HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 147/1

A BIZOTTSÁG HATÁROZATA

(2007. január 24.)

az Olasz Köztársaság által digitális dekóderek megvásárlásához nyújtott C 52/2005 (ex NN 88/2005, ex CP 101/2004) állami támogatásról

(az értesítés a C(2006) 6634. számú dokumentummal történt)

(Csak az olasz nyelvű szöveg hiteles.)

(EGT vonatkozású szöveg)

(2007/374/EK)

AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,

tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 88. cikke (2) bekezdésére,

tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra és különösen 62. cikke (1) bekezdésének a) pontjára,

azt követően, hogy az érdekelt feleket az említett cikkeknek (1) megfelelően felkérte észrevételeik megtételére,

és ezen észrevételekre figyelemmel,

mivel:

I. AZ ELJÁRÁS

(1) 2004. május 11-én a Centro Europa 7 s.r.l. („Europa 7”) panaszt nyújtott be a 2003. december 24-i 350. sz. törvény (2004-es költségvetési törvény) 4. cikkének első bekezdése értelmében nyújtott állami támogatásokkal kapcsolatban. A panaszos 2005. február 10-én kelt levelében további információkat közölt és észrevételeket tett, amelyben azt állította, hogy az olasz kormány a 311/2004 sz. törvény (2005-ös költségvetési törvény) 211. bekezdése értelmében újrafinanszírozta az intézkedést, továbbá kezdeményezte a Bizottságnál a hivatalos vizsgálati eljárás megindítását. 2003. május 3-án a Sky Italia s.r.l. („Sky Italia”) is panaszt nyújtott be az említett két cikk kapcsán. A Bizottság szolgálatai és a Sky Italia közötti találkozóra 2005. június 22-én került sor. 2005. augusztus 31-én utóbbi panaszos további információkat közölt a 2004. május 3-i, „a műsorszolgáltatás rendjéről és a RAI-ról (Radiotelevisione Italia S.p.a.), továbbá a műsorszolgáltatással kapcsolatos keretszabályoknak a kormány hatáskörébe való utalásáról” szóló, az olasz televíziószektort szabályozó törvény („Gasparri-törvény”) módosításával kapcsolatban. Végül 2005. október 31-én a Sky Italia – a döntésre várva – kérte a Bizottságot, hogy az EK-Szerződés 88. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló 659/1999/EK tanácsi rendelet (2) 11. cikkének (1) bekezdése értelmében utasítsa az olasz kormányt az intézkedés felfüggesztésére.

(2) A Bizottság 2004. október 13-án, 2005. április 21-én és 2005. július 15-én kelt levelében információkat kért az olasz kormánytól. Az információkat 2004. november 5-én, 2005. május 13-án és 2005. szeptember 12-én – a határidő kis mértékű meghosszabbítását követően – megküldték. A Bizottság szolgálatai és az Olaszország közötti találkozóra 2005. június 6-án került sor.

(3) Olaszország 2005. szeptember 20-án és 2005. november 16-án kelt levelében tájékoztatta a Bizottságot azon szándékáról, hogy ugyanebben a formában nem kívánja meghosszabbítani a támogatási rendszert.

(4) A Bizottság 2005. december 21-én kelt levelében tájékoztatta Olaszországot az EK-Szerződés 88. cikkének (2) bekezdése értelmében, a szóban forgó támogatással kapcsolatos, hivatalos vizsgálati eljárás megindításáról (a továbbiakban „eljárás megindításáról szóló határozat”). Az eljárás megindításáról szóló bizottsági határozatot közzétették az Európai Unió Hivatalos Lapjában (3). A Bizottság felszólította az érdekelt feleket a szóban forgó intézkedésekkel kapcsolatos észrevételeik megtételére.

(5) Olaszország a határidő meghosszabbítását követően, 2006. február 13-én kelt levelében válaszolt az eljárás megindításáról szóló határozattal kapcsolatos észrevételek megtételére vonatkozó felhívásra. A Bizottság ezen kívül a következő érdekelt felektől kapott észrevételeket: 2006. június 19-én kelt levelében a Federazione Nazionale delle Imprese Elettrotechniche e Elettronichétől (ANIE, Olasz Elektrotechnikai és Elektronikai Vállalkozások Szövetsége), 2006. június 19-én kelt levelében az Europa 7-től, 2006. június 20-án kelt levelében az European Satellite Operator Associationtől (ESOA, Európai Műholdas Szolgáltatók Egyesülete), 2006. június 20-án kelt levelében a Mediaset S.p.A.-tól, 2006. június 23-án kelt levelében a RAI – Radio Televisione Italiától és 2006. június 26-án kelt levelében az Sky Italiától. A Bizottság 2006. július 12-i levelében továbbította ezen észrevételeket Olaszországnak, amely semmilyen észrevételt nem tett ezzel kapcsolatban.

II. A TÁMOGATÁS RÉSZLETES LEÍRÁSA

II.A. A TÁMOGATÁS LEÍRÁSA

(6) A hivatalos vizsgálati eljárás tárgya a 350/2003. sz. törvény (2004-es költségvetési törvény) 4. cikkének (1) bekezdése, a „2003. december 24-i 350. sz. törvény 4. cikkének (1) és (2) bekezdése értelmében a földfelszíni digitális televíziózás és a szélessávú internethozzáférés támogatásáról” szóló, 2003. december 30-i minisztériumközi rendelet, továbbá a 311/2004 sz. törvény (2005-ös költségvetési törvény) 211. bekezdése.

(7) A 2004-es költségvetési törvény 4. cikkének (1) bekezdése 150 eurós állami támogatást irányoz elő a televíziójelek vételét illetve az azt követő interaktivitást földfelszíni digitális technikával lehetővé tevő „set up box”-nak vagy „dekódernek” nevezett vevőkészüléket (a továbbiakban: dekóder) megvásárló vagy bérlő felhasználók részére, összesen 110 millió euró összegben. Meg kell jegyezni, hogy nem jár támogatás olyan dekóderekre, amelyek nem fogadnak földfelszíni digitális jelet, még akkor sem, ha lehetővé teszik az interaktív szolgáltatások használatát. A szóban forgó cikk szövege a következő: „2004-ben minden olyan műsorszolgáltatást igénybe vevő, aki a megfelelő előfizetési díjat adott évben megfizeti és olyan készüléket vásárol vagy bérel, amely ingyenesen, a szolgáltatást igénybe vevő és a tartalomszolgáltató részére minden további költség nélkül, földfelszíni digitális technikával (T-DVB/C, DVB) képes lehetővé tenni a televíziójelek vételét és az ezt követő interaktivitást, 150 eurós állami támogatásban részesül. A támogatás nyújtására 110 millió eurós költségkeret áll rendelkezésre.”.

(8) A 4. cikk (4) bekezdése kimondja, hogy a támogatás C-VDB rendszerű dekóder vásárlása vagy bérlése esetén csak akkor jár, ha a kereskedelmi ajánlat világosan megjelöli a felhasználó részére azon tartalomszolgáltatókat, amelyekkel a kábelplatform tulajdonosai megállapodtak a határidőkben és feltételekben a földfelszíni digitális technikával (T-DVB) sugárzott jel kábelen át történő ismétlésére.

(9) Olaszország szerint a támogatás olyan dekóder vásárlása vagy bérlése esetén jár, amely nem kódolt digitális jel vételét teszi lehetővé „a felhasználó és a tartalomszolgáltató részére minden további költség nélkül”. Továbbá – szintén Olaszország állítása szerint – a „nem kódolt digitális jel vétele” alatt a dekóder azon képességét érti, hogy bármely műsorszolgáltató által nyújtott bármely interaktív szolgáltatást igénybe tud venni. Tehát valószínűleg ez egy összefoglaló kifejezés annak meghatározására, hogy a dekódernek lehetővé kell tennie a nem kódolt, interaktív funkciókat (illetve nem csak „interaktívnak” kell lennie, hanem lehetővé kell tennie az „interoperabilitást” is). A program interfészek (API) – amelyre csaknem az egyetlen példa a Multimedia Home Platform (MPH) – felé nyitott szabványú dekóderekről van szó.

(10) A 2005-ös költségvetési törvény 211. bekezdése ugyanakkora, 110 millió eurós költségvetési kerettel finanszírozza újra a rendelkezést, de a dekóderenkénti támogatás 70 euróra csökken. A szóban forgó rendszer 2005. december 1. óta nincs hatályban.

(11) Az intézkedés két oknál fogva volt sikeres. Nyilvánvalóan mintegy 2 millió olasz állampolgár vásárolt dekódert a támogatás igénybe vételével. E szám a 2005 novemberének végén értékesített dekóderek felének felelt meg, míg az értékesített dekóderek másik felét a fogyasztók a támogatás igénybe vétele nélkül vásárolták meg, annak ellenére is, ha a dekóder olyan típusú volt, amelyre adható lett volna a támogatás. Másrészt a gyártási méretgazdaságosság javulása tette lehetővé a kereslet ilyen mértékű növekedését, így az interaktív dekóderek fogyasztói ára 300/350 euróról kb. 150 euróra lecsökkent.

(12) A két vizsgált intézkedést a 2005. december 23-i 266/2005 sz. törvény (2006-os költségvetési törvény) 1. cikkének (572) bekezdése értelmében 2006-ban hasonló intézkedés követte, amely a szardíniai és valle d'aostai felhasználók részére dekóder (4) vásárlása esetén, 2005. december 1. és 31. között 90 eurós, 2006. január 1. után 70 eurós támogatásról rendelkezett.

(13) A 2004–2005-ben előírt intézkedések tekintetében a 2006-os költségvetési törvény a támogatást közvetlenül a dekóderek interoperabilitásához rendeli hozzá anélkül, hogy előzetesen kizárná a nem földfelszíni dekódereket.

(14) 2006. május 11-i határozatában az olasz verseny- és piacfelügyeleti hatóság (AGCM) elutasította (5) a 2006-os költségvetési törvény 1. cikkének (572) bekezdése ellen benyújtott panaszt, amely azt állította, hogy ezen intézkedés előnyhöz juttatta Berlusconi úr családjának kapcsolt vállalkozásait. Az eljárás alapja az összeegyeztethetetlenségről szóló, 2004. július 20-i 215. sz. törvény volt.

II.B. ELŐZMÉNYEK

II.B.1. PANASZOSOK

(15) Az Europa 7 olasz vállalkozás 1999. óta egy analóg műsorszolgáltatási koncessziós jog jogosultja. A vállalkozás mindazonáltal még nem működhetett az analóg műsorszolgáltatási piacon – véleménye szerint – a nemzeti hatóságok magatartása miatt, amelyek még nem jelölték ki azokat a frekvenciákat, amelyekre az Europa 7-nek a sugárzáshoz szüksége lenne.

(16) A Sky Italia egy előfizetéses, műholdas televíziócsatorna, amely a News Corporationhöz tartozik. A vállalkozást a felvásárlást követően a News Corporation alapította 2003-ban a Telepiù S.p.A. és a Stream S.p.A. ellenőrzésével, amely koncentrációt bizonyos kötelezettségeknek alárendelten jóváhagytak (COMP/M.2876. sz. Newscorp/Telepiù ügy). A kötelezettségek keretében felszólították a Sky Italiát földfelszíni sugárzásának beszüntetésére: a vállalkozás nem működhet Olaszországban földfelszíni hálózatszolgáltatóként, vagy fizetéses földfelszíni televíziós műsorszolgáltatóként.

II.B.2. HÁTTÉR

(17) A vizsgált intézkedést a műsorszolgáltatás digitalizálása keretében kell figyelembe venni, amely kihat az összes, jelenleg rendelkezésre álló, kábel-, műholdas, vagy földfelszíni adattovábbítási platformra. A továbbiakban a „DVB-T” a földfelszíni hálózaton történő digitális televízióműsor-szolgáltatásra vonatkozik. Az egyéb televízióműsor-szolgáltatási formákat a DVB-S (műholdas) és DVB-C (kábel) szolgáltatásként említik. A digitális műsorszolgáltatásra való átállás legfőbb előnye az analóg műsorszolgáltatással szemben az átviteli kapacitásnak a rádiófrekvenciák spektrumának hatékonyabb felhasználása következtében megvalósult megnövekedése minden platformon (6). Ez különösen a földfelszíni televíziózás szempontjából jelentős, mivel a rendelkezésre álló rádióspektrum korlátozott. 2002 és 2005 között a Bizottság – a témával kapcsolatosan számos közlemény elfogadásával – tanújelét adta, hogy aktívan támogatja a digitális műsorszolgáltatásba való átmenetet (7). E közleményekben a Bizottság támogatta továbbá az ún. „nyitott szabványú” digitális technológiák, illetve az olyan technológiák terjedését, amelyek lehetővé teszik a végső fogyasztókkal meglévő interaktivitást és „a nyílt alkalmazásiprogram-interfészeken (API) keresztüli interoperabilitást”, más szóval, különböző gyártók és fogyasztók számára teremti meg az egymással való összekapcsolódás lehetőségét egyetlen, a piacon lévő összes szolgáltató által szabadon alkalmazható technológiával.

(18) A digitálisan sugárzott műsorok megtekintéséhez az általánosan elterjedt televíziókészülékek esetében dekóderre van szükség (noha a legmodernebb televíziókészülékekben már van beépített dekóder). A piacon különféle típusú digitális dekóderek léteznek, amelyeket jellemzőik és funkcióik alapján hozzávetőlegesen a következőképpen lehet csoportosítani: a) a digitális műsorok földfelszíni vagy műholdas platformon történő, egyszerű dekódolása; b) interaktivitás (információküldés lehetősége a műsorszolgáltatónak); c) feltételes hozzáférés (televíziós szolgáltatások fizetés ellenében történő dekódolása); d) interoperabilitás (ugyanazon dekóderek segítségével ugyanazon a platformon különböző műsorszolgáltatók műsorainak vételi lehetősége). Az interoperabilitást egyszerűen el lehet érni a nyitott szabványok műsorszolgáltatók általi elfogadásának és a dekóderekben a megfelelő, nyílt interfészek használatának köszönhetően; alternatív megoldásként az interoperabilitás szükségessé tenné, hogy a nem nyitott technológiák jogosultjai elfogadják, hogy rendelkezésre kell bocsátaniuk a szükséges műszaki adatokat. Jóllehet egy dekóder elméletileg a fent említett funkciók számos kombinációját képes nyújtani, a gyakorlatban leginkább elterjedt dekóderek a következők: a) az ún. „zapper” dekóderek (egyszerű dekódolási funkcióval); a Sky-dekóderek (interaktivitás, feltételes, de nem „nyitott” hozzáférés) és c) támogatott dekóderek (interaktivitás, feltételes és „nyitott” hozzáférés).

(19) Olaszországban négy televízióműsor-szolgáltató platform létezik: i. a műholdas platform, amelyen a fő csatornák ingyenesen, a Sky Italia csatornái pedig előfizetés, vagy fizetéses műsorválasztási szerződés (pay-per-view) esetén hozzáférhetőek; ii. földfelszíni mikrohullámú televíziózás (8), amellyel 2005 decemberében 6 nemzeti műsorszolgáltató működött, azaz a RAI (ingyenes), a Mediaset (9) (ingyenes vagy fizetéses műsorválasztás), a Telecom Italia Media/La 7 (ingyenes vagy fizetéses műsorválasztás), a Holland Coordinator & Service Company Italia (HCSC), amely a Prima TV/Dfree tulajdonosa, a Gruppo l’Espresso és a Television Broadcasting Systems (ingyenes) (10). Emellett csaknem 500 helyi földfelszíni analóg műsorszolgáltató és 78 (11) helyi digitális televízióműsor-szogáltató létezik; iii. a kábel-platform: a Fastweb (ingyenes és fizetéses szolgáltatásokkal); és az iv. X-DSL, amelyen keresztül a Fastweb és a Telecom Italiához tartozó Rosso Alice szolgáltat (ingyenes és fizetéses szolgáltatásokat).

(20) A Sky Italia fizetéses, műholdas televízió, amely csaknem monopolhelyzetben van Olaszország fizetéses televízióműsorainak műholdas műsorszolgáltatási piacán, de mint már fentebb kiderült, nem működhet Olaszországban földfelszíni hálózati, illetve fizetéses televízióműsor-szolgáltatóként.

(21) A kábelen keresztüli műsorszolgáltatás gyakorlatilag nem létezik Olaszországban, bár – a kábelhálózat-tulajdonos és néhány városban jelenlévő fizetéses televízióműsor-szolgáltató – a Fastweb 2004 márciusában mintegy 140 000 TV-nézőt szerzett a DSL optikai szálas struktúra használatával.

(22) A televízióadások vétele Olaszországban továbbra is főleg földfelszíni úton történik, amelynek piaci részesedése mintegy 19 millió az összesen 22 millió családból. A legfőbb szolgáltatók a piacon három csatornával jelenlévő közszolgálati televízió (RAI) és a szintén három csatornával rendelkező kereskedelmi műsorszolgáltató, a Mediaset. A két szolgáltatóhoz tartozik az olasz TV-nézők mintegy 85 %-a. Egy 2005. március 11-i határozatában az olasz kommunikációs garanciákkal foglalkozó hatóság (a továbbikaban: „AGCOM”) a televíziós piacot a 112/2004. sz. törvény tükrében vizsgálva arra a következtetésre jutott, hogy a két szolgáltató e piacon közös erőfölénnyel bír (12) és egy sor kötelezettséget rótt ki rájuk (13) az adott piac pluralizmusának védelme érdekében. Továbbá 2006. június 27-én az AGCOM értesítette a Bizottságot a földfelszíni analóg televíziózási piaccal kapcsolatos piacok meghatározásáról és a jelentős piaci erő értékeléséről, illetve arra a következtetésre jutott, hogy a RAI és a Mediaset közös erőfölényben vannak e piacon; az AGCOM azonban nem közölte az e helyzettel kapcsolatos, korrekciós intézkedéseket. 2006. július 27-én az elektronikus hírközlő hálózatok és elektronikus hírközlési szolgáltatások közös keretszabályozásáról szóló, 2002. március 7-i 2002/21/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (keretirányelv) (14), 7. cikkének (3) bekezdése értelmében a Bizottság megküldte észrevételeit az AGCOM-nak, amely – noha lényegében egyeztetett a hatóság következtetésivel – alaposabb vizsgálatot kért és felszólította az AGCOM-ot a korrekciós intézkedések mielőbbi közlésére. A Bizottság végül is jelenleg egy olyan panaszt vizsgál, amelyben azt állítják, hogy az analóg műsorszolgáltatási technikából a földfelszíni digitális műsorszolgáltatási technikába való átmenetet (switch-over) szabályozó 112/2004. sz. törvény korlátozza az új versenytársak belépését a televízióreklámok és a műsorszolgáltatási szolgáltatások piacára. Miután felkérték Olaszországot a panasszal kapcsolatos észrevételei megtételére és miután Olaszországnak és az intézkedésekkel érintett vállalkozásoknak eljuttattak egy információkérő levelet, 2006. július 19-én hivatalos figyelmeztető levelet küldtek Olaszországnak az említett 2002/21/EK irányelv, az elektronikus hírközlő hálózatok és az elektronikus hírközlési szolgáltatások engedélyezéséről szóló, 2002. március 7-i 2002/20/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (15) (engedélyezési irányelv), és az elektronikus hírközlő hálózatok és elektronikus hírközlési szolgáltatások piacain belüli versenyről szóló, 2002. szeptember 16-i 2002/77/EK bizottsági irányelv (16) megsértése vonatkozásában. Olaszország 2006. szeptember 15-én válaszolt. Ez utóbbi válasz elküldését követően a Bizottság megkapta az olasz államtól az olasz műsorszolgáltató szektor szabályozási reformjának törvénytervezet-másolatát, mely reform célja a figyelmeztető levélben felvetett problémák orvoslása: e törvénytervezetet jelenleg vizsgálja a Bizottság.

(23) 2005 júniusában a digitális televíziózás a családok 34,5 %-ánál volt elérhető, amely összesen mintegy 7,3 millió nézőt jelent. Ez a szám magába foglalja a földfelszíni digitális, a műholdas, és a kábel-/ADSL-televíziónézőket. Földfelszíni digitális televíziónéző volt a családok 10 %-a; akiknek több, mint egyharmada (0,8 millió fő) fizetéses televízióműsor (pay-per-view) néző is volt (17). Mindazonáltal az e határozat kihirdetésekor a kínált kétféle – földfelszíni és műholdas – digitális televíziós szolgáltatások hasonló elterjedésére lehet számítani (5 millió néző a műholdas és 4 millió néző a digitális földfelszíni műsorszolgáltatás esetében).

(24) A műholdas televíziós szolgáltatás elterjedése korlátozott: 2005 júniusában a családok mintegy 16 %-a (4,8 millió ember) rendelkezett parabolaantennával. Ezeknek a családoknak mintegy négyötöde a Sky Italia DTH (műholdas) platformjának az előfizetője: utóbbinak mintegy 3,3 millió felhasználója volt 2005 júniusában és a becslések szerint ugyanazon év végére elérte a 3,9 milliós előfizetői létszámot. A Sky Italia tehát a harmadik legnagyobb televízióműsor-szolgáltató Olaszországban (18).

(25) A szerzői jogi kalózkodás elleni küzdelem keretében 2004 végétől a Sky az oltalom alatt álló, ún. NDS technológiával kezdte kódolni jeleit, melynek tulajdonosa az olasz piacon egy, a Newscorp csoport által ellenőrzött vállalkozás, amely a Sky anyavállalata. Ez egy oltalom alatt álló és „zárt” technológia, mivel – szemben az általános, nyílt interfésszel rendelkező dekóderekkel – az NDS-dekóderekhez történő hozzáférés megköveteli a technológiához vagy a dekóder meghatározott elemeihez való hozzáférés rendelkezésre állását. A Sky az előfizetőinek ilyen „zárt” technológiát alkalmazó dekódereket ad bérbe: a társaság az NDS-technológiára való átváltásról szóló döntését követően gondoskodott az előfizetői birtokában lévő összes dekóder cseréjéről.

(26) A digitális földfelszíni műsorszolgáltatók azonban jelenleg úgynevezett „nyitott” technológiát alkalmaznak, azaz az interaktivitásra nyitott szabványt használó technológiát. Pillanatnyilag ez az egyetlen technológia, amely egyetlen dekóderrel teszi lehetővé az összes, digitális földfelszíni televíziócsatorna egyidejű vételét – tehát a jelenlegi analóg technológia terén fennálló helyzettel azonos helyzetet teremt –, továbbá lehetővé teszi az interaktivitást és a feltételes hozzáférési funkciókat, amelyekkel az előrefizetéses kártyás műsorválasztást (pay-per-view) igénybe lehet venni.

(27) A vizsgált támogatási intézkedés olyan dekóderekre vonatkozik, amelyek lehetővé teszik az interaktív szolgáltatásokat tartalmazó digitális földfelszíni továbbítás vételét. A digitális technológia – az analóg technológiához képest – ugyanazon frekvencián belül nagyobb számú televíziócsatorna továbbítását teszi lehetővé. A nyílt interfészek használatából származó előnyök már korábban bemutatásra kerültek.

(28) Olaszország a 2001. március 20-i 66. sz. törvénnyel indította el a digitalizálási folyamatot, amely törvény megállapította, hogy a digitális műsorszolgáltatásba való átmenetnek („switch-over”) és az analóg rendszerű továbbítás beszüntetésének („switch-off”) 2006 decemberéig meg kell történnie. 2003 végétől a digitális (T-DVB) és az analóg továbbítást párhuzamosan adják (ún. „simulcast fázisban”). A 2005. december 22-i 273. sz. törvényrendelet 2008-ra halasztotta a switch-off határidejét, majd 2006. augusztus 30-án Gentiloni távközlési miniszter úr bejelentette, hogy a switch-off határidejét 2012. november 30-ig ismételten meghosszabbítja (19).

(29) Időközben az olasz szektort szabályozó 112/2004. sz. törvény értelmében csak azok a műsorszolgáltatók kérhetnek engedélyt a kísérleti digitális adásokra és/vagy a digitális adásokra vonatkozó koncessziókra, amelyek már analóg technológiával továbbítanak. Az analóg szolgáltatók a digitális műsorszolgáltatásra való átállás után hivatalosan nem kötelesek felszabadítani azokat a frekvenciákat, amelyeket az analóg technikával használtak – ezeket Olaszország soha nem csoportosította át és azokat nem is bocsátották szabályozott értékesítésre. Az új versenytársak csak akkor léphetnek piacra, ha az adott piacon már jelenlévő szolgáltatóktól vásárolnak frekvenciákat. 2005 decemberéig már 7 multiplex (egy vagy több műsort tartalmazó frekvenciablokk) engedélyt adtak meg digitális földfelszíni műsorszolgáltatásra. A RAI és a Mediaset két, míg a Telecom Italia/TV International, a D-Free és a Gruppo l'Espresso egy-egy multiplexszel rendelkezik. Az olasz szabályozási rendszer értelmében azok a hálózati szolgáltatók, amelyek több, mint egy koncesszióval rendelkeznek a digitális sugárzásra, saját sávszélességük 40 %-át független tartalomszolgáltatók részére kell hozzáférhetővé tenniük. 2006-ban, a már meglévő regionális és helyi szolgáltatóktól történő infrastruktúrák és engedélyek megszerzését követően a Telecom Italia és a H3G mobilszolgáltató belépett a digitális földfelszíni piacra és a megvásárolt hálózatok digitalizálásával két új multiplex megvalósításához látott hozzá.

(30) A műsorszolgáltatók és a hálózati szolgáltatók megkülönböztetése nem különösebben releváns a földfelszíni televíziószektor legfontosabb olasz műsorszolgáltatói tekintetében, mert a RAI, a Mediaset, a La7 és a D-Free egyaránt leányvállalattal rendelkezik a földfelszíni továbbítás vonatkozásában. Meg kell jegyezni, hogy az olasz televíziós piacot a hálózati szolgáltatók és a műsorszolgáltatók közötti erős vertikális integráció jellemzi. A két vállalkozástípus jogi értelemben történő különválasztásának kötelezettségét az AGCOM csak a 2001. évi 435/01/CONS határozatában vezette be, de kizárólag a digitális televíziós szolgáltatások tekintetében. A műholdas televíziós szolgáltatás hálózati szolgáltatói azonban nem integrálódtak a műsorszolgáltatókkal.

(31) Ami a T-DVB-lefedettséget illeti – az AGCOM (20) szerint – 2004-ben a lakosság több, mint 50 %-át ténylegesen 2 multiplex, míg 60 %-át potenciálian 3 multiplex fedte le. A piaci tendencia alapján a lefedettség jelentős növekedésére lehet számítani. Olaszország véleménye szerint a digitális földfelszíni műsorszolgáltatásra való átállást követően potenciálisan a családok 85 %-át 2 multiplex fedheti le. A műholdas sugárzás viszont gyakorlatilag a lakosság 100 %-át lefedhetné.

(32) Ami a műsorokat illeti, Olaszország véleménye szerint 2005-ben a digitális földfelszíni frekvenciákon 23 nemzeti és mintegy 250 helyi csatornát ingyenesen továbbítottak. E nemzeti csatornák közül tizet az analóg földfelszíni technikával párhuzamosan, simultcast módon továbbítottak (egyidejű továbbítás analóg és digitális technikával); négy csatornát kifejezetten digitális műsorszolgáltatási célból hoztak létre; a többi csatorna továbbítása a műholdas továbbítással egyszerre, simultcast módon történt.

(33) Mint már említésre került, a televíziós piacra a múltban az ingyenes, analóg földfelszíni módon továbbított televíziós tömegszolgáltatás és a fizetéses, műholdas televíziós szolgáltatás volt jellemző. A digitális földfelszíni televíziós szolgáltatás megjelenése, illetve a kábel- és az internetes televíziós szolgáltatás fejlődése megváltoztatja ezt a modellt. Valójában 2005 januárja óta a Mediaset és a Telecom Italia (a La7-en keresztül) elindított a T-DVB-n egy fizetéses televíziós szolgáltatást az A osztály futballmecscseire, amely előrefizetéses, kártyás rendszeren alapul. Ezzel egy időben a TF1 (amely a műsorszolgáltató D-Free 49 %-ának tulajdonosa) bejelentette, hogy potenciálisan érdekelt egy saját multiplex T-DVB keretében történő fizetéses csatorna indításában. A fizetéses televíziós szolgáltatások előrefizetéses kártyával történő igénybevételét a vizsgált intézkedés által támogatott dekóderekben meglévő interaktív digitális technológia teszi lehetővé.

(34) A televíziós piac teljes bevétele 2005-ben 6 851 millió euró volt, amelynek mintegy 57 %-a (3 885 millió euró) reklámokból, 21 %-a a RAI-nak fizetett műsorszolgáltatási díjakból és a fizetéses műsorszolgáltatások nyújtásából származott (1 483 illetve 1 437 millió euró). A fizetéses műsorszolgáltatási bevételekből 1 199 millió eurót (2004 óta 26,4 %-os növekedéssel) az előfizetések, 238 millió eurót (2004 óta 65 %-os növekedéssel) a fizetéses műsorválasztás (pay-per-view) tesz ki: utóbbi összeg jelentős hányada (45 millió euro) az új, digitális földfelszíni szolgáltatásokból származik.

II.C. A VIZSGÁLATI ELJÁRÁS MEGINDÍTÁSÁNAK INDOKAI

(35) Az eljárás megindításáról szóló határozatában a Bizottság mindenekelőtt megjegyezte, hogy úgy tűnik, a leírt intézkedés megfelel a 87. cikk (1) bekezdésében megállapított minden kritériumnak, így állami támogatásnak tekinthető. A vizsgált támogatás különösen megkülönböztetést alkalmazott egyrészt a már piacon már meglévő földfelszíni műsorszolgáltatók és kábeles hálózati szolgáltatók, másrészt a műholdas szolgáltatók és más olyan földfelszíni műsorszolgáltatók között, akik jelenleg nem végezetik a tevékenységüket. A Bizottság megjegyezte, hogy a kedvezményezettek közvetett előnyhöz jutnak és kérte az érdekelt feleket, hogy tegyenek javaslatot olyan módszerekre, amelyekkel pontosan mérhető ezen előny.

(36) A Bizottság ezen kívül kétségeit fejezte ki a támogatás EK-Szerződéssel való összeegyeztethetősége vonatkozásában. A vizsgált esetben úgy tűnik, hogy nem alkalmazhatók sem az EK-Szerződés 87. cikkének (2) bekezdése értelmében az állami támogatás általános tilalmától való eltérések, sem az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének c) pontja szerinti eltérés. A Bizottság különösen problémásnak véli azt a tényt, hogy az Olaszország által kitűzött célt – azaz a nyitott szabványok digitális televíziós szolgáltatásban való terjesztését – olyan módon érte volna el, hogy aránytalan károkat okozott volna a versenytársaknak és szükségtelenül sértette volna a technológiai semlegesség elvét.

(37) Végezetül, a Bizottság hivatalos vizsgálati eljárást indított annak érdekében, hogy megadja az olasz kormány és az érdekelt felek számára a vizsgált intézkedéssel kapcsolatos, előzetes bizottsági értékelésre vonatkozó észrevételei megtételének, továbbá az ezzel kapcsolatos összes információ Bizottsághoz való eljuttatásának a lehetőségét.

III. A FELEK ÉSZREVÉTELEI

(38) Általánosságban az olasz hatóságok és a Mediaset is megerősítette, hogy a vizsgált intézkedés nem minősül támogatásnak, illetve – amennyiben mégis az lenne – összeegyeztethető támogatásról van szó. A RAI kijelentette, hogy törvényes kötelezettségei keretében kellett eljárnia, így nem juthatott előnyhöz az intézkedés kapcsán. A panaszosok és az ESOA azonban megerősítették, hogy megítélésük szerint az intézkedés jogellenes támogatásnak minősül.

III.A. OLASZORSZÁG, A MEDIASET ÉS A RAI ÉSZREVÉTELEI

(39) Az olasz hatóságok és a Mediaset először is az AGCOM azon határozatára (21) hivatkozik, amelyben az elutasít egy, a 2006-os költségvetési törvény 1. cikkének (572) bekezdésének rendelkezése – azaz a vizsgált intézkedést helyettesítő intézkedés – kapcsán tett panaszt. Ebben a panaszos azt állította, hogy a 2006-os költségvetési törvény 1. cikkének (572) bekezdése kedvezett a Berlusconi úr családjának kapcsolt vállalkozásai által forgalmazott dekódereknek. Az eljárás alapját a kormánytisztviselők összeegyeztethetetlenségéről szóló törvény képezte (22).

(40) Az olasz hatóságoknak a vizsgálati eljárás megindításáról szóló határozatban foglaltakhoz a legközvetlenebb módon kapcsolódó észrevételei azt állítják, hogy az intézkedés nem minősül támogatásnak, mivel: a) a kedvezményezetteket nem juttatja előnyhöz és b) nem torzul a verseny. Még abban az esetben is, ha az intézkedés támogatásnak minősülne, az intézkedés összeegyeztethető az EK-Szerződés 87. cikke (2) bekezdésének a) pontjában és az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének b), c) és d) pontjában előírt eltérések értelmében. Ezt követően az olasz hatóságok egyetértettek abban, hogy nincsen szó a dekódergyártók támogatásáról, és hogy a hálózati szolgáltatókat és műsorszolgáltatókat egyformán kell kezelni. A Mediaset hasonló szempontokat vetett fel, helyenként azonban eltérően érvelt.

III.A.1. AZ INTÉZKEDÉS NEM MINŐSÜLNE ÁLLAMI TÁMOGATÁSNAK

III.A.1.1. A szelektív előnyt nem állapítják meg

(41) Olaszország fenntartja, hogy nem nyert kellő bizonyosságot a tény, hogy a kedvezményezetteknek maguknak kellett volna viselniük az állam által a vizsgált intézkedés keretében támogatott költségeket, mivel nem áll rendelkezésre semmilyen bizonyíték arról, hogy e kedvezményezettek támogatták a fogyasztók dekódervásárlását. Utóbbiak fenntartják, hogy –a Hollandia kontra Bizottság ügyben (23) az eljárás megindításáról szóló bírósági határozattól eltérően – nem fűződött semmilyen gazdasági érdek ahhoz, hogy a kedvezményezettek helyett a fogyasztókat támogassa, mivel a) a kedvezményezettek már a piacon jelenlévő szolgáltatók és semmilyen érdekük nem fűződik ahhoz, hogy végbemenjen a digitális műsorszolgáltatásra való átállás, mivel – amint az lezajlik – sokkal nagyobb versennyel kell szembenézniük, ugyanis a digitális technológiával rendelkező fogyasztók így sokkal nagyobb számú versenytárshoz fordulhatnak majd; b) a fizetéses műsorválasztási (pay-per-view) piac mérete túlzottan kis méretű volt ahhoz, hogy egy esetleges, ilyen jellegű veszteséget kompenzálni tudjon – a 2004–2005-ös bevételekben a fizetéses műsorválasztás (pay-per-view) százalékos arányát figyelembe véve – nem képezheti a fogyasztók részéről történő dekódervásárlás támogatásának egyedüli indokát; c) az analóg technikával történő műsortovábbítás beszüntetésének („switch off”) határideje nem volt igazán megbízható, mivel a meghatározott fogyasztói létszám hiányában nem volt lehetséges, hogy e switch off megtörténjen.

(42) Lehetetlen lenne megállapítani a kérdéses kedvezményezetteknek kiutalt állami források összegét. A 2006/513/EK határozat (24) tárgyát képező C. 25/2004 sz. állami támogatásról szóló ügyben a Bizottság kizárta a T-Systemet a kedvezményezettek köréből, mivel nem volt lehetséges az e vállalkozás részére az állami források juttatása tényének, illetve összegének megállapítása.

(43) Másodszor, a Mediaset megerősíti, hogy a földfelszíni és a műholdas műsorszolgáltató vállalkozások nem hasonlíthatók össze: a digitális földfelszíni televízióműsor-szolgáltatóknak ugyanis csak a digitalizálást kell végrehajtaniuk, illetve ösztönözniük kell a fokozatos (simultcast és switch-off) átállást a digitális televíziós szolgáltatásra, emiatt a földfelszíni műsorszolgáltatókra a közszolgáltatások miatt – ahol a cél a földfelszíni műsorszolgáltatás Olaszország teljes területén történő hozzáférhetőségének biztosítása – sajátos kötelezettségek hárulnak és kötelesek nyitott technológiákat alkalmazni. A Mediaset szerint a szabályozás az analóg technikából a digitális technikába való átmenet megkönnyítését és a nyitott szabványok fejlesztésének ösztönzését tűzte ki célul olyan körülmények között, ahol a törvényben előírt határidőn belül kötelezően át kell állni az analóg technológiájú műsorszolgáltatásról a digitális technikára – az ún. digitális switchover keretében – amely súlyos és sajátos költségeket rótt a földfelszíni digitális televíziós szolgáltatásra (a Mediaset infrastrukturális költségei nagyon megnövekedtek). A Mediaset kifogásolja továbbá az eljárást megindító határozatban állítottakat, fenntartva, hogy nem létezik semmilyen védelem az ellen, hogy az új versenytársak a sugárzási infrastruktúrák megvásárlásával a piacra lépjenek (a Mediaset megemlíti például a H3G-t, amely egy helyi műsorszolgáltató felvásárlásának köszönhetően tudott piacra lépni), valamint hogy az új versenytársaknak nem kell viselniük a simultcast költségeit.

(44) Hasonlóképpen, a RAI megerősíti, hogy a Bizottság álláspontja nem veszi figyelembe azon kötelezettségeket, amelyek akkor vonatkoznak a vállalkozásra, ha az közszolgálati műsorszolgáltató, és amelyek – a RAI véleménye szerint – semlegesítik a feltételezett, szerzett előnyöket. Ugyanis i. a RAI csak úgy hajthatja végre a digitális műsorszolgáltatásra való átállást (mivel a vállalkozás közszolgáltató), ha a digitális földfelszíni televíziós szolgáltatás elterjedése eléri az analóg technológiájú televíziós szolgáltatásét; és ii. a RAI köteles volt a törvényben előírt kötelezettségeinek megfelelően – nem pedig a piaci feltételek függvényében – a digitális földfelszíni sugárzási szektorban megválasztani beruházásait, ugyanis arra kötelezték, hogy a digitális műsorszolgáltatásra való átállás gyors elérése érdekében 2005. január 1-jéig két multiplexet kell üzembe helyeznie a lakosság legalább 70 %-ának lefedettségével, amelyben a dekóderekre adott támogatások segítették. A teljes költség elérte a 150 millió eurót. Mivel a digitális műsorszolgáltatásra való átállás várható határideje adott és mivel a RAI – erősen korlátozott nézőszám mellett – csak ingyenes műsorokat közvetít, illetve a 2004., 2005. és 2006. évi előfizetési díjakban nem érvényesíti a digitalizálás költségeit, a RAI által viselt egyedüli költség a technológiai költség (frekvenciák és infrastruktúrák), olyan költségek, amelyekkel a közszolgáltató vállalkozásnak a szóban forgó támogatás igénybe vétele nélkül kellene szembenéznie, míg a digitális műsorszolgáltatásba való átmenet felgyorsítása nem biztosított további bevételeket.

III.A.1.2. A verseny torzítása

(45) Egyrészt Olaszország megerősíti, hogy a földfelszíni és a műholdas szolgáltatók a fizetéses televíziós szolgáltatási piacon nem versenytársak, mivel különböző piaci szegmenseket fednek le, nevezetesen az ingyenes és a fizetéses televíziós szolgáltatási szegmenst. A fizetéses műsorválasztásos (pay-per-view) kínálat többnyire csak 2005 második felében indult meg. A két piac a hálózati szolgáltatók esetében is elkülönül, amit az AGCOM egy határozatában (25) megerősít, összhangban a RAI/Rami d ’ azienda ügyben hozott határozattal (26) és az olasz verseny- és piacfelügyeleti hatóságnak a televíziós szolgáltatási szektorra vonatkozó tényfeltáró vizsgálatával (27).

(46) Másrészt a dekóderek költsége csak marginálisan befolyásolja a fogyasztók választását a különböző platformok között. Azt, hogy a verseny nem torzul, megerősíti a tény, amely szerint 2005 első félévében a Sky előfizetések 7,4 %-kal növekedtek.

(47) A Mediaset hasonló érveket hozott fel, megerősítve, hogy a vizsgát intézkedés nem szelektív jellegű, mivel a támogatást a fogyasztóknak nyújtják, illetve a szelektivitási jelleg a Sky-nak az NDS-technológia használatára vonatkozó kereskedelmi döntéséből adódik: utóbbi okozza a megkülönböztetést és teszi lehetővé a Sky részére az előfizetési díj oly módon történő beszedését, hogy abban megtérüljön a dekóderek költsége. Bármelyik szolgáltató – amennyiben úgy kívánja – alkalmazhatja a szóban forgó támogatásból való részesülésre feljogosító technológiát.

III.A.2. ÖSSZEEGYEZTETHETŐSÉG

(48) Olaszország – általános megjegyzésként – hangsúlyozza, hogy a Bizottság elismeri az interoperabilitás előnyeit és azt, hogy a műholdas dekódereknrk a támogatás köréből való kizárása annak a ténynek tudható be, hogy a támogatási intézkedés bevezetésekor nem létezett olyan műholdas dekóder, amely lehetővé tette volna az interoperabilitást. Továbbá – miután a 2006-os költségvetési törvény hatályát kiterjesztették a műholdas dekóderekre is – a Sky nem módosította dekódereinek jellemzőit úgy, hogy arra a támogatást igénybe lehessen venni.

III.A.2.1. Az EK-Szerződés 87. cikke (2) bekezdésének a) pontja

(49) Olaszország fenntartja, hogy a családok 50 %-ának – az AGCOM által közölt és a Bizottság által az eljárás megindítási határozat 55. pontjában említett (28) – dekóderrel való ellátottsága 2006 végéig illetve 2008 végéig alacsony mértékű, különösen akkor, ha figyelembe vesszük, hogy a cél az interaktív és költségesebb dekóderek elterjesztése. A támogatások révén kialakuló métergazdaságosság miatti árcsökkenés a szegény családok számára is lehetővé tenné a dekóderek megvásárlását.

III.A.2.2. Az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének b) pontja

(50) A vizsgált intézkedés egy közös európai érdeket szolgáló projekt megvalósítását – a digitális műsorszolgáltatásra való átállást (switchover) – mozdítaná elő, amely a jelenlegi ítélkezési gyakorlattal (C-62/87. sz. és C72/87. sz. ügy, 22. pont) összhangban egy, több tagállam által támogatott, transznacionális projekt része; ami a műholdas szolgáltatás kizárását illeti, annak magyarázata a fent említett, általános észrevételekben szerepel.

III.A.2.3. Az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének c) pontja

III.A.2.3.a. A támogatás megfelelő módon való megtervezése

(51) Egy törvényben előírt határidő megléte nem elegendő az analóg műsorszolgáltatás beszüntetésének biztosításához, ha nem ösztönzik a keresletet: a fogyasztók ugyanis nem lennének erre felkészülve, mivel a már piacon jelenlévő földfelszíni műsorszolgáltatóknak semmilyen érdekük nem fűződik ahhoz, hogy egy olyan környezetben támogassák a fogyasztók dekódervásárlását, ahol a fogyasztók legnagyobb része az analóg földfelszíni televíziós szolgáltatást veszi igénybe.

(52) A fogyasztóknak fizetett digitális földfelszíni műsorszolgáltatási támogatás indokolt, mivel a digitális földfelszíni műsorszolgáltatás esetében a fogyasztóknak nem kell további költségeket viselniük az ingyenes műsorok nézésekor, eltérően a műholdas műsorszolgáltatástól, amely parabolaantenna megvásárlását és a fizetéses televíziós szolgáltatáshoz előfizetést követel meg a fogyasztótól. A kábelen keresztül történő televíziós szolgáltatás esetében az olasz hatóságok a járulékos költségek megléte ellenére helyesnek találták a dekóderekre nyújtott támogatást, mivel e költségek nem közvetlenül a televíziós szolgáltatásokhoz kapcsolódnak, Olaszország célja pedig általánosságban a szélessávú hozzáférés ösztönzése volt.

(53) Olaszország kifogásolja a Bizottság azon véleményét, amely szerint a vizsgált intézkedés hátrányosan befolyásolja a platformok közötti versenyt, úgy véli azonban, hogy a fogyasztók előnyére „az új digitális platform hosszú távon növelni fogja a versenyt a televíziós szolgáltatási piac különböző szegmensei között”.

(54) A Bizottság azon állítása, amely szerint a meglévő szolgáltatók már a digitális műsorszolgáltatásra való átálláskor kompenzációban részesülnek – lévén, hogy a digitális technológia nagyobb sugárzási kapacitást tesz lehetővé alacsonyabb költségen – nem veszi figyelembe ezen átállás hiteles költség-haszon arányát, mivel a piacon már jelenlévő, a digitális műsorszolgáltatásra egynél több koncessziós joggal rendelkező hálózati szolgáltatóknak a sávszélességük 40 %-ához hozzájuk tulajdonjogilag nem kötődő tartalomszolgáltatók részére kell hozzáférést biztosítaniuk.

(55) A digitális műsorszolgáltatásra való átállás fő kedvezményezettei (az új piaci versenytársak) nem azonosak az átállási költségek viselőivel (akik a fogyasztók és különösen a már meglévő szolgáltatók). Mivel a megnövekedett versenyt – amivel a szolgáltatóknak szembe kell nézniük – nem kompenzálja semmilyen költségcsökkenés, a piacon már jelenlévő szolgáltatók nem motiváltak az analóg technológiájú műsorszolgáltatás beszüntetésében; még akkor sem, ha a szolgáltatók bármilyen előnyhöz jutnának, azt a viselt költségek kompenzációjának kellene tekinteni. A Mediaset ugyanezzel érvel.

(56) A Mediaset továbbá azt állítja, hogy amennyiben a digitális műsorszolgáltatásra való átállási költségeken felül a dekóderek költségét is egyszerűen a földfelszíni szolgáltatókra hárítják, nem lesz lehetséges a megfelelő lefedettség elérése és a Mediasetet kiszolgáltatottá válik más „bitorló” vállalkozásokkal szemben (úgynevezett „free riding”), amennyiben a „nyitott technológiájú” dekódereket a fogyasztók a versenytárs csatornák nézésére is használhatják.

(57) A vizsgált intézkedés alkalmazásakor a műholdas dekóderek interaktivitása csak nagyon korlátozott mértékű volt a nyitott API szabvánnyal nem rendelkező, oltalom alatt álló technológiák alkalmazása révén. Olaszország hangsúlyozza, hogy mindmáig nincsenek a piacon műholdas „interoperábilis” dekóderek, még a 2006-os költségvetési törvénnyel bevezetett módosítások ellenére sem. A Mediaset is kiemeli az interaktív szolgáltatások rendelkezésre állása ösztönzésének igényét.

III.A.2.3.b. A verseny szükségtelen torzításának elkerülése

(58) Olaszország hangsúlyozza, hogy a fizetéses műsorválasztásos (pay-per-view) televíziós szolgáltatás eltér a műholdas televíziós szolgáltatástól: két különböző termékről van szó. A vizsgált támogatás mindenesetre az új versenytársaknak a fizetéses televíziós szolgáltatások piacára való belépését szolgálja, amelynek nagyobb előnyökkel kell járnia a fogyasztókra nézve.

(59) A Mediaset azt állítja, hogy nem következett be a verseny szükségtelen torzulása mivel i. a megkülönböztetés egyszerűen csak a Sky kereskedelmi választásainak következménye; ii. a földfelszíni televíziós szolgáltatás keretében továbbítják a helyi csatornákat, míg a helyi műsorok 80 %-át nem műholdon keresztül továbbítják, mert a helyi csatornák bevételei nem elegendőek a műholdas továbbítás költségeinek viselésére (a műholdas műsorszolgáltatás nem hasonlítható össze az ingyenes műsorszolgáltatással); és iii. a piaci hiányosság csak a digitális földfelszíni dekóderek esetében áll fenn, a műholdas dekóderek esetében nem, mivel a műholdas televíziós szolgáltatás előfizetéses rendszeren alapszik és megtérülhetnek a vevők dekóderrel való ellátásának költségei, illetve – mivel a Sky monopol helyzetű – nincs kitéve az „bitorlóknek”.

III.A.2.4. Az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének d) pontja

(60) A Bizottság a 2006/513/EK határozatában (29) kijelentette, hogy a támogatás az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének d) pontja értelmében nem volt összeegyeztethető, mivel nem kapcsolódott valamilyen különleges kulturális tartalomhoz, sem olyan kisebb helyi szolgáltatókhoz, akik egyébként kiszorultak volna a földfelszíni platformról. Olaszországban számos olyan helyi, földfelszíni műsorszolgáltató van, aki egyértelműen megnevezett, Olaszország által oltalmazni kívánt kulturális terméket sugároz. Tekintve, hogy a műholdas szolgáltatás – a Bizottság által megbízott szakértők szakvéleménye szerint is – nem nyilvánul hatékonynak a helyi szolgáltatások nyújtásában, a műholdas dekódereknek nem kell részesülniük a vizsgált támogatásból.

III.A.3. VISSZAKÖVETELÉS

(61) A Bizottság nem követelheti vissza a támogatást abban az esetben, ha ez a közösségi jog valamely, általános alapelvével ellentétes. Ez akkor áll fenn, ha a kezdettől fogva ismert, hogy a visszakövetelés lehetetlen (30). A vizsgált esetben lehetetlen meghatározni, mely műsorszolgáltató részesült állami forrásokból történt juttatásban és milyen összegben: ezért a Bizottság nem követelheti vissza a támogatást. Olaszország továbbá azt állítja, hogy a műsorszolgáltatók semmilyen módon nem tudtak ellenszegülni a támogatásnak, így, még ha a kedvezményezettek lelkiismeretesen is jártak el, akkor sem tudták volna azt visszautasítani. A Bizottság a 2006/513/EK határozatában (31) ugyanezzel érvelt.

III.B. A SKY ITALIA, AZ ESOA ÉS AZ EUROPA7 ÉSZREVÉTELEI

(62) A Sky Italia, az ESOA és az EUROPA 7 egyetért a Bizottsággal abban, hogy a vizsgált intézkedés a digitális földfelszíni televíziós szolgáltatók támogatásának minősül. Nem kifogásolja továbbá azon előzetes következtetést, amely szerint az intézkedés nem minősül a dekódergyártók támogatásának: a két panaszos különösen nem kifogásolja e következtetést, bár a Sky Italia által benyújtott panaszban az ellenkezőjét jelentik ki.

(63) A Sky Italia vizsgálatát az intézkedés pozitív kihatásaira összpontosítja, amely alapján a digitális földfelszíni televíziós szolgáltatókkal – azaz a Medisaettel és a Telecommal – kapcsolatban tesz megállapításokat. A Sky véleménye szerint a Telepiù–Newscorp összefonódás idején a Bizottság megállapított egy – a piacra lépésnek és a digitális földfelszíni televíziós szolgáltatók terjeszkedésének korlátokat szabó –, akadályokat tartalmazó listát a korrekciós intézkedéseket igényelő (32) pontokról. A Bizottság feltételezésével ellentétben a támogatásoknak köszönhetően az új versenytársak – akik később valójában az analóg televíziós szolgáltatók piacán már jelenlévő szolgáltatók lettek – a digitális földfelszíni műsorszolgáltatás gyors terjedését tették lehetővé.

(64) A vizsgált támogatások a Mediaset és a Telecom Italia számára háromszoros előnnyel jártak: mindenekelőtt – mivel a digitális földfelszíni dekóderekhez és a földfelszíni műsorszolgáltatókhoz való hozzáférés egymást kiegészíti – a dekóderek árának csökkenése a dekóderek és a szolgáltatók iránti kereslet egyidejű növekedését eredményezte – végül is normális, hogy mint ahogyan azt a Sky tette a digitális földfelszíni műsorszolgáltatók olyan költségek felvállalásával alakítsák ki platformjuk ügyfélbázisát, amelyek mindezidáig nem térültek meg számára, a támogatások pedig a digitális földfelszíni műsorszolgáltatókat támogatták abban, hogy meggyőzzék a fogyasztókat az általuk kínált, új televíziós szolgáltatásra való átállásról. Az intézkedés hozzájárult továbbá az ügyfélkör kialakítása során az „bitorlókkel” kapcsolatos probléma megelőzéséhez.

(65) Másrészt, a Deutsche Bank Global Equity Divisionje által készített tanulmány (33) szerint „a támogatások lehetővé tennék a Mediaset számára, hogy alacsony kockázattal és alacsony költségen lépjen be a fizetéses televíziós szolgáltatási piacra”. A támogatások csökkentették a Mediaset és a Telecom Italia finanszírozási költségeit: a) egyrészt közvetlenül, mivel a támogatásoknak köszönhető, ugyanezen hatás eléréséhez a digitális földfelszíni műsorszolgáltató vállalkozásoknak többszáz-milliós beruházásokat kellett volna végrehajtaniuk, azaz a Mediaset által a 2005. január óta viselt infrastruktúrális beruházások összköltségének felét; illetve b) közvetve, mivel csökkentették a digitális műsorszolgáltatásra való átállás sikerének bizonytalanságát.

(66) Végül, a piac „bilaterális” jellege és a „visszahívásra szánt” tartalomhoz mérsékelt áron hozzájutó ügyfélbázis nagy mérete a reklámpiacot előnyhöz juttatja.

(67) A Sky azt állítja, hogy a fenti előnyök szelektívek, míg a Sky kereskedelmi szabadsága a növekedés alacsony mértéke miatt korlátozott volt, amelynek következtében megnövekedett a tőkeköltsége. A társaság egy sor számadattal támasztja alá állítását, amely szerint a digitális földfelszíni műsorszolgáltatáshoz alkalmazott dekódereknek államilag támogatott értékesítésének növekedése negatív hatással volt a „Premium Sports” csomag értékesítésére.

(68) Az Europa7 szintén azt állítja, hogy a digitális földfelszíni műsorszolgáltatók és a szektor egyéb szolgáltatói előnyhöz jutottak. Az Europa7 a verseny- és piacfelügyeleti hatóságot idézi, amely elismerte az intézkedés alábbi következményeit: a dekóderek felét a támogatás igénybevételével vásárolták; a digitális földfelszíni műsorszolgáltatás elterjedése 2005 első félévében megduplázódott a fizetéses digitális földfelszíni televíziós szolgáltatásnak köszönhetően, míg a fizetéses, műholdas televíziós szolgáltatás csupán egy százalékpontos növekedést könyvelt el.

(69) A nyújtott előny szelektív, mivel a támogatás nem kedvezett az Europa7 piacra lépésének, amely még nem kapta meg a sugárzási frekvenciákat, de a Mediasetnek és a RAI-nak akadályok nélkül tette lehetővé a kereslet és a beruházások maximalizálását, illetve a digitális televíziós szektorban meglévő piaci erejének kiterjesztését.

(70) Másrészt, az Europa7 azt állítja, hogy az intézkedést semmilyen közös érdekű motiváció nem indokolta, mivel i. a fogyasztóknak a digitális földfelszíni dekóderek megvásárlására irányuló ösztönzése kereskedelmi tevékenységekhez való hozzáféréssel kapcsolatos; ii. a digitális műsorszolgáltatásra való átállás határidejét már elhalasztották és iii. amennyiben az intézkedés úgy kedvez a versenytársaknak, hogy a Sky piaci erejét korlátozza, ami azonban a piacon már jelenlévő, oligopol helyzetű, analóg koncessziótulajdonos műsorszolgáltatóknak kedvez.

(71) Végül, az Europa7 hangsúlyozza, hogy a visszakövetelés a támogatás megszüntetéséből logikusan következik és utóbbi számszerűsítésének nehézségei nem indokolják a támogatás visszakövetelésének elmaradását. Amennyiben lehetetlennek bizonyul a támogatás összegének pontos meghatározása, Olaszországnak meg kell térítenie a versenytársak kárát.

(72) Az ESOA azt állítja, hogy a műholdas platform – mivel a televízióműsorok terjesztéséhez szükséges rádiófrekvenciák nagyobb spektrumát használja – hátrányos helyzetbe került, valamint hogy teljes egészében a műholdas szolgáltatókra hárultak a digitális technológiájú műsorszolgáltatás bevezetésének költségei. Az ESOA ezért úgy véli, hogy a vizsgált támogatások a digitális földfelszíni televíziós szolgáltatásoknak kedveznek, így jogellenes támogatásnak minősülnek és nem arányosak az orvosolni kívánt piaci működésben meglévő hiányossággal.

III.C. AZ ANIE ÉSZREVÉTELEI

(73) Az ANIE nem egyedi észrevételeit nyújtotta be a vizsgált intézkedéssel kapcsolatosan, hanem a Sky Italia ellen a verseny- és piacfelügyeleti hatósághoz erőfölénnyel való visszaélés miatt benyújtott panasz másolatát küldte meg, amely azonban még nem nyilatkozott a témával kapcsolatban.

(74) Az ANIE állítása szerint néhány dekódergyártó kérte a Sky-t, hogy a műholdas jelek dekódolására használt NDS-technológia bizonyos szempontjaira engedélyeket adjon, amely technológiának a Sky kizárólagos tulajdonosa és felhasználója Olaszországban. Ezen engedélyek alapvető fontosságúak az ún. „nyílt interfésszel” ellátott dekóderek gyártásához, amelyek tehát az NDS-technológia használata esetén képesek dekódolni akár a földfelszíni, akár a műholdas digitális jeleket.

(75) 2005-től a Sky megkezdte jeleinek kizárólag NDS-technológiájú kódolását. E technológia tulajdonosa az olasz piacon a Newscorp csoport egy ellenőrzött vállalkozása, amely a Sky anyavállalata. A Sky azt állítja, hogy azért állt át az NDS-technológiára, hogy megakadályozza a szerzői jogi kalózkodást. Ez egy oltalom alatt álló, „zárt” technológia, mivel az NDS dekóderekhez történő hozzáférés megköveteli a technológiához vagy a dekóder meghatározott elemeihez való hozzáférést, szemben az általános interfésszel rendelkező dekóderekkel.

(76) A Sky az előfizetőinek ilyen „zárt” technológiával ellátott dekódereket ad bérbe. A társaság az NDS-technológiára való átállásáról döntött, ezért ezt követően az előfizetői birtokában lévő összes dekóder cseréjéről gondoskodott.

(77) A Sky megtagadja a tulajdonát képező technológia megosztását az általános interfésszel rendelkező dekóderek gyártóival, mivel úgy véli, hogy egy ilyen megállapodás nem védené meg kellőképpen a szerzői jogi kalózkodástól. Az ANIE állítása szerint a Sky által felhozott indok – azaz az esetleges kalózcselekmények miatti aggodalom – nem megalapozott, hanem a társaság „tulajdonában” lévő dekóderek használata az előfizetéses piacon meglévő monopol helyzetének védelmét szolgálja. A Sky e döntése olyan hatást fejt ki, hogy maga köré vonzza az ügyfeleit, továbbá a dekódergyártók számára is korlátozza a piaci lehetőségeket, ennélfogva akadályozza a technológiai fejlesztést ebben a szektorban (34).

III.D. AZ OLASZ KORMÁNY VÁLASZA

(78) Olaszország a harmadik felek által tett észrevételekkel kapcsolatban egyáltalán nem nyilatkozott.

IV. JOGI SZEMPONTBÓL TÖRTÉNŐ ÉRTÉKELÉS

IV.A. AZ ÁLLAMI TÁMOGATÁS JOGI SZEMPONTBÓL TÖRTÉNŐ ÉRTÉKELÉSE AZ EK-SZERZŐDÉS 87. CIKKÉNEK (1) BEKEZDÉSE ÉRTELMÉBEN

(79) A Bizottság az EK-Szerződés 87. cikkének (1) bekezdése értelmében vizsgálta, hogy a vizsgált intézkedés állami támogatásnak minősül-e, amely rendelkezés egy sor feltételt határoz meg az állami támogatás tényének megállapításához. Először is a beavatkozásnak az állam által vagy állami forrásból kell történnie. Másodszor, a kedvezményezett számára szelektív gazdasági előnyt kell megtestesítenie. Harmadszor, torzítania kell a versenyt, vagy azzal kell fenyegetnie. Negyedszer, alkalmasnak kell lennie arra, hogy érintse a tagállamok közötti kereskedelmet.

IV.A.1. ÁLLAMI FORRÁSOK

(80) A vizsgált intézkedést tartalmazza a 2004-es és 2005-ös költségvetési törvény és finanszírozása az állami költésvetésből történik: ezért egyértelműen az államnak tulajdonítható és állami források használatával jár, amint azt az eljárás megindításáról szóló határozatban már hangsúlyozták. A Bizottság tehát megerősíti az előző értékelést, amely szerint az állami forrás kritériuma teljesül. E következtetést sem Olaszország, sem harmadik fél nem kifogásolja.

IV.A.2. GAZDASÁGI ELŐNY

(81) A Bizottság az eljárás megindításáról szóló határozatában kijelentette, hogy annak ellenére, hogy a támogatás közvetlen kedvezményezettjei a végső fogyasztók, az intézkedés közvetett előnyt jelenthet i. a digitális földfelszíni és kábeles platformokon üzemelő televíziós műsorszolgáltatók; ii. a jeleket továbbító hálózati szolgáltatók és iii. a dekódergyártók számára.

(82) A Bizottság az eljárás megindításáról szóló határozatban kijelentette, hogy az EK-Szerződés 87. cikkének (1) bekezdése alapján szó lehet közvetett előnyről, és hivatkozott a vonatkozó joggyakorlatra (35). A T-DVB/C-DV-t alkalmazó műsorszolgáltatók tekintetében a Bizottság úgy találta, hogy a vizsgált intézkedés e műsorszolgáltatókat a saját nézőtáboruk (azaz a TV-néző-szám) kialakításában és fejlesztésében támogatja, mivel lehetővé teszi, hogy megtakarítsák azon költségeket, amelyeket egyébként vállalniuk kellett volna, ha erre a szintre kívánták volna fejleszteni digitális műsoraik nézőtáborát, továbbá lehetővé teszi számukra azon költségek csökkentését, amelyet egyébként a simulcast módon továbbító műsorszolgáltatóknak viselniük kellett volna. A hálózati szolgáltatók számára az előny a „privilegizált” platformot használó műsorszolgáltatók által előidézett potenciális keresletnövekedésében rejlik. A Bizottság végül – miután felismerte, hogy a szelektív előny nem könnyen számszerűsíthető – felkérte az érdekelt feleket az intézkedés különböző közvetett kedvezményezettjei előnyének számszerűsítésével vagy az annak becslésére esetlegesen alkalmazható módszerekkel kapcsolatos észrevételeik megtételére.

(83) A Bizottság az érdekelt felek észrevételeinek átvételét követően – az e határozatában a későbbiekben részletezett okoknál fogva – továbbra is úgy véli, hogy a vizsgált intézkedés szelektív előnyt biztosít a földfelszíni és a fizetéses kábeltelevíziós szolgáltatóknak.

(84) A műsorszolgáltatók előnye elsősorban a közönség fejlesztésének lehetőségében rejlik, különös tekintettel a fizetéses műsorválasztás (pay-per-view) terjedésére: az intézkedés hiányában a digitális közönség nem fejlődött volna ilyen ütemben, ha csak e műsorszolgáltatók nem finanszírozták volna meg a saját potenciális nézőik vételi költségeit. A közönségfejlesztés a kereskedelmi tevékenység alapvető fontosságú részét képezi olyan fizetéses televíziós szolgáltatás vagy olyan műsorszolgáltató esetében, amely növelni kívánja fizetéses televíziós szolgáltatásait, mivel az ügyfelek (azaz a TV-nézők) száma alapvetően befolyásolja, hogy milyen bevételt tudnak elérni, illetve alacsony árakat tud-e megállapítani a fizetéses műsorválasztási (pay-per-view) kínálatához. Ezt bizonyítják a műholdas szolgáltatóknak ezen ügyfélbázis kialakítása és fejlesztése érdekében vállalt költségei, illetve a későbbiekben – a digitális technológiára való átállást követően – az ennek fenntartása érdekében vállalt további költségek (36). A panaszosok egyike – a Sky Italia – példáaul azt állítja, hogy saját előfizetőit ingyenesen látta el dekóderrel és parabolaantennával.

(85) Hozzáfűzi továbbá, hogy az intézkedés fő következménye az interaktivitást lehetővé tevő dekóderek árának csökkenése volt, amelyek ára így jelentősen megközelítette az úgynevezett „zapperek” árát. A vizsgált támogatással támogatott dekódertípus lehetővé teszi a fogyasztók hozzáférését az analóg technikával pillanatnyilag rendelkezésre álló standard televíziócsatorna-kínálathoz, illetve számos műsorszolgáltató és tartalomszolgáltató által kínált fizetéses televíziós szolgáltatáshoz és interaktív szolgáltatáshoz. Az interaktív szolgáltatások közül kizárhatóak az e-kormányzati szolgáltatások, amelyhez egy „smart kártya” (37) segítségével lehet hozzáférni. Ezért a támogatás lehetővé teszi, hogy sokkal szélesebb kínálat álljon a fogyasztók rendelkezésére olyan áron, amiért korábban csak egy viszonylag egyszerű, a szolgáltatások kisebb számához hozzáférést biztosító dekódert tudtak volna megvásárolni.

(86) Következésképpen a vizsgált intézkedés ösztönzőleg hatott a fogyasztókra az analóg technológiájú műsorszolgáltatásból a digitális földfelszíni technikába való átállás során. Ez a műsorszolgáltatók előnyét szolgálta, különös tekintettel azon szolgáltatások esetében, amelyek analóg technikával nem álltak rendelkezésre. Más szóval, az állami támogatás lehetővé tette a T-DVB műsorszolgáltatók számára, hogy elkerüljék egy bevett közönségtoborzó kereskedelmi gyakorlat (a dekódertámogatás) költségeit.

(87) A Deutsche Bank által megküldött dokumentum (38) közvetve erősíti meg ezen érv helytállósságát, mely dokumentum a befektetők számára mutatja be illetve javasolja a Mediaset-részvények megvásárlásából származó lehetséges hasznot, a Deutsche Bank kutatási osztálya bemutatja, hogy a Mediaset – különleges helyzetének, a kedvező piaci körülményeknek, piaci stratégiájának és a fogyasztóknak juttatott támogatásoknak köszönhetően – „hogyan fejlesztheti a digitális földfelszíni televíziós szolgáltatásokat, amely eszköz segítségével alacsony kockázat és költségek mellett léphet be a fizetéses televíziós szolgáltatások piacára”.

(88) A piacon már aktív földfelszíni szolgáltatók számára az intézkedésből származó másik előny, hogy az intézkedés lehetővé teszi a digitális földfelszíni platformon már megszerzett jelenlétük megszilárdítását a márkaimázs pozícionálás és a törzsvásárlói programok tekintetében: az előny a digitális platformon kínált új szolgáltatásoknál – különösen fizetéses televíziós szolgáltatásoknál – jelenik meg. A vizsgált intézkedés tehát a hatályos jogszabályok hatásait erősítheti meg, azaz annak tényét, hogy a fő műsorszolgáltatók ellenőrzik a hálózati szolgáltatókat, illetve hogy csak úgy lehet digitális technológiájú műsorszolgáltatási koncesszióhoz jutni, ha az az analóg technológiájú műsorszolgáltatás területén már érvényes koncesszióhoz kötődik. A piacon már jelenlévő szolgáltatók könnyen átválthatják analóg koncesszióikat digitális koncessziókká, míg az új versenytársaknak előbb a piacon található analóg koncessziókat kell vásárolniuk, hogy ezt követően megkezdhessék a digitális technológiájú műsorszolgáltatást. Az új versenytársak hátrányát átmenetileg még olyan intézkedések is súlyosbíthatják, amelyek növelik a már piacon lévő szolgáltatók közönségét, mint például a vizsgált intézkedés.

(89) Az imént felhozott érvek nem vonatkoznak azokra a szolgáltatásokra, amelyeket már nyújtanak az analóg platformon és amelyeket a fogyasztók már ismernek. Továbbá valószínűtlen, hogy a digitális platformra történő, előrejelzett átmenet e műsorok/szolgáltatások nézőinek teljes száma (analóg és digitális) arányának jelentős növekedését okozta volna.

(90) Nem meggyőző az Olaszország és a Mediaset által egyaránt előadott érv, amely szerint nem létezik az előny, mivel az állami támogatás nélkül a kedvezményezettek nem támogatták volna a fogyasztók dekódervásárlását. Ha feltételezzük, hogy a fogyasztók nem tudták volna megvásárolni a „nyílt” dekódereket a szóban forgó támogatások nélkül, vagy hogy a fizetéses műsorválasztás (pay-per-view) piaca túlzottan kis méretű, a támogatás következménye éppen a földfelszíni műsorszolgáltatók olyan ügyfélbázisának kialakítása lenne, amely egyébként nem alakult volna ki. Ha a földfelszíni műsorszolgáltatók nem támogatták volna az „interoperábilis” dekóderek megvásárlását – amelyek jelen pillanatban az egyetlenek, amelyek előrefizetéses kártya segítségével lehetővé teszik a fizetéses televízióműsorok műsorválasztásos (pay-per-view) megtekintését –, ez a más műsorszolgáltatók bitorló cselekedeteitől való félelem miatt a fizetéses televíziós szolgáltatások késedelmes bevezetését eredményezné. A vizsgált intézkedés ennélfogva a földfelszíni műsorszolgáltatóknak kedvezett egy ilyen externália ellensúlyozásában és a kereskedelmi lehetőség létrehozásában.

(91) A Bizottság vitatja továbbá azon állítást, amely szerint a kedvezményezetteknek a támogatásból eredő hatások előidézésére vonatkozó szándéka vagy érdeke a szóban forgó támogatás nélkül is mérvadó kritériumok annak megállapításához, hogy a vizsgált intézkedés juttatott-e előnyt vagy nem. A vizsgált esetben ugyanis a földfelszíni műsorszolgáltatóknak juttatott előny egyszerűen az intézkedés hatásának eredménye volt. A kedvezményezettek magatartása – a már bevezetett intézkedés mellett – az előállt helyzetben egyszerűen a profit optimalizálását célozta oly módon, hogy létrehozta a kereskedelmi tevékenység olyan mértékű bővülését, amely a támogatás nélkül nem lett volna lehetséges. Ez történt a vizsgált esetben is, mivel az AGCOM éves jelentése (39) szerint 2005-ben a fizetéses televíziós szolgáltatásokból származó bevételek növekedése – különösen a digitális földfelszíni fizetéses műsorválasztás (pay-per-view) terén – igen jelentős volt, noha abszolút értelemben nem állt túl magas szinten.

(92) Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint az intézkedés hatása a döntő és a mérvadó az előny létezése meghatározásában, amit a közvetett kedvezményezettek esetében a Bíróság a Németország kontra Bizottság ügyben hozott ítéletében (40) megerősített.

(93) A Bizottság vitatja Olaszország és a többi érdekelt fél azon előadott érveit, amelyek szerint nem létezik semmiféle előny. A Bizottság egyrészt Olaszország azon állítását vitatja, amely szerint azért létezik semmiféle előny, mivel lehetetlen meghatározni a kedvezményezettek részére az állami forrásokból történt juttatások összegét. Az Olaszország által említett 2006/513/EK határozatban (41) a Bizottság nem tagadta bizonyos kedvezményezettek (a hálózati szolgáltatók) esetében a közvetett előny létezését, ez utóbbiakat azonban egyszerűen kizárta visszatérítési kötelezettség köréből, mivel nem volt lehetséges az állami forrásokból történt juttatás tényének megállapítása.

(94) A Bizottság egyaránt visszautasítja akár a Mediaset, akár a RAI által előadott azon érveket, amelyek szerint a földfelszíni műsorszolgáltatók és a műholdas műsorszolgáltatók helyzete nem hasonlítható össze, mert a földfelszíni televíziós műsorszolgáltatóknak az átállást a törvényben előírt határidőn belül végre kell hajtaniuk és viselniük kell a simulcast költségeit: következésképpen a vizsgált intézkedés nem nyújt szelektív előnyt.

(95) A földfelszíni szolgáltatók digitális műsorszolgáltatásra való átállása megkövetelésének fő oka, hogy a földfelszíni műsorszolgáltatás a rádiófrekvenciák spektrumának nagyon nagy részét foglalja el (42). Valójában az analóg technológiájú műsorszolgáltatáshoz szükséges rádiófrekvenciák nagy mennyisége technikai korlátot szabott az új versenytársak földfelszíni műsorszolgáltatási piacra való belépésének, ami hozzájárult a RAI és a Mediaset duopóliumának fenntartásához. Az a tény, amely szerint a földfelszíni szolgáltatók a korlátozott erőforrást – azaz a rádiófrekvenciák spektrumát – intenzíven használják ki, indokolja a rájuk kirótt kötelezettségeknek a más platformszolgáltatókkal szembeni egyenlőtlenségét. A rádiófrekvenciák használati joga nem a műsorszolgáltatókat illeti meg, noha utóbbiak bízhatnak abban, hogy a rádiófrekvenciáknak a nemzeti szabályozó hatóságok részéről történő kiosztása és kijelölése átlátható, megkülönböztetésmentes és arányos kritériumokon alapul (43). Végül is az intézkedés kialakításának módja nem bizonyult arányosnak a digitális műsorszolgáltatásra való átállási költségekkel. Ugyanis egyrészt, a Bizottság nem véli úgy, hogy a fogyasztóknak nyújtott támogatást könnyen meg lehetne állapítani oly módon, hogy a vállalkozásoknál a switchover folyamán esetlegesen felmerülő költségekkel arányos legyen. Másrészt az intézkedés arányosságának bizonyítási terhe a tagállamra hárul. Mindazonáltal Olaszország nem nyújtott be egyértelmű becslést a switchoverrel kapcsolatos költségekre vonatkozóan, sem pontos kimutatást az intézkedésből eredően a műsorszolgáltatók javára keletkező előnyök arányosságáról.

(96) A digitális földfelszíni televíziós szolgáltatások fejlesztése a hálózati szolgáltatók részére akkora mértékű közvetett előnyt jelenthet, mint amennyire a műsorszolgáltatás megköveteli a hálózati szolgáltatók által kínált adattovábbítási szolgáltatások használatát. Úgy vélhető, hogy a műsorszolgáltatónak az adattovábbítási szolgáltatások felhasználásáért való fizetési hajlandósága többek között az adott platformon való jelenlétével szerezhető többletjövedelemtől függ, ami pedig az adott platformon jelenlévő tévénézők számától függ. Mivel a vizsgált intézkedés befolyásolja a digitális földfelszíni televíziós műsorszolgáltatás fogyasztóinak számát, közvetett hatással lehet a hálózati szolgáltatókra is.

(97) Mindazonáltal nincsen lehetőség megbizonyosodni arról, hogy az intézkedés már befolyásolta-e a műsorszolgáltatóknak a különböző adattovábbítási platformokon való jelenlétével kapcsolatos döntését, illetve azon árat meghatározni, amelyet a műsorszolgáltatók a támogatás nélkül hajlandóak lennének megfizetni. A műsorszolgáltatók és a hálózati szolgáltatók közötti tulajdonjogi kapcsolat miatt továbbá kevéssé mérvadó és jelentős a digitális földfelszíni platformon jelenlévő kétféle kedvezményezettet megkülönböztetni, amivel Olaszország is egyetért. Mindazonáltal úgy tekinthető, hogy amennyiben a vizsgált intézkedés megismétlődne és folyamatosan elősegítené a jelenleg kínált analóg technológiájú televíziós szolgáltatások nézőinek a digitális földfelszíni platformra történő átállását, ezen intézkedés olyan mértékben érintené a különböző platformok közönségének méretét, hogy az már a műsorszolgáltatók adott platformon való jelenlétével kapcsolatos döntését is befolyásolná. Ezért ezen intézkedés esetleges megismétlődése előnyhöz juttatná a digitális földfelszíni hálózati szolgáltatókat a műholdas hálózati szolgáltatókkal szemben.

(98) Végül pedig léteznek olyan hálózati szolgáltatók is, amelyek nem kizárólag a műsorszolgáltatók részére történő adattovábbítási szolgáltatások értékesítésével foglalkoznak, hanem közvetlenül értékesítik televíziós szolgáltatásaikat a közönségnek. Az egyik ilyen például a Fastweb, amely kábeles „triple play” (44) szolgáltató, illetve többek között fizetéses televíziós szolgáltatást is nyújt. Ebben az esetben a hálózati szolgáltató hasonló – a 84–88. pontban már ismertetett – előnyt élvez, mint amilyenben a műsorszolgáltatók részesülnek.

(99) Amint azt már az eljárás megindításáról szóló határozat hangsúlyozta, a dekódergyártók közvetett előnye azon lehetőségben rejlik, hogy nagyobb számú dekódert értékesíthetnek ahhoz képest, amit az intézkedés alkalmazása nélkül értékesíthettek volna. A támogatás valójában olyan hatással jár, hogy a fogyasztók számára olcsóbbá teszi az intézkedés tárgyát képező dekódereket, ami azt teszi lehetővé, hogy a gyártók a termék árának csökkentése nélkül vagy egy áremelés miatt bekövetkező ügyfélveszteség nélkül növeljék eladásaikat.

IV.A.3. SZELEKTIVITÁS

(100) A vizsgált intézkedéssel a földfelszíni műsorszolgáltatóknak és a fizetéses kábeltelevíziós szolgáltatóknak juttatott előny szelektív. Nem minden műsorszolgáltató képes közvetett előnyhöz jutni az intézkedés kapcsán: vannak olyan műsorszolgáltatók, akik kizárólag a műholdas platformon vannak jelen és nem profitálhatnának a kérdéses támogatás által a digitális televíziós szolgáltatások terén előidézett nézőszám növekedésből.

(101) Szelektív módon előnyt élvez továbbá a dekódergyártó-iparág is.

IV.A.4. A VERSENY TORZULÁSA

(102) Műsorszolgáltatók

(103) A Bizottság az eljárás megindításáról szóló határozatban megállapította, hogy a földfelszíni műsorszolgáltatóknak és hálózati szolgáltatóknak juttatott előny az eltérő technológiájú platformokat használó, illetve a pillanatnyilag a műsortovábbításra nem képes műsorszolgáltatók kárára keletkezett.

(104) A digitális földfelszíni műsorszolgáltatás nem csak az ingyenes analóg kínálattal van versenyben, hanem a fizetéses televíziós szolgáltatással is: a támogatás lehetővé teszi a T-DVB és a C-DVB szolgáltatóknak, hogy alacsonyabb költségen lépjenek be a fizetéses televíziós szolgáltatások piacára, illetve versenyezzenek a már jelenlévő szolgáltatókkal (pl. a Sky Italiával). Ezt támasztják alá egyrészt az AGCOM jelentés (45) következtetései – amelyek szerint a vizsgált támogatás meghatározó a T-DVB-t használó műsorszolgáltatók közönségének alakulása szempontjából –, másrészt az olasz verseny- és piacfelügyeleti hatóság vizsgálata, amely hangsúlyozza a technológiai semlegesség elvének (46) fontosságát.

(105) A Bizottság Olaszország és az érdekelt felek észrevételeinek kézhezvételét követően továbbra is úgy véli, hogy a támogatással juttatott szelektív előnyök torzíthatják a versenyt. Egyrészt vitathatónak tűnnek azon állítások, amelyek szerint a földfelszíni és a műholdas szolgáltatók egyazon fizetéses, televíziós szolgáltatási piacon nem versenytársak, illetve amely szerint a dekóderek költsége csak marginálisan érinti a fogyasztók két különböző platform közötti választását: ezért elutasítja az ezen állítások alapján hozott következtetést is, amely szerint az intézkedés nem torzítja a versenyt.

(106) Az EK-Szerződés 87. cikkének (1) bekezdése értelmében az is elegendő, hogy a támogatás – a szelektív előny juttatásán keresztül – a verseny torzításával fenyegessen. Noha pillanatnyilag a fizetéses digitális földfelszíni televíziós szolgáltatások kínálata nem vethető össze a fizetéses műholdas televíziós szolgáltatási kínálattal, sem a szolgáltatás típusa (fizetéses műsorválasztásos – pay-per-view – illetve havi előfizetéses televíziós szolgáltatás) sem a gazdasági jelentőség tekintetében (2005-ben a műholdas televíziós szolgáltatásnál realizálódott az előfizetésből származó bevételek 95 %-a), létezik azonban bizonyos fokú helyettesíthetőség a két kínálattípus között. Amint a digitális földfelszíni platform a fizetéses televíziós szolgáltatásokat – részben a dekóderekre nyújtott támogatásoknak köszönhetően – sikeresen beindítja és megerősíti a piacon, képes lesz versenyezni az alternatív platformokon nyújtott analóg szolgáltatásokkal.

(107) Hasonló modelleket igazol a más tagállamokban tapasztalt fejlődés: az Egyesült Királyságban például – a már említett BskyB-tanulmány keretében – az Office of Fair Trading (OFT) arra a következtetésre jutott, hogy a Football Association Premier League közvetlenül továbbított mecscsei az összes televíziós platformra kiterjedő, egyetlen releváns piacot alkotnak. Nyilvánvaló tehát, hogy a fizetéses televíziós szolgáltatások piacainak fejlettségi fokától függően a digitális földfelszíni platform televíziós szolgáltatásainak kínálata versenyezhet a műholdas kínálattal.

(108) Továbbá a támogatásokat kritikus időszakban nyújtották, amikor is sok analóg földfelszíni televíziós szolgáltatás nézőjének kellett szembesülnie a digitális televíziós szolgáltatásba való átmenettel, és választaniuk kellett, hogy a földfelszíni vagy a műholdas adásokat vevő készülékbe fektessenek be. Mivel csökken a földfelszíni televíziós szolgáltatások vevőkészülékének (dekóder) vételára, nyilvánvaló, hogy a kérdéses támogatások befolyásolják a választást. Figyelembe véve a platformváltás költségét, amint megtörténik a választás, a támogatások által előidézett torzító hatás jelentősen meghosszabbodhat.

(109) Megjegyezhető továbbá, hogy az olasz verseny- és piacfelügyeleti hatóság határozatában (47) – amelyben értékelte egy esetleges összeegyeztethetetlenség tényét annak megállapítása érdekében, hogy a dekóderekre nyújtott, a határozat tárgyát képező támogatások a miniszterelnök tulajdonában álló vállalkozások előnyére összeegyeztethetetlenséget idéznek-e elő – nem emelte ki földfelszíni és a műholdas televíziós szolgáltatási piacok különválasztását, hanem a fizetéses televíziós szolgáltatások piacát vizsgálta, és az 52. pontban kijelentette, hogy a Mediaset, a Telecom Italia, a Sky és a Fastweb a fizetéses televíziós szolgáltatások eltérő kínálattípusa ellenére potenciális versenytársaknak minősülhetnek a fizetéses televíziós szolgáltatási piacon.

(110) Nem elfogadható továbbá Olaszország és a Mediaset által felhozott azon érv, amely szerint az intézkedés szelektív jellege és versenyt torzító hatása a Sky-nak az NDS technológia használatára vonatkozó kereskedelmi döntéséből adódik, mert a törvény megfogalmazása kizárta a műholdas dekódereket az intézkedésből, még akkor is, ha a műholdas szolgáltatóknak szándékában állt volna a szóban forgó, „nyílt” technológiájú dekódereket alkalmazni. Egyáltalán nem releváns a tény, amely szerint a 2006-os költségvetési törvényben az összes „interoperábilis”, platformfüggetlen dekóder támogatásának lehetővé tétele érdekében bevezetett módosításokat követően a Sky Italia nem állt át a „zárt” technológiájú dekóderekről olyan dekóderekre, amelyek részesülhettek volna a támogatásban. A stratégia ugyanis számos tényezőtől függhet, például a vállalat által korábban végrehajtott beruházásoktól és attól, ha úgy dönt, hogy kivárja a Bizottságnak az új intézkedés összeegyeztethetőségéről szóló határozatát.

(111) A Deutsche Bank kutatása (a 18. és azt követő oldalak) közvetetten megerősíti, hogy a fizetéses televíziós szolgáltatások piacára alacsonyabb költségeken történő belépés versenytorzító hatású; a kutatásban elemzik a Mediaset lehetséges pénzügyi forgatókönyveit a futballmeccsek fizetéses műsorválasztásos (pay-per-view) továbbításának fejlesztésében, amelyet olyan ügyfélkörre alapoznak, amelyet a Sky Italia nem fog megszerezni, így befolyásolva a fizetéses DTH televíziós szolgáltatás növekedésének mértékét. Másrészt úgy tűnik, hogy a Sky Italia által rendelkezésre bocsátott számadatok is – amelyeket annak bizonyítására irányultak, hogy a Sky Italia előfizetései növekedésének mértékét a támogatott dekóderek értékesítése befolyásolta – alátámasztják azt a véleményt, amely szerint a fizetéses televíziós szolgáltatások piacán bizonyos fokú verseny tapasztalható.

(112) A verseny torzulása nem csak a műsorszolgáltatók, de a hálózati szolgáltatók szintjén is jelentkezhet. 2005 decemberében Olaszországban a műholdas televíziós szolgáltatásnak mintegy 4,8 millió nézője volt, de ebből csak 3,5 millió volt Sky-előfizető: a fennmaradó 1,3 millió nézőt tehát a műholdon elérhető, ingyenes televíziós szolgáltatási kínálat érdekelte. Ez azt jelenti, hogy a fogyasztók számára az ingyenes, műholdas televíziós szolgáltatás a digitális földfelszíni és kábeltelevíziós szolgáltatások alternatívája lehet; továbbá hozzájárulhat többek között a digitális televíziós szolgáltatásba való átmenet megkönnyítéséhez is. Mivel az intézkedés kizárja a műholdas platformot a vizsgált támogatásokból és a támogatásokat – szelektív módon – a digitális földfelszíni dekódereknek és a kábeles dekódereknek szánja, félő, hogy a TV-nézőket a műholdas szolgáltatók kárára a földfelszíni és a kábeles hálózati szolgáltatókat igénybe vevő műsorszolgáltatók felé tereli.

IV.A.5. A TAGÁLLAMOK KÖZÖTTI KERESKEDELMET ÉRINTŐ JELLEG

(113) A műsorszolgáltatások és a hálózati szolgáltatások piaca nyitott a nemzetközi versenyre. Attól kezdve, hogy az intézkedés szelektív módon kedvez bizonyos hálózati szolgáltatóknak vagy műsorszolgáltatóknak, a verseny az esetlegesen más tagállamokból származó, gazdaságosabb szolgáltatók kárára torzul. A műholdas szolgáltatók, illetve az egyik panaszos – a Sky TV – példája eléggé sokatmondó e tekintetben. Következésképpen a vizsgált intézkedés kedvez bizonyos vállalkozásoknak a közös piacon található versenytársakkal szemben.

(114) Egyik érdekelt fél sem vitatta a Bizottság azon következtetését, amely szerint a televíziós műsorszolgáltatók és a hálózati szolgáltatók közötti verseny torzulása alkalmas a tagállamok közötti kereskedelem veszélyeztetésére; ezért a Bizottság megerősíti az eljárás megindításáról szóló határozatban szereplő azon következtetést, amely szerint az intézkedés érinti a tagállamok közötti kereskedelmet.

IV.A.6. KÖVETKEZTETÉS

(115) Összefoglalásképpen – noha a fő kedvezményezettek csak közvetett előnyt szereznek a vizsgált intézkedésből – a Bizottság megállapítja, hogy ez a T-DVB-t alkalmazó fizetéses televíziós szolgáltatások szolgáltatói részére juttatott állami támogatásnak minősül, amely mindenek előtt az ügyfélbázis kiépítését, ennélfogva új szolgáltatások nyújtását és a fizetéses televíziós szolgáltatások piacára való, alacsony költségek melletti belépést teszi lehetővé. Ez azon kábeles szolgáltatókra is érvényes, amelyek fizetéses televíziós szolgáltatást nyújtanak, következésképpen fizetéses televízióműsor-szolgáltatók.

(116) A Bizottság megállapítja, hogy a vizsgált intézkedés közvetett támogatásnak minősül, mivel a támogatási rendszer fő következménye a szóban forgó kedvezményezettek részére történő közvetett előny nyújtása volt, noha e kedvezményezettek nem állnak közvetlen kapcsolatban a támogatott termékeket gyártó vállalkozásokkal.

(117) Az állami támogatásnak az ebben az ügyben való meglétét nem vonta kétségbe a közszolgálati feladatok teljesítése érdekében nyújtott esetleges költségkompenzációval kapcsolatos Altmark-ügyben hozott ítélet (48) esetleges alkalmazása. A fent említett négy kritérium (általános gazdasági érdeket szolgáló szolgáltatások meghatározása és nyújtása, a kompenzációs paraméterek előzetes meghatározása, a túlzott kompenzáció hiánya, illetve a hatékony szállító közbeszerzési eljárás keretében történő kiválasztása vagy egy szabályosan működő vállalkozás által vállalt pótlólagos költségek nettó értékének megbecslése) egyike sem teljesül.

(118) Ennélfogva nem fogadható el a RAI azon észrevétele, amely szerint az intézkedés nem minősül a RAI-nak nyújtott támogatásnak, mivel utóbbinak közszolgálati feladatai keretében kellett végrehajtaniuk az adott beruházásokat a digitális televíziós szolgáltatás terén.

(119) Mindazonáltal a digitális földfelszíni hálózati szolgáltatók tekintetében a Bizottság – fenntartva, hogy a vizsgált intézkedés potenciálisan a javukra torzította a versenyt – nem tudja megfelelő bizonyossággal megerősíteni, hogy esetükben az előny már az intézkedés alkalmazása idején megvalósult: így azt a következtetést vonja le, hogy e hálózati szolgáltatók az EK-Szerződés 87. cikkének (1) bekezdése értelmében nem minősülnek az állami támogatás kedvezményezettjeinek.

(120) Végül a Bizottság az eljárás megindításáról szóló határozatban megjegyzi, hogy a televíziós műsorszolgáltatókon és a hálózati szolgáltatókon túl meghatározta az intézkedés potenciális, közvetett kedvezményezettjeinek harmadik kategóriáját, a dekódergyártókat.

(121) A Bizottság az eljárás megindításáról szóló határozatban kételyeit fejezte ki azzal kapcsolatban, hogy az intézkedés a dekódergyártók támogatásának minősülne, mivel a támogatást az MHP-szabvánnyal – azaz nyílt API-val – rendelkező dekóderekre nyújtják, amely bármelyik gyártónak ingyenesen a rendelkezésére áll. A támogatás címzettjei a fogyasztók, akik az összes gyártó dekóderei közül választhatnak; ezért úgy tűnt, hogy a támogatás egyik dekódergyártónak sem kedvez a gyártás helye szerint szelektív módon. Továbbá tűnt úgy, hogy nem léteznek a szóban forgó támogatás tárgyát lépező dekóderek gyártására szakosodott gyártók, illetve nem lehetett őket előnyben részesíteni a többi modell gyártóihoz képest. Úgy tűnt, hogy a dekódergyártók nem versenyeznek más szektorbeli – az intézkedésből nem részesülő – szolgáltatókkal. Végül úgy tűnt, hogy a vizsgált intézkedés – köszönhetően a tárgyának, illetve általános struktúrájának – nem a dekódergyártók előnyének létrehozására irányult.

(122) Másfelől, a Bizottság megjegyzi, hogy a dekódergyártók ágazati előnyt élveznek, amelyből nem részesülhetnek más gazdasági ágazatok és ami torzulást eredményez a gazdasági források elosztása terén. A Bizottság megállapítja, hogy – noha az eljárás megindításáról szóló határozat keretében kapott észrevételek egyike sem utal a dekódergyártóknak juttatott támogatás tényére – nem lehet teljes egészében kizárni e gyártók szintjén a verseny torzulásának lehetőségét.

(123) Mindazonáltal a Bizottság úgy véli, hogy ebben az ügyben nem kell megállapítani, hogy a vizsgált intézkedés az EK-Szerződés 87. cikkének (1) bekezdése értelmében támogatást juttat-e a dekódergyártóknak. Az intézkedés közvetett, a dekóderértékesítést növelő hatása technológiai szempontból még a legsemlegesebb – a digitális televíziós szolgáltatás fejlesztése érdekében a hatóságok által meghatározandó – kezdeményezéssel is együtt jár. Mint azt később, a IV.B. szakaszban kifejtésre kerül, amennyiben a dekódergyártók támogatásáról lenne szó, a Bizottság azt az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének c) pontja értelmében összeegyeztethetőnek tartaná.

IV.B. AZ ÖSSZEEGYEZTETHETŐSÉG ÉRTÉKELÉSE

(124) A Bizottság az eljárás megindításáról szóló határozatban kételyét fejezte ki azzal kapcsolatban, hogy a szóban forgó intézkedés az EK-Szerződés 87. cikke (2) bekezdésének a) pontja, 86. cikkének (2) bekezdése és 87. cikke (3) bekezdésének c) pontja értelmében az egységes piaccal összeegyeztethető támogatásnak minősülne, miután ezen ügyben kizárta az EK-Szerződés 87. cikke egyéb mentességeinek alkalmazását. Olaszország és a Mediaset észrevételeiben mindazonáltal olyan, a Bizottság által az eljárás megindításáról szóló határozatban megfogalmazott kifogásokat visszautasító érveket hoz fel, amelyekkel az támasztható alá, hogy a vizsgált intézkedés az EK-Szerződés 87. cikke (2) bekezdésének a) pontja és 87. cikke (3) bekezdésének c) pontja értelmében összeegyeztethető; továbbá Olaszország azt állította, hogy megítélése szerint ezen ügyben alkalmazni kell az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének b) pontja és a 87. cikke (3) bekezdésének d) pontja szerinti mentességeket. A Bizottság Olaszország és az érdekelt felek észrevételeinek átvételét követően továbbra is úgy véli, hogy a vizsgált támogatás az e határozatban későbbiekben ismertetett okok miatt nem összeegyeztethető a közös piaccal.

IV.B.1. AZ EK-SZERZŐDÉS 87. CIKKE (2) BEKEZDÉSÉNEK A) PONTJA

(125) A Bizottság az eljárás megindításáról szóló határozatban úgy véli, hogy a „szociális jelleg” fogalmát megszorító módon kell értelmezni, következésképpen – a bizottsági gyakorlat szerint – e kifejezésnek olyan támogatásokra kell vonatkoznia, amelyek célja a lakosság nem privilegizált rétegei szükségleteinek kielégítése: az eljárás megindításáról szóló határozat ismertette a repülés területén nyújtott állami támogatásokkal kapcsolatos iránymutatások (49) példáját, amelyek alapján a szociális jellegű támogatások elvileg csak bizonyos utaskategóriákra vonatkozhatnak. A Bizottság álláspontja szerint a vizsgált intézkedés esetében a törvény semmilyen módon nem hivatkozik a kedvezményezettek szociális jogállására vagy gazdasági helyzetére, illetve egy, a piacon található elérhető árú dekóderekről végzett AGCOM vizsgálatra hivatkozik, amely azt jelzi, hogy nincsen a teljes lakosságnak szüksége a digitális televíziós szolgáltatásba való átmenet támogatására: a piaci tendencia ugyanis azt jelezte, hogy a családok 50 %-a támogatás igénybe vétele nélkül is dekóderhez jutott volna (az „optimista” forgatókönyv szerint) 2006 végéig, illetve (a „pesszimista” forgatókönyv szerint) 2008 végéig (50).

(126) Olaszország azon állítása, amely szerint az AGCOM részéről a családok körében 2006-ig, illetve 2008-ig feltételezett alacsony, 50 %-os dekóder-ellátottsági arány oka az „interoperábilis” dekóderek magasabb költsége, nem módosítja a Bizottság értékelését, mivel Olaszország nem adott elő semmilyen érvet, amely azt bizonyítaná, hogy a támogatás csak a lakosság arra rászoruló rétegét célozza, illetve hogy az egész lakosságnak szüksége lenne e támogatásra.

(127) Ugyanígy, azon állítást, amely szerint az intézkedés – a dekóderek árának csökkenését eredményező méretgazdaságosság kialakulása következtében – közvetett hatással járna a szegény családokra, a Bizottság két oknál fogva nem tudja elfogadni. Egyrészt a támogatások közös piaccal való összeegyeztethetetlenségével kapcsolatos általános szabálytól való eltérést megszorító módon kell értelmezni; ugyanez érvényes a szociális jellegű támogatásokra, amelyeket kizárólag és közvetlenül a lakosság hátrányos helyzetű rétegeinek támogatására irányuló támogatásként kell értelmezni. Másrészt, az Olaszország által előadott érv elfogadása azon állítás elfogadását jelentené, hogy az egész lakosságnak szánt esetleges támogatásnak szociális jellege lenne, mivel a lakosság olyan rétegeinek is kedvez, amely rászorul e támogatásra. Hasonló feltételezésből kiindulva tehát úgy kellene vélni, hogy minden, a fogyasztókon vagy a befektetőkön keresztül nyújtott közvetett támogatás összeegyeztethető támogatás, ami az állami támogatás általános tilalmára vonatkozó eltérések megszorító jellegének megkerülését jelentené.

(128) Következtetésképpen úgy tűnik, hogy az intézkedésnek nincsen szociális jellege, illetve az EK-Szerződés 87. cikke (2) bekezdésének a) pontja által meghatározott eltérés nem alkalmazható.

IV.B.2. AZ EK-SZERZŐDÉS 87. CIKKE (3) BEKEZDÉSÉNEK B) PONTJA

(129) A Bizottság az eljárás megindításáról szóló határozatban fenntartotta, hogy a vizsgált támogatásra nem vonatkozik az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének b) pontjában meghatározott mentesség. A benyújtott észrevételekben mindazonáltal Olaszország azt állítja, hogy mivel a digitális műsorszolgáltatásra való átállás (vagy switchover) egy több tagállam által támogatott, közös európai érdeket szolgáló transznacionális projekt része, az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének b) pontjában meghatározott eltérés alkalmazható lenne, a Bíróság Exécutif régional wallon és SA Glaverbel kontra Bizottság ügyben hozott ítéletével (51) összhangban.

(130) E két esetben, a vallon regionális kormányzat támogatást nyújtott a Glaverbelnek, amely korszerűbb technológiai ágazatokba – többek között a vékonyfilmes fotocellák fejlesztésébe – beruházó vállalat, az ágazat pedig az információs technológia kutatási európai stratégiai programba (ESPRIT) tartozik: a vallon kormányzat éppen ennek alapján állapította meg az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének b) pontjában meghatározott mentesség értelmében a támogatás összeegyeztethetőségét. Az ESPRIT programot az Európai Közösség hozta létre. A Bíróság megállapította, hogy a Bizottság az üggyel kapcsolatban gyakorolta mérlegelési jogkörét, valamint hogy a felek nem bizonyították, hogy az intézkedés egy közös európai érdeket szolgáló projekt megvalósítását mozdította elő.

(131) A vizsgált esetben a Bizottság úgy véli, hogy az Olaszország által a dekóderek értékesítésének előmozdítása céljából elfogadott intézkedésre nem vonatkozik az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének b) pontjában meghatározott mentesség. Az intézkedés egyetlen tagállam egyéni kezdeményezésének minősül – ahogyan az e határozatban a későbbiekben kifejtésre kerül – a verseny szükségtelen torzulását idézi elő. Nem lehet azt egy pontosan meghatározott, a kereskedelmet és a versenyt érintő negatív hatások kialakulásának kizárása és a közös európai érdek megvalósulásának biztosítása érdekében más tagállamokkal egyeztetett vagy összehangolt projekt részének tekinteni. Olaszország egyik észrevétele a következő: „a digitális műsorszolgáltatásra való átállás megvalósítása közösségi érdeket képvisel”, illetve hogy a tagállamok egyre növekvő száma támogatja a cél elérését; ezen érv cáfolata a következő szakaszban szerepel, amelyben megvizsgálják az intézkedés EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének c) pontja értelmében történő összeegyeztethetőségének lehetséges indokait.

IV.B.3. AZ EK-SZERZŐDÉS 87. CIKKE (3) BEKEZDÉSÉNEK C) PONTJA

(132) A Bizottság az eljárás megindításáról szóló határozatban kijelentette, nem győződött meg arról, hogy a műsorszolgáltatóknak juttatott támogatás az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének c) pontja értelmében összeegyeztethetőnek tekinthető. A Bizottság az érdekelt felek észrevételeinek kézhezvételét követően, továbbra is ugyanazon a véleményen van.

(133) Ahhoz, hogy egy támogatás az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének c) pontja értelmében összeegyeztethető legyen, szükséges és arányos módon kell közös érdeket szolgálnia. Az intézkedést különösen az alábbi szempontok figyelembe vételével kell értékelni: a) a támogatási intézkedés célja pontosan megállapított közös érdekű célkitűzés-e? b) A támogatást megfelelően dolgozták-e ki ahhoz, hogy a közös érdekű célkitűzés megvalósítását szolgálja, azaz a javasolt támogatás a piaci működés hiányosságának orvoslását vagy egyéb célkitűzést szolgál-e? Különösen: i. a támogatási intézkedés megfelelő eszköz-e, vagy léteznek ennél alkalmasabb eszközök? ii. a támogatás ösztönző hatású-e, azaz megváltoztatja-e a vállalkozások magatartását? iii. a támogatási intézkedés arányos-e, azaz ugyanaz a magatartásváltozás elérhető-e kevesebb támogatással ? c) Az általános mérleg pozitív kimenetele érdekében korlátozott-e a verseny torzulása és a kereskedelemre gyakorolt hatás?

IV.B.3.1. Közös érdekű célkitűzés

(134) A Bizottság az eljárás megindításáról szóló határozatban kijelentette, hogy a digitális műsorszolgáltatásra való átállás jelentős előnyöket eredményez – a rádiófrekvenciák spektrumának hatékonyabb kihasználása és az adattovábbítási kapacitás növekedése –, ebből eredően javulnak a szolgáltatások és bővül a fogyasztók rendelkezésére álló kínálat. Következésképpen az eljárás megindításáról szóló határozat úgy találta, hogy az analóg technológiájú műsorszolgáltatásról a digitális technológiájú műsorszolgáltatásra való átállást és a nyílt szabványok interaktivitás érdekében történő elterjesztését közös érdekű célkitűzésnek kell tekinteni. Az Olaszország által benyújtott észrevételek egyeznek a Bizottság e tekintetben meglévő álláspontjával. Az Europa7 mindazonáltal megismételte a Sky Italia panaszában szereplő észrevételeket, hangsúlyozva, hogy nincs szó semmilyen közös érdekről, mivel a jelenlegi fázisban a digitális dekóderek vásárlása pusztán kereskedelmi tevékenységekhez kapcsolódik és a digitális műsorszolgáltatásra való átállásból származó előny megszerzését már 2012-re halasztották.

(135) A Bizottság vitatja az Europa7 által előadott érveket. A Bizottság mindenekelőtt – amint azt már az eljárás megindításáról szóló határozatban kijelentette – aktívan ösztönzi a digitális műsorszolgáltatásra való átállást, aminek előnyeit az eEurope 2005 cselekvési tervben, a digitális átállásra vonatkozó két közleményében (52), illetve az „i2010: európai információs társadalom a növekedésért és a foglalkoztatásért” (53) című közleményében is hangsúlyozta. A szabályozásnak egyrészt nem kellene sem előírnia, sem pedig előnyben részesítenie egy bizonyos digitális platform használatát, azaz – más szóval – ragaszkodnia kellene a ún. „technológiai semlegesség” elvéhez, jóllehet az 2002/21/EK irányelv (54) szerint beavatkozás elképzelhető akkor, ha olyan piaci válság orvoslása szükséges, amely kifejezetten egy meghatározott platformra vonatkozik. Végeredményben azon platformoknak kell a piacon érvényesülniük, amelyek a fogyasztóknak a legnagyobb előnyt nyújtják.

(136) A Bizottság a digitális interaktív televíziós szolgáltatások együttműködési képességéről szóló közleményben (55) hangsúlyozza az „interaktivitás” és az „interoperabilitás” fontosságát is. A közleményben kimondják, hogy „a Bizottság célja annak biztosítása, hogy az európai polgárok az egyre nagyobb számú adattovábbítási platformon rendelkezésre álló digitális interaktív televíziós szolgáltatások egyre szélesebb kínálatából részesülnek”. Az interaktív televíziós szolgáltatás – a képi megjelenítésen túl – egy sor funkcióval egészíti ki a digitális televíziós szolgáltatást, amelyet a jövőben csak kereskedelmi célokra lehetne használni, továbbá a lakosság nagyobb informatikai nehézségekkel szembesülő rétege részére az e-kormányzati funkciók ellátására is alkalmas lehet.

(137) A Bizottság a közleményekben megjegyzi továbbá, hogy az interoperabilitás hiánya (akár műszaki interoperabilitási, akár hozzáférési szempontból) és a fogyasztók választásának esetleges korlátozása érintheti az információk szabad áramlását, a média pluralizmusát és a kulturális sokszínűséget. Ezen aggályok az alábbi módon összegezhetők: elképzelhető, hogy a fogyasztók nem tudnak megvásárolni egy szabványos, univerzális vevőkészüléket, amely képes az összes – ingyenes és fizetéses – interaktív televíziós szolgáltatás vételére és lehetséges, hogy kénytelenek lesznek az oltalom alatt álló API-t (alkalmazásiprogram-interfészeket) tartalmazó, költségesebb vevőkészüléket használni. A műsorszolgáltatóknak akadályokkal kell szembenézniük az interaktív szolgáltatások fejlesztése és nyújtása során, mivel vertikálisan integrált hálózati szolgáltatókkal kell tárgyalniuk, akik oltalom alatt álló API-val rendelkező technológiákat tartanak ellenőrzésük alatt. A nyílt API-k megkönnyítik az interoperabilitást, vagyis az interaktív tartalom továbbíthatságát a szolgáltatói mechanizmusok között, a tartalom funkcionalitását teljes egészében és érintetlenül megőrizve. A Bizottság szintén kiemeli, hogy a MHP szabvány pillanatnyilag a legfejlettebb nyílt API Európában, továbbá a Bizottság kiegészítő intézkedéseket fog elfogadni önkéntes alkalmazásuk ösztönzésére. A fogyasztók további költségei csökkentésének egyik módja az olyan szabványos készülékek esetében, mint pl. az MHP, a fogyasztók szintjén történő vásárlási támogatásban rejlik. Továbbá azt a következtetést vonja le, hogy a tagállamok így állami támogatást nyújthatnak a fogyasztóknak.

(138) Másodszor, az, hogy a fent említett előnyök közül több – különösen azok, amelyek nem kapcsolódnak kereskedelmi tevékenységekhez – csak a jövőben fog megvalósulni, nem megfelelő indok annak feltételezésére, hogy a vizsgált intézkedés nem fog hozzájárulni a közös érdekű célkitűzés eléréséhez. A Bizottság másfelől úgy véli, hogy abból a tényből, amely szerint a pillanatnyilag tapasztalható előnyök kereskedelmi tevékenységekhez kapcsolódnak, nem következik az, hogy nem lehet szó semmilyen közös érdekű célkitűzésről. Sőt, a fogyasztók számára nyújtott előny nem csak hogy bármely versenypolitika alapvető fontosságú eleme, de az állami beavatkozás pozitív hatása és a fogyasztók jólétének javulása is kétség kívül a „közös érdek” fogalomkörébe tartoznak.

(139) A Bizottság ezért megerősíti, hogy a vizsgált támogatási intézkedés célja, hogy egy közös érdekű, pontosan megállapított célkitűzést szolgáljon.

IV.B.3.2. Megfelelő módon kialakított támogatás

(140) A Bizottság az eljárás megindításáról szóló határozatban elismerte, hogy a digitális műsorszolgáltatásra való átállást bizonyos piaci hiányosságok és szociális kohéziós problémák akadályozhatják, így a fogyasztóknak nyújtott támogatások elviekben elfogadhatóak az átállás elősegítése érdekében, amennyiben tiszteletben tartják a technológiai semlegesség elvét.

(141) A Bizottság a vizsgált intézkedéssel kapcsolatban előzetesen állást foglalt (56) az esetlegesen jelentkező, különböző piaci hiányosságok és szociális problémák tekintetében, valamint különösen a televíziós műsorszolgáltatókhoz kapcsolódó piacok tekintetében, amelyek a következők: a) A digitális földfelszíni műsorszolgáltatás fejlődését a piaci szolgáltatók közötti koordinációs probléma akadályozhatja. b) Az intézkedés kompenzációt jelent azon fogyasztók számára, akiknek saját analóg készülékeiket korszerűsíteniük kell. c) A meglévő piaci erővel megakadályozható, hogy a szolgáltatók közötti verseny teljesen a piac előnyét szolgálja. d) A rádiófrekvenciák spektruma jobb kihasználtságának köszönhetően a digitális műsorszolgáltatásra való átállás pozitív externáliákkal járhat. e) Az intézkedés előmozdítja az innovációt és az új szolgáltatások kifejlesztését, amely az externáliák egy speciális fajtájának minősül.

(142) Ezekkel a pontokkal kapcsolatban először is azt kell megvizsgálni, hogy fennáll-e tényleges – a piac hatékony működését akadályozó – piaci hiányosság; másodszor, hogy az állami támogatások a legalkalmasabb eszközök-e e piaci hiányosság orvoslására; harmadszor, hogy a nyújtott támogatás legalább minimális mértékben megfelel-e a szóban forgó célkitűzés elérésének.

(143) A Bizottság az eljárás megindításáról szóló határozatban elismerte, hogy a piaci szolgáltatók közötti koordinációs probléma elvileg „piaci hiányosságnak” mondható, mivel a televíziós műsorszolgáltatóknak egyeztetniük kell a digitális műsorszolgáltatásra való átállás általános adatait annak érdekében, hogy a lehető legnagyobb mértékben csökkentsék a párhuzamos adattovábbítás költségeit, mindenekelőtt azért, mert a rádiófrekvenciák spektruma nem elegendő az analóg és digitális televíziós jelek egyidejű (ún. simulcast) továbbításához. Valószínűleg a fogyasztók csak akkor lesznek hajlandóak átállni a digitális platformra, ha az nagy számú műsorszolgáltató kínálatának továbbítására lesz alkalmas. Következésképpen előfordulhat, hogy a műsorszolgáltatók esetleg meg akarják majd várni más szolgáltatók érkezését, mielőtt átállnak a digitális platformra. A szolgáltatók közötti koordináció nélkül e magatartás késleltetheti a digitális műsorszolgáltatásra való átállást. Emiatt áll fenn az érdekeltség a simulcast időszak hosszának csökkentésében, oly módon, hogy a műsorszolgáltatók egyszerre állnak át a digitális műsorszolgáltatásra.

(144) Mindazonáltal a Bizottság úgy véli, hogy az intézkedés nem alkalmas eszköz egy ilyen piaci hiányosság orvoslására. Valójában, a digitális műsorszolgáltatásra való átállás kötelező határidejének létezése – amely az intézkedés bevezetésekor 2006. december 31. volt – már elegendőnek tűnik ahhoz, hogy a műsorszolgáltatókat az új platformra való átállás ütemezésére és összehangolására buzdítsa, illetve arra, hogy támogassák a fogyasztók új adattovábbítási technológiához való alkalmazkodását. Ha a fogyasztók támogatása növelheti is a földfelszíni digitális televíziós szolgáltatások keresletét, nem képes orvosolni a piaci szolgáltatók koordinációjának sajátos problémáját.

(145) Az első pont tekintetében Olaszország megjegyezte, hogy a kötelező határidő létezése nem elegendő az analóg