HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 83/116

A BIZOTTSÁG (EU) 2017/503 HATÁROZATA

(2016. november 8.)

az SA.39621 2015/C (ex 2015/NN) számú állami támogatási rendszerről

(az értesítés a C(2016) 7086. számú dokumentummal történt)

(Csak a francia nyelvű szöveg hiteles)

(EGT-vonatkozású szöveg)

AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,

tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 108. cikke (2) bekezdésének első albekezdésére,

tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra és különösen annak 62. cikke (1) bekezdésének a) pontjára,

miután az érdekelt feleket az említett rendelkezéseknek megfelelően felkérte észrevételeik megtételére (1), és tekintettel ezen észrevételekre,

mivel:

1. ELJÁRÁS

(1) A Bizottság 2015. november 13-án kelt levelében („az eljárás megindításáról szóló határozat”) tájékoztatta a francia hatóságokat, hogy ezen intézkedés miatt az Európai Unió működéséről szóló szerződés 108. cikkének (2) bekezdése szerinti eljárás megindításáról határozott.

(2) A francia hatóságok 2015. december 17-én kelt, futár útján továbbított levelükben közölték észrevételeiket a Bizottsággal.

(3) Az eljárás megindításáról szóló bizottsági határozatot 2016. február 2-án közzétették az Európai Unió Hivatalos Lapjában (2). A Bizottság felkérte az érdekelt feleket a vitatott intézkedésre vonatkozó észrevételeik megtételére.

(4) A Bizottság megkapta az érdekelt felek észrevételeit, amelyeket továbbított a francia hatóságoknak, hogy ezekre reagálhassanak. A francia hatóságok 2016. május 24-én kelt levelükben küldték meg észrevételeiket.

(5) A Bizottság 2016. május 2-án elküldte kérdései listáját a francia hatóságoknak, amelyre azok 2016. június 21-én és július 15-én kelt leveleikben válaszoltak. A Bizottság július 27-én újabb kérdéseket tartalmazó listát küldött a francia hatóságoknak, amelyre azok 2016. szeptember 9-én válaszoltak.

2. AZ INTÉZKEDÉS RÉSZLETES LEÍRÁSA

(6) A mechanizmust az eljárás megindításáról szóló határozat ismerteti részletesen. Az alábbi pontok ezt az ismertetést foglalják össze.

2.1. A mechanizmus általános működése

(7) A villamosenergia-piac szerkezetátalakításáról szóló, 2010. december 7-i 2010-1488. törvény (az úgynevezett NOME-törvény) előírja, hogy a villamosenergia-szolgáltatók, a veszteségek tekintetében a rendszerüzemeltetők, a szolgáltatási szerződésen kívüli fogyasztás tekintetében pedig a fogyasztók („a szolgáltatók”) – ügyfeleik vagy saját maguk teljesítményfelvételének és energiafogyasztásának függvényében – kötelesek hozzájárulni a franciaországi villamosenergia-ellátás biztonságához. E kötelezettség teljesítése érdekében valamennyi szolgáltatónak minden évben bizonyos mennyiségű kapacitásgarancia meglétét kell igazolnia fogyasztói vagy saját maga fogyasztási csúcsidőszakaira vonatkozóan.

(8) A kapacitásgaranciákat a szolgáltatók vagy közvetlenül, saját eszközeikre (termelőlétesítmények vagy kereslet-visszafogási kapacitások), vagy pedig egy decentralizált piacon, a kapacitásgaranciákkal rendelkező felektől (azaz kapacitásszolgáltatóktól, más szolgáltatóktól, kereskedőktől, olyan fogyasztóktól, akik maguk is szolgáltatók stb.) kaphatják meg.

(9) A termelési kapacitások és a kereslet-visszafogási kapacitások szolgáltatóinak („kapacitásszolgáltatók”) kapacitásukat az állami villamosenergia-átviteli rendszer üzemeltetőjénél (RTE) kell tanúsíttatni. Az RTE aszerint osztja el a kapacitásgaranciákat a kapacitásszolgáltatók között, hogy azok létesítményei előreláthatólag milyen mértékben járulnak hozzá a csúcsidőszakbeli szolgáltatáskiesés kockázatának csökkentéséhez.

(10) A kapacitásgaranciákkal kereskedni lehet, és azok átruházhatók. Jogszabályi kötelezettségük teljesítése érdekében a szolgáltatók a kapacitásgaranciákat egy decentralizált kapacitásgarancia-piacon vásárolhatják meg a kapacitásszolgáltatóktól. A mechanizmus általános működését az 1. ábra szemlélteti. 1. ábra A mechanizmus általános működése Forrás: A francia hatóságok 2015. február 2-i levele.

2.2. Kapacitáskötelezettség

2.2.1. A szolgáltatók kötelezettségei

(11) A szolgáltatók referenciateljesítményének, vagyis kapacitáskötelezettségének kiszámítása az alábbi elvek alapján történik: (1) a csúcsidőszakban (CSI1) mért fogyasztás számításba vétele a szolgáltatási évben („SZÉ”, naptári évenként egy alkalommal); (2) korrekció egyrészt a fogyasztás hőmérséklet-érzékenységének (termoszenzibilitás) figyelembevételével; valamint (3) korrekció másrészt a CSI1 időszakban aktivált tanúsított kapacitások felhasznált teljesítményének figyelembevételével.

(12) Az átvitelirendszer-üzemeltető minden évben meghatározza a CSI1 időszakhoz tartozó napokat, amelyek a nemzeti kontinentális területen működő szolgáltatók kapacitáskötelezettségének alapjául szolgálnak, az országos napi fogyasztás következő napra vonatkozó előrejelzését figyelembe véve (az N-1 napon). A CSI1 napjainak száma az egyes szolgáltatási években 10 és 15 között kell, hogy legyen, a kapacitáskötelezettség kiszámításához pedig a kiválasztott CSI1 napok bizonyos időintervallumait használják fel (7:00–15:00 és 18:00–20:00). A CSI1 csúcsfogyasztási óráinak száma tehát évente 100–150. A CSI1 napokról a szolgáltatókat az N-1 napon 10:30 előtt értesítik.

(13) A kötelezettséget nem előíró módon, előre határozzák meg, hanem mért adatok alapján annak tükrözéséhez, hogy az egyes fogyasztók ténylegesen mennyire járultak hozzá a szolgáltatáskiesés kockázatához. A fogyasztók szolgáltatáskiesés kockázatához való – annak termoszenzibilitásával összefüggő – hozzájárulását úgy állapítják meg, hogy a fogyasztó szolgáltatási év során mért fogyasztását kiigazítják egyrészt egy olyan hideghullámot szimulálva, amelynek súlyossága megfelel a rendszer által fedezni kívánt kockázatnak (tízévenkénti hideghullám), másrészt a francia hatóságok által meghatározott ellátásbiztonsági kritériumnak megfelelően. Az ellátásbiztonsági kritériumról a 2006. szeptember 20-i 2006-1170. rendelet rendelkezik, és évente átlagosan 3 óra várható szolgáltatáskiesésnek felel meg.

(14) A szolgáltatási évben felmerülő tényleges kapacitásgarancia-szükségletet meghatározó paramétereket 4 évvel a szolgáltatási évet megelőzően teszik közzé, és azok egy teljes pénzügyi éven keresztül változatlanok maradnak, hogy rögzített szabályozási kereten belül lehessen kereskedni, és hogy a termék értéke ne módosuljon piacon kívüli beavatkozás miatt. Az egyes szolgáltatók konkrét kötelezettségét majd a szolgáltatási évet követően számítják ki, az említett paramétereket alkalmazva.

(15) A kereslet-visszafogást két különböző módszer szerint lehet figyelembe venni: vagy a szolgáltató kapacitáskötelezettségének mértékét csökkentik („implicit kereslet-visszafogás”), vagy a kereslet-visszafogási kapacitást tanúsítják („explicit kereslet-visszafogás”). A kétfajta kereslet-visszafogási kapacitásra vonatkozó kötelezettségek eltérőek: az „implicit kereslet-visszafogást”ténylegesen a CSI1 időszakában kell aktiválni, míg az „explicit kereslet-visszafogást” a CSI2 időszakában kell rendelkezésre bocsátani.

(16) A francia hatóságok végül úgy rendelkeztek, hogy a kapacitásgaranciákat az alternatív szolgáltatók esetében az ARENH termékhez (3) kapcsolják, és ez véleményük szerint hozzájárulhat a kapacitásgarancia-piac koncentrációjának csökkentéséhez.

2.2.2. A kapacitásszolgáltatók kötelezettségei és a tanúsítási elvek

(17) Minden olyan termelőlétesítmény üzemeltetőjének (a mechanizmus technológiasemleges), amely az állami átviteli rendszerhez vagy az állami elosztási rendszerhez van csatlakoztatva, tanúsítást kell kérnie az RTE-től. Csatlakozási rendszerétől függetlenül bármely kereslet-visszafogási létesítmény esetében előírhatják, hogy tanúsítást kell kérnie az RTE-től. Ezért először a kapacitásszolgáltató becsüli meg az adott szolgáltatási évben a fogyasztási csúcsidőszakokban (CSI2) rendelkezésre bocsátható kapacitás mennyiségét.

(18) A CSI2 napjainak száma az egyes szolgáltatási években 10 és 25 között kell, hogy legyen. Egyébként a CSI1 napjai szükségszerűen a CSI2 napjai is. A CSI2 olyan napjait, amelyek nem CSI1-napok, az RTE határozza meg valamely napon a következő napra, a villamosenergia-rendszert terhelő feszültség kritériumai alapján. Az érintett időintervallumok megegyeznek a CSI1 napok időintervallumaival. A CSI2 csúcsfogyasztási óráinak száma tehát évente 100–250.

(19) A tanúsított szintet az RTE tehát a továbbított adatok, illetve a mechanizmus jogalapjában előírt számítási módszerek alapján számítja ki. Vagyis korrekciókat alkalmaznak például abból a célból, hogy figyelembe vegyék a tanúsított kapacitás egymást követő aktiválási napjainak lehetséges számát vagy egy olyan kapacitás tényleges hozzájárulását a szolgáltatáskiesés kockázatának csökkentéséhez, amelynek elsődleges energiaforrását időjárási veszély fenyegeti.

(20) A kapacitásszolgáltató ezután a rendelkezésre állásra vonatkozó előrejelzéseit – egy kiegyenlítő rendszer útján – a mechanizmus működése alatt bármikor módosíthatja, a szolgáltatási év során is. A kiegyenlítés a kapacitás „újratanúsítását” jelenti, és a kapacitásszolgáltató ennek alkalmazásával tudja kiigazítani előrejelzéseit a kapacitásával kapcsolatos új információk felmerülése esetén. Kiegyenlítésre felfelé és lefelé is sor kerülhet.

(21) Ezt az előíró rendszert kapacitás-ellenőrzési rendszer egészíti ki: főszabály szerint minden tanúsított kapacitást évente legalább egy alkalommal aktiválni kell. Ezek valamennyi kapacitás esetében a kapacitásszolgáltató előzetes figyelmeztetése nélkül végrehajtott, véletlenszerű tesztek. Egy kapacitást szolgáltatási időszakonként legfeljebb három alkalommal lehet tesztelni.

(22) A tanúsítás pontos módja az érintett kapacitás típusától függ: (1) a meglévő termelési kapacitás tanúsítását 4 évvel a szolgáltatási időszak előtt lehet megkezdeni, és a tanúsítás iránti kérelmet a szolgáltatási évet 3 évvel megelőzően kötelező benyújtani; (2) a tervezett termelési kapacitások tanúsítása iránti kérelmet az aláírt csatlakozási megállapodás első elszámolásának aláírásától a szolgáltatási időszak kezdetét megelőzően legfeljebb két hónapig lehet benyújtani; valamint (3) a kereslet-visszafogási kapacitásokat a szolgáltatási időszak kezdetét megelőzően legfeljebb két hónapig lehet tanúsítani.

(23) A tanúsítási területért felelős személy (responsable du périmètre de certification, RPC) az a jogi személy, aki a kapacitásszolgáltatók eltéréseiért a saját területén pénzügyi felelősséggel bír. A kapacitásszolgáltatók saját maguk RPC-i lehetnek, vagy pedig szerződhetnek egy RPC-vel. Az RPC-k a területükön belül „halmozhatják” a kapacitásokat.

(24) Az RTE az egyes RPC-ket – az eltérések pénzügyi elszámolása érdekében – legkésőbb a szolgáltatási év + 2 december 1-jén értesíti a területük eltéréséről.

2.3. A kapacitásgaranciák kereskedelme

(25) Valamennyi kapacitásgaranciát regisztrálnak a kapacitásgarancia-nyilvántartásban, amelyet az RTE rendszerüzemeltető vezet. A kapacitásgarancia-nyilvántartásban minden egyes szolgáltató és minden egyes kapacitásszolgáltató számlát nyit az RTE-nél. A vertikálisan integrált piaci szereplőknek ezért két számlával kell rendelkezniük a nyilvántartásban, eggyel a termelési, eggyel pedig a kereskedelmi tevékenységeik tekintetében.

(26) A kapacitásgarancia tulajdonjoga akkor száll át, amikor azt az RTE bejegyzi a jogosult számlájára a kapacitásgarancia-nyilvántartásba. Az egyes kibocsátott kapacitásgaranciákat a kezelhetőség, továbbá a kereskedelem nyomon követése érdekében számozzák A kapacitásgarancia a szolgáltatási évben érvényes. A kapacitásgaranciák – amelyek egysége 0,1 MW (4) – kibocsátásukat követően saját jogukon léteznek: a kapacitásgarancia tulajdonosát semmilyen kockázat sem terheli az eredeti, mögöttes kapacitás tekintetében.

(27) A kapacitásgaranciák kereskedelme a piaci szereplők között (kibocsátás és átruházás) úgy valósul meg, hogy a garanciákat mindkét fél (az átruházó és a kedvezményezett) kérését követően bejegyzik a kapacitásgaranciák nyilvántartásába. A tulajdonjog tényleges átruházásakor a kedvezményezett számlájára bejegyeznek egy kapacitásgaranciát.

(28) A kapacitásgaranciák kereskedelme tőzsdén kívül vagy pedig szervezett piacokon történik.

(29) A kapacitásgaranciákkal a tanúsítástól kezdve a kapacitásgaranciák átruházásának határidejéig lehet kereskedni. A (23) preambulumbekezdésben foglaltak szerint az RTE az egyes szolgáltatókat legkésőbb a szolgáltatási év + 2 december 1-jén értesíti kapacitáskötelezettségük összegéről. Az átruházás határideje ezt 15 nappal követi.

(30) Azok a szolgáltatók, akik a kötelezettségről szóló értesítésben foglalt határidő napján a kötelezettségükhöz képest több kapacitásgaranciával rendelkeznek, azokat a kapacitásgaranciák átruházásának határidejét megelőzően kötelesek nyilvánosan értékesítésre felajánlani.

(31) Az RTE a kapacitásgaranciák átruházási határidejét követően öt nappal minden egyes szolgáltató tekintetében kiszámítja a szolgáltató kapacitáskötelezettségének összege és a kapacitásgarancia-nyilvántartásban a szolgáltató számláján lévő kapacitásgaranciák összege közötti különbséget, továbbá meghatározza a kapcsolódó pénzügyi elszámolást.

2.4. Az eltérések pénzügyi elszámolása

(32) A mechanizmus a tényleges eltérés és az előrejelzett eltérések tekintetében elszámoltathatóságról rendelkezik.

(33) A pénzügyi elszámolások általános felépítése megfelel az energia tekintetében hatályban lévő eltéréselszámolási rendszernek (kiegyenlítés vagy balancing), és alapelve szerint a szolgáltatók és az RPC-k negatív egyenleg esetén pénzügyi teljesítésre kötelezettek, pozitív egyenleg esetén pedig kifizetésben részesülnek. Negatív egyenleg esetén valamennyi végfogyasztónál csökkentik az árat a TURPE (Tarif d'Utilisation du Réseau Public d'Electricité, az állami villamosenergia-rendszer használati díja) (5) útján.

(34) Az adott szolgáltatási évre alkalmazott elszámolási ár bizonyos kritériumoktól függ: (1) ha az ellátásbiztonságot nem fenyegeti jelentős kockázat, a pénzügyi elszámolási ár teljes mértékben a piaci ártól függ (amely a szolgáltatási évet megelőzően megtartott árveréseken rögzített kapacitásárak számtani átlaga). A negatív eltérések elszámolása céljából ehhez az árhoz ösztönzési együtthatót (k együttható) adnak hozzá, hogy ezzel a pénzügyi elszámolásra való várakozás helyett a garanciapiac használatát ösztönözzék (pozitív eltérés esetében ugyanezt levonják); valamint (2) amennyiben az ellátásbiztonságot jelentős kockázat fenyegeti (az RTE által meghatározott határérték alatti általános eltérés, amelyet a szolgáltatás első két évére vonatkozó általános kötelezettség alatti 2 GW-nyi eltérésben rögzítettek), az eltérések elszámolási ára hatósági ár (prix administré, Padmin). Ez a hatósági ár a kapacitás piaci árának felső határértéke.

(35) A különféle eltérések elszámolásának kiszámítását követően a negatív eltéréssel rendelkező RPC-k és szolgáltatók befizetik az őket terhelő elszámolási összeget a megfelelő alapba, a pozitív eltéréssel rendelkező RPC-k és szolgáltatók számára pedig a megfelelő alapból kifizetik a nekik járó elszámolási összeget. Mindenesetre a pozitív elszámolások összege egy adott szolgáltatási évben pontosan megfelel a negatív pénzügyi elszámolás címén történt befizetéseknek. Az eltérések elszámolási alapjaiban adott esetben fennmaradó követeléseket teljes mértékben az állami villamosenergia-átviteli rendszer felhasználóira, vagyis valamennyi végfogyasztóra terhelik.

(36) Az RPC-k eltéréseinek elszámolására elkülönített alapok, illetve a szolgáltatók eltéréseinek elszámolására elkülönített alapok között pénzmozgás nincs. Nincs tehát pénzmozgás a kapacitásszolgáltatók és az érintett szolgáltatók között az eltérések elszámolásának keretében.

(37) Az RTE az eltérések elszámolására elkülönített alapok igazgatási, számviteli és pénzügyi kezeléséről („a tanúsítási területért felelős személyek eltéréseinek elszámolására elkülönített alapok” és „a szolgáltatók kapacitáskiegyenlítési eltéréseinek elszámolására elkülönített alapok”) az üzleti számvitel szabályai szerint gondoskodik. Az RTE feladata az RPC-k és a szolgáltatók által fizetendő összegek kiszámlázása és beszedése, továbbá az esetleges nemteljesítések megállapítása.

(38) Az Energetikai Szabályozási Bizottság (Commission de régulation de l'énergie, CRE), az energetikai ágazat nemzeti szabályozási hatóságának feladata a szolgáltatók eltérései elszámolásának ellenőrzése (a 2012-1405. rendelet 7. cikke, amelyet az energiáról szóló törvénykönyv R. 335-12. cikke foglalt egységes szerkezetbe), a bizottság pedig közigazgatási bírságot szabhat ki az eltérés megfizetésére vonatkozó kötelezettség megsértése esetén. A bírságnak arányosnak kell lennie, és a szolgáltatási évben nem haladhatja meg a MW kapacitásonkénti 120 000 EUR-t (az energiáról szóló törvénykönyv L. 335-7. cikke).

2.5. Nemzeti jogalap

(39) A kapacitásmechanizmusról az alábbi jogalkotási és szabályozási szövegek rendelkeznek: (1) a villamosenergia-piac új szervezéséről szóló, 2010. december 7-i 2010-1488. törvény, amelyet elsősorban az energiáról szóló törvénykönyv L. 335-1–L. 335-7. és L. 321-16–L. 321-17. cikke foglalt egységes szerkezetbe; (2) a szolgáltatóknak a villamosenergia-ellátás biztonságához való hozzájárulásáról és a villamosenergia-szektorban kapacitáskötelezettségi mechanizmus létrehozásáról szóló, 2012. december 14-i 2012-1405. rendelet, amelyről az energiáról szóló törvénykönyv L. 335-6. cikke rendelkezik, és amelyet e törvénykönyv rendelkező részének R. 335-1–D. 335-54. cikkei foglalták egységes szerkezetbe; (3) a kapacitásmechanizmus szabályainak meghatározásáról, továbbá a szolgáltatóknak a villamosenergia-ellátás biztonságához való hozzájárulásáról és a villamosenergia-szektorban kapacitáskötelezettségi mechanizmus létrehozásáról szóló, 2012. december 14-i 2012-1405. rendelet 2. cikkének végrehajtásáról szóló, 2015. január 22-i határozat; valamint (4) a 2015. január 22-i határozat melléklete: A kapacitásmechanizmus szabályai.

(40) Tekintettel a Bizottságnak az eljárás megindításáról szóló határozatban foglalt kifogásait illetően Franciaország által javasolt korrekciós intézkedésekre, az említett szövegeket a továbbiakban az e határozat 3. pontjában foglalt valamennyi korrekciós intézkedés alkalmazása érdekében módosítják vagy kiegészítik.

2.6. Kedvezményezettek

(41) A mechanizmus kedvezményezettjei a kapacitások jogosultjai, akik az államtól (az RTE útján) kapacitásgaranciát kapnak, és ezeket tovább értékesíthetik.

2.7. A mechanizmus célja: az ellátás biztonsága

(42) Franciaország a villamosenergia-kereslet és -kínálat közötti egyensúly felborulása kockázatának értékeléséhez a kereslet és a kínálat egyensúlyhiánya miatti szolgáltatáskiesés várható időtartamát (Loss Of Load Expectation (LOLE), várható hiánygyakoriság) alkalmazza mutatóként. A francia hatóságok úgy döntöttek, hogy Franciaországban évi 3 óra átlagos időtartamú várható szolgáltatáskieséssel számolnak.

(43) A francia hatóságok kifejtették, hogy télen Franciaországban hosszú évek óta villamosenergia-fogyasztási csúcsidőszakok figyelhetők meg. A francia villamosenergia-rendszerre a villamosenergia-fogyasztás jelentős mértékű termoszenzibilitás a jellemző, és ez a téli hideghullámok során a villamos energia fogyasztásában csúcsidőszakokat eredményez. Ez a termoszenzibilitás – a 2. ábrában illusztrált módon – az elmúlt években egyre fokozódott, különösen az elektromos fűtéssel összefüggő fogyasztás növekedése miatt, azonban olyan újfajta villamosenergia-felhasználások következtében is, amelyek gyakran egybeesnek az esti fogyasztási csúcsidőszakkal.

(44) A csúcsidőszakok a villamosenergia-fogyasztás általános szintjéhez képest gyorsabb ütemben fokozódnak. A francia fogyasztási csúcsidőszakokat ugyanakkor nagyfokú volatilitás jellemzi, ezért a fogyasztási különbségek különösen jelentősek (két évet összehasonlítva akár 20 GW is) lehetnek. A villamosenergia-fogyasztás csúcsidőszakainak kezelése tehát központi kérdés, különösen az energiafelhasználás hangsúlyának a villamos energiára történő áthelyeződését figyelembe véve. 2. ábra Múltbeli fogyasztási csúcsok Franciaországban Forrás: RTE – A villamosenergia-kereslet és -kínálat egyensúlyának 2014. évi előrejelzése Franciaországban, 33. o.

(45) Az RTE szerint Európa villamosenergia-termelését a kínálati oldalról nézve stagnáló kereslet és jelentős túlkapacitás jellemzi, ami több tényezőnek köszönhető. A gazdasági válság 2008 óta mérsékelte a villamosenergia-keresletet. A „piacon kívüli” állami támogatásban részesülő és a villamosenergia-rendszerhez való csatlakozás tekintetében kiemelten kezelt megújuló energiák ugyanakkor gyorsan fejlődnek. Ráadásul a tüzelőanyag árának csökkenése miatt határozottan megerősödnek az európai széntüzelésű erőművek tevékenységei, ami az amerikai palagáz-termelés növekedésének a hozadéka, az Egyesült Államok ugyanis tömegesen exportálja Európába az immár feleslegessé vált kitermelt szenet. Végül pedig a földgáztüzelésű erőművek – amelyek a széntüzelésűekhez képest kevésbé versenyképesek – megtérülése és így tevékenysége is erőteljesen visszaesett.

(46) Ezzel kapcsolatban az éghajlati feltételek miatti kockázatok bizonytalanná teszik a fogyasztási csúcsidőszakok lefedéséhez szükséges csúcskapacitások ellentételezését is. Csúcsfogyasztás ritkán adódik, évente csak néhány óráról van szó, bizonyos években pedig elő sem fordul, ha enyhe a hőmérséklet.

(47) A francia kapacitásmechanizmust e problémára való reagálás egyik elemének szánták, az állami hatóságok által meghatározott ellátásbiztonsági kritériumnak való megfelelés érdekében. A kapacitásmechanizmus egyrészt a csúcsidőszakbeli fogyasztói magatartás módosításának eszköze kíván lenni (keresleti megközelítés), másrészt pedig megfelelő beruházásokat kíván generálni a termelőlétesítményekben és a kereslet-visszafogási kapacitásokban (kínálati megközelítés).

2.8. Költségvetés

(48) A kapacitásgaranciák értékét nem rögzítik hatóságilag, hanem a piac határozza meg. A mechanizmus résztvevői szabadon kereskednek saját elvárásaik, fedezeti stratégiájuk és a rendelkezésükre álló információk alapján.

(49) Habár a mechanizmus decentralizált jellege miatt a költségvetést nehéz megbecsülni, végeztek egy becslést, és ennek során a franciaországi kereslet tekintetében 80 000–95 000 MW általános kapacitáskötelezettséget feltételeztek, biztonsági együtthatóként 0,93-at figyelembe véve. A kereslet a franciaországi kontinentális területek fogyasztásának alakulásától függ, ideértve a villamosenergia-szolgáltatók által végrehajtandó keresletszabályozó intézkedéseket is, amelyek eredményeként az őket érintő egyéni kereslet csökkenhet. Ilyen alapon a kapacitásszolgáltatók kapacitáspiacról származó bruttó jövedelme a 2017 és 2026 közötti időszakban 0 EUR/kW és 30 EUR/kW között lehet, a legmagasabb összegekre pedig azokban az években számíthatnak, amikor új termelési eszközök kiépítése válik szükségessé.

2.9. Időtartam

(50) Az első szolgáltatási év 2017. január 1-jén kezdődik. Attól a főszabálytól eltérve, hogy a tanúsításokra a szolgáltatási évet megelőzően négy évvel kerül sor, az első szolgáltatási év (2017) esetében a tanúsítás 2015. április 1-jén kezdődött. Jelenleg, ha a francia hatóságok nem rendelkeznek a mechanizmus megszüntetésének dátumáról, az RTE és a szabályozó mindenképpen elvégzi a francia szabályozásban előírt éves értékelést. Ez adott esetben vagy a mechanizmus felülvizsgálatát eredményezi (például az európai jogszabályok legutóbbi módosításainak való megfelelés céljából) vagy pedig a mechanizmus megszüntetését, ha arra már nincs szükség (6).

2.10. Összesítés

(51) Az energiáról szóló törvénykönyv L. 121-24. és L. 335-5. cikke úgy rendelkezik, hogy a kapacitásgaranciák értékesítéséből származó nyereséget le kell vonni a felvásárlási kötelezettségről szóló szerződés hatálya alá tartozó (a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia termelői) vagy kiegészítő ellentételezésre jogosult létesítmények teljes közszolgáltatással összefüggő ellentételezéséből, ebbe beleértve a felvásárlási kötelezettség támogatási rendszere tekintetében megállapított és kifizetett más állami támogatásokat is. A termelőkre ezzel analóg módon nem vonatkozik az eltérések elszámolása, ha a tényleges kapacitás kisebb az elsődleges energiaforrás rendelkezésre állásával kapcsolatos bizonytalanság tekintetében tanúsított kapacitásnál (7).

3. AZ ELJÁRÁS MEGINDÍTÁSÁHOZ VEZETŐ OKOK LEÍRÁSA

3.1. Az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében vett állami támogatás fennállása

(52) A Bizottság az eljárás megindításáról szóló határozat (143) preambulumbekezdésében már arra a következtetésre jutott, hogy az intézkedés az alábbi okok miatt az EUMSZ 107. cikke (1) bekezdése szerinti állami támogatásnak minősül.

3.1.1. Az államnak való betudhatóság és az állami forrásokból történő finanszírozás

(53) A Bizottság az eljárás megindításáról szóló határozatban úgy ítélte meg, hogy állami források átruházására nem csupán a közvetlenül állami költségvetésből vagy állami szervtől származó források átruházása alapján lehet következtetni, hanem akkor is, ha a mechanizmus támogatását a vállalkozások tőkebázisából finanszírozzák, amennyiben (i) az állam lemond a befizetendő állami források beszedéséről, és/vagy (ii) a rendszer keretében bevont pénzügyi források továbbra is állami ellenőrzés alatt maradnak anélkül, hogy szükségszerűen állami vagyonhoz tartoznának.

(54) Az első elemet illetően a francia állam lemond az állami források beszedéséről, mivel a kapacitástanúsítványokat nem értékesíti, hanem ingyen adja át a kapacitásszolgáltatóknak (ahogy az a NOx-ügyben (8) és a romániai zöld tanúsítványok ügyében (9) történt).

(55) A második elemet illetően a mechanizmust támogató pénzügyi eszközök állami ellenőrzés alatt maradnak (a Vent de Colère (10) és az Essent-ügyhöz (11) hasonlóan), ugyanis: (i) az alapokat az állam által előírt kötelező hozzájárulásokból finanszírozzák, ezért azok az államnak tudhatók be; (ii) az állam határozza meg a kapacitásárat és a tanúsítványok teljes mennyiségét befolyásoló paramétereket (ellátásbiztonsági kritérium és módszertan a piaci referenciaár megállapításához, amely az eltérések elszámolási árának alapja) akkor is, ha ezeket az állam nem ezzel a céllal határozza meg; (iii) az Energetikai Szabályozó Bizottság (CRE) jogosult szankcionálni azokat a szolgáltatókat, amelyek nem tesznek eleget az eltérések elszámolása tekintetében fennálló kötelezettségeiknek; valamint (iv) az állam az átvitelirendszer-üzemeltetőt – RTE – jelölte ki az eltérések alapjának kezelésére.

3.1.2. Szelektív előny

(56) A Bizottság szerint az Altmark-ítélet (12) ebben az esetben nem alkalmazható, mivel a közszolgáltatási kötelezettséget nem határozták meg egyértelműen. A mechanizmussal kapcsolatban számos kötelezettség áll fenn, amelyek az egyes érdekelt felektől függően (erőmű-üzemeltetők, a kereslet-visszafogások szolgáltatói, szolgáltatók) eltérőek. A kapacitásszolgáltatók tanúsítási kötelezettségét nem szabályozzák szigorúan, amennyiben: (i) ez a kereslet-visszafogási kapacitások tekintetében önkéntes, és (ii) a meglévő létesítmények üzemeltetői a tanúsítandó kapacitás szintjét illetően választhatnak.

(57) A kapacitásgaranciák átruházása tehát előnynek és nem egy közszolgáltatási kötelezettség ellentételezésének minősül. Az így nyújtott előny szelektív, mert a mechanizmus csak a kapacitásszolgáltatóknak biztosít támogatást, a gazdaság többi ágazata számára nem.

3.1.3. A versenyre és a tagállamok közötti kereskedelemre gyakorolt hatás

(58) A kapacitásmechanizmus a Bizottság szerint érintheti a külföldön letelepedett kapacitásszolgáltatókkal való versenyt (és ezzel együtt a tagállamok közötti kereskedelmet is), amennyiben a Franciaországban letelepedett kapacitásszolgáltatók olyan előnyhöz jutnak, amelyhez a külföldön letelepedett kapacitásszolgáltatók nem juthatnak hozzá, mivel nem kaphatnak tanúsítást.

3.2. A közös érdekű célkitűzés és a szükségesség

(59) A francia hatóságok megfelelő termelési kapacitással kapcsolatos aggályai szorosan összefüggnek a csúcsidőszakbeli kereslettel, amely viszonylag rövid ideig tartó szélsőségesen hideg időjárás során lép fel, Franciaországban ugyanis különösen elterjedt az elektromos fűtés.

(60) Az eljárás megindításáról szóló határozat az intézkedés szükségességét az alábbi okok miatt tartotta kétségesnek: (1) a megfelelő termelési kapacitásról a villamosenergia-piaci átvitelirendszer-üzemeltetők európai hálózata (REGRT-E) által Scenario Outlook and Adequacy Forecast (Várható forgatókönyv és megfelelőségi előrejelzés) (13) címmel készített értékelés csak 2025 után jelez ellátásbiztonsági problémát; (2) Franciaország láthatólag nem vizsgálta meg a kapacitásmechanizmus lehetséges alternatíváit, például a csúcsidőszakban a fogyasztás csökkentését eredményező tarifákat sem; valamint (3) annak ellenére, hogy a létrehozott szabályozási keret a fogyasztás visszafogásának kedvez, és független kereslet-visszafogást biztosít a korábban az inkumbens szolgáltató által kínált kereslet-visszafogás helyett, az RTE nem számít a franciaországi kereslet-visszafogási kapacitás jelentős nettó növekedésére a 2014–2019 közötti időszakban.

3.3. A támogatás megfelelősége

(61) A Bizottság az eljárás megindításáról szóló határozatban úgy ítélte meg, hogy a mechanizmus megkülönböztetést valósíthat meg az egyes kereslet-visszafogási kapacitások között. A mechanizmusban elsősorban kétfajta fogyasztás-visszafogás vehet részt: egyrészt az implicit kereslet-visszafogási kapacitás, amely a szolgáltatók kapacitáskötelezettségének a fogyasztók tehermentesítése útján történő csökkentését jelenti, évente 10–15 napon a csúcsfogyasztás óráiban nyert kapacitás mennyiségéig; valamint másrészt az explicit kereslet-visszafogási kapacitás, amelyhez a (nagy) fogyasztóknak vagy aggregátoroknak tanúsíttatniuk kell a fogyasztás csökkentésére való potenciáljukat, és ezt a (nem szükségszerűen csökkentett) kapacitást évente 10–25 napon rendelkezésre kell bocsátaniuk a csúcsfogyasztás óráiban.

(62) A Bizottság ezenfelül az eljárás megindításáról szóló határozatban kifogásolta, hogy a mechanizmust nem nyitják meg minden olyan technológia előtt, amely hozzájárulhat az ellátásbiztonsághoz, úgymint a rendszerösszekötők és/vagy a külföldi kapacitások előtt.

(63) A Bizottság kiemelte továbbá annak kockázatát, hogy az új termelési kapacitások nem vehetnek részt a mechanizmusban, elsősorban azért nem, mert nincsenek megbízható árjelzések a kapacitásgaranciák tekintetében. A Bizottságot különösen az alábbiak aggasztották: (1) hogy a kapacitásgaranciák érvényességének viszonylag rövid időtartama nem adhat megbízható árjelzést; (2) hogy a szolgáltatók és különösen az új belépők nem könnyen tudják hosszú távra előre jelezni ügyfélportfóliójuk alakulását; (3) hogy nincs elegendő ösztönző a piaci szereplők számára arra, hogy az SZÉ-t megelőzően egyensúlyban legyenek; valamint (4) hogy az eltérések elszámolásának felső határértéke nem tükrözi az új belépők költségeit („cost of new entry”, a továbbiakban: CONE).

3.4. Arányosság

(64) A Bizottság az eljárás megindításáról szóló határozatban jelezte annak kockázatát, hogy a mechanizmus egyes kapacitásszolgáltatók túlkompenzálását eredményezheti, elsősorban az alábbiak miatt: (1) a fogyasztás szolgáltatók által történő túlbecslésének kockázata – ez a kockázat akkor áll fenn, ha a szolgáltatók egyedi kapacitáskötelezettségei nem eléggé egyértelműek; (2) az átláthatóság hiányának lehetősége a kapacitásárak meghatározása során, különösen a tőzsdén kívüli ügyletek és a csoporton belüli ügyletek potenciálisan nagy száma miatt, ami torzíthatja az árjelzést, és túlkompenzáláshoz vezethet; (3) a mechanizmusban való részvétel korlátozása (a külföldi kapacitások kizárása, továbbá megkülönböztetés a kereslet-visszafogások egyes szolgáltatói között); (4) az EDF piaci ereje – annak lehetősége, hogy eladóként mesterségesen növeli a kapacitásgaranciák értékét, ugyanakkor pedig saját értékesítési részlegében alacsony árakat alkalmaz. A Bizottság konkrétabban három mögöttes kockázatot határozott meg: a kapacitások visszatartásának kockázata, a kapacitásgaranciák visszatartásának kockázata és az „árprés” kockázata.

3.5. A versenyre és a kereskedelemre gyakorolt negatív hatások elkerülése

(65) A Bizottság az eljárás megindításáról szóló határozatban több problémát is megállapított a lehetséges versenytorzulás vonatkozásában, úgy a termelés, mint a villamosenergia-ellátás szintje tekintetében.

(66) A Bizottság aggodalmának adott hangot amiatt, hogy a tájékozottság terén jelentős aszimmetriák mutatkoznak. A vertikálisan integrált nagy szolgáltatók, különösen azok, amelyek már jelen vannak a franciaországi piacon, előnyhöz juthatnak, mivel jóval alaposabban ismerik a piacot, különös tekintettel a kapacitások rendelkezésre állására, az ellátási követelményekre és az árakra. Vagyis helyzetükből adódóan megbízhatóbb előrejelzéseket tudnak tenni, és hatékonyabban tudják teljesíteni a mechanizmussal kapcsolatos kötelezettségeket.

(67) A tájékozottsági aszimmetria további következményeként az új belépők valószínűleg nehezebben tudják jövőbeli ügyfélportfóliójukat megbecsülni, holott ez a becslés elengedhetetlen a kapacitásgarancia-igény kiszámításakor.

(68) A Bizottság aggályainak adott hangot amiatt is, hogy egy inkumbens piacvezető szolgáltató visszatarthatja a kapacitásokat.

(69) A Bizottság felvetette annak kockázatát is, hogy egy inkumbens piacvezető szolgáltató visszatarthatja a kapacitásokat.

(70) A Bizottság emellett rámutatott az inkumbens szolgáltató részéről az árak útján megvalósított versenykorlátozó gyakorlat (árprés, kiszorító árazás) kockázatára.

(71) A Bizottság hangsúlyozta, hogy a kapacitásokkal kapcsolatos hosszú távú árjelzések hiánya miatt felmerül az új belépők belépése előtti akadályok megteremtésének vagy megerősítésének kockázata. Az új belépők hosszú távú beruházásaihoz fontos, hogy az árak bizonyos fokig több évre előrejelezhetők legyenek, ami az egy évre tanúsított garanciák jellegéből adódóan nem biztosítható.

(72) A Bizottság újból hangsúlyozta álláspontját a mechanizmuson belüli korlátozott versennyel kapcsolatosan, ami bizonyos típusú kapacitásszolgáltatók (külföldi kapacitások, továbbá megkülönböztetés a kereslet-visszafogási kapacitások szolgáltatói között) mechanizmusból való kizárása miatt áll fenn.

4. AZ ÉRDEKELT FELEK ÉSZREVÉTELEI ÉS FRANCIAORSZÁG ÉSZREVÉTELEI

(73) A Bizottság 18 választ kapott érdekelt felektől – a francia államon, az RTE-n és a CRE-n kívül – az eljárás megindításáról szóló határozat konzultációs időszakában. Egy fél csak a kijelölt időszak lejártát követően válaszolt.

(74) Az egyes észrevételeket az alábbiakban tematikusan csoportosítjuk. Ezeket az intézkedés értékelésekor továbbítják, azonban arra kifejezett hivatkozást nem tartalmaznak.

4.1. Az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében vett állami támogatás fennállása

(75) A válaszadók nem képviseltek egységes álláspontot a mechanizmus esetében a támogatás fennállását illetően. A válaszadók fele szerint az intézkedés kifejezetten vagy hallgatólagosan állami támogatásnak minősül, ám a Bizottság érveire e tekintetben nem reagáltak; a válaszadók másik fele szerint a mechanizmus nem minősül állami támogatásnak, az alábbi okok miatt.

(76) Két válaszadó kifejezetten hivatkozott a francia Államtanács (Conseil d'Etat) 2015. október 9-i 369417. határozatára (fellebbezés az Energia-kiskereskedők Nemzeti Szövetsége [Association Nationale des Opérateurs Détaillants en Énergie, ANODE] (14) részéről), amelyben az Államtanács úgy ítélte meg, hogy a kapacitásmechanizmusra nem jellemzőek az állami támogatás sajátosságai). A francia hatóságok emellett az Államtanács ugyanerre az ügyre vonatkozó következtetéseire (15) is hivatkoztak.

(77) A francia hatóságok érvei az intézkedés állami támogatásnak való minősülését illetően az eljárás megindításáról szóló határozatban már említett érvekkel együttesen értelmezendők.

(78) A francia hatóságok úgy döntöttek, hogy részt vesznek az Európai Bizottsággal a részletes vizsgálati eljárásban, azonban nem ezekre az elemekre támaszkodnak, hanem olyan intézkedéseket igyekeznek javasolni, amelyek biztosítják a kapacitásmechanizmus összeegyeztethetőségét a belső piaccal, tekintet nélkül arra, hogy állami támogatásról van-e szó. A teljesség kedvéért mindenesetre az alábbiakban közöljük Franciaország érveit az állami támogatásnak való minősülést illetően.

4.1.1. Az államnak való betudhatóság és az állami forrásokból történő finanszírozás

4.1.1.1. Az érdekelt felek észrevételei

(79) Két kereslet-visszafogási aggregátor, két vertikálisan integrált villamosenergia-vállalat és a Francia Villamosenergia Unió úgy ítélte meg, hogy az intézkedést nem állami forrásokból finanszírozzák. Ezek a válaszadók konkrétan úgy ítélték meg, hogy a kérdéses alapok átruházására közvetlenül és kizárólag a piaci szereplők között kerül sor; az eltérések elszámolására elkülönített alapnak az RTE nem birtokosa és felette nem rendelkezik.

(80) Továbbá a válaszadók szerint az említett források kezelésére alkalmazandó szabályok azokkal a szabályokkal összemérhetők, amelyek az „eltérések kiigazításának” kezelését az energiapiac egyensúlyát biztosító rendszer keretében meghatározzák.

(81) Az EDF szerint továbbá a francia állam szerepe a mechanizmust illetően olyan egyedi szabályozási keretnek a meghatározására korlátozódik, amelyben csak piaci szereplők aktívak. Az EDF szerint a francia állam a kapacitásmechanizmus létrehozásával tulajdonképpen állami hatóságként meglévő előjogait használja, és piacszabályozóként lép fel.

(82) Az EDF szerint továbbá a kapacitásmechanizmus egyértelműen más, mint a Bizottság kontra Hollandia („NOx”-)ügyben (16) vitatott rendszer, amelyben a holland állam tényleges „szennyezési jogokat” biztosított, lehetővé téve a szankciófizetés elkerülését, és a jogokhoz az állam által történő kibocsátástól kezdve piaci értéket rendelt. A tanúsítványoknak ezért a francia állam és a kapacitásszolgáltatók viszonylatában nincs értéke.

4.1.1.2. Franciaország észrevételei

(83) A francia hatóságok szerint az állam nem rögzíti a kapacitásgaranciák árát és így azt a jövedelmet sem, amelyet a kapacitásszolgáltatók a tanúsítványaik értékesítéséből szereznek. Az állam a piacon kínált termékek mennyiségébe nem avatkozik be. Egy decentralizált mechanizmus esetében ezzel ellenkezőleg a piac határozza meg a tanúsítványok árát és mennyiségét. A kapacitásmechanizmussal kapcsolatos pénzügyi mozgásokra így a piaci szereplők között kerül sor és nem állami ellenőrzés mellett.

(84) A francia hatóságok emellett úgy ítélik meg, hogy az eltérések elszámolásának kifizetésével kapcsolatos pénzügyi mozgások a rendszeren belül egyáltalán nem számottevőek (tekintettel a beszerzési piac kiegyenlítési ösztönzőire), és nem tekinthetők állami forrásnak, sem pedig állami ellenőrzés alatt állónak. A kapacitásmechanizmus vonatkozásában előírt eltéréselszámolás ugyanolyan modell szerint történik, mint amilyen Európában az energiapiaci eltérések elszámolására (electricity balancing settlement mechanisms) jelenleg hatályban van.

(85) A francia hatóságok továbbá azt állítják, hogy a mechanizmus inkább a PreussenElektra-ügyben (17) vitatott mechanizmushoz hasonlít, mintsem a Vent de Colère (18) és az Essent-ügyben (19) vitatottakhoz. A kapacitásmechanizmus – a PreussenElektra-ügyhöz hasonlóan és a Vent de Colère-üggyel szemben – nem rendelkezik ellentételezési mechanizmusról a szolgáltatók számára. Az Essent-üggyel szemben pedig (i) a pénzügyi mozgások mindenkor a piaci szereplőkhöz (szolgáltatók és kapacitásszolgáltatók) kötődnek; (ii) a pénzügyi mozgások nem adózással függnek össze. Az állami források megléte annál is inkább vitatható, mivel a PreussenElektra-üggyel szemben a kapacitásgaranciáknak nincs rögzített minimálára.

(86) Emellett a hatóságok szerint a kapacitásgaranciák átruházása nem tekinthető állami forrásról való lemondásnak. Az állam semmilyen forrásról sem mond le, mert a kapacitásgaranciák piaci értéke vagy (i) a mögöttes eszköz saját értékéből vagy pedig (ii) kibocsátáskori hiányukból származik. Ez a két elem kívül esik az állam hatáskörén, és megkülönbözteti ezt az ügyet a NOx-ügyektől és a romániai zöld tanúsítványok ügyétől, ahol a tanúsítványokat árverésen lehetett értékesíteni, illetve minimumértékük volt.

(87) Végül Románia ügyében a törvény kifejezetten arra kötelezi a szolgáltatókat, hogy a zöld tanúsítványok beszerzési árát hárítsák át a fogyasztókra. Az Európai Unió Bírósága (EUB) hasonlóan érvelt a Vent de Colère ügyben, ahol a szolgáltatók csak pénzügyi közvetítőként működnek (a villamosenergia-közszolgáltatáshoz való hozzájárulás (20), amellyel többletköltségeik ellentételezése biztosítható). A franciaországi mechanizmus ügyében ezzel szemben a szolgáltatók szabadon megválaszthatják, hogyan hárítják át a költségeket a fogyasztókra. Egyetlen mechanizmus sem biztosítja, hogy a szolgáltatókat a kapacitásgaranciák megvásárlásával kapcsolatos többletköltségekért ellentételezik.

4.1.2. Szelektív előny

4.1.2.1. Az érdekelt felek észrevételei

(88) Egy főleg Franciaországban tevékenykedő nagykereskedő vállalat az EDF-fel együtt úgy ítéli meg, hogy a mechanizmus közszolgálati kötelezettséget jelent, és a Bizottság által az új írországi kapacitásra irányuló ajánlati felhívásról szóló, N475/2003. sz. ügyben hozott határozatra hivatkozik (21).

(89) Az EDF szerint ha a tanúsítási művelet rendelkezésre állási kötelezettségnek felel meg, az a kapacitásszolgáltatók által nyújtott szolgáltatás ellentételezése és nem térítésmentesen juttatott állítólagos előny.

(90) Az EDF és egy másik vertikálisan integrált villamosenergia-vállalat úgy tekinti továbbá, hogy a kapacitásmechanizmus nem juttatja szelektív előnyhöz a kapacitásszolgáltatókat. Úgy vélik, hogy a mechanizmus különféle szereplői egyforma tényleges és jogi helyzetben vannak, és teljesen egyenlő elbánásban részesülnek: a felhasznált technológiától függetlenül ugyanolyan módon részesülnek ellentételezésben. Termékköre alapján egyetlen szolgáltató sem juthat tehát előnyhöz.

(91) Az EDF szerint téves az az állítás, hogy ez az úgynevezett előny szelektív, olyan alapon, hogy a kapacitásmechanizmus „csak a kapacitásszolgáltatóknak biztosít támogatást, a gazdaság többi ágazata számára nem”. A Bizottság ezzel nem vette figyelembe a kapacitásmechanizmus sajátosságait (market-wide [az egész piacra kiterjedő] és technology neutral [technológiasemleges]), ahogy az EUB ítélkezési gyakorlata tette, a Bíróság ugyanis egy intézkedés szelektív jellegét hasonló tényleges és jogi helyzetben lévő más vállalkozásokhoz viszonyítva értékelte.

4.1.2.2. Franciaország észrevételei

(92) Először is a hatóságok szerint a tanúsítványoknak a kapacitásmechanizmus keretében történő kiosztása valóban a villamosenergia-rendszeren belüli magas fogyasztás vagy feszültség időszakaiban való rendelkezésre állásra irányuló kötelezettségvállalás ellentételezése.

(93) Másodszor a francia hatóságok úgy értékelik, hogy a közszolgáltatási kötelezettséget megfelelően definiálták. A kereslet-visszafogások tanúsításának opcionális jellege elősegíti ezeknek a kapacitásmechanizmusban való részvételét. A termelőlétesítmények tanúsítási eljárásának kötelező mivolta nem érinti a közszolgáltatási kötelezettség konkrét jellegét: a CRE kiszabhatja a szükséges szankciókat a piac manipulálására tett kísérlet esetén, különösen akkor, ha a piaci szereplő alulbecsüli kapacitásait, hogy kapacitásgaranciái árát felfelé nyomhassa.

(94) mivel a kapacitásmechanizmus technológiasemleges, a hatóságok szerint nem biztosít szelektív előnyt egyetlen termelési vagy kereslet-visszafogási technológia számára sem.

(95) Franciaország szerint a Bizottság álláspontjából – amely láthatólag abból indul ki, hogy a kapacitásmechanizmus szelektív, amennyiben csak a kapacitásszolgáltatókra (és a gazdaság más ágazataira nem) irányul – az következik, hogy bármilyen ágazati intézkedés jellegéből adódóan szelektív.

4.1.3. A versenyre és a tagállamok közötti kereskedelemre gyakorolt hatás

4.1.3.1. Az érdekelt felek észrevételei

(96) E tekintetben egyetlen válaszadó sem tett észrevételt.

4.1.3.2. Franciaország észrevételei

(97) A francia hatóságok úgy ítélik meg, hogy a kapacitásmechanizmus nem befolyásolja a villamosenergia-piacot – sem nemzeti szinten, sem a szomszédos országokkal való interakciók során –, és az a továbbiakban is változatlanul működik. Konkrétabban úgy vélekednek, hogy a kapacitáspiac az azonnali piacokon nem módosítja a villamos energia árát.

4.2. A közös érdekű célkitűzés és a szükségesség

4.2.1. Az érdekelt felek észrevételei

(98) A válaszadók véleménye általában az, hogy a mechanizmusra szükség van, és hogy annak szerves részének kell lennie a piacszervezésnek. Mindössze három válaszadó vitatja az intézkedés szükségességét, a következő okokból: (1) az RTE által 2015 folyamán a termelési kapacitások megfelelőségéről elvégzett elemzés nem jelez szolgáltatáskiesési problémát; (2) Franciaországban jelenleg túlkapacitás van, amit alátámaszt az a tény, hogy a tanúsított kapacitás mennyisége 2017-re meghaladja a csúcsfogyasztás esetén szükséges kapacitást; valamint (3) a fogyasztás az elmúlt évek folyamán csökkent, a csúcsfogyasztás pedig stabil (az RTE korábban növekedést jelzett előre a csúcsfogyasztásban).

4.2.2. Franciaország észrevételei

4.2.2.1. Az ellátásbiztonság tekintetében

(99) A hatóság szerint az RTE legutóbbi vizsgálatai ellátásbiztonsági mutatót határoztak meg, és szolgáltatáskiesési kockázatot állapítottak meg: az RTE legutóbbi előrejelzése, amelyet a mechanizmus hatálybalépését megelőzően (2014-ben) készítettek, 2016–2017 telére legfeljebb 2 GW hiányt jelzett a referencia-forgatókönyvben. Ezt a hiányt 2017–2018 telére vonatkozóan a 2015. évi előrejelzésben – a mechanizmus bevezetéséből adódó jelzésnek köszönhetően – 200 MW-ra csökkentették. Ezeket az elemzéseket az ötoldalú energiaügyi fórum elemzései megerősítik majd.

(100) Ugyanakkor az REGRT-E által végzett megfelelőségi vizsgálat (Várható forgatókönyv és megfelelőségi előrejelzés) alapja determinisztikus módszertan volt: a hideghullámok és a termoszenzibilitás miatti csúcsfogyasztást az értékelésben nem modellezték. Az eredmények eltéréseit ezek a módszertani különbségek okozzák. A célmódszertan alkalmazása, amelyre az REGRT-E törekszik, mérsékeli majd a különféle előrejelzések közötti eltéréseket. E tekintetben az REGRT-E által 2016-ban közzétett Mid-Term Adequacy Forecast (Időközi megfelelőségi előrejelzés) (22), amely a valószínűségi módszertan alkalmazásának első változata, összeegyeztethető a PLEF és az RTE vizsgálati eredményeivel.

(101) A franciaországi kapacitásmechanizmus célja – szemben azzal, amit a Bizottság láthatóan sugall – nem egy esetleges pénzhiány megoldása, hanem a francia villamosenergia-rendszer ellátásbiztonságának garantálása volt (különösen csúcsfogyasztás idején), és azon erőforrások rendelkezésre állását jutalmazza, amelyek pusztán az energiapiacon kielégítő módon nem ellentételezhetők.

(102) Franciaország a kapacitásmechanizmus mellett több intézkedést is végrehajt: rendszerösszekötő projektek; a szabályozott tarifáknak és a nyilvános villamosenergia-átviteli és -elosztó rendszerek használati díjainak a felülvizsgálata a hiány megfelelőbb tükrözése érdekében; a kereslet-visszafogási kapacitások fejlesztése (pl. a villamosenergia-piacok szabályozási keretének olyan módon történő alakításával, hogy a kereslet-visszafogás valamennyi mechanizmusban részt vehessen, továbbá a kapacitásaggregálás műszaki és versenyjogi akadályainak felszámolása és az okos mérőórák alkalmazása útján); a megújuló energiák használata stb.

(103) Az RTE időközben közzétette a termelési kapacitás megfelelőségére vonatkozó 2016. évi értékelését. A hatóságok szerint az RTE legutóbbi előrejelzése nem változtat a francia hatóságok elemzésén. Sőt inkább alátámasztja azt, mert szintén azt igazolja, hogy Franciaország ellátásbiztonsága a jövőben egyes hőerőművektől (különösen a kombinált ciklusú gázüzemű erőművektől) és a fogyasztás visszafogásától függ, vagyis a kapacitásmechanizmus végrehajtására leginkább érzékeny ágazatoktól. 3. ábra A szolgáltatáskiesés mutatói magas hőmérsékleti és alacsony hőmérsékleti forgatókönyv esetén 2016–17 2017–18 2018–19 2019–20 2020–21 Magas hőmérsékleti forgatókönyv Várható energiszolgáltatás-kiesés 2,0 GWh 1,4 GWh 2,5 GWh 2,7 GWh 0,8 GWh Várható hiánygyakoriság 0 h 45 0 h 30 1 h 00 0 h 45 0 h 15 Kapacitási határérték vagy kapacitáshiány 4 700 MW 5 400 MW 3 600 MW 3 700 MW 6 600 MW Alacsony hőmérsékleti forgatókönyv Várható energiszolgáltatás-kiesés 8,6 GWh 13,4 GWh 26,5 GWh 26,2 GWh 7,6 GWh Várható hiánygyakoriság 2 h 30 3 h 45 6 h 45 6 h 15 2 h 15 Kapacitási határérték vagy kapacitáshiány 600 MW – 700 MW – 2 500 MW – 2 400 MW 900 MW Forrás: RTE, 2016. évi előrejelzés.

(104) Az RTE szerint a 2016. évi előrejelzésben ismertetett hőmérsékleti forgatókönyvek közül (lásd: 3. ábra) kapacitásmechanizmus hiányában az alacsony hőmérsékleti forgatókönyv tartandó meg. Az alacsony hőmérsékleti forgatókönyvben egyes eszközök bezárása is szerepel, különösen azoké, amelyek üzemeltetői a kapacitásmechanizmus végrehajtásáig egyelőre elhalasztották a bezárást. A magas hőmérsékleti forgatókönyv ezzel szemben – gazdasági megfontolásoktól függetlenül – valamennyi meglévő erőmű megtartásával számol, ami a hatóságok szerint tehát aligha valósulhat meg.

(105) Így alacsony hőmérsékleti forgatókönyv esetén az élelmiszer-biztonságot 2017–2018 telétől kezdve fenyegeti kockázat, ha átlagos telet tekintünk referenciának. Az RTE emellett, továbbra is az alacsony hőmérsékleti forgatókönyvből kiindulva, kiszámította a várható szolgáltatáskiesést az elkövetkező öt télre, szélsőséges telet és hideghullámot szimulálva. A számítási eredményeket a 4. ábra ismerteti. 4. ábra Várható szolgáltatáskiesés szélsőségesen hideg télen (órában) 2016–17 2017–18 2018–19 2019–20 2020–21 Várható szolgáltatáskiesés 5–15 8–21 16–36 14–34 5–13 Forrás: RTE.

(106) A számításból kiderül, hogy a várható szolgáltatáskiesés minden esetben meghaladja a Franciaország által elfogadott szolgáltatáskiesési kritériumot, vagyis az évente 3 óra átlagos időtartamú várható szolgáltatáskiesést. Meg kell jegyezni, hogy a franciaországi kapacitásmechanizmus pontosan szélsőséges telek esetén kíván biztosítékot nyújtani.

4.2.2.2. A Bizottságnak az eljárás megindításáról szóló határozatban megfogalmazott egyéb kifogásai

(107) A Bizottság az eljárás megindításáról szóló határozat (164) preambulumbekezdésében emlékeztetett arra, hogy a Versenyhatóság javasolta az állami villamosenergia-átviteli és -elosztó rendszerek használati díjának (TURPE) órás-szezonális alapú bevezetését, megkülönböztetést téve elsősorban a csúcsfogyasztási és az azon kívüli időszakok között, hogy szimulálható legyen az ipari fogyasztók keresletcsökkentése a csúcsfogyasztás időszakában. Franciaország megerősítette, hogy a TURPE már most is órás-szezonális alapú, és az árakat az évszak, a hét napja és/vagy a nap órája szerint differenciálják.

(108) Végül a Bizottság az eljárás megindításáról szóló határozat (153) preambulumbekezdésében úgy ítélte meg, hogy nem eléggé egyértelműek a de-rating (teljesítménycsökkentési) tényezők (az opcionális normatív tanúsítási rendszerben). Franciaország kifejtette, hogy ebben az opcionális normatív tanúsítási rendszerben a tanúsított kapacitás szintje (niveau de capacité certifié, NCC) megfelel a létesítmény által valamennyi korábbi évben a CSI2 időszakban nyújtott átlagos teljesítménynek, megszorozva azt az ágazati hozzájárulás együtthatójával (avagy a de-rating tényezővel). Ezek a hozzájárulási együtthatók (85 % a vízerőművek, 70 % a szélerőművek és 25 % a naperőművek esetében) azt a tényt tükrözik, hogy az alternatív szektorok létesítményei esetében a CSI2 időszakában való átlagos rendelkezésre állás nem tükrözi teljes mértékben e létesítményeknek a szolgáltatáskiesés kockázata csökkentéséhez való hozzájárulását, az alábbiak miatt: (i) a létesítmény rendelkezésre állása és a rendszer-túlfeszültség előfordulásai közötti összefüggés (amely ellenőrizhető kapacitás esetében nem áll fenn) és (ii) nem állandó rendelkezésre állási profil a CSI2 időszakában (az ellenőrizhető kapacitások rendelkezésre állási profilja állandó), amely azért lényeges tényező, mert a szolgáltatáskiesés valószínűségi tényezője a CSI2 időszakban nem egységes. A 2017., 2018. és 2019. szolgáltatási évekre vonatkozó ágazati hozzájárulási együtthatót az RTE előrejelzésének forgatókönyveiből kiindulva számították ki, nagy számú statisztikai sorozat alapján.

4.3. A támogatási intézkedés megfelelősége

4.3.1. Megkülönböztetés a kereslet-visszafogási kapacitások között

4.3.1.1. Az érdekelt felek észrevételei

(109) A válaszadók többsége említést tett az implicit és az explicit kereslet-visszafogások közötti állítólagos megkülönböztetésről. Többségük (5) szerint a mechanizmus inkább az explicit kereslet-visszafogásoknak kedvez, mivel az implicit kereslet-visszafogást aktiválási kötelezettség terheli, amit nagyon korlátozónak tekintenek. Két válaszadó megjegyezte, hogy az elfogadott ellátásbiztonsági kritérium szerint egy kereslet-visszafogási kapacitást tízévenként mindössze egy alkalommal kell aktiválni (mivel a mechanizmus tízévenkénti téli csúcsfogyasztásból indul ki). Úgy tekintik tehát, hogy a CSI2 óráinak száma (az explicit kereslet-visszafogás rendelkezésre állása) tízszer nagyobb kellene, hogy legyen a CSI1 óráinak számánál (az implicit kereslet-visszafogás tényleges végrehajtása). Két ellenkező álláspontot képviselő válaszadó arra mutatott rá, hogy véleményük szerint az implicit kereslet-visszafogás feltételei előnyösebbek, az explicit kereslet-visszafogások szolgáltatóinak ugyanis viselniük kell a tanúsítás költségeit. Két válaszadó szerint a francia hatóságok tisztességes egyensúlyt teremtettek a kétfajta kereslet-visszafogás szolgáltatóinak kötelezettségei között.

4.3.1.2. Franciaország észrevételei

(110) Franciaország azzal védekezett, hogy rámutatott a kétfajta kereslet-visszafogás szolgáltatóinak kötelezettségeiben mutatkozó eltérésekre. Állítása szerint pontosan azért van szükség eltérő feltételekre, hogy a mechanizmusban mindkét típusú kapacitás részt vehessen. Konkrétan, mivel az implicit kereslet-visszafogás ellentételezése megterhelőbb (aktiválás kontra rendelkezésre állás), logikus, hogy felhasználási napjainak száma (CSI1 napok) kisebb, mint az explicit kereslet-visszafogás szolgáltatójának rendelkezésre állására előírt napok száma.

(111) Egyes érdekelt feleket az aggasztott, hogy elképzelhető, hogy a CSI2 időszak időtartamát – habár meghaladja a CSI1 időtartamát – alulméretezték. Franciaország szerint a CSI1 és CSI2 időszakok időtartamának megállapítása bonyolult kérdés, és kompromisszum nélkül nem megoldható. Az RTE vizsgálatokat végzett egy kielégítő kompromisszum megtalálása érdekében, és ezek eredményeit a Kísérő jelentés a kapacitásmechanizmus szabályozására vonatkozó javaslathoz című dokumentum (2014) ismerteti.

(112) Összefoglalva: a francia hatóságok a magasabb fogyasztás időszakainak megállapítása érdekében (lásd alább: 5. ábra) és hogy ugyanakkor meg lehessen határozni a kereslet-visszafogásba bevonható fogyasztóknak a szolgáltatáskiesés kockázatának csökkentésében való részvételét, úgy döntöttek, hogy a CSI1 időszakra megtartják a 100–150 órás volumetriát. 5. ábra A szolgáltatáskiesés és a magasabb fogyasztási időszakok közötti összefüggések Forrás: RTE, Kísérő jelentés a kapacitásmechanizmus szabályozására vonatkozó javaslathoz (2014), 139. o.

(113) Franciaország szerint a CSI2 mindenképpen hosszabb kell, hogy legyen a CSI1-nél (az aktiválás ugyanis megterhelőbb a rendelkezésre állásnál), a CSI2 azonban nem lehet túl hosszú, hogy ne helyezzen bizonyos szektorokat, különösen a kereslet-visszafogást méltánytalanul hátrányos helyzetbe. Az említett RTE-vizsgálatban azt állapították meg, hogy a magasabb fogyasztás 300 órája magában foglalja a szolgáltatáskiesési órák 99 %-át, és hogy ezért a 100–300 órányi magasabb fogyasztást magában foglaló, célzott CSI2 időszak meghatározása következetes döntés volt az explicit kereslet-visszafogási kapacitások szolgáltatáskiesési kockázathoz való hozzájárulásának megfelelő megbecsülése szempontjából.

(114) A francia hatóságok e 100–300 órán belül a 250 óra mellett döntöttek. Ez lehetővé teszi (i) a szolgáltatáskiesési órák majdnem 99 %-ának fedezését (lásd az 5. ábrát), és így a szolgáltatáskiesés kockázatának fedezése a meghatározott legfeljebb 300 órához képest nem jelent problémát, (ii) az explicit fogyasztáscsökkentések rendelkezésre állásának növelését más szektorokhoz képest (23). A francia hatóságok az ellátásbiztonság változatlan szintjének biztosítása érdekében a CSI2 időszakot azért határozták meg legfeljebb 250 órában, hogy maximalizálható legyen az explicit kereslet-visszafogások hozzájárulása a szolgáltatáskiesés kockázatának változatlan mértékű fedezéséhez.

(115) A CSI2 időszaknak a CSI1 időszakhoz képest tízszeres időtartamra növelése azt jelentené, hogy a termelési és a kereslet-visszafogási eszközök rendelkezésre állása 1 000–1 500 óra lenne. A hosszú távú kereslet-visszafogási kapacitások rendelkezésre állásával kapcsolatos kötelezettségek miatt a rendelkezésre állási kötelezettség növelése azzal járna, hogy az említett kapacitásoknak csökkenteniük kellene a kapacitásmechanizmus tekintetében meglévő hasznosítási potenciáljukat. 100 MW ipari kereslet-visszafogás, amely több mint száz órán át képes, azonban több mint ezer órán át nem képes rendelkezésre állni, ez esetben 20 MW hőtermelésnek feleltethető meg, bár a vizsgálatok szerint ennek a szolgáltatáskiesés kockázata csökkentéséhez való hozzájárulása 90 MW hőtermelésnek felel meg. A francia hatóságok ebből adódóan, továbbá a kapacitásszolgáltatók és a termelők közötti tisztességes verseny biztosítása érdekében úgy döntöttek, hogy a CSI2 időszak időtartama ne legyen tízszer hosszabb a CSI1 időszaknál, és hogy a CSI2 időszak célzott legyen.

(116) A francia hatóságok emellett emlékeztetnek arra, hogy a kapacitásmechanizmus szerint a kapacitások rendelkezésre állását ellenőrizni kell (spontán aktiválás hiányában), ami lehetővé teszi annak biztosítását, hogy a rendelkezésre állási kötelezettség és az aktiválási kötelezettség között ne álljon fenn „talált pénz” hatás.

(117) A francia hatóságok ugyanakkor nem zárkóznak el a szabályokban jelenleg meghatározottaktól eltérő értékek megállapításától, ám véleményük szerint a jelenlegi keret tisztességes egyensúlyt biztosít a kereslet-visszafogások független szolgáltatói és a szolgáltatók között. Úgy vélekednek tehát, hogy a CSI1/CSI2 arányt az első szolgáltatási években változatlanul kell hagyni. Ennek értékét felül lehet vizsgálni, amennyiben a küldött jelzések nem elég megbízhatóak, és ez az értékelés szerepelhet a kapacitáspiac működésének értékelésében.

4.3.2. A külföldi kapacitások kizárása

4.3.2.1. Az érdekelt felek észrevételei

(118) Az eljárás megindításáról szóló határozatra reagáló észrevételekben a piaci szereplők körében széles körű konszenzus mutatkozik azt illetően, hogy a franciaországi mechanizmust fokozatosan meg kell nyitni (a mechanizmus 2017 januárjában történő bevezetésének veszélyeztetése nélkül) a külföldi kapacitások előtt.

4.3.2.2. Franciaország észrevételei és az általa javasolt megoldások

(119) Franciaország válaszában kifejezetten arra tett javaslatot, hogy a külföldi kapacitásokat hibrid modell szerint venné figyelembe, amely a külföldi rendszerösszekötőket, továbbá a külföldi termelési és kereslet-visszafogási kapacitásokat egyaránt ellentételezné. E javaslat szerint a külföldi rendszerösszekötők vagy külföldi kapacitások a hiánytól függően részesülhetnek a legmagasabb ellentételezésben.

(120) A külföldi termelési és kereslet-visszafogási kapacitásoknak a javaslat szerint rendszer-összekötési jegyeket kell kapniuk a tanúsításhoz, és ezután kapacitásgaranciáikat fel kell ajánlaniuk a franciaországi kapacitáspiacon.

(121) A jegyeket államhatáronként adják ki, a külföldi tagállamoknak a franciaországi ellátásbiztonsághoz való hozzájárulása alapján. Ezeket a jegyeket ezután minden egyes határ esetében árverésre bocsátják. A Franciaországgal egy rendszerösszekötővel összekapcsolt külföldi ország valamennyi termelési és kereslet-visszafogási kapacitása részt vehet a rendszer-összekötési jegyek árverésén az említett rendszerösszekötőnek megfelelően. Az árverésre a -1 szolgáltatási évben (a továbbiakban: SZÉ-1) kerül sor. A rendszer nem zárja ki a franciaországi mechanizmus keretében szerződött kapacitásokat az Európai Unió más kapacitásmechanizmusaiban való egyidejű részvételből. Ezzel összefüggésben szükség lehet tehát az érintett államokkal partnerségben a nyújtott szolgáltatás ellenőrzési és értékelési rendszerének meghatározására.

(122) A külföldi termelési vagy kereslet-visszafogási kapacitások a rendszer-összekötési jegyek birtokában tanúsítványt és kapacitásgaranciákat kaphatnak. E kapacitásgaranciákat ezt követően értékesíthetik a franciaországi kapacitáspiacon.

(123) A francia hatóságok egyoldalúan vállalják a fent említett „pragmatikus hibrid” megoldás végrehajtását, vagyis azt, hogy a szabályozási keretben szerepeltetik a szomszédos tagállamokban található létesítmények franciaországi kapacitásmechanizmusban való nyílt részvételének lehetőségét, a rendszerösszekötők elegendő tranzitkapacitásának megléte esetén. Ez a szabályozási keret ugyanakkor előírja az érintett tagállamok átvitelirendszer-üzemeltetőinek (24) beleegyezését, a mechanizmus végrehajtásához szükséges tanúsítási eljárás és ellenőrzések végrehajtását lehetővé tévő együttműködési jegyzőkönyv formájában.

(124) Amennyiben az érintett tagállamok egyes átvitelirendszer-üzemeltetői nem írják alá a jegyzőkönyvet, a francia hatóságok védintézkedési eljárást indítanak, amely lehetővé teszi a külföldi kapacitások kapacitásmechanizmusban való nyílt részvételét, és ezzel a hallgatólagos részvételre alapuló modellből való végleges kilépést. Ez a védintézkedési eljárás a rendszerösszekötőkben való nyílt részvételből áll (amelyet más tagállamok együttműködése nélkül is végre lehet hajtani, és amely lehetővé teszi a rendszerösszekötő kapacitások által a franciaországi ellátásbiztonság szempontjából hordozott érték tükrözését).

(125) A fentiek végrehajtásához a 2012. évi rendelet módosítására van szükség, amelyhez az Államtanácsnak ki kell kérnie a Legfelsőbb Energetikai Tanács, a Nemzeti Szabványértékelési Tanács, az Energetikai Szabályozási Bizottság és a Versenyhatóság véleményét. A francia hatóságok szerint a rendeletet csak 2017 végét követően lehet elfogadni, majd ezt követően módosítani kell a rendelet végrehajtási szabályait. A francia hatóságok szerint ez a szakasz kb. 6 hónapot vesz igénybe. A francia hatóságok által ismertetett menetrend tehát a szabályozási keret 2018-ban történő módosulására alapul, amely a 2019. szolgáltatási évben lép ténylegesen hatályba.

4.3.3. Az új beruházásokhoz szükséges jelzések hiánya

4.3.3.1. Az érdekelt felek észrevételei

(126) A Bizottság ebben a témában számos választ kapott, amelyek meglehetősen eltérő álláspontokat tükröztek.

(127) A válaszadók többsége (7) egyetértett azzal, hogy a mechanizmus eredeti formájában nem ösztönzi az erőművekbe való új beruházásokat. Ezt a leggyakrabban elsősorban azzal indokolták, hogy a szolgáltatási évtől kezdődően nincs kellően reprezentatív árjelzés, a kapacitásárat ugyanis 40 000 EUR/MW-ban maximálták (az eltérések elszámolására vonatkozó mechanizmusra alkalmazandó határértékből adódóan), továbbá nincsenek hosszú távú szerződések.

(128) A válaszadók többsége továbbá azt is megerősítette, hogy a mechanizmus túl bonyolult, illetve hogy a szolgáltatók – és különösen az új belépők – számára nehéz a jövőbeli portfóliót megbecsülni. Egy válaszadó arra mutatott rá, hogy egy centralizált kapacitásmechanizmussal ezek a problémák elkerülhetők.

(129) Két (inkumbens) termelő nem osztja ezt a nézetet, és véleményük szerint a mechanizmussal új beruházásokat lehet bevonzani, különösen a szolgáltatási évet megelőző négyéves időszaknak, a határidős termékek kialakítására a piac számára nyújtott lehetőségnek, továbbá a véleményük szerint megbízható árjelzésnek köszönhetően. Úgy ítéli meg továbbá, hogy a mechanizmus megfelelő biztosítékot nyújt a kapacitáskövetelmények átláthatóságát illetően, különösen mivel az RTE rendszeresen közzéteszi az egyes szolgáltatási években szükséges kapacitásgaranciák általános szintjére vonatkozó előrejelzéseit.

(130) Két további válaszadó (alternatív termelő) megjegyezte, hogy a mechanizmus fő célja inkább a meglévő kapacitásszolgáltatás megőrzése, mintsem az új beruházások ösztönzése.

4.3.3.2. Franciaország észrevételei és az általa javasolt megoldások

A hosszú távú szerződések hiánya

(131) A francia hatóságok a harmadik felektől kapott visszajelzések alapján többéves szerződéskötési rendszert hajtottak végre az új kapacitásokba történő beruházások ösztönzése érdekében. A rendszerben valamennyi új kapacitás (25) részt vehet, ha az eddigiekben nem vonatkozott rájuk támogatási mechanizmus.

(132) Az új projektek végrehajtásához szükséges idő biztosítása érdekében a kapacitásgaranciák első árverésére az EPEX platformján az SZÉ-4-ben kerül sor. A potenciális új kapacitások ajánlataikat az SZÉ-4 utolsó negyedévében nyújtják be az RTE-nek. Az ajánlatoknak elsősorban árat és mennyiséget kell tartalmaznia.

(133) Az ár versenyképességét ezután összevetik a „kiindulási referenciaárral”, amely alatti ajánlatokat nem vesznek figyelembe. A kiindulási referenciaár a kapacitás súlyozott ára (26), amely az SZÉ szolgáltatási évre az SZÉ-4-ben szervezett árverés, továbbá az ugyanabban az évben az SZÉ-2 és SZÉ-1 évekre szervezett árverések alapján alakul ki, a 6. ábra szerint. 6. ábra A kiindulási referenciaár összetételére vonatkozó javaslat Forrás: A francia hatóságok 2016. szeptember 9-i levele.

(134) A piaci szereplők előzetesen tehát nem ismerik a kiindulási referenciaárat, és ezt az árat a piac alakulása alapján lehet meghatározni.

(135) A szerződéskötési mennyiséget a francia hatóságok – keresleti görbe alkalmazásával – azokra az ajánlatokra korlátozzák, amelyek hosszú távon valóban versenyképesek. Az RTE minden évben kidolgozza a keresleti görbét, a CRE jóváhagyásával, a görbe pedig az új kapacitás által a közösség szempontjából hordozott értéket tükrözi. Ezzel biztosítható, hogy a többéves szerződéskötési mechanizmus kedvező hatást fejtsen ki a fogyasztók szempontjából.

(136) A kiválasztott kapacitások esetében 7 évre különbözeti szerződést kötnek, amely a díjazás kiegészítéséről (feed-in premium, betáplálási felár) szól, vagyis az ajánlati ár és a piaci referenciaár közötti különbözet alapján vagy visszatérítik a különbözetet (amennyiben a piaci referenciaár magasabb az ajánlati árnál) vagy azt be kell fizetni (amennyiben a piaci referenciaár alacsonyabb az ajánlati árnál). Ugyanakkor annak érdekében, hogy a piaci szereplőket jövedelmük maximalizálására ösztönözzék, a garanciáknak az ajánlati árnál magasabb áron történő értékesítéséből származó jövedelem után a beruházó nem téríti vissza a különbözetet (értékesítési ár – ajánlati ár).

(137) A francia hatóságok olyan környezeti kritériumok bevezetését is tervezik, amelyek az alacsony szén-dioxid-kibocsátású termelőket részesítik előnyben, a következő formában: (i) azonos műszaki és gazdasági jellemzők esetén a környezeti szempontok elsőbbsége, illetve (ii) határérték meghatározása az új kapacitásokra vonatkozó egyedi rendszerrel érintett eszköz kibocsátásaira. A környezeti kritériumokat, úgymint az üvegházhatású gázok kibocsátási szintjét a szabályokban határozzák meg, és adott esetben a környezeti szempontból legjobb ajánlatot lehet kiválasztani. Emellett a meglévő létesítményekre továbbra is a hatályos európai és francia környezeti szabályozás vonatkozik, és ez adott esetben beruházásokat is szükségessé tesz a létesítmények megfelelősége érdekében.

(138) A francia hatóságok 2019-ben kívánják végrehajtani a kapacitások kiválasztási rendszerét, és a kiválasztott kapacitások első alkalommal a 2023-as szolgáltatási évben vesznek részt ténylegesen a mechanizmusban. 2019-ig ugyanakkor átmeneti rendszert alkalmaznak, amelyben a 2020 és 2023 közötti időszakra többéves szerződések vonatkoznának. Ez például azt jelenti, hogy 2019-ben a 2023. szolgáltatási évre vonatkozó „tartós” rendszert, illetve a 2020., 2021. és 2022. szolgáltatási évekre vonatkozó átmeneti rendszert is bevezetik.

A szolgáltatók ügyfélportfóliójuk alakulásának hosszú távú előrejelzésével kapcsolatos problémái

(139) A francia hatóságok szerint az RTE rendszeres előjelezései kellő támogatást nyújtanak a szolgáltatók számára ahhoz, hogy a kapacitáskötelezettségük végleges szintjét jobban előre jelezhessék. A hatóságok szerint továbbá a szolgáltatók – legalábbis a mechanizmus első éveiben – kapacitásaikat a szolgáltatási év végéig ingyenesen kiegyenlíthetik.

(140) A fentiek ellenére és az említett biztosítékok mellett a francia hatóságok javasolják a kapacitásmechanizmus szabályozásában az alternatív szolgáltatók kapacitáskötelezettségének kiszámításához nyújtott támogatásra vonatkozó rendelkezések szerepeltetését. A jelenlegi szabályok szerint az RTE minden egyes szolgáltatót a szolgáltatási évet követően egy évvel értesít a becsült kötelezettség szintjéről, a szolgáltatási évet követően két évvel pedig a konkrét kötelezettség szintjéről. Az RTE támogató eszközöket is létrehozott, amelyekkel a piaci szereplőket a határidő lejártát megelőzően értesítheti a kötelezettségük szintjéről. Franciaország javasolja, hogy az RTE számára legyen hivatalosan is kötelező a szolgáltatók kötelezettségük kiszámítása során való támogatása, és konkrétan bocsásson rendelkezésre olyan eszközöket, amelyek segítségével az alternatív szolgáltatók jobban előre jelezhetik kapacitáskötelezettségüket, továbbá gondoskodjon olyan rendszeres hivatali konzultációkról, amelyek során a szolgáltatók az említett eszközök alkalmazásával előre jelezhetik kötelezettségüket. A szolgáltatók saját kérésükre az említett eszközöket a szabályzatban előírt hivatali konzultációkon kívül is használhatják.

Az esetlegesen hiányzó ösztönzők ahhoz, hogy a piaci szereplők a szolgáltatási évet megelőzően egyensúlyban legyenek

(141) A francia hatóságok módosítani kívánják a kiegyenlítési módszereket is, hogy a kapacitásszolgáltatókat a lehető legpontosabb tanúsításra ösztönözzék. A piaci szereplőkre alkalmazott kiegyenlítési költségeket konkrétan az egyes szereplők kiegyenlítési mennyisége alapján számítják ki: (1) ha a kiegyenlítés összege kisebb, mint 1 GW (az abszolút értékek összege), a kiegyenlítés a szolgáltatási évet megelőzően ingyenes; (2) ha a kiegyenlítés összege nagyobb, mint 1 GW (az abszolút értékek összege), a kiegyenlítésért a szolgáltatási évet megelőzően fizetni kell;

(142) A kiegyenlítési költségek fokozatosságát esettől függően az alábbi 7. ábra szemlélteti (szolgáltatási év: 2020), a szolgáltatási évhez közeledve növekvő egységárral. 7. ábra A 2020. évre javasolt új kiegyenlítési keret ismertetése, k = 0,2 Forrás: A francia hatóságok 2016. szeptember 9-i levele.

(143) A kapacitásszolgáltatóknak mostantól a jelentős eseményekre (tehát amelyek a rendelkezésre állásra vonatkozó előrejelzéseikhez képest az eszközeik kiesését eredményezik, vagyis őrzés alá helyezés, végleges bezárás, a rendelkezésre állás tartós csökkenését eredményező kár stb.) vonatkozó szabályokban meghatározott rövid határidőn belül kell elvégezniük a kiegyenlítést (27).

(144) A francia hatóságok emellett az eltérések elszámolási mechanizmusának módosítására is javaslatot tesznek, annak érdekében, hogy eltántorítsák a piaci szereplőket attól, hogy bármikor is pozitív vagy negatív eltérést mutassanak ki. Elsősorban megkétszerezik az egyensúlyhiányra alkalmazandó „k” ösztönzési együtthatót (ezt a 2015. január 22-i rendeletben 0,1-ként határozták meg, mostantól azonban 0,2-re emelkedik), és ezenfelül tovább növelik azt a maximum 1 GW határértéket átlépő negatív egyensúlyhiány tekintetében, és kevésbé lesz jövedelmező a szintén maximum 1 GW határértéket meghaladó pozitív egyensúlyhiányok esetén (a határértékek pontos szintjét a hatóságok határozzák majd meg a piaci megtérülés alapján, de az semmi esetre sem haladhatja meg az 1 GW-t). E módosításokat a 8. ábra szemlélteti. 8. ábra Az eltérések elszámolására irányuló javaslat bemutatása 1 GW határérték és k = 0,2 mellett Forrás: A francia hatóságok 2016. szeptember 9-i levele.

Az eltérések elszámolásának ára nem tükrözi az új belépés költségét (CONE)

(145) Kiegészítésképpen a francia hatóságok vállalták, hogy fokozatosan emelik a hatósági árakat (amelyek az eltérések árainak felső határát, és ennélfogva közvetetten a kapacitásgarancia árának felső határát jelentik), a következő ütemezés szerint: (1) 2017-ben 20 000 EUR/MW hatósági ár, hogy a piaci szereplők megtanulhassák kezelni a piac működését korlátozott kockázat mellett, a rendszer késedelmes tényleges végrehajtása miatt; (2) 2018-ban és 2019-ben 40 000 EUR/MW hatósági ár; (3) 2020-tól 60 000 EUR/MW hatósági ár, hogy a kapacitásmechanizmus adott esetben az új kapacitásszükségleteknek megfelelő árjelzéseket küldjön olyan piacon, amelynek akkorra már kellő érettséget kell elérnie.

(146) Ezenfelül a francia hatóságok a 2021. és azt követő szolgáltatási évekre vállalják, hogy évente aktualizálják a hatósági árakat, hogy azokat a CONE-nak megfelelő értékhez, közelebbről a kombinált vagy nyílt ciklusú gázüzemű erőművek költségeihez igazítsák, a villamosenergia-átviteli rendszer üzemeltetője által készített és a szabályozó hatóság által jóváhagyott számítások szerint. Erre az aktualizálásra nem feltétlenül a kapacitásmechanizmus szabályainak teljes felülvizsgálata útján kerül sor.

(147) Ez az ütemezés lehetővé teszi (i) a hatósági ár esetleges emelésének egyeztetését az új kapacitásokra vonatkozó többéves szerződések rendszerének hatálybalépésével, valamint (ii) a piaci szereplők egyidejű kikérdezését a hatósági ár emeléséről és az új kapacitásokra vonatkozó többéves szerződések rendszerének hatálybalépéséről (28).

(148) Az előzőek és az eljárás megindításáról szóló határozat kiegészítéseképpen a Bizottság a francia hatóságokkal folytatott megbeszélések során jelezte aggodalmát, hogy az ARENH és a villamos energia piaci ára közötti különbözet (spread) így a kapacitásárak hallgatólagos felső határát képezheti, mivel az ARENH termék magában foglalja a kapacitásgaranciákat is.

(149) A francia hatóságok azt válaszolták, hogy: (1) az ARENH termékhez kötődő kapacitásgaranciák mennyisége kellően csekély a teljes kapacitáspiachoz viszonyítva és ennélfogva nem képes más kapacitásgaranciák árait befolyásolni; valamint (2) a tényleges különbözet többé-kevésbé 10 EUR/MWh, ami 87 600 EUR/MW kapacitásárnak felel meg. Mivel a kapacitás hatósági árát évi 20 000 EUR/MW-ban, 40 000 EUR/MW-ban és 60 000 EUR/MW-ban rögzítik 2017, 2018–2019 és 2020 vonatkozásában, az ARENH jelenleg nem versengő termék (29).

(150) Mindazonáltal a francia hatóságok kötelezettséget vállaltak, hogy a piac működésének jövőbeli értékelésében megvizsgálják az ARENH termék kapacitási része „financializálásának” (30) lehetőségét, így elkerülve, hogy e termék megzavarja a kapacitáspiac árainak szabad alakulását.

4.3.4. A Bizottság egyéb kifogásai

(151) Az eljárás megindításáról szóló határozat (182) preambulumbekezdésében a Bizottság rámutatott arra, hogy Franciaországnak tisztáznia kellene, hogy miért nem fogadtak el a Versenyhatóság 2012. április 12-i 12-A-09. véleményében megfogalmazott, a mechanizmus javítására irányuló egyes javaslatokat.

(152) A francia hatóságok kifejtették, hogy figyelembe véve a javasolt módosításokat (azaz a termelők kötelezését arra, hogy nyilatkozzanak termelőlétesítményeik előrelátható rendelkezésre állásáról az e létesítmények múltbeli rendelkezésre állása alapján, továbbá a külföldi kapacitások kifejezett részvételét szolgáló mechanizmus végrehajtását), csak két olyan javaslata van a Versenyhatóságnak, amelyet nem fogadtak el: (1) annak előírása, hogy ne ítéljenek oda tanúsítványokat azoknak a létesítményeknek, amelyeknek felvásárlási kötelezettségük van (megújulóenergia-termelő létesítmények), amennyiben az e létesítmények által termelt villamos energia átvételi ára már fedezi e létesítmények teljes költségét; valamint (2) nem finanszíroztatják az alternatív szolgáltatókkal az átmeneti pályázati felhívást.

(153) Ami az első el nem fogadott javaslatot illeti, a hatóságok kifejtették, hogy azért tartották fenn a felvásárlási kötelezettséggel rendelkező létesítmények tanúsítását, hogy tiszteletben tartsák a kapacitásmechanizmus egész piacra kiterjedő (market-wide) jellegét. Ezzel szemben, annak érdekében, hogy elkerüljék a felvásárlási kötelezettséggel rendelkező létesítményeknek nyújtott ellentételezés esetleges halmozódását, az a döntés született, hogy a kötelezett vásárlók felelősek e létesítmények tanúsításáért és kapják meg az ehhez társuló kapacitásgaranciákat, a kapacitás értékesítéséből származó bevételeket pedig levonják a kötelezett vásárlók kompenzációjából.

(154) Ami a második el nem fogadott javaslatot illeti, a hatóságok kifejtették, hogy úgy döntöttek, nem hajtják végre az átmeneti pályázati felhívást; az alternatív szolgáltatóknak így nem kell semmilyen költséget viselniük. Mindazonáltal viselik e rendszer költségeit a jövőben, mivel a jelenlegi biztosítási rendszert hatályon kívül helyezik, és azt a rendelet naprakésszé tétele után a többéves szerződések rendszere váltja fel.

4.4. Arányosság

4.4.1. A fogyasztás túlbecslése

4.4.1.1. Az érdekelt felek észrevételei

(155) A harmadik felek e ponttal kapcsolatos észrevételei a fenti 4.3.3.1. pontban szerepelnek.

Franciaország észrevételei

(156) Franciaország e ponttal kapcsolatos megjegyzéseit a fenti (139) preambulumbekezdés ismerteti.

(157) A fenti észrevételek ellenére a hatóságok javaslata szerint kötelezik az RTE-t az alternatív szolgáltatók támogatására a kapacitáskötelezettségük kiszámításában, a (140) preambulumbekezdésben kifejtettek szerint.

4.4.2. A kapacitás árának rögzítésével kapcsolatos átláthatóság hiánya

4.4.2.1. Az érdekelt felek észrevételei

(158) A válaszadók nagy többsége (13) helyteleníti a tőzsdén kívüli, és közelebbről a csoporton belüli ügyletek láthatóságának hiányát, míg többen közülük úgy vélik, hogy az ügyletek többségét e formában kellene kötni. A válaszadók egyike ismételten hangsúlyozta, hogy a centralizált kapacitásmechanizmus segítségével elkerülhetők lennének az ilyen problémák.

(159) Az inkumbens szolgáltató úgy látja, hogy a mechanizmus a jelenlegi formájában kellő garanciákat kínál a kereskedés (a csoporton belül kereskedést is ideértve) átláthatóságának biztosítására; ennek eszközei közelebbről: (1) a kapacitásgaranciák nyilvántartásában külön számlákat kell vezetni (egyet a kapacitásszolgáltatók és egyet a villamosenergia-szolgáltatók tekintetében); valamint (2) átláthatósági kötelezettség a CRE felé, és a belső tranzakciók CRE általi felügyelete.

4.4.2.2. Franciaország észrevételei

(160) A francia hatóságok megemlítik az inkumbens szolgáltató által kifejtett garanciákat (amelyeket a (160) preambulumbekezdés ismertet). Szintén pontosítják, hogy figyelembe véve azt, hogy a szolgáltatóknak alkalmazkodniuk kell az ügyfélkörük alakulásához, helyénvalónak tűnik a piaci szereplők közötti tőzsdén kívüli kereskedés lehetőségének fenntartása az időszakos árverések kiegészítéseként. A folyamatos kereskedés mechanizmusa garantálná ezt a rugalmasságot, valamint a tranzakciók és az árak láthatóságát, és lehetővé tenné az aszimmetrikus információk mérséklését a piaci szereplők között. Mindazonáltal egy ilyen mechanizmusban való részvétel túlságosan költséges lenne, különösen a viszonylag szerényebb szolgáltatók számára. A francia hatóságok azt javasolják tehát, hogy maradjanak meg a tőzsdén kívüli ügyletek a szabályozott piac mellett, de az egyes ügyletek árait nyilvánosságra hozzák.

(161) Egyúttal kiegészítő garanciák előírását is javasolják a kapacitáskereskedelem átláthatóságának és reprezentativitásának növelése érdekében.

(162) A mechanizmus már rendelkezik arról, hogy az árverési árak az EPEX SPOT által bevezetett platformon nyilvánosak lesznek. Annak érdekében, hogy a tőzsdén kívüli ügyletek kereskedési helyszíneire jellemzővel egyenértékű átláthatóságot biztosítsanak, a francia hatóságok azt javasolják, hogy adjanak minden szereplő számára hozzáférést az (anonimizált) tőzsdén kívüli ügyletek nyilvántartásához, így garantálva a volumenek és az árak láthatóságát, és megőrizve egyúttal a szereplők anonimitását. Az érdekelt felek tehát figyelembe vehetik ezeket az információkat a szabályozott árverések során alkalmazott adás-vételi stratégiájukban.

(163) Emellett az árverések számát növelik. A francia hatóságok kötelezettséget vállaltak arra, hogy fokozzák a szabályozott árverések likviditását azzal, hogy az első szolgáltatási évet (SZÉ) megelőző 4 év folyamán 15-ben határozzák meg az árverések számát, így 1 árverésre kerülne sor az SZÉ-4. évben, 4-re az SZÉ-3. évben, további 4-re az SZÉ-2. évben és végül 6-ra az SZÉ-1. évben (a mechanizmus eredeti verziójában a francia hatóságok mindössze 10 árverést írtak elő, amelyet a szolgáltatás évét megelőző 3 évre ütemeztek be).

(164) Ezenfelül a francia hatóságok vállalták, hogy szabályozási keretek között egyes kapacitásszolgáltatókat arra köteleznek, hogy tanúsítványaikat a következő séma szerint kínálják fel a piacon: (1) SZÉ-4: a tanúsított kapacitás szintjének 25 %-a; (2) SZÉ-3: a tanúsított kapacitás szintjének 25 %-a és a kapacitások nem értékesített tanúsítványai mennyiségének 25 %-a közötti maximum; (3) SZÉ-2: a tanúsított kapacitás szintjének 25 %-a és a kapacitások nem értékesített tanúsítványai mennyiségének 50 %-a közötti maximum; (4) SZÉ-1: a tanúsított kapacitás szintjének 25 %-a és a kapacitások nem értékesített tanúsítványai mennyiségének 100 %-a közötti maximum;

(165) Ez a kötelezettség a 3 GW határértéket meghaladó kapacitásmennyiséggel rendelkező, tanúsítási területért felelős személyeket terheli.

4.4.3. Egyes kapacitásszolgáltatók kizárása a kapacitásmechanizmusból

(166) A kereslet-visszafogási kapacitás különböző típusaival szembeni lehetséges megkülönböztetést érintő, harmadik felek által tett észrevételek és a francia hatóságok megjegyzései a 4.3.1. pontban szerepelnek.

(167) Az érdekeltek észrevételeit és a francia hatóságok azzal kapcsolatos javaslatát, hogy miként orvosolják a külföldi kapacitások és az új beruházások kizárását, a 4.3.3. pont tartalmazza

4.4.4. Az EDF piaci ereje

4.4.4.1. A kapacitások visszatartásának kockázata

Az érdekelt felek észrevételei

(168) Az eljárás megindításáról szóló határozatra reagáló felek háromnegyede kifejezetten hivatkozott a francia mechanizmusban rejlő, a kapacitások visszatartásával kapcsolatos kockázatra.

(169) A francia ipari fogyasztók egy egyesülete attól tart, hogy az EDF-nek érdekében áll a piaci referenciaár felfelé irányuló befolyásolása és a kapacitásfelesleg szolgáltatási évet követő értékesítése, mivel: (1) ebben az esetben az EDF által az eltérések elszámolása során fizetendő bírságot nagymértékben kompenzálja a viszonylag magas piaci referenciaárból származó bevétel; valamint (2) a piaci referenciaárat alkalmazzák a kapacitás költségének kiszámlázásához a fogyasztók túlnyomó többségénél, és azt ennélfogva áthárítják ezekre.

(170) Egy alternatív szolgáltató megjegyezte, hogy azon kívül, hogy a szabályozott árverések valószínűleg nem lesznek túl reprezentatívak a mechanizmus keretében folytatott kereskedés szempontjából (a szolgáltatók kísértést érezhetnek arra, hogy kétoldalú ügyleteket válasszanak, elkerülve az előzetes készpénzes kifizetéseket), az, hogy a piaci referenciaár nem veszi figyelembe a szolgáltatási év során és azt követően realizált ügyleteket, tovább gyengítheti az eltérések elszámolási mechanizmusának elrettentő hatását, és így a kapacitások jogosultjait visszatartási stratégiákra ösztönözheti.

(171) Annak érdekében, hogy jobban ösztönözzék a kapacitásszolgáltatókat a kapacitás-visszatartás mellőzésére, ez az alternatív szolgáltató három korrekciós intézkedést javasolt: (1) a piaci referenciaár alapjának felülvizsgálata; (2) az eltérések elszámolási mechanizmusa elrettentő jellegének megerősítése; valamint (3) a biztosítási rendszer („fall back tender”) eltörlése, mivel ez utóbbi a piaci szereplőket visszatartási stratégia alkalmazására késztetheti.

(172) Az alternatív szolgáltatók és termelők egyesülete, az AFIEG kritikával illeti, hogy a kapacitáskiegyenlítés ingyenes a szolgáltatási évet megelőzően, mivel ez a véleménye szerint lehetővé teszi, hogy manipulálják a nukleáris flotta rendelkezésre állását és így mesterséges hiányokat vagy többleteket idézzenek elő.

Franciaország észrevételei

(173) Figyelemmel a piaci szereplőknek az eljárás megindításáról szóló határozatra adott reakciójára, a francia hatóságok kifejezték azon szándékukat, hogy módosítják a rendszert annak érdekében, hogy minimalizálják a piaci hatalommal való visszaélés kockázatát.

(174) Elsősorban azt vállalják, hogy arra kötelezik a kapacitásszolgáltatókat, hogy rendelkezésre álló kapacitásuk egészét pontosan és előzetesen tanúsíttassák, továbbá a történeti referenciaértékekhez közeli rögzített sávra korlátozták tanúsítási lehetőségeiket (lásd: 9. ábra). Az e sávhoz viszonyított minden eltérést indokolni kell az RTE-nél és a szabályozó hatóságnál. 9. ábra A tanúsítási sáv bemutatása Forrás: A francia hatóságok 2016. szeptember 9-i levele.

(175) A francia hatóságok módosítani kívánják a kiegyenlítési módszereket is, hogy a kapacitásszolgáltatókat a lehető legpontosabb tanúsításra ösztönözzék. Javaslatuk szerint minden jelentős halmozott kiegyenlítés (amely meghaladja a maximum 1 GW határértéket: ennek pontos értékét a hatóságok határozzák meg a piaci megtérülés alapján, de az semmiképpen sem haladja meg az 1 GW-t), amelyre a szolgáltatás éve előtt kerül sor, szankciót von maga után. A szankció, amelynek célja, hogy eltántorítsa a kapacitásszolgáltatókat a kapacitások alul- vagy túltanúsításától, fokozatosan emelkedik az eltérések elszámolásáig. A kapacitásszolgáltatóknak így kiegyenlítést kell végezniük, mihelyt tudomást szereznek az eszközök rendelkezésre állási előrejelzéseikhez viszonyított kiesésével járó eseményről (tartalékba helyezés, végleges lezárás, kényszerkiesés, amely hosszú távon csökkenti a rendelkezésre állást stb.).

(176) A hatóságok emellett az eltérések elszámolási mechanizmusának módosítására is javaslatot tesznek, annak érdekében, hogy eltántorítsák a piaci szereplőket attól, hogy bármikor is pozitív vagy negatív eltérést mutassanak ki. Közelebbről: megkétszerezik az egyensúlyhiányra alkalmazandó „k” ösztönzési együtthatót, és ezenfelül tovább növelik azt a maximum 1 GW határértéket átlépő negatív egyensúlyhiány tekintetében, és az kevésbé lesz jövedelmező a szintén maximum 1 GW határértéket meghaladó pozitív egyensúlyhiányok esetén (a határértékek pontos szintjét a hatóságok határozzák majd meg a piaci megtérülés alapján, de az semmi esetre sem haladhatja meg az 1 GW-t).

(177) Egy alternatív szolgáltató azon kifogására válaszul, amely szerint a biztosítási rendszer arra ösztönözheti a piaci szereplőket, hogy visszatartási stratégiát alkalmazzanak, a francia hatóságok megerősítették, hogy ezt a biztosítási rendszert hatályon kívül helyezik, és annak a többéves szerződések rendszere lép a helyébe (amelyet e határozat (131)–(138) preambulumbekezdése mutat be).

(178) Végül, e határozat (146)–(147) preambulumbekezdésében kifejtettek szerint a francia hatóságok meg kívánják emelni az áreltérések kompenzációjának maximális összegét az ellátásbiztonság súlyos fenyegetettsége esetén (azaz 2 GW-t meghaladó globális egyensúlyhiány alkalmával). Azt javasolják, hogy ez a felső határ (azaz a hatósági ár) fokozatosan növekedjen a 2017-es 20 000 EUR/MW-ról 2018-ban és 2019-ben 40 000 EUR/MW-ra és végül 2020-ban 60 000 EUR/MW-ra. A francia hatóságok a 2021. szolgáltatási évtől évente aktualizálják a hatósági árakat, hogy azokat az új belépő költségeinek (CONE) megfelelő értékhez, közelebbről a kombinált vagy nyílt ciklusú gázüzemű erőművek költségeihez igazítsák, a villamosenergia-átviteli rendszer üzemeltetője által készített és a szabályozó hatóság által jóváhagyott számítások szerint.

4.4.5. A garanciák visszatartásának kockázata

4.4.5.1. Az érdekelt felek észrevételei

(179) Négy válaszadó tartott kifejezetten a kapacitásgaranciák visszatartásának kockázatától, vagy legalábbis a garanciapiacon jelentkező likviditási hiánytól.

(180) Az alternatív szolgáltatók és termelők egyesülete, az AFIEG megjegyezte, hogy a szolgáltatási évet követően (de az eltérések elszámolását megelőzően) túlzott mértékű garanciával rendelkező piaci szereplők kötelezése arra, hogy e felesleget árverésen értékesítsék, nem elegendő annak megelőzésére, hogy a garanciákat a szolgáltatási év előtt (a piaci referenciaár meghatározásához figyelembe vett időszakban) visszatartsák.

(181) A szolgáltatási évet megelőzően egyensúly elérését célzó ösztönzők megemelésére irányuló javaslatokon felül (a piaci referenciaár alapjának felülvizsgálata és az eltérések elszámolási mechanizmusa elrettentő hatásának növelése) a válaszadók két intézkedést ajánlanak a kapacitásgaranciákhoz való hozzáférés javítása érdekében: (1) az EDF kötelezése arra, hogy valamilyen módon újraértékesítse garanciáit (például „garanciaátruházási program” keretében, amelynek eredményeként az „árjegyző” szerepébe kerül); vagy (2) az ARENH termék javítása: a) egy kapacitási ARENH bevezetésével. Ehhez az ARENH-t két termékre kell szétválasztani: egy kapacitási termékre és egy energetikai termékre; minden szolgáltató szabadon jegyezhetné bármelyik terméket önmagában, vagy mindkét terméket egyidejűleg; és/vagy b) az ARENH energetikai termékében foglalt kapacitásvolumenek növelése (1,15 garancia az ARENH MW-jaként). E tekintetben a francia hatóságok ragaszkodtak ahhoz, hogy a villamosenergia-szolgáltatók kötelesek legyenek nyilvános eladási ajánlatot tenni a belső szükségleteiket meghaladó minden garancia tekintetében. Úgy vélik, hogy ennek révén elkerülhetővé válna a kapacitások bármilyen lehetséges visszatartása. Ezenfelül, az inkumbens szolgáltatónál meglévő kapacitásgaranciák egy részét automatikusan átruházzák az alternatív szolgáltatókra az ARENH közvetítésével, és a szabályozó hatóság továbbra is felügyelne minden, a piaci hatalommal való esetleges visszaélést.

4.4.5.2. Franciaország észrevételei

(182) Figyelembe véve e félelmeket, a francia hatóságok vállalták, hogy felülvizsgálják a mechanizmust és kötelezik a kapacitásszolgáltatókat, hogy bizonyos minimális mennyiségű garanciát kínáljanak fel a szolgáltatási év előtt szervezett árverések minden üzleti napján, a (165) és (166) preambulumbekezdésben kifejtetteknek megfelelően. Emellett további árveréseket szerveznek a (164) preambulumbekezdés szerint.

4.4.6. Az erőfölényes helyzetben lévő inkumbens szolgáltató által alkalmazott árprés kockázata

4.4.6.1. Az érdekelt felek észrevételei

(183) A Versenyhatóság egy 2012. évi véleményére utalva két válaszadó attól tartott, hogy kereszttámogatások valósulnak meg az inkumbens szolgáltató termelési és értékesítési ága között (azaz a termelési és értékesítési ág közötti belső átruházási árnál magasabb árakon értékesítik a kapacitásgaranciákat a versenytársaknak, aminek következtében a versenytársak kiszorulnak a villamosenergia-szolgáltatás piacáról). E kereszttámogatás véleményük szerint árprést eredményezhet a termelőeszközökkel nem rendelkező alternatív szolgáltató tekintetében, mivel e szolgáltató kénytelen lenne a piacon garanciákat vásárolni, hogy eleget tegyen a kapacitáskötelezettségeinek.

4.4.6.2. Franciaország észrevételei

(184) Ami az árképzéssel megvalósított kiszorító gyakorlatok (árprés vagy kiszorító árazás) lehetőségét illeti, a francia hatóságok emlékeztettek arra, hogy az ilyen versenykorlátozó gyakorlatokat a Versenyhatóság már ellenőrzi és szankcionálja.

(185) Mindazonáltal az ilyen gyakorlatok feltárásának megkönnyítése érdekében a hatóságok szigorítják a szabályokat, és arra kötelezik a vertikálisan integrált piaci szereplőket, hogy közöljék az Energetikai Szabályozási Bizottsággal, hogy milyen módszerrel veszik figyelembe a kapacitásgaranciák árát ajánlatukban.

(186) Pontosabban meghatározzák a szabályokban, hogy a vertikálisan integrált piaci szereplőknek be kell jelenteniük minden, a kapacitásgaranciákra vonatkozó belső ügylet árát. Ily módon korrigálják a garanciák ingyenes átruházását engedő joghézagot.

(187) Végül a francia hatóságok vállalják, hogy a piaci szereplők számára teljes hozzáférést engednek a kapacitásgaranciák nyilvántartásához, amelybe bejegyzik a tőzsdén kívüli ügyleteket, egyúttal garantálják az egyes ügyletek szereplőinek anonimitását.

4.5. A versenyre és a kereskedelemre gyakorolt negatív hatások elkerülése

4.5.1. Az új termelési kapacitások piacra lépési akadályai

(188) Az új termelési kapacitások francia kapacitásmechanizmusban való részvételét érintő, harmadik felek által tett észrevételek és a francia hatóságok megjegyzései és korrekciós intézkedései a 4.3.3. pontban szerepelnek.

(189) Az eljárás megindításáról szóló határozatra adott, 2015. december 17-i válaszukban a francia hatóságok kifejtették, hogy a javasolt mechanizmust nem feltétlenül azért írták elő, hogy új, erőteljes beruházásokat generáljanak, és ezáltal növeljék a teljes termelési kapacitást, hanem inkább, hogy biztosítsák a szükséges kapacitások rendelkezésre állását, például egy téli hideghullám esetén.

(190) Mindazonáltal a francia hatóságok elismerték, hogy a mechanizmusnak lehetővé kell tennie az új termelési kapacitások meglévőkkel való versengését, továbbá hogy az új belépők számára stabilabb keretet kell biztosítani, amely megkönnyíti ezt a versenyt. Két új elemre tettek javaslatot e probléma orvoslására: (1) Amint a (146)–(148) preambulumbekezdésben is szerepel, a hatósági árat idővel fokozatosan növelik, amely az eleinte alkalmazott, a 2017. szolgáltatási évre vonatkozó 20 000 EUR/MW-ról 2018-ban és 2019-ben 40 000 EUR/MW-ra és végül 2020-ban 60 000 EUR/MW-ra emelkedik. A francia hatóságok a 2021. szolgáltatási évtől (SZÉ) évente felülvizsgálják e hatósági árat, hogy azt az új belépő költségeinek (CONE) megfelelő értékhez, közelebbről a kombinált vagy nyílt ciklusú gázüzemű erőművek költségeihez igazítsák, a villamosenergia-átviteli rendszer üzemeltetője által készített és a szabályozó hatóság által jóváhagyott számítások szerint; valamint (2) bevezetik a konkrét különbözeti szerződések (CFD) többéves rendszerét az új termelési kapacitások tekintetében, a (131)–(138) preambulumbekezdésben ismertetettek szerint.

4.5.2. Az implicit és az explicit kereslet-visszafogási kapacitást érintő megkülönböztetés

(191) A harmadik felek e ponttal kapcsolatos észrevételeit és a francia hatóságok vonatkozó megjegyzéseit a 4.3.1. pont fejtette ki.

4.5.3. Külföldi kapacitások kifejezett részvétele

(192) A külföldi kapacitások kifejezett részvételét érintő, harmadik felek által tett észrevételek és a francia hatóságok megjegyzései és korrekciós intézkedései a 4.3.2. pontban szerepelnek.

(193) A (119)–(125) preambulumbekezdésben jelzettek szerint, a Bizottság és harmadik felek aggályaira válaszul a francia hatóságok hibrid modellt dolgoztak ki, amely rendszer-összekötési jegyek odaítéléséről rendelkezik, amelyek lehetővé teszik végül a Franciaországgal közös határral rendelkező tagállamokban található termelési és kereslet-visszafogási kapacitások részvételét. Meglátásuk szerint e megközelítés összhangban van a kapacitásmechanizmusokról szóló, az Európai Bizottság által végzett ágazati vizsgálathoz csatolt szolgálati munkadokumentum 2. mellékletében kifejtett elvekkel.

4.5.4. Aszimmetrikus információk az erőfölényben lévő inkumbens szolgáltató, valamint tényleges és lehetséges versenytársai között

4.5.4.1. A szolgáltatók ügyfélportfóliójuk alakulásának hosszú távú előrejelzésével kapcsolatos problémái

Az érdekelt felek észrevételei

(194) A harmadik felek e ponttal kapcsolatos észrevételei a fenti 4.3.3.1. pontban szerepelnek.

Franciaország észrevételei

(195) Franciaország e ponttal kapcsolatos megjegyzéseit a fenti (139) preambulumbekezdés ismerteti.

(196) Amint a fenti (140) preambulumbekezdésben kifejtésre került, a francia hatóságok legutolsó javaslata szerint segíteni kell a szolgáltatókat, hogy jobban megbecsüljék a jövőbeli ügyfélportfóliókat, ezt a támogatást pedig kifejezetten belefoglalják a szabályokba.

4.5.4.2. A kapacitás árának rögzítésével kapcsolatos átláthatóság hiánya

Az érdekelt felek észrevételei

(197) A harmadik felek e ponttal kapcsolatos észrevételei a fenti (159) és (160) preambulumbekezdésben szerepelnek.

Franciaország észrevételei

(198) A fenti 4.4.2. pontban kifejtettek szerint az e ponttal kapcsolatos legutolsó javaslat a rugalmasság biztosítása a szolgáltatók számára, lehetővé téve a tőzsdén kívüli ügyleteket a szabályozott kereskedési helyszíneken garantált likviditás és a tőzsdén kívüli ügyletek átláthatósága mellett.

5. AZ INTÉZKEDÉS ÉRTÉKELÉSE

5.1. Az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében vett állami támogatás fennállása

(199) A Bizottság az eljárás megindításáról szóló határozat (143) preambulumbekezdésében megállapította, hogy a mechanizmus az EUMSZ 107. cikke (1) bekezdésének értelmében vett állami támogatásnak minősül.

5.1.1. Az államnak való betudhatóság és az állami forrásokból történő finanszírozás

(200) Ami az állami források meglétét illeti a francia kapacitásmechanizmusban, a francia hatóságok ingyenesen adnak kapacitásgaranciát a kapacitásszolgáltatóknak. Ugyanakkor a villamosenergia-szolgáltatók számára kötelező, a szolgáltatók ügyfeleinek csúcsidőszakbeli keresletéhez kötött kvóták előírása révén létrehozzák e garanciák piacát is. Ezáltal keresletet teremtenek a tanúsítványokra, és értéket rendelnek azokhoz. Ezenfelül az állam ahelyett, hogy ezeket a tanúsítványokat értékesítené a kapacitásszolgáltatóknak, vagy árverésre bocsátaná azokat, ingyen bocsátja őket a kapacitásszolgáltatók rendelkezésére, ami az állami forrásokról való lemondással egyenértékű.

(201) Sem a francia hatóságok, sem harmadik felek nem terjesztettek elő ezen elemzést kétségbe vonó érveket.

(202) Ezzel szemben a Bizottság időközben elfogadott egy határozatot, amely megerősítette, hogy a megújuló energiaforrásokból villamos energiát termelő létesítmények tanúsítványaihoz nyújtott támogatás rendszere állami támogatásnak minősül (31). Meg kell jegyezni, hogy e zöld tanúsítványok tekintetében nem garantáltak minimálárat.

(203) Ezenfelül nem helyénvaló különbséget tenni ezen ügy és a román zöld tanúsítványok ügye között azon az alapon, hogy a francia mechanizmusban a szolgáltatók választhatnak, hogy a kapacitásgaranciák megszerzésének költségét áthárítják-e a fogyasztókra vagy sem. Ugyanis legalább a szabályozott értékesítési díjak kötelezően tartalmazzák a kapacitásgaranciáért fizetett árat az energiáról szóló törvénykönyv szabályozási részét egységes szerkezetbe foglaló 2015. december 30-i 2015-1823. sz. rendelet R 337-19. cikke értelmében. Ezenfelül a francia hatóságok azzal védekeztek, hogy a piaci árnak (az eltérések elszámolásához használt piaci referenciaár) a különböző szabályozott árverések átlagárának kell lennie (tehát nem veheti figyelembe a tőzsdén kívüli ügyletek árait), hogy biztosítsa a piaci referenciaár reprodukálhatóságát. A piaci referenciaár reprodukálhatósága olyan tulajdonság, amelynek köszönhetően a piaci referenciaár megjeleníthető a villamosenergia-szolgáltatók és az ügyfelek közötti értékesítési szerződésekben, és amelyet a francia hatóságok szerint a piaci szereplők nagy része támogatna. Ez meger