaik hosszának arányában, amelyet minden egyes konkrét szakasz esetében a súlyozási együtthatók alapján, a 15. cikk (3) bekezdésének a) pontjával összhangban számítanak ki; valamint

b) 30 % a külső szárazföldi határaiknál tapasztalható, a (7) bekezdés a) pontjának megfelelően meghatározott munkamennyiség arányában.

(3) Az (1) bekezdés b) pontja szerint rendelkezésre álló források a tagállamok között az alábbi módon kerülnek bontásra:

a) 70 % a külső határaik hosszának arányában, amelyet minden egyes konkrét szakasz esetében a súlyozási együtthatók alapján, a 15. cikk (3) bekezdésének b) pontjával összhangban számítanak ki; valamint

b) 30 % a külső tengeri határaiknál tapasztalható, a (7) bekezdés a) pontjának megfelelően meghatározott munkamennyiség arányában.

(4) Az (1) bekezdés c) pontja szerint rendelkezésre álló források a tagállamok között a repülőtereiken tapasztalható, a (7) bekezdés b) pontjával összhangban meghatározott munkamennyiségnek megfelelően kerülnek bontásra.

(5) Az (1) bekezdés d) pontja szerint rendelkezésre álló források a tagállamok között az alábbi módon kerülnek bontásra:

a) 50 % a külső határok átlépésekor vízumkötelezettség alá eső, illetve az e kötelezettség alól mentes harmadik országbeli állampolgárok országainak felsorolásáról szóló, 2001. március 15-i 539/2001/EK tanácsi rendelet (24) I. mellékletében felsorolt országokban működő tagállami konzuli hivatalok számának arányában; valamint

b) 50 % az 539/2001/EK rendelet I. mellékletében felsorolt országokban működő tagállami konzuli hivatalokban folytatott vízumpolitika kezelésére vonatkozó, az e cikk (7) bekezdése c) pontjában meghatározott munkamennyiség arányában.

(6) Az (1) bekezdés a) és b) pontja szerinti források éves elosztásának céljából:

a) a csatlakozási okmány 10. jegyzőkönyvének 2. cikke szerinti rendszerről szóló, 2004. április 29-i 866/2004/EK tanácsi rendelet (25) 1. cikkében említett területek közötti vonalat, az ettől a vonaltól északra eső tengeri határ kivételével, figyelembe kell venni – még akkor is, ha az nem képez külső szárazföldi határt –, addig, amíg a 2003-as csatlakozási okmány 10. jegyzőkönyvének 1. cikke rendelkezései alkalmazandók

b) „külső tengeri határok”: a tagállamok parti tengereinek az Egyesült Nemzetek tengerjogi egyezménye 4–16. cikkének megfelelően meghatározott külső határai. Azokban az esetekben azonban, amikor az illegális migráció/belépés megakadályozása érdekében rendszeresen nagy hatótávolságú műveletekre van szükség, a külső tengeri határ az erős fenyegetettségi szintű területek külső határa. Ezt a szóban forgó tagállamok által az elmúlt két évről szolgáltatott műveleti adatok figyelembevételével kell meghatározni. A „külső tengeri határok” e fogalommeghatározása kizárólag e határozat céljára alkalmazandó, és valamennyi műveletet a nemzetközi jognak megfelelően kell végrehajtani.

(7) A munkamennyiség a következő tényezők előző két éves átlagán alapul:

a) külső szárazföldi és külső tengeri határoknál: i. a külső határokat engedélyezett határátkelőhelyeken átlépő személyek száma; ii. az említett külső határokon a beléptetéskor elutasított harmadik országbeli állampolgárok száma; iii. az illegális külső határátkelést követően elfogott harmadik országbeli állampolgárok száma, a tengeren elfogott személyek számát is beleértve;

b) repülőtereken: i. a külső határokat engedélyezett határátkelőhelyeken átlépő személyek száma; ii. a külső határokon a beléptetéskor elutasított harmadik országbeli állampolgárok száma;

c) a konzuli hivatalokban: a vízumkérelmek száma.

A 2007. évre vonatkozóan a munkamennyiség kizárólag a 2005. évi számokon alapul.

(8) A (2) és (3) bekezdésben említett súlyozást az ügynökség határozza meg a 15. cikkel összhangban.

(9) A (2) bekezdés a) pontjában említett külső szárazföldi határok hossza tekintetében a források éves elosztásának kiszámítása nem veszi figyelembe az ideiglenes külső határokat. Figyelembe veszi azonban az Európai Unióhoz 2004. május 1-ig csatlakozott tagállamok és a 2004. május 1-je után csatlakozott tagállamok közötti ideiglenes külső határokat.

(10) A (7) bekezdésben említett munkamennyiségre vonatkozó referenciaadatként az Bizottságnak (Eurostat) a tagállamok által a közösségi joggal összhangban szolgáltatott adatok alapján készült legfrissebb statisztikáit kell használni.

Amennyiben a tagállamok nem juttatták el a Bizottsághoz (Eurostat) az érintett statisztikát, úgy a lehető leghamarabb ideiglenes adatokkal kell szolgálniuk.

Mielőtt a Bizottság (Eurostat) ezeket az adatokat referenciaadatként elfogadná, a szokásos operatív eljárásoknak megfelelően értékeli a statisztikai információ minőségét, összehasonlíthatóságát és teljességét. A Bizottság (Eurostat) kérésére a tagállamok megküldik a Bizottságnak az ehhez szükséges valamennyi információt.

(11) Amennyiben a referenciaadatok nem állnak rendelkezésre a Bizottság (Eurostat) által a közösségi joggal összhangban készített statisztikák formájában, a tagállamok minden év november 1-ig ideiglenes adatokat bocsátanak a Bizottság rendelkezésére a következő évre vonatkozóan a tagállamoknak a 23. cikk (2) bekezdésének megfelelően juttatandó összeg becsült összegének meghatározása céljából.

Mielőtt a Bizottság (Eurostat) ezeket az adatokat referenciaadatként elfogadná, a szokásos operatív eljárásoknak megfelelően értékelheti a statisztikai információ minőségét, összehasonlíthatóságát és teljességét. A Bizottság (Eurostat) kérésére a tagállamok megküldik a Bizottságnak az ehhez szükséges valamennyi információt.

(12) Az (1) bekezdésben említett források elosztásába nem tartoznak bele a 6. cikk és a 19. cikk alkalmazásában elosztott források. A 6. cikk alkalmazásában elosztott források nem haladhatják meg a 108 millió eurót a 2007–2013-as időszakra vonatkozóan.

15. cikk

Az ügynökség által a források éves elosztása céljából végzett kockázatelemzés

(1) A 14. cikk (8) bekezdésében említett súlyozás meghatározása érdekében az ügynökség minden év április 1-ig az előző évre vonatkozó külön jelentést bocsát a Bizottság rendelkezésére, amely beszámol a határőrizet ellátásának nehézségeiről, valamint a tagállamok külső határainál tapasztalható helyzetről, különleges figyelmet szentelve a tagállamoknak az illegális bevándorlás szempontjából erősen fenyegetett területekhez való különös közelségének, az ezen tagállamokba szabálytalanul belépett személyek számát és ezen tagállamok méretét is figyelembe véve.

(2) A jelentés a 2007/2004/EK rendelet 4. cikkében említett közös integrált kockázatelemzési modellnek megfelelően elemzi az előző évben a tagállamok külső határainak biztonságát érintő veszélyeket, figyelembe véve az érintett harmadik országokban – különösen a szomszédos harmadik országokban – megfigyelhető politikai, gazdasági és társadalmi fejleményeket, valamint a külső határokon tapasztalható migrációs hullámokkal és törvénytelen tevékenységekkel kapcsolatos lehetséges jövőbeni tendenciákat határoz meg.

Ez a kockázatelemzés főként az ügynökség által gyűjtött, a tagállamok által szolgáltatott vagy a Bizottságtól (Eurostat) kapott következő információkon alapul:

a) a külső határokon a beléptetéskor elutasított harmadik országbeli állampolgárok száma;

b) a külső határokon való illegális átkeléskor vagy az arra irányuló kísérlet közben elfogott harmadik országbeli állampolgárok száma;

c) azon elfogott összekötők száma, akik szándékosan segítették a harmadik országbeli állampolgárok illetéktelen belépését;

d) a határátkelőhelyeken a Schengeni határ-ellenőrzési kódexszel összhangban észrevett meghamisított vagy hamis úti okmányok, valamint jogosulatlanul kiállított úti okmányok és vízumok száma.

Amennyiben a referenciaadatokat nem a Bizottság (Eurostat) szolgáltatta, hanem a tagállamok, az ügynökség arra kérheti a tagállamokat, hogy azok bocsássák rendelkezésére a statisztikai információk minőségének, összehasonlíthatóságának és teljességének értékeléséhez szükséges információkat. Az ügynökség ezen értékelés elvégzéséhez segítséget kérhet a Bizottságtól (Eurostat).

(3) A jelentés végül – az (1) és (2) bekezdéssel összhangban – azonosítja az egyes tagállamok külső határainál tapasztalható fenyegetettség jelenlegi szintjét, valamint az említett tagállamok külső határainak minden egyes szakasza vonatkozásában meghatározza a következő egyedi súlyozási együtthatókat:

a) külső szárazföldi határ: i. normál fenyegetettség esetén az együttható értéke 1 ii. közepes fenyegetettség esetén az együttható értéke 1,5 iii. erős fenyegetettség esetén az együttható értéke 3

b) külső tengeri határ: i. minimális fenyegetettség esetén az együttható értéke 0 ii. normál fenyegetettség esetén az együttható értéke 1 iii. közepes fenyegetettség esetén az együttható értéke 3 iv. erős fenyegetettség esetén az együttható értéke 8.

16. cikk

A finanszírozási struktúra

(1) Az alap keretében történő pénzügyi hozzájárulás támogatás formájában történik.

(2) Az alapból támogatott intézkedéseket állami vagy magánforrásokkal közösen kell finanszírozni, csak nonprofit jellegű intézkedések támogathatók, és az intézkedések nem támogathatók az Európai Unió általános költségvetésébe tartozó egyéb forrásból.

(3) Az alap előirányzatai kiegészítik a tagállamok által az e határozat alá tartozó intézkedésekre nyújtott állami vagy azzal egyenértékű kiadásokat.

(4) A támogatott projektekre nyújtott közösségi hozzájárulás a tagállamokban a 4. cikk szerint végrehajtott intézkedések esetén nem haladhatja meg az adott intézkedés összköltségének 50 %-át.

Ez az arány a 20. cikk szerinti, stratégiai iránymutatásokban meghatározott prioritásokra vonatkozó projektek esetén 75 % lehet.

A Kohéziós alapba tartozó tagállamok esetén a közösségi hozzájárulás arányát 75 %-ra kell növelni.

(5) A IV. fejezetben meghatározott nemzeti programozás végrehajtása keretében a tagállamok kiválasztják a finanszírozandó projekteket a következő minimumkövetelmények alapján:

a) a helyzet és követelmények az adott tagállamban;

b) a kiadások költséghatékonysága, többek között figyelemmel a projekt által érintett személyek számára;

c) a kérelmező szervezet és az esetleges társszervezetek tapasztalata, szakértelme, megbízhatósága és pénzügyi hozzájárulása;

d) a projektek milyen mértékben egészítik ki az Európai Unió általános költségevetéséből támogatott más fellépésekhez, vagy a nemzeti programok részét képező egyéb tevékenységeket.

(6) Általános szabályként az alapból –– időszakos előrehaladási jelentés alapján –– legfeljebb három évre nyújtható közösségi pénzügyi támogatás.

17. cikk

Technikai segítségnyújtás a Bizottság kezdeményezésére

(1) A Bizottság kezdeményezésére és/vagy részéről az alapból finanszírozhatók az alap éves keretéből 500 000 EUR értékig az e határozat végrehajtásához szükséges előkészületi, felügyeleti, igazgatási és technikai támogatási intézkedések, valamint az értékelő, ellenőrzési és felülvizsgálati intézkedések.

(2) Ezen intézkedések közé tartozik:

a) tanulmányok, értékelések, szakértői jelentések és statisztikák, beleértve az alap működéséről szóló általános jellegű anyagokat is;

b) a tagállamok, a végső kedvezményezettek és a nyilvánosság számára nyújtott tájékoztatási intézkedések, beleértve figyelemfelkeltő kampányokat és az alapból finanszírozott projektek közös adatbázisát is;

c) az irányítást, a figyelemmel kísérést, az ellenőrzést és az értékelést szolgáló számítógépesített rendszerek üzembe helyezése, üzemeltetése és összekapcsolása;

d) az értékelés és figyelemmel kísérés közös keretének megalkotása, valamint egy mutatórendszer, amely adott esetben figyelembe veszi a nemzeti mutatókat;

e) az értékelési módszerek javítása és információcsere az e területen alkalmazott gyakorlatokról;

f) a tagállamok által a 27. cikkel összhangban kijelölt hatóságok számára nyújtott olyan tájékoztatási és képzési intézkedések, amelyek kiegészítik a 33. cikk (2) bekezdésével összhangban a tagállamok által a hatóságaik számára nyújtott iránymutatásra tett erőfeszítéseket.

18. cikk

Technikai segítségnyújtás a tagállamok kezdeményezésére

(1) Az alapból egy tagállam kezdeményezésére minden éves programnál finanszírozhatók az előkészítési, igazgatási, felügyeleti, értékelési, tájékoztatási és ellenőrző intézkedések, valamint az alap végrehajtására vonatkozó igazgatási kapacitást erősítő tevékenységek.

(2) Az egyes éves programok keretében technikai segítségnyújtásra előirányzott összeg nem haladhatja meg:

a) a 2007–2010-es időszakra a tagállamnak juttatott társfinanszírozás teljes éves összegének 7 %-át plusz 30 000 eurót és

b) a 2011–2013-as időszakra a tagállamnak juttatott társfinanszírozás teljes éves összegének 4 %-át plusz 30 000 eurót.

19. cikk

Egyedi fellépések

(1) A Bizottság minden évben megállapít a tagállamok által végrehajtandó egyedi fellépéseket, adott esetben az ügynökséggel együttműködésben, amelyek hozzájárulnak a közös, integrált európai határellenőrzési rendszer kiépítéséhez a 15. cikk szerinti kockázatelemzésekben meghatározott stratégiai határállomásokon tapasztalt hiányosságok kezelése révén.

(2) A 7. cikk (3) bekezdésében említett éves munkaprogram meghatározza az e fellépések finanszírozására szolgáló keretet, beleértve a célkitűzéseket és az értékelés kritériumait.

(3) A kiválasztott fellépések listáját az 56. cikk (2) bekezdésében említett irányítási eljárás keretében kell elfogadni.

(4) A egyedi fellépésekre az alapból nyújtott pénzügyi támogatás időtartama legfeljebb hat hónap lehet, és az egyes intézkedések esetén az összeg nem lépheti túl az egyes fellépések költségének 80 %-át.

(5) A rendelkezésre álló éves források nem haladhatják meg a 10 millió eurót. A rendelkezésre álló forrásoknak a (3) bekezdésben említett válogatást követően fennmaradó részét a 7. cikkben meghatározott intézkedések finanszírozására lehet felhasználni.

IV. FEJEZET

PROGRAMOZÁS

20. cikk

A stratégiai iránymutatások elfogadása

(1) A Bizottság stratégiai iránymutatásokat fogad el, amelyek meghatározzák az alap fellépési keretét, figyelembe véve a külső határok és a vízumpolitika területén a közösségi jogszabályok kidolgozásában és végrehajtásában elért haladást, valamint a többéves program időszakára az alap pénzügyi forrásainak indikatív elosztását.

(2) A 3. cikk (1) bekezdése a), b) és c) pontjában említett általános célok tekintetében ezek az iránymutatások különösen a külső határok közös integrált európai határigazgatási rendszerének további fokozatos létrehozása és az Unió külső határainak fokozott ellenőrzése és őrizete céljából foganatosítják a Közösség prioritásait.

(3) A 3. cikk (1) bekezdése d) pontjában említett általános cél tekintetében ezek az iránymutatások különösen a közös vízumpolitika további fejlesztése érdekében foganatosítják a Közösség prioritásait, azon sokrétű rendszer részeként, melynek célja a törvényes utazás megkönnyítése és az illegális bevándorlás kezelése a helyi konzuli missziók igazgatási gyakorlatai javításával.

(4) A Bizottság a többéves programozási időszakra vonatkozó stratégiai iránymutatásokat 2007. május 31-ig fogadja el.

(5) A stratégiai iránymutatásokat az 56. cikk (3) bekezdésében említett, ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárással összhangban kell elfogadni. A stratégiai iránymutatásokat elfogadásukat követően mellékletben csatolni kell ehhez a határozathoz.

21. cikk

A többéves nemzeti programok előkészítése és jóváhagyása

(1) Minden tagállam olyan többéves programtervezetet javasol a 20. cikkben említett stratégiai iránymutatások alapján, amely az alábbi elemeket tartalmazza:

a) a tagállam aktuális helyzetének leírása az infrastruktúra, a berendezések, a közlekedési eszközök, ICT-rendszerek és a határőrizeti szerveknél és konzuli hatóságoknál dolgozó alkalmazottak képzésére és oktatására tett intézkedések tekintetében;

b) az adott tagállam igényeinek vizsgálata az infrastruktúra, a berendezések, a közlekedési eszközök, ICT-rendszerek és a határőrizeti szervek és konzuli hatóságok szolgálatainál az alkalmazottak képzésére és oktatására tett intézkedések tekintetében, valamint a többéves programidőszakban az igények kielégítésére tervezett operatív célok megnevezése;

c) a célok eléréséhez megfelelő stratégia és a megvalósításukhoz kapcsolódó prioritások bemutatása, valamint a prioritások végrehajtására tervezett intézkedések leírása;

d) annak feltüntetése, hogy a stratégia összeegyeztethető-e más regionális, nemzeti és közösségi eszközökkel;

e) információ a prioritásokról és azok különleges céljairól. A célokat – meghatározott számú mutató alkalmazásával – számszerűsíteni kell, az arányosság elvét figyelembe véve. A mutatóknak lehetővé kell tenniük a kiinduló helyzethez képest történt előrehaladás és a prioritásokat szolgáló célok hatékonyságának felmérését;

f) a 12. cikkben meghatározott partnerségi elv végrehajtásához kiválasztott megközelítés ismertetése;

g) vázlatos finanszírozási terv, mely prioritásonként és éves programonként felsorolja az alapból javasolt pénzügyi hozzájárulást és az állami vagy magánforrásból származó társfinanszírozás összegét;

h) a többéves program nyilvánosságra hozatalának biztosítására megállapított rendelkezések.

(2) A tagállamok többéves programtervezetüket legkésőbb négy hónappal azután benyújtják a Bizottságnak, hogy a Bizottság kiadta a stratégiai iránymutatásokat.

(3) A többéves program tervezetének jóváhagyása céljából a Bizottság az alábbiakat vizsgálja:

a) a többéves program tervezete megfelel-e az alap céljainak és a 20. cikkben hivatkozott stratégiai iránymutatásoknak;

b) a többéves program tervezetében előirányzott intézkedések helyénvalósága, figyelemmel a javasolt stratégiára;

c) megfelelnek-e e határozat rendelkezéseinek a tagállam által az alap fellépései végrehajtására meghatározott igazgatási és ellenőrzési rendelkezések;

d) a többéves program tervezete megfelel-e a közösségi jognak, különösen a személyek szabad mozgását biztosító közösségi jognak, és az ahhoz közvetlenül kapcsolódó kísérő intézkedéseknek a külső határellenőrzés, a menekültügy és bevándorlás területén.

(4) Amennyiben a Bizottság úgy ítéli meg, hogy valamely többéves program tervezete nincs összhangban a stratégiai iránymutatásokkal vagy e határozat igazgatási és ellenőrzési rendszerekre vonatkozó előírásaival vagy a közösségi jogszabályokkal, felkéri az érintett tagállamot, hogy adjon meg minden szükséges kiegészítő információt, valamint adott esetben megfelelően vizsgálja felül a többéves program tervezetét.

(5) A Bizottság az 56. cikk (2) bekezdésében említett eljárással összhangban minden többéves programot jóváhagy a hivatalos benyújtást követő három hónapon belül.

22. cikk

A többéves program felülvizsgálata

(1) Az adott tagállam vagy a Bizottság kezdeményezésére a többéves programokat újra meg kell vizsgálni, és a közösségi prioritások fokozottabb vagy más módon történő figyelembevételével, szükség esetén a programozási időszak hátralévő része tekintetében módosítani kell. A többéves programok az értékelések alapján és/vagy a végrehajtási nehézségek nyomán is felülvizsgálhatók.

(2) A Bizottság a többéves program módosítási kérelmének jóváhagyásáról az erre irányuló kérelem érintett tagállam általi hivatalos benyújtást követően a lehető leghamarabb határozatot fogad el. A többéves program felülvizsgálatát az 56. cikk (2) bekezdésében említett eljárással összhangban kell véghezvinni.

23. cikk

Az éves programok

(1) A Bizottság által jóváhagyott többéves program végrehajtása éves programokkal történik.

(2) A Bizottság minden év július 1-ig közli a tagállamokkal, hogy mekkora összeget juttat nekik a következő évre az éves költségvetési eljárás szerint elosztott, a 14. cikk rendelkezései alapján kiszámított teljes előirányzatokból.

(3) A tagállamok minden év november 1-ig benyújtják a Bizottságnak a többéves programnak megfelelően kialakított, a következő évre vonatkozó éves programtervezetüket, amely az alábbi elemekből áll:

a) az éves program alapján finanszírozandó projektek kiválasztásának általános szabályai;

b) az éves program szerint támogatandó intézkedések ismertetése;

c) az alapból nyújtott hozzájárulás javasolt pénzügyi bontása a program különféle intézkedései között; valamint a 18. cikk szerint az éves program végrehajtásához szükséges technikai támogatás fedezetére igényelt összeg megadása.

(4) A tagállam éves programtervezetének vizsgálatakor a Bizottság figyelembe veszi a költségvetési eljárásban az alapnak juttatott előirányzatok végső összegét.

Az éves program tervezetének hivatalos benyújtásától számított egy hónapon belül a Bizottság tájékoztatja a tagállamot, hogy a tervezet elfogadható-e. Amennyiben az éves programtervezet nincs összhangban a többéves programmal, a Bizottság felkéri a tagállamot minden szükséges további információ megküldésére és adott esetben az éves program tervezetének megfelelő módosítására.

A Bizottság az adott év március 1-ig elfogadja az éves program jóváhagyásáról szóló finanszírozási határozatot. A határozatban szerepel az érintett tagállamnak juttatott összeg és a kiadások támogatási időszaka.

(5) Az éves program jóváhagyásának idején még nem előrelátható, kellően indokolt, sürgős fellépést követelő vészhelyzetek figyelembe vétele érdekében a tagállam felülvizsgálhatja az alapból nyújtott hozzájárulásnak a program különféle, éves tervben felsorolt intézkedései között megosztott pénzügyi bontása legfeljebb 10 %-át vagy eloszthatja más intézkedésekre szánt pénzügyi bontás legfeljebb 10 %-át e határozattal összhangban. Az érintett tagállam értesíti a Bizottságot a felülvizsgált éves programról.

24. cikk

A többéves program félidős felülvizsgálata

(1) A Bizottság felülvizsgálja a stratégiai iránymutatásokat és szükség esetén 2010. március 31-ig felülvizsgált stratégiai iránymutatásokat fogad el a 2011–2013-as időszakra.

(2) Amennyiben ilyen felülvizsgált stratégiai iránymutatásokat fogadnak el, valamennyi tagállam újra megvizsgálja, és adott esetben felülvizsgálja többéves programját.

(3) A 21. cikkben található, a nemzeti többéves programok előkészítésének és jóváhagyásának szabályait értelemszerűen kell alkalmazni a felülvizsgált többéves programok előkészítésére és jóváhagyására.

(4) A felülvizsgált stratégiai iránymutatásokat az 56. cikk (3) bekezdésében említett, ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárással összhangban kell elfogadni.

V. FEJEZET

AZ IGAZGATÁSI ÉS ELLENŐRZÉSI RENDSZEREK

25. cikk

Végrehajtás

E határozat végrehajtásáért a Bizottság felel, és szükség esetén végrehajtási szabályokat fogad el.

26. cikk

Az igazgatási és ellenőrzési rendszerek általános elvei

A többéves programok tagállami igazgatási és ellenőrzési rendszerei biztosítják a következőket:

a) az irányításban és az ellenőrzésben érintett szervek feladatainak meghatározása, valamint a feladatok megosztása az egyes szerveken belül;

b) a feladatoknak ezen szerveken belüli és e szervek közötti elkülönítése elvének tiszteletben tartása;

c) minden szervnek megfelelő források a kijelölt feladatok végrehajtásához az alapból társfinanszírozott intézkedések egész végrehajtási időszakában;

d) az éves programok keretében bejelentett költségek helytállóságát és szabályszerűségét szavatoló eljárások;

e) megbízható számítógépes számviteli, felügyeleti és pénzügyi beszámolási rendszerek;

f) jelentési és felügyeleti rendszer olyan esetben, amikor a felelős szerv egy másik szervet bíz meg a feladatok elvégzésével;

g) eljárási kézikönyvek az ellátandó funkciókhoz;

h) a rendszer működésének ellenőrzésére vonatkozó rendelkezések;

i) megfelelő ellenőrzési nyomvonalat biztosító rendszerek és eljárások;

j) a szabálytalanságok esetére és a jogosulatlanul átutalt összegek visszafizettetésére vonatkozó jelentéstételi és figyelemmel kísérési eljárások.

27. cikk

A hatóságok kijelölése

(1) Többéves programja és az éves programok végrehajtására a tagállam kijelöli a következőket:

a) felelős hatóság: a tagállam funkcionális szerve, a tagállam által kijelölt nemzeti hatóság vagy szerv vagy a tagállam magánjoga alá tartozó, közszolgálati feladatot ellátó szerv, amely felel az alapból támogatott többéves program és éves programok igazgatásáért, és kezeli a Bizottsággal folytatott mindennemű kommunikációt;

b) hitelesítő hatóság: a tagállam által a kiadásigazoló nyilatkozatok Bizottsághoz való benyújtását megelőző hitelesítésére kijelölt nemzeti hatóság vagy szerv vagy ilyen szervként vagy hatóságként eljáró személy;

c) ellenőrző hatóság: a tagállam által kijelölt nemzeti hatóság vagy szerv – feltéve, hogy feladata ellátásában független a felelős hatóságtól és a hitelesítő hatóságtól –, amely az igazgatási és ellenőrzési rendszer eredményes működésének ellenőrzéséért felel;

d) adott esetben egy felhatalmazott hatóság.

(2) A tagállam megállapítja az (1) bekezdésben említett hatóságokkal való kapcsolatának, valamint azok Bizottsággal való kapcsolatának a szabályait.

(3) A 26. cikk b) pontjára is figyelemmel az e cikk (1) bekezdésében említett egyes hatóságok vagy valamennyi hatóság egyazon szervben összevonható.

(4) Az (28)–(32) bekezdés végrehajtásának szabályait a Bizottság az 56. cikk (2) bekezdésében említett eljárással összhangban fogadja el.

28. cikk

Felelős hatóság

(1) A felelős hatóságnak legalább az alábbi követelményeket teljesítenie kell. A felelős hatóság:

a) jogi személy, kivéve, ha a tagállam funkcionális szerve;

b) rendelkezik olyan megfelelő infrastruktúrával, amely megkönnyíti a sokféle felhasználóval és a többi tagállamban működő felelős szervekkel, valamint a Bizottsággal folytatott kommunikációt;

c) olyan közigazgatási területen működik, hogy a feladatokat megfelelően, összeférhetetlenség nélkül tudja végezni;

d) képes alkalmazni a közösségi alapigazgatási szabályokat;

e) pénzügyi és igazgatási kapacitása arányos az igazgatandó közösségi pénzeszközök mértékével;

f) rendelkezik olyan megfelelően szakképzett alkalmazottakkal, akik alkalmasak a nemzetközi környezetben végzett igazgatási munkára.

(2) A tagállam a felelős hatóságot úgy finanszírozza, hogy az a 2007 és 2013 közötti időszakban megfelelően folytathassa feladatának ellátását.

(3) A Bizottság támogathatja a tagállamokat a személyzet képzésében, különösen a V–IX. fejezet helyes alkalmazására vonatkozóan.

29. cikk

A felelős hatóság feladatai

(1) A felelős hatóság felel a többéves programnak a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás elvével összhangban történő irányításáért és végrehajtásáért.

Különösen:

a) a 12. cikkel összhangban konzultál a partnerekkel;

b) javaslatokat nyújt be a Bizottságnak a 21. és 23. cikkben említett többéves és éves programokra;

c) adott esetben pályázati és ajánlati felhívásokat szervez és hirdet;

d) az alap társfinanszírozási tevékenységeihez megszervezi a projektek kiválasztását a 16. cikk (5) bekezdésében meghatározott követelményeknek megfelelően;

e) fogadja a Bizottságtól érkező kifizetéseket, és kifizetéseket eszközöl a végső kedvezményezetteknek;

f) biztosítja az alapból és egyéb érintett nemzeti és közösségi pénzügyi eszközökből történő társfinanszírozások közti következetességet és kiegészítő jelleget;

g) figyelemmel kíséri a társfinanszírozott termékek és szolgáltatások leszállítását, és ellenőrzi azt, hogy az intézkedésekre bejelentett kiadások ténylegesen felmerültek-e, és összhangban vannak-e a közösségi és nemzeti szabályokkal;

h) gondoskodik egy olyan rendszerről, mely az éves program minden intézkedésének számviteli nyilvántartásait számítógépes formában rögzíti és tárolja, valamint biztosítja a pénzügyi irányításhoz, felügyelethez, ellenőrzéshez és értékeléshez szükséges végrehajtási adatok összegyűjtését;

i) biztosítja, hogy a végső kedvezményezettek és az alapból társfinanszírozott intézkedések végrehajtásába bevont egyéb szervek – a nemzeti számviteli szabályok sérelme nélkül – vagy külön számviteli rendszert, vagy az intézkedéssel kapcsolatos valamennyi ügylet számára megfelelő számviteli kódot alkalmazzanak;

j) biztosítja, hogy az alap 51. cikkben említett értékeléseit az 52. cikk (2) bekezdésében előírt határidőkön belül elvégzik, és azok megfelelnek a Bizottság és a tagállam közötti megállapodásban meghatározott minőségi szabványoknak;

k) eljárásokat dolgoz ki annak biztosítására, hogy a megfelelő ellenőrzési nyomvonal biztosításához előírt valamennyi kiadási és ellenőrzési dokumentumot a 45. cikk követelményeinek megfelelően megőrzik;

l) biztosítja, hogy az ellenőrző hatóság a 32. cikk (1) bekezdésében meghatározott ellenőrzések elvégzésére minden szükséges információt megkap a működtetett irányítási eljárásokról és az alap által társfinanszírozott projektekről;

m) biztosítja, hogy a hitelesítő hatóság hitelesítés céljából valamennyi szükséges információt megkapja a kiadásokra vonatkozóan elvégzett eljárásokról és ellenőrzésekről;

n) elkészíti és benyújtja a Bizottságnak az éves programok végrehajtásáról szóló előrehaladási jelentéseket és záróbeszámolókat, a hitelesítő hatóság által hitelesített kiadásigazoló nyilatkozatokat és a kifizetési kérelmeket, vagy adott esetben a visszatérítési nyilatkozatot;

o) tájékoztatási és tanácsadó tevékenységet végez; a támogatott intézkedések eredményeit széles körben terjeszti;

p) együttműködik a Bizottsággal és a többi tagállam felelős hatóságával;

q) ellenőrzi a 35. cikk (6) bekezdésében említett iránymutatások végső kedvezményezettek általi végrehajtását.

(2) A felelős hatóság igazgatási tevékenységei a tagállamokban végrehajtott projektek esetén a 18. cikkben említett technikai támogatási rendelkezésekből finanszírozhatók.

30. cikk

A felelős hatóság feladatainak átruházása

(1) Amennyiben a felelős hatóság feladatait részben vagy egészben egy felhatalmazott hatóságra ruházza át, a felelős hatóság meghatározza az átruházott feladatok körét, és az átruházott feladatok végrehajtásának részletes eljárásait, amelyeknek a 28. cikkben meghatározott feltételekkel összhangban kell lenniük.

(2) Az eljárások között szerepel a felelős hatóság rendszeres tájékoztatása az átruházott feladatok tényleges elvégzéséről és az alkalmazott eszközök leírása.

31. cikk

Hitelesítő hatóság

(1) A hitelesítő hatóság:

a) tanúsítja, hogy: i. a kiadásigazoló nyilatkozat pontos, megbízható számviteli rendszerekből származik, és ellenőrizhető igazoló dokumentumokon alapul, ii. a bejelentett kiadások megfelelnek az alkalmazandó közösségi és nemzeti szabályoknak, és a programra alkalmazandó szempontok szerint kiválasztott és a közösségi és nemzeti szabályoknak megfelelő intézkedések tekintetében merültek fel;

b) a hitelesítés céljából biztosítja, hogy az irányító hatóságtól megfelelő információt kapott a kiadásigazoló nyilatkozatokban szereplő kiadásokra vonatkozóan elvégzett eljárásokról és ellenőrzésekről;

c) hitelesítés céljából számba veszi az ellenőrző hatóság által vagy annak felelősségére elvégzett valamennyi ellenőrzés eredményét;

d) számítógépes számviteli nyilvántartásokat tart fenn a Bizottságnak bejelentett kiadásokról;

e) ellenőrzi minden olyan közösségi finanszírozás behajtását – adott esetben a kamatokkal együtt –, amelyről megállapítják, hogy szabálytalanságok miatt, jogosulatlanul fizették ki;

f) nyilvántartja a behajtandó összegeket, és a behajtott összegeket az Európai Unió általános költségvetése alapján, lehetőség szerint levonva őket következő kiadásigazoló nyilatkozatból.

(2) A hitelesítő hatóság tevékenységei a tagállamokban végrehajtott projektek esetén a 18. cikkben említett technikai támogatási rendelkezésekből finanszírozhatók, amennyiben tiszteletben tartják a hatóságnak a 27. cikkben leírt előjogait.

32. cikk

Ellenőrző hatóság

(1) Az ellenőrző hatóság:

a) biztosítja, hogy az igazgatási és ellenőrzési rendszer hatékony működésének vizsgálata céljából ellenőrzésekre kerüljön sor;

b) a bejelentett kiadások ellenőrzésére megfelelő minta alapján biztosítja az intézkedések ellenőrzését; a minta az egyes éves programok teljes támogatható kiadásának legalább 10 %-át felöleli;

c) az alapból társfinanszírozott fő kedvezményezettek ellenőrzésének és az ellenőrzések programozási időszakon belüli egyenletes eloszlásának biztosítására ellenőrzési stratégiát mutat be a Bizottságnak a többéves program jóváhagyásától számított hat hónapon belül az a) és b) pontban említett ellenőrzéseket végrehajtó szervekre.

(2) Amennyiben az e határozat szerint kijelölt ellenőrző hatóság a 2007/573/EK, a 2007/575/EK és a 2007/…/EK határozat szerint is kijelölt ellenőrző hatóság, vagy amennyiben két vagy több ilyen alapra közös rendszerek vonatkoznak, az (1) bekezdés c) pontja szerint egy közös ellenőrzési stratégia is benyújtható.

(3) Minden éves program esetében az ellenőrző hatóság jelentést készít, amely a következőket tartalmazza:

a) éves vizsgálati jelentés, amely megállapítja az éves program tekintetében az ellenőrzési stratégiának megfelelő ellenőrzések eredményeit, és beszámol a program igazgatási és ellenőrzési rendszereiben feltárt esetleges hiányosságokról;

b) az ellenőrzési hatóság felelőssége mellett végzett ellenőrzések alapján arra vonatkozó vélemény, hogy az irányítási és ellenőrzési rendszer működése megfelelő biztosítékul szolgál-e arra, hogy a Bizottsághoz benyújtott kiadásigazoló nyilatkozatok helytállók, és arra, hogy az azok alapjául szolgáló ügyletek jogszerűek és szabályosak;

c) a záró-egyenleg kifizetési kérelem vagy visszafizetési nyilatkozat érvényességét, valamint az érintett kiadás jogszerűségét és szabályosságát értékelő nyilatkozat.

(4) Az ellenőrző hatóság biztosítja, hogy az ellenőrzési tevékenység során figyelembe vegyék a nemzetközileg elfogadott, ellenőrzésre vonatkozó standardokat.

(5) A tagállamokban végrehajtott projektekre vonatkozó ellenőrzés az ellenőrzési hatóságnak a 27. cikkben leírt előjogai tiszteletben tartásával a 18. cikkben említett technikai támogatási rendelkezésekből finanszírozható.

VI. FEJEZET

FELADATOK ÉS ELLENŐRZÉSEK

33. cikk

A tagállamok feladatai

(1) A tagállamok felelnek a többéves és éves programok hatékony és eredményes pénzgazdálkodásáért és az alapul szolgáló tranzakciók jogszerűségéért és szabályosságáért.

(2) A tagállamok biztosítják, hogy az irányító hatóságok, minden felhatalmazott hatóság, a hitelesítő hatóságok, az ellenőrző hatóságok és minden egyéb érintett szerv megfelelő iránymutatást kapjon a 26–32. cikkben említett igazgatási és ellenőrzési rendszerek felállításához annak érdekében, hogy a közösségi finanszírozást hatékonyan és szabályszerűen használják fel.

(3) A tagállamok megelőzik, észlelik és kiigazítják a szabálytalanságokat. Ezekről értesítik a Bizottságot, továbbá folyamatosan tájékoztatják a Bizottságot az igazgatási és bírósági eljárások előrehaladásáról.

Ha a végső kedvezményezett számára jogosulatlanul kifizetett összeget nem lehet visszafizettetni, az érintett tagállam felelős az elveszett összegeknek az Európai Unió általános költségvetésébe történő visszafizetéséért, ha megállapítást nyer, hogy a felmerült veszteséget a tagállam által elkövetett hiba vagy gondatlanság okozta.

(4) Elsősorban a tagállamok felelősek az intézkedések pénzügyi ellenőrzéséért, és biztosítják, hogy az igazgatási és ellenőrzési rendszerek és az ellenőrzés végrehajtása a közösségi pénzeszközök megfelelő és hatékony felhasználását szolgálja. Az említett rendszerek leírását a Bizottság rendelkezésére bocsátják.

(5) Az (1)–(4) bekezdés részletes végrehajtási szabályait az 56. cikk (2) bekezdésében említett eljárással összhangban kell elfogadni.

34. cikk

Igazgatási és ellenőrzési rendszerek

(1) Mielőtt a Bizottság jóváhagyja a többéves programot az 56. cikk (2) bekezdésében említett eljárással összhangban, a tagállamok biztosítják a 26–32. cikknek megfelelő igazgatási és ellenőrzési rendszerek létrehozását. A tagállamok felelnek annak biztosításáért, hogy a rendszerek az egész programozási időszakban hatékonyan működjenek.

(2) A többéves programtervezetükkel együtt a tagállamok mindig benyújtják a Bizottságnak a felelős hatóságok, felhatalmazott hatóságok, és hitelesítő hatóságok szervezetének és eljárásainak leírását, valamint az említett hatóságokon és szervezeteken, az ellenőrző hatóságon és bármely más, annak felelősségére ellenőrzést végző szerven belül működő belső ellenőrzési rendszereket.

(3) A Bizottság e rendelkezés alkalmazását az 52. cikk (3) bekezdésében meghatározott, a 2007-2010-ig tartó időszakra vonatkozó jelentés előkészítésével összefüggésben felülvizsgálja.

35. cikk

A Bizottság feladatai

(1) A Bizottság a 34. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően megbizonyosodik arról, hogy a tagállamok a 26–32. cikknek megfelelő igazgatási és ellenőrzési rendszereket hoztak létre, valamint az éves vizsgálati jelentések és saját ellenőrzései alapján meggyőződik arról, hogy a rendszerek a programozási időszakban eredményesen működnek.

(2) A Bizottság tisztviselői vagy megbízott képviselői a tagállami ellenőrzések sérelme nélkül helyszíni ellenőrzéseket végezhetnek az igazgatási és ellenőrzési rendszerek hatékony működésének, ezen belül az éves programokban szereplő intézkedések ellenőrzésének megvizsgálására, legalább három munkanappal korábban történt előzetes értesítéssel. Ezeken az ellenőrzéseken az érintett tagállam tisztviselői vagy megbízott képviselői is részt vehetnek.

(3) A Bizottság felkérhet egy tagállamot, hogy végezzen helyszíni ellenőrzéseket a rendszerek helyes működésének vagy egy vagy több ügylet helyességének igazolására. Ezeken az ellenőrzéseken a Bizottság tisztviselői vagy megbízott képviselői is részt vehetnek.

(4) A Bizottság a tagállamokkal együttműködve biztosítja, hogy az alapból támogatott intézkedések megfelelő tájékoztatást, nyilvánosságot és nyomon követést kapjanak.

(5) A Bizottság a tagállamokkal együttműködve biztosítja, hogy az intézkedések összhangban legyenek a többi érintett közösségi politikával, eszközzel és kezdeményezéssel, és kiegészítsék azokat.

(6) A Bizottság iránymutatásokat határoz meg az e határozat szerint nyújtott finanszírozás átláthatóságának biztosítása céljából.

36. cikk

Együttműködés a tagállamok ellenőrző hatóságaival

(1) Az ellenőrzési erőforrások optimális kihasználása és a munka indokolatlan ismétlődésének elkerülése érdekében a Bizottság együttműködik az ellenőrző hatóságokkal azok ellenőrzési terveinek és módszereinek összehangolásában, és haladéktalanul kicseréli az igazgatási és ellenőrzési rendszereken elvégzett ellenőrzések eredményeit.

A Bizottság megteszi észrevételeit a 32. cikk értelmében benyújtott ellenőrzési stratégiára vonatkozóan, annak beérkezését követően legkésőbb három hónapon belül.

(2) Saját ellenőrzési stratégiájának meghatározásakor a Bizottság megjelöli azokat az éves programokat, amelyeket az igazgatási és ellenőrzési rendszerek meglévő ismeretei alapján elegendőnek talál.

E programok tekintetében a Bizottság arra a következtetésre juthat, hogy módjában áll elsődlegesen a tagállamok által benyújtott, ellenőrzés során szerzett bizonyítékokra támaszkodni, és saját helyszíni ellenőrzéseket csak abban az esetben végez, ha bizonyíték utal a rendszerekben lévő hiányosságokra.

VII. FEJEZET

PÉNZÜGYI IRÁNYÍTÁS

37. cikk

Támogathatóság – a kiadásigazoló nyilatkozatok

(1) Valamennyi kiadásigazoló nyilatkozat tartalmazza az intézkedések végrehajtásakor a végső kedvezményezetteknél felmerült kiadások összegét és az állami vagy magán pénzeszközökből ennek megfelelően nyújtott hozzájárulást.

(2) A kiadásoknak és a végső kedvezményezettek által eszközölt kifizetéseknek egyezniük kell. A kiadásokat kiegyenlített számlákkal vagy azokkal egyenértékű, bizonyító erejű számviteli dokumentumokkal kell alátámasztani.

(3) Csak olyan kiadás támogatható az alapból, amelyet ténylegesen a 23. cikk (4) bekezdése, harmadik albekezdésében említett, az éves program jóváhagyásáról szóló finanszírozási határozatban említett év január 1-én vagy az után fizettek ki. Nem támogathatók olyan intézkedések, amelyek a jogosultsági időszak kezdőnapja előtt fejeződnek be.

A 2007. évi éves programok szerint támogatott intézkedések végrehajtásához kapcsolódó kiadások támogathatósági időtartama kivételesen három év.

(4) Az intézkedések keretében a tagállamokban végrehajtott, a 4. cikk szerint az alapból társfinanszírozott kiadások támogatási szabályait az 56. cikk (2) bekezdésében említett eljárással összhangban kell elfogadni.

38. cikk

A végső kedvezményezetteknek nyújtott kifizetések teljesítése

A tagállamok meggyőződnek arról, hogy a felelős szerv biztosítja, hogy a végső kedvezményezettek az állami hozzájárulás teljes összegét a lehető leggyorsabban megkapják. Nem alkalmazható olyan levonás, visszatartás vagy bármilyen további külön díj vagy azzal egyenértékű hatású egyéb díj, amely csökkentené ezeket a végső kedvezményezetteknek kifizetendő összegeket, feltéve, hogy a végső kedvezményezettek a tevékenységek és kiadások támogathatóságára vonatkozó minden feltételnek megfelelnek.

39. cikk

Az euro használata

(1) A tagállamok 21. és 23. cikkben említett többéves és éves programjainak tervezetében meghatározott összegeket, a hitelesített kiadásigazoló nyilatkozatokat, a 29. cikk (1) bekezdésének n) pontjában említett kifizetési kérelmeket, a 41. cikk (4) bekezdésében említett éves program végrehajtásáról szóló előrehaladási jelentésben szereplő kiadásokat és az 53. cikkben említett, az éves program végrehajtásáról szóló záróbeszámolót euróban kell megadni.

(2) A tagállamok 23. cikk (4) bekezdése, harmadik albekezdésében említett éves programjainak jóváhagyásáról szóló bizottsági finanszírozási határozatokat, bizottsági kötelezettségvállalásokat és bizottsági átutalásokat euróban kell kifejezni és végrehajtani.

(3) Azok a tagállamok, amelyek a kifizetési kérelem időpontjában még nem vezették be az eurót fizetőeszközként, a nemzeti pénznemben felmerült költségek összegét átszámítják euróra. Az említett összeget a Bizottság azon hónapban érvényes átváltási árfolyamán kell átszámítani euróra, amelyikben az érintett program felelős hatósága a költséget elkönyvelte. Ezt az árfolyamot a Bizottság minden hónapban elektronikus úton közzéteszi.

(4) Amikor egy tagállam bevezeti az eurót, a (3) bekezdésben megállapított átszámítási eljárást továbbra is alkalmazni kell valamennyi olyan költségre, amelyet az igazoló hatóság a nemzeti pénznem és az euro közötti rögzített átváltási árfolyam hatálybalépését megelőzően könyvelt el.

40. cikk

A kötelezettségvállalások

A közösségi költségvetési kötelezettségvállalásokat a 23. cikk (4) bekezdése, harmadik albekezdésében említett, az éves program jóváhagyásáról szóló finanszírozási bizottsági határozat alapján évente teszik meg.

41. cikk

A kifizetések – előfinanszírozás

(1) Az alapból származó hozzájárulás kifizetését a Bizottság a költségvetési kötelezettségvállalásoknak megfelelően végzi.

(2) A kifizetések előfinanszírozás és egyenleg kifizetés formájában történnek. A kifizetés a tagállam által kijelölt felelős hatóságnak történik.

(3) Az éves program jóváhagyásáról szóló finanszírozási határozatban kiutalt összeg 50 %-át kitevő első előfinanszírozást a finanszírozási határozat elfogadását követő hatvan napon belül a tagállamnak kifizetik.

(4) A második előfinanszírozási kifizetés legkésőbb három hónappal azután történik, hogy a Bizottság a tagállami kifizetési kérelem hivatalos benyújtástól számított két hónapon belül jóváhagyta az éves program végrehajtásában elért haladásról szóló jelentést és a 31. cikk (1) bekezdésének a) pontja és a 37. cikk alapján elkészített, legalább az első kifizetés összegének 60 %-ára kiterjedő hitelesített kiadásigazoló nyilatkozatot.

A Bizottság második előfinanszírozási kifizetésének összege nem haladhatja meg az éves program jóváhagyásáról szóló finanszírozási határozat alapján kiutalt teljes összeg 50 %-át és semmiképpen sem haladhatja meg – amennyiben egy tagállam nemzeti szinten az éves program jóváhagyásáról szóló finanszírozási határozatban megállapított összegnél kisebb összeget kötött le – a tagállam által az éves program keretében a kiválasztott projektekre ténylegesen lekötött közösségi pénzeszközök összegének és az első előfinanszírozási kifizetésnek a különbségét.

(5) Az előfinanszírozási kifizetésekből keletkező minden kamatot – amelyet a tagállam számára nemzeti állami hozzájárulási forrásnak kell tekinteni – az érintett éves program számára kell elkönyvelni, és az érintett éves program végrehajtásáról szóló záróbeszámolóra vonatkozó kiadásigazoló nyilatkozatával egy időben be kell jelenteni a Bizottságnak.

(6) Az előfinanszírozásban kifizetett összeget az éves program lezárásakor rendezni kell a folyószámlákon.

42. cikk

Egyenlegkifizetés

(1) A Bizottság az egyenleget legkésőbb kilenc hónappal a kiadásoknak az éves program jóváhagyásáról szóló finanszírozási határozatban meghatározott támogatási határideje után fizeti ki, amennyiben megkapta a következő dokumentumokat:

a) a 31. cikk (1) bekezdése a) pontjának és a 37. cikknek megfelelően kiállított, hitelesített kiadásigazoló nyilatkozat és egyenlegkifizetési kérelem vagy visszatérítési nyilatkozat;

b) az 53. cikkben meghatározott éves program végrehajtásáról szóló záróbeszámoló;

c) a 32. cikk (3) bekezdésében előírt éves vizsgálati jelentés, vélemény és nyilatkozat.

Az egyenleg kifizetése az éves program végrehajtásáról szóló záróbeszámoló elfogadásától és az egyenlegkifizetési kérelem érvényességét értékelő nyilatkozat elfogadásától függ.

(2) Amennyiben a felelős hatóság nem nyújtja be a megadott időn belül és elfogadható formában az (1) bekezdésben előírt dokumentumokat, a Bizottság visszavonja a megfelelő éves program költségvetési kötelezettségvállalásának az előfinanszírozás kifizetésére fel nem használt részét.

(3) A (2) bekezdésben meghatározott automatikus visszavonási eljárás félbeszakad az érintett projektek összege tekintetében, ha tagállami szinten felfüggesztő hatályú bírósági eljárás vagy igazgatási fellebbezési eljárás zajlik az (1) bekezdésben meghatározott dokumentumok benyújtásakor. A tagállam a benyújtott záróbeszámolóban részletes információt nyújt e projektekről, és hathavonta jelentést küld a velük kapcsolatos fejleményekről. A tagállam a bírósági eljárás vagy az igazgatási fellebbezési eljárás lezárását követő három hónapon belül benyújtja az érintett projektekre az (1) bekezdésben meghatározott dokumentumokat.

(4) Amennyiben a Bizottság a 44. cikkel összhangban az érintett éves program társfinanszírozási kifizetéseit felfüggesztő határozatot fogad el, az (1) bekezdésben említett kilenchónapos időszak megszakad. Az időszak akkor folytatódik tovább, amikor a 44. cikk (3) bekezdésében említett bizottsági határozatról a tagállamot értesítik.

(5) A Bizottság a 43. cikk sérelme nélkül az e cikk (1) bekezdésében szereplő dokumentumok kézhezvételétől számított hat hónapon belül tájékoztatja a tagállamot az alapra terhelhető, a Bizottság által elismert kiadások összegéről, valamint a bejelentett kiadások és az elismert kiadások különbségéből adódó minden pénzügyi korrekcióról. A tagállamnak három hónap áll rendelkezésére észrevételei megtételére.

(6) A Bizottság a tagállami észrevételek kézhezvételétől számított három hónapon belül határozatot hoz az alapra terhelhető elismert kiadások összegéről, és behajtja a végső elismert kiadások és az adott tagállamnak már kifizetett összegek különbségét.

(7) A rendelkezésre álló forrásoktól függően a Bizottság az egyenleg kifizetést legkésőbb az (1) bekezdésben említett dokumentumok elfogadásától számított hatvan napon belül teljesíti. A költségvetési kötelezettségvállalás fennmaradó részét a kifizetéstől számított hat hónapon belül meg kell szüntetni.

43. cikk

A kifizetések visszatartása

(1) A kifizetést a költségvetési rendelet értelmében a felhatalmazás által engedélyezésre jogosult tisztviselő legfeljebb hat hónapra visszatartja az alábbi esetekben:

a) valamely nemzeti vagy közösségi ellenőrző szervezet jelentésében az igazgatási és ellenőrzési rendszerek működésének súlyos hiányosságaira utaló bizonyítékok találhatók;

b) a tisztviselőnek további vizsgálatokat kell elvégeznie, miután olyan információ jutott a tudomására, amely szerint valamely hitelesített kiadásigazoló nyilatkozatban szereplő költség nem korrigált, súlyos szabálytalansághoz kapcsolódik.

(2) A tagállamot és a felelős hatóságot haladéktalanul tájékoztatni kell a kifizetés visszatartásának okairól. A kifizetések visszatartása a szükséges intézkedések tagállamok általi meghozataláig tart.

44. cikk

A kifizetések felfüggesztése

(1) A Bizottság részben vagy egészben felfüggesztheti az előfinanszírozási és az egyenleg kifizetéseket, amennyiben:

a) a program igazgatási és ellenőrző rendszerében olyan súlyos hiányosság merül fel, amely érinti a kifizetések hitelesítésére vonatkozó eljárás megbízhatóságát, és amelyre nem hoztak korrekciós intézkedéseket; vagy

b) egy hitelesített kiadásigazoló nyilatkozatban szereplő kiadás nem helyesbített, súlyos szabálytalansághoz kapcsolódik; vagy

c) egy tagállam nem teljesítette a 33. és 34. cikk szerinti kötelezettségeit.

(2) A Bizottság azt követően határozhat az előfinanszírozás és az egyenleg kifizetések felfüggesztéséről, hogy lehetőséget adott a tagállamnak észrevételei három hónapon belül történő benyújtására.

(3) A Bizottság akkor fejezi be az előfinanszírozás és az egyenleg kifizetések felfüggesztését, amikor meggyőződik arról, hogy a tagállam megtette a felfüggesztés megszüntetéséhez szükséges intézkedéseket.

(4) Amennyiben a tagállam nem teszi meg a szükséges intézkedéseket, a Bizottság olyan határozatot hozhat, hogy a 48. cikkel összhangban részben vagy egészben megszünteti az éves programhoz nyújtott közösségi hozzájárulást.

45. cikk

A dokumentumok megőrzése

A Szerződés 87. cikke értelmében vett állami támogatásra vonatkozó szabályok sérelme nélkül a felelős hatóság biztosítja, hogy az érintett programok programköltségeire és ellenőrzéseire vonatkozó valamennyi igazoló dokumentum a Bizottság és a Számvevőszék rendelkezésére álljon a 42. cikk (1) bekezdésével összhangban, a programok lezárását követő ötéves időtartamra.

Ez az időtartam bírósági eljárás esetében, illetve a Bizottság megfelelően alátámasztott kérelmére félbeszakad.

A dokumentumokat eredeti példányban vagy az eredetivel megegyezőként hitelesített változatban általánosan elfogadott adathordozón kell tartani.

VIII. FEJEZET

PÉNZÜGYI KORREKCIÓK

46. cikk

A tagállamok általi pénzügyi korrekciók

(1) Elsődlegesen a tagállamok feladata a szabálytalanságok kivizsgálása, a programok végrehajtásának, illetve ellenőrzésének jellegét vagy feltételeit befolyásoló minden jelentősebb változás megállapítása nyomán történő fellépés, valamint a szükséges pénzügyi korrekciók elvégzése.

(2) A tagállamok elvégzik az intézkedések vagy az éves programok esetén észlelt egyedi vagy rendszeres szabálytalanságokkal kapcsolatban szükséges pénzügyi korrekciókat.

A tagállamok által végrehajtott korrekció a közösségi hozzájárulás részbeni vagy teljes visszavonását, illetve – adott esetben – behajtását jelenti. Amennyiben az összeg az érintett tagállam által megszabott időn belül nem kerül visszafizetésre, a 49. cikk (2) bekezdésében meghatározott mértékű késedelmi kamatot kell fizetni. A tagállamok figyelembe veszik a szabálytalanságok jellegét és súlyát, valamint az alapot ért pénzügyi veszteséget.

(3) A rendszerből adódó szabálytalanságok esetén az érintett tagállam kiterjeszti vizsgálatait az összes érintett műveletre.

(4) A tagállamok az éves program végrehajtásáról szóló, az 53. cikkben említett záróbeszámoló mellé csatolják az érintett éves programra indított megszüntető eljárások jegyzékét.

47. cikk

A számlák ellenőrzése és pénzügyi korrekciók a Bizottság részéről

(1) A Bizottság tisztviselői vagy megbízott képviselői – a Számvevőszék hatáskörének vagy a tagállamok által a nemzeti törvényi, rendeleti és igazgatási rendelkezésekkel összhangban végzett ellenőrzések sérelme nélkül – helyszíni ellenőrzéseket, ezen belül szúrópróbaszerű ellenőrzést végezhetnek az alapból finanszírozott fellépéseken és az igazgatási és ellenőrzési rendszereken legalább három munkanapos értesítési határidővel. A Bizottság értesíti az érintett tagállamot annak érdekében, hogy megkapjon minden szükséges segítséget. Az érintett tagállam tisztviselői vagy megbízott képviselői részt vehetnek ezeken az ellenőrzéseken.

A Bizottság felkérheti az érintett tagállamot helyszíni ellenőrzések elvégzésére egy vagy több ügylet helyességének megállapítása céljából. A Bizottság tisztviselői vagy megbízott képviselői részt vehetnek ezeken az ellenőrzéseken.

(2) Amennyiben a szükséges ellenőrzések végén a Bizottság arra a következtetésre jut, hogy a tagállam nem tesz eleget a 33. cikk szerinti kötelezettségeinek, akkor a 44. cikknek megfelelően felfüggeszti az előfinanszírozást vagy az egyenleg kifizetést.

48. cikk

A korrekciók feltételei

(1) A Bizottság valamely éves programhoz nyújtott közösségi hozzájárulás részben vagy egészben történő megszüntetésével pénzügyi korrekciót hajthat végre, amennyiben a szükséges vizsgálatokat követően az alábbiakat állapítja meg:

a) a program igazgatási és ellenőrzési rendszerében olyan súlyos hiányosság merült fel, amely kockáztatja a programnak már kifizetett közösségi hozzájárulást;

b) szabálytalan kiadás található a hitelesített kiadásigazoló nyilatkozatban, és azt a tagállam az e bekezdés szerinti korrekciós eljárás megindításáig nem javította ki;

c) egy tagállam nem teljesítette a 33. cikk szerinti kötelezettségeit az e bekezdés szerinti korrekciós eljárás megnyitását megelőzően.

A Bizottság határozatát a tagállamok által benyújtott észrevételek figyelembevételével hozza meg.

(2) A Bizottság a pénzügyi korrekciókat a megállapított egyedi szabálytalanságok alapján határozza meg, figyelembe véve a szabálytalanság rendszeres jellegét annak megállapításához, hogy átalány- vagy extrapolált korrekciót alkalmazzon-e. Amennyiben a szabálytalanság olyan kiadásigazoló nyilatkozathoz kapcsolódik, amelyre a 32. cikk (3) bekezdése b) pontjának megfelelően az ellenőrző hatóság ésszerű biztosítékot adott, feltételezhető, hogy a rendszerből adódó problémáról van szó, és az átalány- vagy az extrapolált korrekciót kell alkalmazni, hacsak a tagállam három hónapon belül nem nyújtja be a feltételezést cáfoló bizonyítékot.

(3) A Bizottság a korrekció összegének meghatározásakor figyelembe veszi a szabálytalanság súlyát és az érintett éves programban tapasztalt hiányosságok mértékét és pénzügyi hatását.

(4) Amennyiben a Bizottság nem a saját szolgálataiban tevékenykedő, hanem más ellenőrök által bemutatott tényekre alapozza a véleményét, maga vonja le következtetéseit azok pénzügyi következményeivel kapcsolatban, miután megvizsgálja a tagállam által a 34. cikk alapján hozott intézkedéseket, a bejelentett szabálytalanságokra vonatkozó jelentéseket és a tagállam válaszait.

49. cikk

Visszafizetés

(1) Az Európai Unió általános költségvetésébe történő esedékes visszafizetést a költségvetési rendelet 72. cikkének megfelelően kiállított beszedési utalványon feltüntetett esedékesség napja előtt kell eszközölni. Az esedékesség napja az utalvány kibocsátásának napját követő második hónap utolsó napja.

(2) Késedelmes visszafizetés esetén az esedékesség időpontjától a tényleges visszafizetés napjáig terjedő időszakra vonatkozóan késedelmi kamatot kell fizetni. E kamat mértéke három és fél százalékponttal haladja meg azt az Európai Központi Bank által a főbb újrafinanszírozási műveletekre alkalmazott, az Európai Unió Hivatalos Lapjának C sorozatában megjelentetett, az esedékesség napja szerinti hónap első naptári napján érvényes kamatot.

50. cikk

A tagállamok kötelezettségei

A Bizottság pénzügyi korrekciója nem érinti a tagállam 46. cikk szerinti behajtási kötelezettségét.

IX. FEJEZET

FIGYELEMMEL KÍSÉRÉS, ÉRTÉKELÉS ÉS JELENTÉSEK

51. cikk

Figyelemmel kísérés és értékelés

(1) A Bizottság a tagállamokkal együttműködve rendszeresen figyelemmel kíséri az alapot.

(2) A Bizottság a tagállamokkal együtt értékeli az alapot azért, hogy a 3. cikkben az 52. cikk (3) bekezdésében meghatározott jelentés előkészítésével összefüggésben említett célkitűzések alapján felmérje az intézkedések helytállóságát, hatékonyságát és eredményét.

(3) A Bizottság azt is megvizsgálja, hogy milyen kiegészítő kapcsolat áll fenn az alapból végrehajtott intézkedések és a más érintett közösségi politikák, eszközök és kezdeményezések intézkedései között.

(4) A 2007-2010-es időszakra vonatkozó, az 52. cikk (3) bekezdésének c) pontjában említett jelentés részeként a Bizottság megvizsgálja az alap hatását a külső határellenőrzésre vonatkozó politika és jogszabályalkotás fejlődésére, megvizsgálja az alap és az ügynökség feladata közti együttműködést, valamint az Európai Unió e területen kitűzött céljai alapján a tagállamok közötti pénzeszközelosztás szempontjainak helyességét.

52. cikk

Jelentéstételi kötelezettségek

(1) A felelős hatóság minden tagállamban megteszi a szükséges intézkedéseket a projekt felügyeletének és értékelésének biztosítására.

Ezért az intézkedések végrehajtásáért felelős szervezetekkel kötött megállapodásokban és szerződésekben olyan záradéknak kell szerepelni, amely kötelezettséget tartalmaz rendszeres és részletes jelentések benyújtására a kitűzött célok végrehajtása és teljesítése terén elért eredményekről, és amely az éves program végrehajtásáról szóló előrehaladási jelentés és záróbeszámoló alapját képezi .

(2) A tagállamok benyújtják a Bizottságnak a következőket:

a) 2010. június 30-ig az alapból finanszírozott intézkedések végrehajtásának értékelő jelentését;

b) 2012. június 30-ig (a 2007–2010-es időszakra) és 2015. június 30-án (a 2011–2013-as időszakra) az alapból társfinanszírozott intézkedések eredményeiről és hatásáról szóló értékelő jelentést.

(3) A Bizottság benyújtja az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának az alábbiakat:

a) 2010. június 30-ig felülvizsgálati jelentést a 14. és 15. cikkről, szükség esetén a módosítási javaslatokkal;

b) 2010. december 31-ig időközi jelentést az alap végrehajtásának mennyiségi és minőségi szempontú eredményeiről, valamint az alap további fejlesztésére vonatkozó javaslatot;

c) 2012. december 31-ig (a 2007–2010. közötti időszakra) és 2015. december 31-ig (a 2011–2013. közötti időszakra) utólagos jelentést.

53. cikk

Záróbeszámoló az éves program végrehajtásáról

(1) Annak érdekében, hogy világos áttekintést adjon a program végrehajtásáról, az éves program végrehajtásáról szóló záróbeszámoló a következő információkat tartalmazza:

a) az éves program pénzügyi és operatív végrehajtása;

b) a többéves program és prioritásainak végrehajtása terén történt előrehaladás annak egyedi, igazolható céljai vonatkozásában a mutatók számszerűsítésével mindenhol és mindenkor, ahol és amikor a számszerűsítés lehetséges;

c) a felelős hatóság lépései a végrehajtás minőségének és eredményességének biztosítása érdekében, különösen a következők: i. a figyelemmel kísérési és értékelési intézkedések, ezen belül az adatgyűjtési rendelkezések; ii. az operatív pro