ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
(12)

Nemrégiben reformokat vezettek be a teljes költségvetési keret további javítása érdekében. A parlament 2009. február 9-én elfogadta az első, többéves államháztartási tervezésre vonatkozó törvényt, amely kiadási célokat tűz ki az államháztartás valamennyi alágazata tekintetében. A törvény emellett egyértelműen lefektette a költségvetési semlegesség elvét az új adómentességek létrehozása tekintetében, amelyek összesített költségét teljes mértékben ellensúlyozni kell. Ez az elv kötelező erejű, és a többéves alapon történő értékelés szerint 2009-ben szinte sor került teljesítésére. Franciaországban az éves költségvetési keret az államháztartási alszintekre meghatározott kiadási normákból áll. A központi kormányzat szintjén állapítják meg az egyik első szabályt, amely „a kiadás zéró növekedésének szabálya”. Annak ellenére, hogy a múltban a szabályalkalmazási körének módosulása talán elősegítette annak betartását, nemrégiben kiszélesítették azt a központi állami kiadások megfelelőbb ellenőrzése érdekében, és ezt azóta tiszteletben tartják. Az egészségbiztosítási kiadásokra vonatkozó, 1997-ben bevezetett országos célkitűzés (Objectif National des Dépenses d’Assurance Maladie) segítette az egészségügyi kiadások ellenőrzését még akkor is, ha gyakran nem teljesültek a kiadási célkitűzések. Végezetül az önkormányzatok kiadásainak korlátozását két szabály biztosítja: egyfelől egy jogi alapon nyugvó „aranyszabály”, amely segít kivédeni azt, hogy az önkormányzatok operatív kiadások finanszírozása révén növeljék az adósságállományt, másfelől egy olyan szabály, amely előírja, hogy a központi kormányzat által átadott források növekedése nem haladhatja meg az inflációs rátát. Azonban a stabilitási programban meghatározott célkitűzéseket ritkán sikerült elérni. A kormány céljai között szerepel a költségvetési keret további reformja. 2010. január 28-án az államháztartásra vonatkozó konferenciát tartottak a francia államháztartás romlásának megállítása és a költségvetési konszolidáció végrehajtási módjának meghatározása céljából. Számos munkacsoport alakult azon új reformok megfogalmazása érdekében, amelyek nyilvánosságra hozatala áprilisban várható, és elsősorban az egészségügyi kiadások növekedésének további visszafogására és a helyi szintű kiadások jobb ellenőrzésére irányulnak. Munkacsoport alakult a kiegyensúlyozott költségvetési szabályok témájában is. A program azt is előre vetíti, hogy áprilisban a központi kormányzati kiadások csökkentésére irányuló új intézkedések bejelentése várható. A programban foglalt konszolidációs stratégia is a költségvetési keret tökéletesítésén alapul, amely az említett munkacsoportok javaslatait követve valósulna meg.
(8)

Fennáll a veszélye annak, hogy a költségvetési eredmények 2010-ben az előirányzottaknál rosszabbak, a későbbi időszakban pedig a tervezettnél lényegesen rosszabbak lehetnek. Először is a 2011-től tervezett jelentős konszolidációs erőfeszítéseket nem támasztják alá konkrét intézkedések, így nem világos, hogy azokhoz a bevételi, illetve kiadási intézkedések a tervek szerint miként járulnak hozzá. Ezt a kockázatot erősíti az, hogy a program szerint az egyes évekre vonatkozó konszolidációs csomagoknak még a tervezett mértéke is felülvizsgálandó a jövőbeli költségvetések függvényében, annak ellenére, hogy 2010-re vonatkozóan a korábban bejelentett méretű megtakarítási csomagot hajtották végre. Másodszor, jelentős lefelé mutató kockázatot hordoznak a gazdasági kilátások, amelyek a program későbbi éveire vonatkozóan túlzottan derűlátónak tűnnek. Ezen túlmenően, a tervezett konszolidáció méretét is figyelembe véve, 2010-ben és azt követően fennáll a tervezett kiadások túllépésének veszélye, amennyiben a még részletesen meghatározandó stratégia a kiadások visszafogására alapulna. Ugyanakkor meg kell említeni, hogy 2008 közepe óta már jelentős konszolidációs intézkedéseket hajtottak végre. További speciális kockázatok kapcsolódnak a kormányzat által a pénzügyi ágazat támogatása érdekében biztosított bankgaranciákhoz, mivel azok lehívása növelné a hiányt és az államadósságot. A pénzügyi ágazatnak nyújtott kormányzati támogatás költségeinek egy részét azonban a jövőben vissza lehet szerezni.
(2)

A válság súlyosan érintette a luxemburgi gazdaságot: a reál-GDP a legújabb becslések szerint a 2008. évi stagnálást követően 2009-ben reálértéken 3,9 %-kal esett vissza, mivel az állami kiadások kivételével valamennyi keresleti összetevő csökkent. A nettó export részesedése pozitív maradt, mivel az import zuhanása az exporténál is jelentősebb volt, feltehetően az eszközberuházások összeomlása miatt. A jelek szerint a válság a vártnál kevésbé érintette a pénzügyi szektort, még akkor is, ha 2008 végén a luxemburgi hatóságoknak az ország nemzetközi bankcsoportokhoz tartozó legnagyobb bankjai közül kettő számára is támogatási műveletet kellett szervezniük. A foglalkoztatás aránya 2009-ben átlagosan 1,2 %-kal nőtt, ez azonban kizárólag a 2008-ban mért rendkívül erős (+ 4,7 %-os) növekedés hozadéka volt. A növekedés mértéke a pénzügyi szektorban csak kevésbé, az iparban jóval erőteljesebben csökkent. A munkanélküliség a 2008. évi 4,9 %-ról 2009-ben átlagosan 5,7 %-ra emelkedett a hatóságok által szorgalmazott csökkentett munkaidő nagyarányú alkalmazása ellenére. Luxemburg számára a fő kihívást ezen a ponton az jelenti, hogy vajon fenn tudja-e tartani és tovább tudja-e javítani az elmúlt 25 év során tapasztalt figyelemreméltó növekedést lehetővé tevő kedvező feltételeket, amelyhez elsősorban az szolgált alapul, hogy az ország a szolgáltatási tevékenységekre, elsősorban a pénzügyi szolgáltatásokra specializálódott. Továbbá a költségvetési politika tekintetében a hosszú távú kilátások maradéktalan figyelmet érdemelnek. Először is, a kiadások az elmúlt években meglehetősen erősen növekedtek, és a visszatérő többletet elsősorban az igen magas bevételek biztosították, amelyek nem biztos, hogy a jövőben is befolynak majd. Ezenfelül, túlnyomórészt az ország nagyvonalú nyugdíjrendszere miatt, az idősödéssel kapcsolatos kiadások növekedése az előrejelzések szerint a legmagasabbak között lesz az Európai Unióban.
(8)

A költségvetés teljesítménye összességében a programban előre jelzettnél rosszabbul is alakulhat. Ez a veszély fokozottan fennáll a programidőszak későbbi évei tekintetében. Először is, a reál-GDP növekedése a 2010 és 2012 közötti időszak egészében alacsonyabban alakulhat a programban feltételezettnél. Ezzel összefüggésben a program érzékenységi elemzése kimutatta, hogy évente 0,5 százalékponttal alacsonyabb GDP-növekedés 2012-ig 0,7 százalékponttal (a 2,7 %-os céllal szemben 3,4 %-ra) növelné az államháztartás GDP-arányos hiányát, továbbá a potenciális növekedésre gyakorolt hatások miatt összességében 0,5 százalékponttal alacsonyabb strukturális kiigazításhoz vezetne a 2010–2012-es időszakban. Másodszor, a 2011. és a 2012. évi költségvetési célok további konszolidációs intézkedések részletes meghatározásán és végrehajtásán alapulnak, a program azonban nem részletezi, hogy milyen átfogó intézkedések támasztják alá ezt a tervezett további kiigazítást a program eredeti, a jogszabályok változatlanságán alapuló forgatókönyvéhez képest. A program emellett jellemzően alábecsüli a tényleges kiadási tendenciákat, következésképpen a költségvetési célok eléréséhez szükséges konszolidációs intézkedések nagyságát is. Harmadszor, még a szükséges további konszolidációs intézkedések nélkül is nagy kihívást jelentene megvalósítani a program terveit – amelyek magukban foglalják a 2008 nyarán bevezetett, a 2009–2011-es időszakra vonatkozó költségvetési csomagot –, mivel e tervek már önmagukban is igen jelentős mértékű kiadáscsökkentést irányoznak elő. Ezzel összefüggésben a múltbeli tapasztalatokból kiindulva nem zárható ki a túlköltekezés veszélye központi és helyi szinten; különösen igaz ez a folyó elsődleges kiadásokra, amelyek az utóbbi évtizedben átlagosan mintegy 4,5 %-kal emelkedtek. A 2008. nyári költségvetési csomagban meghatározott szigorú kiadási célok betartásához fokozni kell a kiadások visszafogására irányuló erőfeszítéseket, növelni kell a hatékonyságot és javítani kell a közszolgáltatások színvonalát.
(14)

Az ERM II-ben való zavartalan részvételt biztosító stratégia – amelyet az ERM II-be való belépéskor tett több szakpolitikai kötelezettségvállalás is megerősít – célja, hogy árfolyam-stabilitást biztosítson jelentős pénzügyi tartalékok, valamint a pénzügyi és költségvetési stabilitás fenntartása, továbbá a munkaerőpiac és a termékpiacok rugalmasságának megőrzése révén. Noha Észtországot a válság olyan viszonylag erős pozícióban érte el, amelyben jelentősek voltak a költségvetési tartalékok, a bankszektor általánosságban egészséges, és az árak és bérek rugalmassága aránylag nagyfokú volt, a korábbi szakpolitikák nem tudták megakadályozni a jelentős makrogazdasági egyensúlyhiányok létrejöttét, amit a hitelállomány számottevő növekedése, a magas folyófizetésimérleg-hiány és a fenntarthatatlan ingatlanpiaci fellendülés is jelez. A válság közepette az államháztartás romlásának visszaszorítása érdekében az észt hatóságok 2009-ben több kiterjedt konszolidációs csomagot fogadtak el. Az említett konszolidációnak pozitív hatása lesz 2009-en túl, míg elsősorban a közszféra béreinek csökkentése pozitívan hozzájárul a gazdaság egyensúlyhiányának felszámolásához. A bankszektor jól tőkésített maradt és elegendő likviditással rendelkezik. Előrehaladás történt a strukturális politikával kapcsolatban is. A nemrégiben elfogadott munkaügyi törvény fokozta a munkaerőpiac rugalmasságát, lehetővé téve azt, hogy a gazdaság, amelyet a korábbiakban a belföldi kereslet vezérelt, a fenntarthatóbb növekedéshez igazodjon. A szakpolitikai intézkedések a termékpiacok tekintetében a verseny erősítésére irányulnak. Erősödik a versenyképessége az exportképes szektornak, amely 2009 óta részesül a bérköltségek folyamatban lévő csökkentése, valamint a célzott állami programok, és ezen belül is az EU strukturális alapjaiból származó források hatékony felhasználása nyújtotta előnyökből. Az ország számára az jelenti a jövőbeli kihívást, hogy elkerülje a jelentős belső és külső egyensúlyhiányba való visszaesést azt követően, hogy a gazdaság élénkülése megszilárdul.
2.

A kis aktivitású radioaktív hulladék számára kialakított új létesítmények (New Low-level Waste Facilities) üzemi időszakában: — A kis aktivitású radioaktív hulladék számára kialakított új létesítményekben (New Low-level Waste Facilities) a radioaktív hulladékot az eltávolítás szándéka nélkül fogják tartani. — A kis aktivitású radioaktív hulladék számára kialakított új létesítmények (New Low-level Waste Facilities) által kibocsátott folyékony és gáz-halmazállapotú radioaktív szennyező anyagok vonatkozásában nem kerül sor kibocsátási engedélyezési eljárásra. A szokásos működés során a kis aktivitású radioaktív hulladék számára kialakított új létesítményekből (New Low-level Waste Facilities) nem jutnak a környezetbe radioaktív gázok és folyadékok. A szokásos működés során a kis aktivitású radioaktív hulladék számára kialakított új létesítmények (New Low-level Waste Facilities) várhatóan nem lesznek jelentős hatással más tagállamok lakosságának egészségére. — Az általános adatokban feltételezett típusú és nagyságú balesetek esetén bekövetkező nem tervezett radioaktívhulladék-szennyezés miatt más tagállamok lakosságát valószínűsíthetően nem éri egészségi szempontból jelentős sugárdózis.
—

az SC0903028 iktatószámú adásvételi szerződés, amelyet a YAT Electrical Appliance Co., Ltd. (székhelye: 23-25 Maosheng Road, Lianghui Industrypark, Yuyao, Ningbo, Kína) állított ki, igazolja, hogy az YT5124AB és a 07426 termékszám is ugyanarra a típusú fűnyíróra utal.
(12)

A gazdasági partnerségi program számos olyan szerkezeti reformról szól, amely a növekedés és a versenyképesség növelését, illetve a munkanélküliség csökkentését célozza. A versenyképesség növelése érdekében a kormány az innovatív projektek finanszírozási lehetőségeinek bővítését és az exportáló vállalatok támogatását szolgáló intézkedéseket fogadott el. Kezdeményezések történtek a vállalkozások és a közigazgatás közötti interakciók egyszerűsítése érdekében. Emellett a gazdasági partnerségi program említést tesz azokról a célzott intézkedésekről is, amelyek egyes szabályozott szakmákban (pl. közjegyzők, könyvelők) hivatottak erősíteni a versenyt. Ezek az intézkedések ugyanakkor nem teljesítik maradéktalanul a nagy horderejű szolgáltatóágazati reformra felszólító, 2013-ra vonatkozó országspecifikus ajánlásokat. A gazdasági partnerségi program bemutatja a vasúti ágazat reformját is. Jóllehet e reform a rendszer hatékonyságának növelése irányába hat, a 2013-ra vonatkozó országspecifikus ajánlásokban foglaltakkal szemben nem nyitná meg a verseny előtt a belföldi személyszállítást. A gazdasági partnerségi program számottevő elfogadott intézkedésekről számol be a munkanélküliség elleni küzdelem terén, bár ezek legtöbbje már a 2013. július 9-i tanácsi ajánlás idején is ismert volt. A munkahelyek garantálásáról szóló, 2013. június 14-i törvény, a fiatalok és az idősebb munkavállalók foglalkoztatását támogató intézkedések, valamint a szakképzés és a gyakornoki programok tervezett reformja pozitív lépések, amelyek javítani fogják a munkaerőpiac működését, és ezzel növelik Franciaország növekedési potenciálját. Ezzel szemben a munkanélküli ellátások rendszeréről szóló tárgyalásokat 2014-re halasztották,
30.

Az ajánlás szerinti 4c. cikk (4) bekezdése a fizetés vagy a fizetési feltételek kikényszerítésével kapcsolatos határidőket szabályozza. A 4c. cikk (2) bekezdéséhez hasonlóan itt is az EKB „bármely intézkedését” említik az elévülés megszakításához vezető okként. Az elévülési időszak meghosszabbításához nem szükséges az érintett vállalkozás értesítése. Az elévülés megszakítását azonban itt is olyan objektívabb kritériumokhoz kell kötni, amelyek a vállalkozások és az EKB számára is jogbiztonságot nyújtanak.
2.7.

A Bizottság több szempontból is aggályosnak találná, ha a kivétellista kiterjesztésére vonatkozó jelenlegi ajánlást nem kísérnék egyértelmű és szigorú szabályok és feltételek. Először is azért, mert a bizalmas információkhoz a KBER-en kívüli és statisztikák előállításával nem foglalkozó szervek is hozzáférést szereznének. Ezeket a szerveket nem kötik a fent említett alapvető keretrendeletek és a kapcsolódó európai statisztikai gyakorlati kódex értelmében a statisztikai hatóságokra irányadó szakmai elvek. Másodszor a rendelkezésre bocsátandó információ jellege és a pénzügyi felügyeleti célokra tervezett felhasználása miatt: az érintettek szempontjából kereskedelmileg igen érzékeny adatokat ugyanis ez esetben ellenőrzési és nyomonkövetési célokra hasznosítanák. Noha az adminisztratív adatok statisztikai célokra felhasználhatók, a bizalmas statisztikai adatok adminisztratív célú felhasználása nem felelne meg a bevett statisztikai elveknek. Harmadszor pedig azért, mert a KBER adott esetben nem tudja garantálni, hogy a KBER-en kívüli átvevő hatóságok teljes mértékben biztosítani fogják az adatok kellő mértékű védelmét, ami aláásná a statisztikai hatóságokba vetett általános bizalmat, és ezáltal hatást gyakorolna a válaszadási arányokra és az adatszolgáltatás minőségére is.
3.

A kis és közepes aktivitású szilárd radioaktív hulladékot a Bátaapátiban található föld alatti nemzeti radioaktívhulladék-tárolóban fogják elhelyezni. A kiégett fűtőelemeket ideiglenesen a telephelyen tárolják (a jövőben felépítendő új létesítményben, amely nem szerepel ebben a beadványban). A tervezett referencia-forgatókönyv szerint a fűtőelemeket ezt követően egy magyarországi mélységi geológiai tárolóban helyezik el. A kiégett fűtőelemek újrafeldolgozása is lehetséges. Amennyiben a kiégett fűtőelemeket újrafeldolgozás céljából harmadik országba szállítják, a végleges elhelyezés céljából vissza kell juttatni őket Magyarországra a radioaktív hulladékokról szóló irányelv (2011/70/Euratom tanácsi irányelv (4)) 4. cikke (2) bekezdésének alkalmazásában, amely szerint amennyiben a kiégett fűtőelemeket újrafeldolgozás céljából harmadik országba szállítják, az adott anyag – beleértve a melléktermékként keletkező hulladékot is – biztonságos és felelősségteljes végleges elhelyezésének végső felelőssége a származási tagállamot terheli. Amennyiben a kiégett fűtőelemeket a végleges elhelyezés céljából harmadik országba szállítják, a következő követelményeknek kell teljesülniük: i. a kiégett fűtőelemeket az illetékes magyar szabályozó hatóságnak az irányelv 3. cikkének 7. pontjában foglalt meghatározás szerint „radioaktív hulladéknak” kell tekintenie; ii. a szállítás időpontjáig hatályba kell lépnie a rendeltetési hely szerinti harmadik országban található végleges elhelyezésre szolgáló létesítmény használatára vonatkozó megállapodásnak a harmadik ország és Magyarország között; iii. teljesülniük kell az irányelv 4. cikkének (4) bekezdésében felsorolt feltételeknek, különösen a c) pontban foglalt feltételnek, amely szerint a rendeltetési hely szerinti harmadik országnak rendelkeznie kell végleges elhelyezésre szolgáló, már üzemelő létesítménnyel. Végezetül hangsúlyozni kell, hogy az illetékes hatóságoknak a kiégett fűtőelemek szállításának célját (akár újrafeldolgozás, akár végleges elhelyezés) egyértelműen meg kell határozniuk, és előzetesen közölniük kell.
3.

EGYETÉRT abban, hogy ez a három stratégiai célkitűzés a következő konkrét célkitűzéseket foglalja magában: A. A KULTURÁLIS SOKSZÍNŰSÉG ÉS A KULTÚRÁK KÖZÖTTI PÁRBESZÉD TÁMOGATÁSA TEKINTETÉBEN: — a művészek és a kultúra területén tevékenykedő egyéb szakemberek mobilitásának ösztönzése, — a kulturális örökség támogatása, nevezetesen a gyűjtemények mobilitásának megkönnyítése és a digitalizálás előmozdítása révén annak érdekében, hogy a közönség könnyebben hozzáférjen a különböző kulturális és nyelvi kifejezési formákhoz, — a kultúrák közötti párbeszéd mint az európai identitást, polgárságot és társadalmi kohéziót elősegítő fenntartható folyamat támogatása, többek között a polgárok interkulturális készségeinek fejlesztése révén. B. A KULTÚRÁNAK MINT A KREATIVITÁS MOZGATÓRUGÓJÁNAK TÁMOGATÁSA TEKINTETÉBEN: — a kultúra és az oktatás közötti szinergiák hatékonyabb kihasználásának támogatása, különösen a művészeti oktatás és a kulturális tevékenységekben való aktív részvétel ösztönzése révén, a kreativitás és az innováció fejlesztése érdekében, — a kifejezetten a kulturális és kreatív ágazatokban tevékenykedő szakemberek számára kialakított menedzseri, üzleti és vállalkozói képzés elérhetővé tételének támogatása, — a kulturális és a kreatív ágazatok – ideértve az audiovizuális ágazatot is – fejlődéséhez szükséges kedvező környezet előmozdítása, maximalizálva ezáltal azok teljesítőképességét, különösen a KKV-k tekintetében, nevezetesen a már létező programok és kezdeményezések jobb felhasználása, valamint a kulturális ágazat és más ágazatok közötti kreatív partnerség ösztönzése révén, többek között a helyi és regionális fejlesztés összefüggésében. C. A KULTÚRÁNAK MINT A NEMZETKÖZI KAPCSOLATOK LÉTFONTOSSÁGÚ ELEMÉNEK TÁMOGATÁSA TEKINTETÉBEN: — a kultúra szerepének erősítése az EU külkapcsolataiban és fejlesztési politikájában, — a kulturális kifejezések sokszínűségének védelméről és előmozdításáról szóló Unesco-egyezmény támogatása, valamint nemzetközi szintű végrehajtásának előmozdítása, — a kultúrák közötti párbeszéd és együttműködés erősítése az uniós tagállamok és harmadik országok civil társadalmai között, — az uniós tagállamok harmadik országokban működő kulturális intézményei, valamint azoknak az adott tagállamban működő partnerintézményei közötti további együttműködés ösztönzése, ideértve a kulturális intézeteket is.
2.

A Tanács tudomásul veszi a Bizottság azon véleményét, hogy a fenti célok megvalósítása érdekében a továbbiakban átfogó megközelítést kell kialakítani, figyelembe véve a következő cselekvési területeket: a) A nemzeti stratégiáknak olyan eszközök végrehajtására kell elsősorban figyelmet fordítaniuk, amelyek a jogszabályok magas szintű betartását biztosítják, különösen a kis- és középvállalkozások (KKV-k) és a nagy kockázattal járó ágazatok körében: — a bevált gyakorlatok terjesztése helyi szinten, — képzés és oktatás, — egyszerű eszközök és iránymutatások kidolgozása, — a magas színvonalú prevenciós szolgáltatások jobb elérhetősége, — a munkaügyi felügyelőségek megfelelő pénzügyi és emberi erőforrásainak biztosítása, — nemzeti és közösségi szintű gazdasági ösztönzők alkalmazása. E stratégiáknak – ahol lehet, hogy a nemzeti prioritásoknak és körülményeknek megfelelően – különösen a demográfiai változásokkal, az egészségügyi felügyelet megelőző hatékonyságával, a munkavállalók rehabilitációjával és újbóli beilleszkedésével, a jobb és eredményesebb jogszabály-végrehajtással, valamint a politikák koherenciájának fokozásával kell foglalkozniuk. b) A nemzeti stratégiákban törekedni kell mérhető célok kitűzésére a munkahelyi balesetek és a foglalkozási megbetegedések előfordulásának csökkentésére vonatkozóan az érintett munkavállalói kategóriák, vállalkozástípusok és/vagy ágazatok tekintetében. c) Az igazgatási és intézményi szabályozási keret fejlesztése nemzeti és közösségi szinten egyaránt továbbra is kiemelt prioritás, és az értékelés fontos szerepet tölt be ebben. d) Erősíteni kell a vonatkozó politikáknak – mint például a közegészségügyi és a foglalkoztatási politikának – a munkahelyi egészségvédelemre és biztonságra vonatkozó politikákkal való koherenciáját. e) További kutatást igényelnek az új és a hagyományos munkahelyi kockázatok, például a következő területeken: — pszichoszociális problémák, valamint izom- és csontrendszeri megbetegedések, — veszélyes anyagok, reproduktív kockázatok és az új technológiák, például a nanotechnológiák következtében jelentkező kockázatok, — az új munkaszervezési formák következtében jelentkező kockázatok, és — a munkahelyi egészségvédelem és biztonság irányítása, — a nemek közötti különbség szempontjainak megfelelő figyelembevétele. f) A munkahelyeket úgy kell megtervezni, hogy a munkavállalók foglalkoztathatósága az aktív kor folyamán végig biztosított legyen. A munkahelyeket ugyanakkor az idősebb és fogyatékkal élő munkavállalók egyéni szükségleteihez kell igazítani. g) Az oktatás minden szintjén és minden területén elő kell mozdítani a viselkedésmintáknak a munkahelyi biztonság és egészségvédelem tekintetében való változását. h) Az elért eredmények mérésére szolgáló új eszközöket és az összes szereplő által mind nemzeti, mind európai szinten tett erőfeszítéseket különösen eredményjelző táblák segítségével tovább kell fejleszteni. i) Fokozni kell a nemzetközi együttműködést, és folytatni kell a Nemzetközi Munkaügyi Szervezettel, az Egészségügyi Világszervezettel és más nemzetközi szervezetekkel való aktív együttműködést.
2.

ELISMERI, hogy számos szereplő és érdekelt fél nemzeti, regionális, kormányközi és uniós szinten már jelenleg is dolgozik az EKT fejlesztésén, valamint hogy már most is működnek az EKT-hoz kapcsolódó különböző mechanizmusok, folyamatok és eszközök;
10.

az ENISA már most is fontos szerepet tölt be a hálózat- és információbiztonságban, és az így szerzett tapasztalatokat jól tudná kamatoztatni a jövőben is;
—

aktívan vegyenek részt a fő nemzetközi felmérésekben és tanulmányokban, így például a felnőttoktatási felmérésben (Adult Education Survey – AES), a szakmai továbbképzési felmérésben (Continuing Vocational Training Survey – CVTS) és a felnőttek kompetenciáinak nemzetközi értékelésére vonatkozó programban (Programme for the International Assessment of Adult Competencies – PIAAC), és hozzák meg az azok alapján szükségesnek ítélt legfőbb intézkedéseket,
—

Zöld könyv az európai kulturális örökségről: Putting Europe’s Shared Heritage at the Heart of the European Green Deal (Európa közös örökségének az európai zöld megállapodás középpontjába helyezése) (2021. március)
8.

Minden olyan projektnek, amely emberi embrionális őssejteket kíván felhasználni, a projekt megkezdése előtt be kell szereznie az illetékes nemzeti vagy helyi etikai bizottság jóváhagyását. Minden nemzeti szabályt és eljárást be kell tartani, beleértve egyebek mellett a szülői hozzájárulásra, a pénzbeni ösztönzés tilalmára stb. vonatkozókat is. Az elbírálás során meg kell győződni arról, hogy a pályázat utal-e az engedélyezés és az ellenőrzés céljából a kutatás elvégzésének helye szerinti tagállam illetékes hatósága által meghozandó intézkedésekre.