A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA

(2013. április 9.)

a termékek és a szervezetek életciklus-alapú környezeti teljesítményének mérésére és ismertetésére szolgáló egységes módszerek alkalmazásáról

(EGT-vonatkozású szöveg)

(2013/179/EU)

AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,

tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 191. és 292. cikkére,

mivel:

Jelenleg annyi módszer és kezdeményezés létezik egymással párhuzamosan a környezeti teljesítmény értékelésére és ismertetésére, hogy a környezeti teljesítményre vonatkozó információkat egyre inkább zűrzavar és bizalmatlanság övezi. Mindez a vállalkozások költségvetésében is külön tehertételként jelentkezhet, hiszen attól függően, hogy hatóság, üzletfél vagy befektető, illetve a vállalkozó saját maga kezdeményezi vagy végzi a vizsgálatot, előfordulhat, hogy különböző módszerek alapján kell felmérni az adott termék vagy szervezet környezeti teljesítményét. A többletköltségek pedig visszatartják a vállalkozókat attól, hogy zöld termékeikkel más országokban is kereskedjenek. Fennáll így annak a kockázata, hogy a környezetbarát termékek piaca tovább szűkül (1) .

ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:

1. CÉL ÉS ALKALMAZÁSI TERÜLET

2. FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK

Ezen ajánlás alkalmazásában:

(a) „a termékek környezeti lábnyomának (a továbbiakban: PEF) meghatározására szolgáló módszer”: egy termék teljes életciklusra vetített, potenciális környezeti hatásának mérésére és ismertetésére szolgáló általános módszer, a II. mellékletben meghatározottak szerint.

(b) „a szervezetek környezeti lábnyomának (a továbbiakban: OEF) meghatározására szolgáló módszer”: egy szervezet teljes életciklusra vetített, potenciális környezeti hatásának mérésére és ismertetésére szolgáló általános módszer, a III. mellékletben meghatározottak szerint.

(c) „termékek környezeti lábnyoma (PEF)”: a PEF-módszer szerint végrehajtott PEF-vizsgálat eredménye;

(d) „szervezetek környezeti lábnyoma (OEF)”: az OEF-módszer szerint végrehajtott OEF-vizsgálat eredménye;

(e) „életciklus-alapú környezeti teljesítmény”: a potenciális környezeti teljesítmény számszerűsített értéke, amely olyan mérésen alapul, amely az ellátási lánc szempontjából veszi figyelembe egy adott termék vagy szervezet összes releváns életciklus-szakaszát;

(f) „az életciklus-alapú környezeti teljesítmény ismertetése”: az életciklus-alapú környezeti teljesítménnyel összefüggő adatok közzététele, többek között az üzleti partnerek, a befektetők, a köztestületek vagy a fogyasztók felé.

(g) „szervezet”: saját funkciókkal és igazgatással rendelkező társaság, vállalat, cég, vállalkozás, hatóság vagy intézmény vagy ezek része vagy kombinációja, függetlenül attól, hogy jogi személyiséggel rendelkezik-e, illetve a közjog vagy a magánjog alá tartozik-e;

(h) „program”: magánvállalatoknak vagy azok szövetségének, köz-magán társulásoknak, nem kormányzati szervezeteknek a profitorientált vagy nonprofit kezdeményezése, amely előírja az életciklus-alapú környezeti teljesítmény mérését vagy ismertetését.

(i) „iparszövetség”: szövetségi tagként magánvállalkozásokat, vagy helyi, regionális, nemzeti vagy nemzetközi szinten egy adott ágazatba tartozó magánvállalkozásokat tömörítő szervezet.

(j) „pénzügyi közösség”: pénzügyi szolgáltatásokat (köztük pénzügyi tanácsadást) biztosító szereplők, beleértve a bankokat, a befektetőket és a biztosítótársaságokat is.

(k) „életciklusadatok”: meghatározott termék, szervezet vagy egyéb referenciaegység életciklusadatai. A leíró metaadatokon túlmenően magában foglalja az életciklusleltár, valamint az életciklus-hatásvizsgálat kvantitatív adatait;

(l) „életciklusleltár-adatok”: egy adott termék vagy szervezet teljes életciklus alatti inputjainak és outputjainak számszerűsített adatai. Lehetnek konkrét (közvetlenül mért vagy beszerzett) vagy általános (nem közvetlenül mért vagy beszerzett, átlagolt) adatok.

3. A PEF-MÓDSZER ÉS AZ OEF-MÓDSZER ALKALMAZÁSA A TAGÁLLAMI POLITIKÁKBAN

A tagállamok:

4. A PEF-MÓDSZER ÉS AZ OEF-MÓDSZER ALKALMAZÁSA VÁLLALKOZÁSOK ÉS EGYÉB MAGÁNSZERVEZETEK KONTEXTUSÁBAN

A termékek vagy a szervezetek teljes életciklusra vetített környezeti teljesítményének mérését vagy ismertetését felvállaló vállalkozások és magánszervezetek:

Az iparszövetségek:

5. A PEF-MÓDSZER ÉS AZ OEF-MÓDSZER ALKALMAZÁSA AZ ÉLETCIKLUS-ALAPÚ KÖRNYEZETI TELJESÍTMÉNY MÉRÉSÉVEL VAGY ISMERTETÉSÉVEL KAPCSOLATOS PROGRAMOK KONTEXTUSÁBAN

Az életciklus-alapú környezeti teljesítmény mérésével vagy ismertetésével kapcsolatos programok:

6. A PEF-MÓDSZER ÉS AZ OEF-MÓDSZER ALKALMAZÁSA A PÉNZÜGYI KÖZÖSSÉGBEN

A pénzügyi közösség tagjai adott esetben:

7. ELLENŐRZÉS

8. JELENTÉSTÉTEL AZ AJÁNLÁS VÉGREHAJTÁSÁRÓL

(1) „A zöld termékek egységes piacának kialakítása: A termékek és a szervezetek környezeti teljesítményével kapcsolatos tájékoztatás fejlesztése” című bizottsági közleményt kísérő hatásvizsgálat (SWD(2013) 111 végleges).

(2) COM(2003) 302 végleges.

(3) A Környezetvédelmi Tanács 3 061. ülése, Brüsszel, 2010. december 20.

(4) COM (2010) 608 végleges/2.

(5) COM(2011) 206 végleges: „Egységes piaci intézkedéscsomag – Tizenkét mozgatórugó a növekedés serkentéséhez és a bizalom növeléséhez – „Együtt egy újfajta növekedésért”, és COM(2012) 573 végleges: „A második egységes piaci intézkedéscsomag – Együtt egy újfajta növekedésért”.

(6) COM(2012) 582 final.

(7) COM(2011) 571 végleges.

(101) Az életciklus-hatásvizsgálat meglévő súlyozási megközelítéseiről további információkért tekintse meg a Közös Kutatóközpont és a leideni Környezettudományi Intézet (CML) által készített, „Background review of existing weighting approaches in LCIA” (Az életciklus-hatásvizsgálatban meglévő, súlyozásra vonatkozó megközelítések hátterének vizsgálata) és az „Evaluation of weighting methods for measuring the EU-27 overall environmental impact” (Az EU-27 tagállamaira jellemző általános környezeti hatás mérésére szolgáló súlyozási módszerek értékelése) című jelentéseket. E dokumentumok elérhetők a http://lct.jrc.ec.europa.eu/assessment/publications weboldalon.

(77) Európai Bizottság – Közös Kutatóközpont - Környezetvédelmi és Fenntarthatósági Intézet (2010f): International Reference Life Cycle Data System (ILCD) Handbook – Nomenclature and other conventions. (Az életciklus-adatok nemzetközi referencia-adatrendszerének (ILCD) kézikönyve – Nómenklatúra és más névformátumok) Első kiadás. EUR 24 384. Az Európai Unió Kiadóhivatala, Luxemburg. http://lct.jrc.ec.europa.eu/assessment/publications

(55) A környezeti hatáskategóriákkal és értékelési módszerekkel kapcsolatos további tájékoztatás céljából hivatkozunk a „Framework and requirements for LCIA models and indicators” (Az életciklus-hatásvizsgálat modelljeinek és mutatóiszámainak kerete, valamint az azokkal kapcsolatos követelmények), az „Analysis of existing Environmental Assessment methodologies for use in LCA” (Az életciklus-értékelésben alkalmazandó meglévő környezeti vizsgálati módszerek elemzése) és a „Recommendation for life cycle impact assessment in the European context” (Ajánlások az európai összefüggésben végzett életciklus-hatásvizsgálathoz) című ILCD-kézikönyvekre. E dokumentumok elérhetők a http://lct.jrc.ec.europa.eu/ weboldalon.

(25) Európai Bizottság – Közös Kutatóközpont - Környezetvédelmi és Fenntarthatósági Intézet (2011b): Analysis of Existing Environmental Footprint Methodologies for Products and Organizations: Recommendations, Rationale, and Alignment (A termékek és szervezetek környezeti lábnyomára vonatkozó meglévő módszertanok elemzése: ajánlások, indokok és összehangolás). Európai Bizottság – IES – JRC, Ispra, 2011. november. http://ec.europa.eu/environment/eussd/corporate_footprint.htm

(Képletet is tartalmazó!) konkrét útmutatást biztosít, amely az energia-visszanyerést is figyelembe veszi.

Noha a hasonló, széles körben elfogadott, termékekre vonatkozó környezeti elszámolási módszerek és útmutatók az általuk biztosított módszertani útmutatás tekintetében szorosan összhangban vannak egymással, számos fontos döntési pont esetében eltérések tapasztalhatók és/vagy az egyértelműség hiánya figyelhető meg, ami csökkenti az elemzési eredmények következetességét és összehasonlíthatóságát. Ez a melléklet összefoglalja e PEF-útmutató kiválasztott fő követelményeit, és több meglévő módszerrel összehasonlítja azokat. A melléklet az „Analysis of Existing Environmental Footprint Methodologies for Products and Organizations: Recommendations, Rationale, and Alignment” (A termékek és szervezetek környezeti lábnyomára vonatkozó meglévő módszertanok elemzése: ajánlások, indokok és összehangolás) című dokumentumon alapul, amely a http://ec.europa.eu/environment/eussd/corporate_footprint.htm weboldalon érhető el (EC-JRC-IES, 2011b). Eltérő háttérszínkitöltéssel jelöltük, amennyiben a PEF-útmutató összhangban van egy másik módszerrel (világosszürke háttér), ellentmond annak (átlós csíkozás) vagy túlmutat azon (például részletesebb, vagy szigorúbb követelményeket határoz meg) (sötétszürke háttér). Amennyiben érdemi összehasonlítás nem lehetséges, nem használtunk háttérszínkitöltést.

„A termelés helye szerinti ország és a korábbi földhasználat ismert: egy korábbi földhasználatról a jelenlegire történő áttérés nyomán bekövetkező földhasználat-változásból eredő ÜHG-kibocsátások a PAS 2050:2011 szabvány (BSI 2011) C. mellékletében találhatók. A C. mellékletben nem szereplő kibocsátások esetében az IPCC által az üvegházhatású gázok kibocsátásának nemzeti jegyzékei tekintetében 2006-ban kiadott iránymutatásokat ajánlott alkalmazni (BSI 2011).

Megjegyzés: Az Mm és Me dimenzió nélküli arány, amely a másodlagos anyag és az elsődleges anyag minősége közötti bármilyen különbség (lehasznosítás) közelítő értékét jelöli. A környezeti lábnyomra vonatkozó multifunkcionalitási hierarchia (lásd az 5.10. szakaszt) alapján értékelik a minőségi korrekció arányának alapjául szolgáló, releváns mögöttes fizikai kapcsolat azonosításának lehetőségét (a korlátozó tényezőt meghatározónak kell tekinteni). Ha ez nem lehetséges, valamely más kapcsolatot kell alkalmazni, például a gazdasági értéket. Ebben az esetben feltételezik, hogy az elsődleges anyagok másodlagos anyagok áraival összehasonlított árai jelölik a minőséget. Ebben az esetben az Mm/Me a másodlagos anyag (Mm) piaci ára és az elsődleges anyag (Me) piaci ára közötti aránynak felelne meg. Az elsődleges és másodlagos anyagok piaci ára internetes forrásokban (125) megtalálható. Az elsődleges és másodlagos anyagok tekintetében figyelembe veendő minőségi szempontokat a termékek környezeti lábnyomára vonatkozó kategóriaszabályban kell meghatározni.

Ez a melléklet az „International Reference Life Cycle Data System (ILCD) Handbook - Nomenclature and other conventions” (Európai Közösség, JRC–IES, 2010) (Az életciklus-adatok nemzetközi referenciarendszerének (ILCD) kézikönyve – Nómenklatúra és más névformátumok) című dokumentumon alapul. Amennyiben a nómenklatúrával vagy névformátumokkal kapcsolatos további tájékoztatásra vagy háttérinformációkra van szükség, tekintse meg a fent említett dokumentumot, amely elérhető a http://lct.jrc.ec.europa.eu/ weboldalon.

Amennyiben szűrést hajtanak végre (határozottan ajánlott), azonnal elérhető közvetlen és/vagy generikus adatokat kell használni, amelyek megfelelnek az 5.6. szakaszban meghatározott adatminőségi követelményeknek. A szűrésnek az erőforrás-felhasználási és kibocsátási profilban figyelembe veendő valamennyi folyamatra és tevékenységre ki kell terjednie. A termékellátási-lánc bármely szakaszának kizárását világosan meg kell indokolni és be kell nyújtani felülvizsgálatra, valamint ki kell térni a kizárások végleges eredményekre gyakorolt hatására is.

Világ Erőforrásai Intézet (WRI) és Üzleti Világtanács a Fenntartható Fejlődésért (WBCSD) (2011): Greenhouse Gas Protocol Corporate Value Chain (Scope 3) Accounting and Reporting Standard (Üvegházhatású gázokról szóló jegyzőkönyv – A vállalati értékláncokkal (3. alkalmazási kör) kapcsolatos elszámolásra és jelentéstételre vonatkozó szabvány).

Meteorológiai Világszervezet (WMO) (1999): Scientific Assessment of Ozone Depletion: 1998. Global Ozone Research and Monitoring Project - Report No. 44, (Az ózonlebontás tudományos értékelése: 1998. Globális ózonkutatási és nyomonkövetési projekt – 44. sz. jelentés). ISBN 92-807-1722-7, Genf

Van Zelm R., Huijbregts M.A.J., Den Hollander H.A., Van Jaarsveld H.A., Sauter F.J., Struijs J., Van Wijnen H.J. és Van de Meent D. (2008): European characterisation factors for human health damage of PM10 and ozone in life cycle impact assessment. (A szálló por [PM10] és az ózon emberi egészséget károsító hatására vonatkozó európai jellemzési tényezők az életciklus-hatásvizsgálatban). Atmospheric Environment, 42. sz., 441–453. o..

Struijs J., Beusen A., van Jaarsveld H. és Huijbregts M.A.J. (2009): Aquatic Eutrophication. Chapter 6 (Vízi eutrofizáció, 6. fejezet), in: Goedkoop M., Heijungs R., Huijbregts M.A.J., De Schryver A., Struijs J., Van Zelm R. (2009): ReCiPe 2008 - A life cycle impact assessment method which comprises harmonised category indicators at the midpoint and the endpoint level. Report I: Characterisation factors. (ReCiPe 2008 – Az életciklus-hatásvizsgálat harmonizált középponti és végponti kategória-mutatószámokat tartalmazó módszere, I. jelentés: Jellemzési tényezők), első kiadás.

Seppälä J., Posch M., Johansson M. és Hettelingh J.P. (2006): Country-dependent Characterisation Factors for Acidification and Terrestrial Eutrophication Based on Accumulated Exceedance as an Impact Category Indicator (A savasodáshoz és szárazföldi eutrofizációhoz tartozó, halmozott túllépésen – mint hatáskategória-mutatószámon – alapuló országspecifikus jellemzési tényezők). International Journal of Life Cycle Assessment, 11. évf., 6. sz..: 403–416. o.

Rosenbaum R.K., Bachmann T.M., Gold L.S., Huijbregts M.A.J., Jolliet O., Juraske R., Köhler A., Larsen H.F., MacLeod M., Margni M., McKone T.E., Payet J., Schuhmacher M., van de Meent D. és Hauschild M.Z. (2008): USEtox – The UNEP-SETAC toxicity model: recommended characterisation factors for human toxicity and freshwater ecotoxicity in Life Cycle Impact Assessment. (USEtox – Az ENSZ Környezetvédelmi Programjának (UNEP) és a Környezettoxikológiai és Kémiai Társaság (SETAC) toxicitási modellje: az életciklus-hatásvizsgálaton belül a humán toxicitásra és édesvízi ökotoxicitásra vonatkozóan ajánlott jellemzési tényezők). International Journal of Life Cycle Assessment, 13. évf., 7. sz.., 532–546.o., 2008.

PAS 2050 szabvány (2011). Specification for the assessment of the life cycle greenhouse gas emissions of goods and services (Az áruk és szolgáltatások életciklusa során bekövetkező üvegházhatásúgáz-kibocsátások értékelésére vonatkozó előírások). Elérhető a http://www.bsigroup.com/en/Standards-and-Publications/How-we-can-help-you/Professional-Standards-Service/PAS-2050/ weboldalon.

Milà i Canals L., Romanyà J. és Cowell S.J. (2007): Method for assessing impacts on life support functions (LSF) related to the use of ‘fertile land’ in Life Cycle Assessment (LCA). (Az életciklus-értékelésen belüli „termőföld”-használathoz kapcsolódó, a létfenntartó funkciókra gyakorolt hatások értékelésére szolgáló módszer). Journal of Cleaner Production, 15. sz., 1426–1440. o.

Éghajlat-változási Kormányközi Testület - IPCC (2006): IPCC Guidelines for National Greenhouse Gas Inventories: Volume 4 Agriculture, Forestry and Other Land Use, (Az IPCC által az üvegházhatású gázok kibocsátásának nemzeti jegyzékei tekintetében kiadott iránymutatások: 4. kötet, Mezőgazdaság, erdőgazdálkodásból és egyéb földhasználat), IGES, Japán.

Éghajlat-változási Kormányközi Testület - IPCC (2003): IPCC Good Practice Guidance for Land Use, Land-Use Change and Forestry, (Az Éghajlat-változási Kormányközi Testület földhasználatra, földhasználat-változásra és erdőgazdálkodásra vonatkozó helyes gyakorlatáról szóló jelentése), Éghajlat-változási Kormányközi Testület, Hayama

Frischknecht R., Steiner R. és Jungbluth N. (2008): The Ecological Scarcity Method – Eco-Factors 2006. A method for impact assessment in LCA. (Az ökológiai szűkösség módszere – Ökotényezők, 2006. Az életciklus-értékelés részét képező hatásvizsgálat módszere). Environmental studies, 0906. sz. Federal Office for the Environment (FOEN), Bern. 188. o.

Európai Bizottság – Közös Kutatóközpont – Környezetvédelmi és Fenntarthatósági Intézet (2011b): Analysis of Existing Environmental Footprint Methodologies for Products and Organizations: Recommendations, Rationale, and Alignment (A termékek és szervezetek környezeti lábnyomára vonatkozó meglévő módszertanok elemzése: ajánlások, indokok és összehangolás, kiadása folyamatban).

Európai Bizottság – Közös Kutatóközpont – Környezetvédelmi és Fenntarthatósági Intézet (2011a): International Reference Life Cycle Data System (ILCD) Handbook – Recommendations based on existing environmental impact assessment models and factors for Life Cycle Assessment in a European context. (Az életciklus-adatok nemzetközi referenciarendszerének (ILCD) kézikönyve – A meglévő környezeti hatásvizsgálati modelleken és tényezőkön alapuló ajánlások az európai összefüggésben végzett életciklus-hatásértékéléshez). Az Európai Unió Kiadóhivatala, kiadása folyamatban.

Európai Bizottság – Közös Kutatóközpont – Környezetvédelmi és Fenntarthatósági Intézet (2010): International Reference Life Cycle Data System (ILCD) Handbook – Nomenclature and other conventions. (Az életciklus-adatok nemzetközi referencia-adatrendszerének (ILCD) kézikönyve – Nómenklatúra és más névformátumok). Első kiadás, 2010. március. ISBN 978-92-79-15861-2, doi: 10.2788/96557. Az Európai Unió Kiadóhivatala, Luxemburg.

Európai Bizottság – Közös Kutatóközpont – Környezetvédelmi és Fenntarthatósági Intézet (2010): International Reference Life Cycle Data System (ILCD) Handbook - Framework and Requirements for Life Cycle Impact Assessment Models and Indicators. (Az életciklus-adatok nemzetközi referenciarendszerének (ILCD) kézikönyve – Az életciklus-hatásvizsgálat modelljeinek és mutatószámainak kerete, valamint az azokkal kapcsolatos követelmények). Első kiadás, 2010. március. ISBN 978-92-79-17539-8, doi: 10.2788/38719. Az Európai Unió Kiadóhivatala, Luxemburg.

Az Európai Unió Tanácsa (2010): Council conclusions on sustainable materials management and sustainable production and consumption: key contribution to a resource-efficient Europe (A Tanács következtetései a fenntartható anyaggazdálkodásról, a fenntartható termelésről és fogyasztásról: az erőforrás-hatékony Európa megvalósításának előmozdítása).

Az Európai Unió Tanácsa (2008): Council Conclusions on the "Sustainable Consumption and Production and Sustainable Industrial Policy Action Plan (A Tanács következtetései a fenntartható fogyasztásról, termelésről és iparpolitikáról szóló cselekvési tervről). http://www.eu2008.fr/webdav/site/PFUE/shared/import/1204_Conseil_Environnement/Council_conclusions_Sustainable_consumption_and_production_EN.pdf

CE Delft (2010): Biofuels: GHG impact of indirect land use change. (Bioüzemanyagok: A közvetett földhasználat-változásból eredő ÜHG-hatás.) Elérhető a http://www.birdlife.org/eu/pdfs/PPT_carbon_bomb_CE_delft.pdf weboldalon.

BSI (2011): PAS 2050:2011 szabvány, Specification for the assessment of the life cycle greenhouse gas emissions of goods and services (Az áruk és szolgáltatások életciklusa során bekövetkező üvegházhatásúgáz-kibocsátások értékelésére vonatkozó előírások), BSI, London, 38. o.

ADEME (2011): General principles for an environmental communication on mass market products (A tömegpiaci termékekről szóló környezeti szempontú közlemény általános elvei), BPX-30-323-0. Elérhető a http://www2.ademe.fr/servlet/getDoc?id=38480&m=3&cid=96 weboldalon

Természetvédelmi Világszövetség (International Union for Conservation of Nature and Natural Resources)

Az osztályozáshoz a be- és kilépő anyag és energia erőforrás-felhasználási és kibocsátási profilban leltárba vett értékeinek a megfelelő EF-hatáskategóriákhoz történő hozzárendelésére van szükség. Az osztályozási szakaszban például valamennyi, üvegházhatásúgáz-kibocsátást eredményező bemenetet és kimenetet hozzárendelnek az éghajlatváltozás elnevezésű kategóriához. Hasonlóképpen, az ózonlebontó anyagok kibocsátását eredményező áramokat ennek megfelelően az ózon lebontása elnevezésű kategóriához tartozóként osztályozzák. Egyes esetekben a bemenetek és kimenetek egynél több EF-hatáskategóriához is hozzájárulhatnak (például a klórozott-fluorozott szénhidrogének (CFC-k) az éghajlatváltozáshoz és az ózon lebontásához egyaránt hozzájárulnak).

A termékek multifunkcionalitásának kezelése különösen nagy kihívást jelent akkor, amikor egy (vagy több) ilyen termék újrahasznosítása vagy az abból származó energia-visszanyerés is érintett, mivel a rendszer általában meglehetősen összetetté válik. Az V. melléklet egy olyan megközelítést ismertet, amelyet egy újrahasznosítást és/vagy energia-visszanyerést is tartalmazó adott folyamathoz kapcsolódó összes kibocsátás becsléséhez kell használni. E kibocsátások továbbá a rendszerhatárokon belül keletkező hulladékáramokhoz is kapcsolódnak.

Amennyiben szűrést hajtanak végre (határozottan ajánlott), azonnal elérhető közvetlen és/vagy generikus adatokat kell használni, amelyek megfelelnek az 5.6. szakaszban meghatározott adatminőségi követelményeknek. A szűrésnek az erőforrás-felhasználási és kibocsátási profilban figyelembe veendő valamennyi folyamatra és tevékenységre ki kell terjednie. A termékellátási-lánc bármely szakaszának kizárását világosan meg kell indokolni és be kell nyújtani felülvizsgálatra, valamint ki kell térni a kizárások végleges eredményekre gyakorolt hatására is.

Seppälä et al.,2006.; Posch et al., 2008.

Seppälä et al.,2006.; Posch et al., 2008.

A PEF-vizsgálatokra vonatkozó általános útmutatáson és követelményeken túl e PEF-útmutató meghatározza a termékek környezeti lábnyomára vonatkozó kategóriaszabályok kidolgozásához szükséges követelményeket is. A termékek környezeti lábnyomára vonatkozó kategóriaszabályok fontos szerepet töltenek be a PEF-vizsgálatok megismételhetőségének, következetességének (és ennélfogva az azonos termékkategóriába (29) tartozó termékek környezeti lábnyomára vonatkozó számítások összehasonlíthatóságának) és relevanciájának javításában. A környezeti lábnyomra vonatkozó termékkategória-szabályok elősegítik, hogy a PEF-vizsgálatok legfontosabb paraméterei kerüljenek a figyelem középpontjába, így csökkentik a szükséges időt, erőfeszítéseket és költségeket.

III. MELLÉKLET

A SZERVEZETEK KÖRNYEZETI LÁBNYOMÁNAK (OEF) MEGHATÁROZÁSÁRÓL SZÓLÓ ÚTMUTATÓ

Összefoglalás

Előzmények

Célkitűzések és célközönség

Folyamat és eredmények

Kapcsolat a termékek környezeti lábnyomáról szóló útmutatóval

Szóhasználat: „kell”, felszólító mód, valamint ezzel egyenértékű megfogalmazások; „ajánlott”, „javasolt“ és ezzel egyenértékű megfogalmazások; „lehetséges”, „megengedett” és ezzel egyenértékű megfogalmazások

1. A SZERVEZETI KÖRNYEZETI LÁBNYOMRA VONATKOZÓ VIZSGÁLATOK ÁLTALÁNOS SZEMPONTJAI

1.1. Megközelítés és alkalmazások

1.2. Az útmutató használata

1.3. A szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó vizsgálatok alapelvei

1.4. A szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó vizsgálat szakaszai

2. A SZERVEZETI KÖRNYEZETI LÁBNYOMRA VONATKOZÓ ÁGAZATI SZABÁLYOK (OEFSR-EK) SZEREPE

2.1. Általános

2.2. A szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályok által érintett ágazat meghatározása

3. A SZERVEZETEK KÖRNYEZETI LÁBNYOMÁRA VONATKOZÓ VIZSGÁLAT CÉLJÁNAK (CÉLJAINAK) MEGHATÁROZÁSA

4. A SZERVEZETEK KÖRNYEZETI LÁBNYOMÁRA VONATKOZÓ VIZSGÁLAT ALKALMAZÁSI KÖRÉNEK MEGHATÁROZÁSA

4.1. Általános

4.2. A szervezet (az elemzés egységének) meghatározása

4.3. Termékportfólió

4.4. A szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó vizsgálatok rendszerhatárai

4.4.1. Szervezeti határok

4.4.2. A szervezeti környezeti lábnyom határai

4.4.3. Rendszerhatárábra

4.4.4. A kompenzációk kezelése a szervezeti környezeti lábnyom esetében

4.5. A környezeti lábnyom hatáskategóriáinak és hatásvizsgálati módszereinek kiválasztása

4.6. A szervezeti környezeti lábnyomban figyelembe veendő kiegészítő környezeti információk kiválasztása

4.7. Feltevések/Korlátok

5. AZ ERŐFORRÁS-FELHASZNÁLÁSI ÉS KIBOCSÁTÁSI PROFIL ÖSSZEÁLLÍTÁSA ÉS RÖGZÍTÉSE (LELTÁRBA VÉTEL)

5.1. Általános

5.2. Szűrés

5.3. Adatkezelési terv (választható)

5.4. Az erőforrás-felhasználási és kibocsátási profil adatai

5.4.1. Közvetlen tevékenységek és hatások

5.4.2. Közvetett módon hozzárendelhető, felfelé irányuló tevékenységek

5.4.3. Közvetett módon hozzárendelhető, lefelé irányuló tevékenységek

5.4.4. Az erőforrás-felhasználási és kibocsátási profilra vonatkozó további követelmények

5.4.5. A szállítási forgatókönyvek modellezése

5.4.6. A felhasználási szakaszhoz kapcsolódó modellezési forgatókönyvek

5.4.7. Az életciklus végéhez kapcsolódó forgatókönyvek modellezése

5.5. Az erőforrás-felhasználási és kibocsátási profil nómenklatúrája

5.6. Adatminőségi követelmények

5.7. Közvetlen adatok gyűjtése

5.8. Generikus adatok gyűjtése

5.9. A továbbra is fennálló adathiány/hiányzó adatok problémájának kezelése

5.10. A szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó vizsgálat következő módszertani szakaszaihoz kapcsolódó adatgyűjtés

5.11. A többfunkciós folyamatok és létesítmények kezelése

6. SZERVEZETI KÖRNYEZETI LÁBNYOMRA VONATKOZÓ HATÁSVIZSGÁLAT

6.1. Osztályozás és jellemzés (kötelező)

6.1.1. A környezeti lábnyomhoz tartozó áramok osztályozása

6.1.2. A környezeti lábnyomhoz tartozó áramok jellemzése

6.2. Normalizálás és súlyozás (ajánlott/választható)

6.2.1. A környezeti lábnyomra vonatkozó hatásvizsgálat eredményeinek normalizálása (ajánlott)

6.2.2. A környezeti lábnyomra vonatkozó hatásvizsgálat eredményeinek súlyozása (választható)

7. A SZERVEZETI KÖRNYEZETI LÁBNYOM ÉRTELMEZÉSE

7.1. Általános

7.2. A szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó modell megalapozottságának értékelése

7.3. A kritikus pontok (jelentős kérdések) azonosítása

7.4. A bizonytalanság becslése

7.5. Következtetések, ajánlások és korlátok

8. A SZERVEZETEK KÖRNYEZETI LÁBNYOMÁRÓL SZÓLÓ JELENTÉS

8.1. Általános

8.2. A jelentéstétel elemei

8.2.1. Első elem: Összefoglalás

8.2.2. Második elem: Fő jelentés

8.2.3. Harmadik elem: Melléklet

8.2.4. Negyedik elem: Bizalmas jelentés

9. A SZERVEZETEK KÖRNYEZETI LÁBNYOMÁNAK KRITIKAI ÁTVIZSGÁLÁSA

9.1. Általános

9.2. A felülvizsgálat típusa

9.3. A bíráló képesítése

10. BETŰSZAVAK ÉS RÖVIDÍTÉSEK

11. SZÓSZEDET

12. HIVATKOZÁSOK

I. melléklet: A szervezetek környezeti lábnyomával és a szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályok kidolgozásával kapcsolatos fő kötelező követelmények összefoglalása

II. melléklet: Adatkezelési terv (az ÜHG-jegyzőkönyvre vonatkozó kezdeményezés alapján)

III. melléklet: Adatgyűjtési ellenőrzőlista

IV. melléklet: Az egyes áramokhoz tartozó megfelelő nómenklatúra és tulajdonságok megállapítása

V. melléklet: A multifunkcionalitás problémájának kezelése az életciklus végén

VI. melléklet: Útmutatás az éghajlatváltozás szempontjából releváns közvetlen földhasználat-változásból eredő kibocsátások elszámolásához

VII. melléklet: Az ebben az OEF-útmutatóban alkalmazott terminológia és az ISO-terminológia összehasonlító áttekintése

VIII. melléklet: Az OEF-útmutató és az ILCD-kézikönyv: fő eltérések

IX. melléklet: A szervezeti környezeti lábnyom fő követelményeinek összehasonlítása más módszerekkel

ÖSSZEFOGLALÁS

A szervezetek környezeti lábnyoma (OEF) egy árukat/szolgáltatásokat biztosító szervezet életciklusa szempontjából jellemző környezetvédelmi teljesítményének többtényezős mérőszáma. Az OEF-vizsgálatokat azzal az átfogó céllal végzik el, hogy – az ellátási lánccal (1) kapcsolatos tevékenységeket (a nyersanyag-kitermeléstől az előállításon és a felhasználáson keresztül a végső hulladékkezelésig) figyelembe véve – csökkentsék a szervezeti tevékenységekkel összefüggő környezeti hatásokat. Az érintett szervezetek vállalatok, közigazgatási egységek, non-profit szervezetek és más szervek. A szervezetek környezeti lábnyomának értékei kiegészítik az egyedi területekre és küszöbértékekre irányuló más eszközöket.

Ez a dokumentum útmutatást nyújt a szervezetek környezeti lábnyomának kiszámításához, valamint a szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályokban (OEFSR-ekben) alkalmazandó, ágazatspecifikus módszertani követelmények meghatározásának módjához.

Előzmények

Ez a munka az Európa 2020 stratégia egyik alkotóeleméhez, „Az erőforrás-hatékony Európa megvalósításának ütemtervéhez” (2) kapcsolódik. A dokumentum az életciklus-szemlélet szerint (azaz a nyersanyag-kitermelésnek, az előállításnak, a felhasználásnak, a végső hulladékkezelésnek és valamennyi szükséges szállításnak egy integrált megközelítésben történő figyelembevételével) javaslatokat tartalmaz az erőforrás-felhasználási hatékonyság növelésére, valamint a gazdasági növekedésnek mind az erőforrás-felhasználástól, mind a környezeti hatásoktól való függetlenítése módjára. Egyik célja az, hogy „kidolgozzon egy olyan közös módszertani megközelítést, amely lehetővé teszi a tagállamok és a magánszektor számára, hogy felmérjék, közzétegyék és összehasonlítsák az egyes termékek, szolgáltatások és vállalatok környezetvédelmi jellemzőit a teljes életciklusra vetített környezeti hatások („környezeti lábnyom”) átfogó értékelése alapján.” 2010-ben az Európai Tanács is felkérte a Bizottságot és a tagállamokat, hogy optimalizálják olyan módszerek, mint a termékek életciklus-elemzésének alkalmazását, figyelembe véve az életciklus-adatok nemzetközi referenciarendszerének adatbázisával (ILCD) összefüggésben végzett munkát. (3). A Termékek és Szervezetek Környezeti Lábnyoma elnevezésű projektet azzal a céllal indították el, hogy létrehozzanak egy összehangolt uniós módszertant olyan környezeti lábnyomra vonatkozó vizsgálatok számára, amelyek az életciklus-alapú szemlélet alkalmazásával a környezetvédelmi jellemzőkre vonatkozó kritériumok szélesebb körét ölelhetik fel.

Az életciklus-alapú szemlélet egy termékhez vagy szervezethez kapcsolódó erőforrásáramok és környezeti beavatkozások körét az ellátási lánc szempontjából veszi figyelembe. A nyersanyagbeszerzéstől a feldolgozáson, forgalmazáson és felhasználáson át az életciklus végéhez kapcsolódó folyamatokig valamennyi szakaszt, valamint valamennyi kapcsolódó környezeti hatást, egészségre gyakorolt hatást, erőforrásokhoz kapcsolódó veszélyt, társadalmat érintő terhet és kompromisszumot magában foglal. Ez a megközelítés nélkülözhetetlen a hatékony irányításhoz, mivel fontos környezeti hatások jöhetnek létre a felfelé irányuló és lefelé irányuló szakaszon is, melyek nem feltétlenül válnak azonnal nyilvánvalóvá. Ez a megközelítés ugyancsak nélkülözhetetlen az egyes konkrét szakpolitikai és vezetői döntésekkel összefüggő, különböző típusú környezeti hatások közötti lehetséges kompromisszumok feltárásához és a terhek nem szándékos áthelyezésének elkerüléséhez.

Célkitűzések és célközönség

Az OEF-vizsgálatok számos célra felhasználhatók, többek között az alábbiakra: teljesítménymérés és a teljesítmény nyomon követése; a legkevésbé költséges környezeti beszerzés (azaz az ellátásilánc-menedzsment); a mérséklésre irányuló tevékenységek, valamint az önkéntes vagy kötelező programokban való részvétel. Lehetőség szerint a szervezetek környezeti lábnyomát a környezetvédelmi vezetési és hitelesítési rendszerrel (EMAS) összefüggésben is alkalmazni ajánlott.

E dokumentum célja, hogy részletes és átfogó technikai útmutatást nyújtson az OEF-vizsgálatok bármely ágazatban történő elvégzéséhez. Elsődleges célközönsége azok a technikai szakértők – például mérnökök és környezetvédelmi igazgatók –, akiknek feladata egy OEF-vizsgálat kidolgozása. Az útmutató mindazonáltal az életciklus-értékelés területén szerzett jelentős szakértelem nélkül is használható OEF-vizsgálat elvégzéséhez.

Ezen útmutatónak nem célja, hogy közvetlenül alátámassza az összehasonlításokat vagy az összehasonlító állításokat (amelyek egy szervezetnek egy azonos termékeket kínáló versenytárs szervezethez viszonyított magasabb értékére vagy egyenértékűségére vonatkozó, környezeti jellegű állítások [az ISO 14040:2006 szabvány alapján]). Ehhez további, az ebben a dokumentumban szereplő általánosabb útmutatást kiegészítő, szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályokra van szükség, hogy egy adott ágazat esetében javítsuk a módszertani harmonizációt, a specifikusságot, a relevanciát és a megismételhetőséget. A szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályok ezenfelül elő fogják mozdítani, hogy a legfontosabb paraméterek kerüljenek a figyelem középpontjába, ezáltal csökkentik az OEF-vizsgálatok elvégzéséhez szükséges időt, erőfeszítéseket és költségeket. Az általános útmutatáson és az OEF-vizsgálatok követelményein túl e dokumentum meghatározza a szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályok kidolgozásával kapcsolatos követelményeket is.

Folyamat és eredmények

Az ebben az OEF-útmutatóban meghatározott minden egyes követelményt a hasonló, széles körben elfogadott szervezeti környezeti elszámolási módszerek és útmutatók ajánlásait figyelembe véve választottunk ki. Ezek a módszertani útmutatók a következők voltak: az ISO 14064:2006 szabvány, az ISO/WD TR 14069 szabvány (munkaterv, 2010), az ILCD-kézikönyv (2011), a Világ Erőforrásai Intézet és a Fenntartható Fejlődés Világtanácsa üvegházhatású gázkibocsátásokról szóló jegyzőkönyve (2011a), Bilan Carbone® (5.0 változat), a saját üvegházhatásúgáz-kibocsátások méréséről és jelentéséről szóló DEFRA-útmutató (2009), a vizekre vonatkozó szénkibocsátás közzétételével kapcsolatos projekt (2010) és a Global Reporting Initiative – GRI, 3.0 változat).

Ezen elemzés eredményének összefoglalása a IX. mellékletben található. Az elemzett módszerek és az elemzések eredményének részletesebb leírása megtalálható „A termékek és szervezetek környezeti lábnyomára vonatkozó meglévő módszertanok elemzése: ajánlások, indokok és összehangolás” (4) című dokumentumban. Noha ezek a dokumentumok az általuk biztosított módszertani útmutatás tekintetében szorosan összhangban vannak egymással, figyelemre méltó, hogy számos fontos döntési pont esetében továbbra is eltérések tapasztalhatók és/vagy az egyértelműség hiánya figyelhető meg, ami csökkenti az elemzési eredmények következetességét és összehasonlíthatóságát. Míg a meglévő módszerek számos alternatívát biztosíthatnak egy adott módszertani döntési ponthoz, a szervezetek környezeti lábnyomáról szóló útmutató célja az, hogy kiegészítő útmutatást nyújtson és – amennyiben megvalósítható – minden egyes döntési ponthoz egyetlen követelményt határozzon meg, hogy elősegítve a következetesebb, megalapozottabb és megismételhető OEF-vizsgálatok elvégzését. Ennélfogva az összehasonlíthatóság elsőbbséget élvez a rugalmassággal szemben.

Lehetőség szerint ez az OEF-útmutató törekszik arra, hogy összhangban legyen a meglévő vagy kidolgozás alatt álló nemzetközi módszertani normákkal, többek között az ISO 14069 szabvánnyal (tervezet) és az ÜHG-jegyzőkönyv szerinti 3. alkalmazási körrel, valamint a termékek környezeti lábnyomáról szóló útmutatóval. Hasonlóképpen erőfeszítéseket tettünk a meglévő környezetvédelmi vezetési rendszerekkel (EMAS és ISO 14001 szabvány) történő lehető legnagyobb mértékű összehangolásra. Megjegyzendő azonban, hogy az életciklus-alapú szemléletet alkalmazó, szervezeti szintű többtényezős környezeti vizsgálat biztosítása érdekében az OEF-útmutató fontos szempontok tekintetében szükségszerűen túlmutat a meglévő útmutatókon.

Amint azt korábban kifejtettük, a szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályok az e dokumentumban az OEF-vizsgálatokhoz biztosított általánosabb útmutatás szükséges kibővítésére és kiegészítésére szolgálnak (a különböző OEF-vizsgálatok összehasonlíthatósága tekintetében). Kidolgozásukat követően a szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályok fontos szerepet fognak betölteni az OEF-vizsgálatok megismételhetőségének, minőségének, következetességének és relevanciájának javításában.

Kapcsolat a termékek környezeti lábnyomáról szóló útmutatóval

Mind a termékek környezeti lábnyoma (PEF) (5), mind a szervezetek környezeti lábnyoma (OEF) életciklus-alapú szemléletet biztosít a környezetvédelmi jellemzők számszerűsítéséhez. Míg a PEF-módszer az egyedi áruk és szolgáltatások esetében alkalmazható, az OEF-módszer a szervezet tevékenységeinek egészére – más szóval a szervezet áruival és/vagy szolgáltatásaival az ellátási lánc szempontjából összefüggő valamennyi tevékenységre – vonatkozik (a nyersanyag-kitermeléstől a felhasználáson át a végső hulladékkezelési lehetőségekig). A szervezeti környezeti lábnyomnak és a termékek környezeti lábnyomának a meghatározása ennélfogva egymást kiegészítő, konkrét alkalmazások alátámasztása céljából végzett tevékenységeknek tekinthetők.

A szervezeti környezeti lábnyom kiszámításához nem szükséges a szervezet minden egyes termékének elemzése. A szervezeti környezeti lábnyomot a meghatározott szervezeti határon átlépő erőforrás- és hulladékáramokat leíró összesített adatok felhasználásával számítják ki. A szervezeti környezeti lábnyom kiszámítását követően azonban ez az érték megfelelő hozzárendelési kulcsok alkalmazásával felbontható termékszintű értékekre. Elméletben egy szervezet adott jelentéstételi időszakban (például 1 év alatt) biztosított termékeihez/szolgáltatásaihoz tartozó környezeti lábnyomok összegének meg kell egyeznie e szervezet azonos jelentéstételi időszakra vonatkozó szervezeti környezeti lábnyomával (6). A módszerek kialakítása tudatosan e célnak megfelelően történt. A szervezeti környezeti lábnyom ezenfelül elősegítheti a szervezet termékportfólióján belül azon területek meghatározását, amelyek a legjelentősebb hatást gyakorolják a környezetre, és amelyekkel kapcsolatban ezért részletes, egyedi termékszintű elemzések lehetnek kívánatosak.

Szóhasználat: „kell”, felszólító mód, valamint ezzel egyenértékű megfogalmazások; „ajánlott”, „javasolt" és ezzel egyenértékű megfogalmazások; „lehetséges”, „megengedett” és ezzel egyenértékű megfogalmazások

Ezen útmutató szóhasználata pontosan tükrözi, hogy követelményről, ajánlásról vagy választható lehetőségről van-e szó.

A „kell”, „kötelező”, a felszólító mód, valamint az ezzel egyenértékű megfogalmazás az OEF-vizsgálat ezen útmutatónak megfelelő elvégzéséhez szükséges kötelezettséget jelöl.

Az „ajánlott”, „javasolt” és ezzel egyenértékű megfogalmazás nem kötelező jellegű előírásoknál használatos. Az „ajánlott” típusú előírásoktól való eltérést indokolni kell és átláthatóvá kell tenni.

A „lehetséges”, „megengedett” és ezzel egyenértékű megfogalmazás szabadon választható lehetőséget jelöl.

Ezt az oldalt szándékosan üresen hagytuk.

1. A SZERVEZETI KÖRNYEZETI LÁBNYOMRA VONATKOZÓ VIZSGÁLATOK ÁLTALÁNOS SZEMPONTJAI

1.1. Megközelítés és alkalmazások

A szervezetek környezeti lábnyoma (OEF) egy árukat/szolgáltatásokat biztosító szervezet életciklusa (7) szempontjából jellemző környezetvédelmi teljesítményének többtényezős mérőszáma. E szervezetek közé tartoznak a vállalatok, a közigazgatási egységek és más szervek. Ez a dokumentum útmutatást nyújt a szervezetek környezeti lábnyomának kiszámításához, valamint a szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályokban (OEFSR-ekben) alkalmazandó, ágazatspecifikus módszertani követelmények meghatározásának módjához. A szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályok az e dokumentumban az OEF-vizsgálatokhoz biztosított általánosabb útmutatás szükséges kibővítésére és kiegészítésére szolgálnak. Kidolgozásukat követően a szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályok fontos szerepet fognak betölteni az OEF-vizsgálatok megismételhetőségének, következetességének és relevanciájának javításában. A szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályok ezenfelül elő fogják mozdítani, hogy a legfontosabb paraméterek kerüljenek a figyelem középpontjába, ezáltal csökkenthetik az OEF-vizsgálatok elvégzéséhez szükséges időt, erőfeszítéseket és költségeket.

Az életciklus-alapú szemlélet értelmében a szervezetek környezeti lábnyoma a szervezeti tevékenységekkel az ellátási lánc (8) szempontjából (a nyersanyag-kitermeléstől a felhasználáson keresztül a végső hulladékkezelésig) összefüggő anyag- és energiaáramok, valamint az ezekből eredő kibocsátások és hulladékáramok (9) fizikai környezeti hatásainak modellezésére és számszerűsítésére szolgáló módszer. Az életciklus-alapú szemlélet egy termékhez vagy szervezethez kapcsolódó erőforrásáramok és környezeti beavatkozások körét az ellátási lánc szempontjából veszi figyelembe. Egy termék életciklusához tartozó valamennyi szakaszt – a nyersanyagbeszerzéstől a feldolgozáson, forgalmazáson és felhasználáson át az életciklus végéhez kapcsolódó folyamatokig –, valamint valamennyi kapcsolódó, érintett környezeti hatást, egészségre gyakorolt hatást, erőforrásokhoz kapcsolódó veszélyt, társadalmat érintő terhet és kompromisszumot magában foglal. Ez ellentétben áll a kizárólag a telephely szintjén jellemző hatásokat vagy egyetlen környezeti hatást figyelembe vevő megközelítéssel, így ezzel a módszerrel csökkenthető a terhek nem szándékos áthelyezésének lehetősége. Ilyen teheráthelyeződés lehet például a terheknek az ellátási lánc egyik életciklusszakaszáról egy másikra, egyik hatáskategóriáról egy másikra, egyik szervezetről a másikra vagy egyik országról a másikra történő áthelyeződése. A szervezetek környezeti lábnyoma más értékeléseket és eszközöket, például a telephely-specifikus környezeti hatásvizsgálatokat vagy a kémiai kockázatértékeléseket kiegészítő jellegű.

A szervezetek környezeti lábnyoma környezeti, nem pénzügyi elszámolási modell. Ennélfogva erőfeszítéseket tettünk annak érdekében, hogy csökkentsük a pénzügyi jellegű információk (például a szervezeti határok meghatározása során történő) alkalmazásának szükségességét, amelyek a modellezett rendszert jellemző fizikai kapcsolatok tekintetében kevésbé reprezentatívak lehetnek.

Az ebben az OEF-útmutatóban meghatározott minden egyes követelményt a hasonló, széles körben elfogadott vállalati környezeti elszámolási módszerek és útmutatók ajánlásainak figyelembevételével választottunk ki. Ezek a módszertani útmutatók a következők voltak:

— ISO 14064:2006 szabvány: Üvegházhatású gázok – 1. és 3. rész;

— ISO/WD TR 14069 szabvány (munkaterv, 2010): ÜHG – A szervezetek ÜHG-kibocsátásainak számszerűsítése és jelentése;

— az ILCD- (Életciklus-adatok nemzetközi referenciarendszere) kézikönyv (2011);

— az Üvegházhatású gázokról szóló jegyzőkönyv vállalati elszámolásra és jelentéstételre vonatkozó szabványa (WRI és WBCSD) (2011a);

— Bilan Carbone® (5.0 változat);

— DEFRA – Guidance on how to measure and report our greenhouse gas emissions (A saját üvegházhatásúgáz-kibocsátások méréséről és jelentéséről szóló útmutató) (2009);

— a vizekre vonatkozó szénkibocsátás közzétételével kapcsolatos projekt (2010);

— a Global Reporting Initiative (GRI) (3.0 változat).

Ezen elemzés eredményének összefoglalása a IX. mellékletben található. Az elemzett módszerek és az elemzések eredményének részletesebb leírása megtalálható „A termékek és szervezetek környezeti lábnyomára vonatkozó meglévő módszertanok elemzése: ajánlások, indokok és összehangolás” (10) című dokumentumban. Míg a meglévő módszerek számos alternatívát biztosíthatnak egy adott módszertani döntési ponthoz, a szervezetek környezeti lábnyomáról szóló útmutató célja az, hogy kiegészítő útmutatást nyújtson és – amennyiben megvalósítható – minden egyes döntési ponthoz egyetlen követelményt határozzon meg azért, hogy elősegítse a következetesebb, megalapozottabb és megismételhető OEF-vizsgálatok elvégzését.

Az OEF-vizsgálatokra vonatkozó – az ebben az útmutatóban részletesen ismertetett – fő követelmények az alkalmazástól függően kis mértékben eltérhetnek (1. táblázat):

— a belső alkalmazások közé tartozhat a környezetvédelmi vezetéshez nyújtott támogatás, a környezetvédelmi szempontból kritikus pontok meghatározása, a környezetvédelmi jellemzők javítása és nyomon követése, valamint közvetve költségmegtakarítási lehetőségek;

— a külső alkalmazások (például az érdekeltekkel történő vagy üzleti [B2B] kommunikáció, az állami hatóságokkal vagy a befektetőkkel való kapcsolat) a lehetőségek széles körét foglalják magukban, ideértve a befektetők információkérésének teljesítését, a marketinget, a teljesítménymérést és a környezetvédelmi politikák által uniós szinten vagy az egyes tagállamok szintjén támasztott követelményeknek való megfelelést;

1. táblázat

Az OEF-vizsgálatokra vonatkozó fő követelmények a tervezett alkalmazás szerint

Tervezett alkalmazások Célmeghatározás és az alkalmazási kör meghatározása Szűrés Adatminőségi előírások betartása Multifunkcionalitási hierarchia Hatásvizsgálati módszer kiválasztása Osztályozás és jellemzés Normalizálás Súlyozás Az OEF-eredmények értelmezése A jelentéstétel elemei Kritikai átvizsgálás (1 személy) Kritikai felülvizsgálati testület (3 személy) OEFSR szükséges Belső (az OEF-útmutatóval összhangban állóként megnevezve) K A A K K K A V K V K V V Külső Összehasonlítás / összehasonlító állítás nélkül K A K K K K A V K K K A A Összehasonlítással / összehasonlító állítással K A K K K K A V K K / K K „K” = kötelező „A” = ajánlott (nem kötelező) „V” = választható (nem kötelező) „/” = nem alkalmazható

Az OEF-vizsgálatokra vonatkozó követelmények

A szervezetek környezeti lábnyomára (OEF) vonatkozó vizsgálatnak életciklus-alapú szemléleten kell alapulnia.

1.2. Az útmutató használata

Ez az útmutató az OEF-vizsgálatok elvégzéséhez szükséges információkat tartalmazza. Az útmutató tartalmát időrend szerint, egy szervezet környezeti lábnyomának kiszámítása során végrehajtandó módszertani szakaszok sorrendjében ismertetjük. Az egyes szakaszok a módszertani szakasz általános leírásával, valamint a szükséges megfontolások és az ezeket alátámasztó példák áttekintésével kezdődnek. A „követelmények” meghatározzák azokat a módszertani normákat, amelyek betartása „kötelező vagy ajánlott" az OEF-előírásoknak megfelelő vizsgálat megvalósításához. A követelményeket az általános ismertetést követő, egyvonalas, folytonos szegéllyel határolt szövegdobozokban ismertetjük. A „tippek” nem kötelező, de ajánlott bevált gyakorlatok. Ezeket háttérszín-kitöltéssel rendelkező, szintén egyvonalas, folytonos szegéllyel határolt szövegdobozokban ismertetjük. Amennyiben a szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályok kidolgozásához kiegészítő követelmények meghatározására kerül sor, ezeket az egyes érintett szakaszok végén, kétvonalas, folytonos szegéllyel határolt szövegdobozban tüntetjük fel.

1.3. A szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó vizsgálatok alapelvei

A következetes, megalapozott és megismételhető OEF-vizsgálatok elvégzésére irányuló célkitűzés megvalósításához szükség van néhány elemzési alapelv szigorú betartására. Ezek az alapelvek átfogó útmutatást hivatottak biztosítani az OEF-módszer alkalmazásához. Ezeket az OEF-vizsgálatok elvégzésének valamennyi szakasza tekintetében figyelembe kell venni – a vizsgálat céljának megfogalmazásától és alkalmazási körének meghatározásától az adatgyűjtésen és a környezeti hatásvizsgálaton keresztül a jelentéstételig és a vizsgálat eredményeinek ellenőrzéséig.

Az OEF-vizsgálatokra vonatkozó követelmények

Ezen útmutató felhasználói a OEF-vizsgálat elvégzése során be kell tartsák az alábbi alapelveket:

(1) Relevancia A szervezetek környezeti lábnyomának számszerűsítése céljából alkalmazott valamennyi módszer és valamennyi gyűjtött adat a lehető legnagyobb mértékben releváns kell legyen a vizsgálat szempontjából.

(2) Teljesség A szervezetek környezeti lábnyomának számszerűsítése magában kell foglalja valamennyi, környezetvédelmi szempontból jelentős (11) anyag- és energiaáram és a meghatározott rendszerhatárok betartásához szükséges más környezeti beavatkozás, valamint az adatokra vonatkozó követelmények és az alkalmazott hatásvizsgálati módszerek figyelembevételét.

(3) Következetesség Az OEF-vizsgálat valamennyi lépésénél szigorúan követni kell ezen útmutató előírásait a belső következetesség és a hasonló elemzésekkel való összehasonlíthatóság biztosítása érdekében.

(4) Pontosság Minden ésszerű erőfeszítést meg kell tenni mind a modellezéssel, mind az eredmények jelentésével kapcsolatos bizonytalanságok csökkentése érdekében.

(5) Átláthatóság A szervezetek környezeti lábnyomára vonatkozó adatokat úgy kell közzétenni, hogy a célfelhasználók számára biztosítsák a döntéshozatalhoz, az érdekeltek számára pedig az adatok megalapozottságának és megbízhatóságának értékeléséhez szükséges alapvető információkat.

A szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályokkal kapcsolatos alapelvek

1. Kapcsolat az OEF-útmutatóval

Az OEF-útmutató követelményein túl a szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályok tekintetében meghatározott módszertani követelmények is alkalmazandók az OEF-vizsgálatokra. Amennyiben a szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályok konkrétabb követelményeket írnak elő, mint ez az OEF-útmutató, teljesíteni kell a szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabály konkrét követelményeit.

2. A kiválasztott érdekelt felek bevonása

A szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályok meghatározásának folyamata nyílt és átlátható kell legyen, és magában ajánlott foglalnia a kiválasztott érdekelt felekkel folytatott konzultációt. Ajánlott ésszerű erőfeszítéseket tenni, hogy a folyamat során konszenzus szülessen (az ISO 14020:2000 szabvány 4.9.1. pontjában foglalt 8. alapelv alapján). A szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályokat szakértői értékelésnek kell alávetni.

3. Az összehasonlíthatóságra törekvés

Az OEF-útmutatóval és a kapcsolódó OEFSR-dokumentummal összhangban elvégzett OEF-vizsgálatok eredményeit fel lehet használni az azonos ágazatba tartozó termékek környezetvédelmi jellemzőinek életciklus-alapú összehasonlítására, valamint a (közzétételre szánt) összehasonlító állítások alátámasztására. Ennélfogva az eredmények összehasonlíthatósága létfontosságú. Az ilyen összehasonlításhoz biztosított adatoknak átláthatóknak kell lenniük, hogy lehetővé tegyék a felhasználók számára az összehasonlítás számítási eredményből fakadó korlátainak megértését (az ISO 14025 szabvány alapján (12)).

1.4. A szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó vizsgálat szakaszai

Az OEF-vizsgálatok ezen útmutatónak megfelelő elvégzése során számos szakaszt kell végrehajtani – ezek a célmeghatározás, az alkalmazási kör meghatározása, az erőforrás-felhasználási és kibocsátási profil létrehozása, a környezeti lábnyomra vonatkozó hatásvizsgálat, valamint a környezeti lábnyom értelmezése és a jelentéstétel – lásd: 1. ábra.

1. ábra

A szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó vizsgálat szakaszai

2. A SZERVEZETI KÖRNYEZETI LÁBNYOMRA VONATKOZÓ ÁGAZATI SZABÁLYOK (OEFSR-EK) SZEREPE

2.1. Általános

Az OEF-vizsgálatokra vonatkozó általános útmutatáson és követelményeken túl ez az OEF-útmutató meghatározza a szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályok kidolgozásához szükséges követelményeket is. A szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályok fontos szerepet töltenek be az OEF-vizsgálatok megismételhetőségének, következetességének (és ennélfogva az azonos ágazatba tartozó szervezetek környezeti lábnyomára vonatkozó számítások összehasonlíthatóságának) és relevanciájának javításában. A szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályok ezenfelül elő fogják mozdítani, hogy a legfontosabb paraméterek kerüljenek a figyelem középpontjába, ezáltal csökkenthetik az OEF-vizsgálatok elvégzéséhez szükséges időt, erőfeszítéseket és költségeket.

A cél az, hogy a szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályok kidolgozása az OEF-útmutatóval összhangban történjen, valamint hogy azok biztosítsák az OEF-vizsgálatok összehasonlíthatóságának megvalósításához, valamint megismételhetőségének, következetességének, relevanciájának, célirányosságának és eredményességének javításához szükséges további előírásokat. A szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályok révén az ágazat környezetvédelmi jellemzőinek meghatározását tekintve leglényegesebb szempontokat és paramétereket ajánlott az OEF-vizsgálatok középpontjába állítania. A szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabály kötelezően vagy ajánlottan pontosítja, illetve pontosíthatja az ebben az OEF-útmutatóban előírt követelményeket, és amennyiben az általánosabb OEF-útmutató több választási lehetőséget kínál, új követelményekkel egészíti ki azokat.

Ez az OEF-útmutató meghatározza a szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályokban meghatározandó fő területeket. A következők tartoznak ide:

— a rendszerhatárok (szervezeti rendszerhatárok és OEF-határok) kiválasztása és leírása;

— a jelentéstételi időszaknak és a felhasználási szakasz figyelembe veendő időtartamának a meghatározása;

— a releváns és nem releváns környezeti tényezők meghatározása (13);

— a felhasználási és az életciklus végéhez tartozó szakaszokban figyelembe veendő információk leírása, ha az elemzésben vizsgálják azokat;

— a termékportfólió (14) összeállításának módja, beleértve a fő kapcsolódó referenciaáramo(ka)t (15);

— a kiválasztott alátámasztó adatok ismertetése, feltüntetve, hogy mely adatok gyűjtendők közvetlenül (közvetlen adat) és melyek lehetnek generikusak (16), valamint a lehetséges adatforrásokkal kapcsolatos útmutatás biztosítása;

— a fő folyamatokkal/tevékenységekkel kapcsolatos multifunkcionalitási (17) kérdések megoldására vonatkozó, ágazat szerinti egyedi szabályok;

— felülvizsgálati követelmények;

— jelentéstételi követelmények.

Amennyiben az OEF-vizsgálatokat nem kívánják közzétételre szánt összehasonlító állításokhoz felhasználni, a vizsgálatok szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályok alkalmazása nélkül elvégezhetők.

Az OEF-vizsgálatokra vonatkozó követelmények

Az érintett ágazathoz kapcsolódó, szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályok hiányában az ezekben a szabályokban figyelembe veendő kulcsfontosságú területeket (az ebben az OEF-útmutatóban szereplő felsorolásnak megfelelően) az OEF-vizsgálatban pontosan meg kell határozni, meg kell indokolni, és azokról kifejezetten be kell számolni.

A szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályokkal kapcsolatos további követelmények

A szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályoknak az ágazat környezetvédelmi jellemzőinek meghatározását tekintve leglényegesebb szempontokat és paramétereket ajánlott az OEF-vizsgálatok középpontjába állítania.

A szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabály kötelezően vagy ajánlottan pontosítja, illetve pontosíthatja az ebben az OEF-útmutatóban előírt követelményeket, és amennyiben az általánosabb OEF-útmutató több választási lehetőséget kínál, új követelményekkel egészíti ki azokat.

2.2. A szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályok által érintett ágazat meghatározása

Az ágazatot a jellemző ágazati termékportfólióra (18) való hivatkozással, a NACE-kódok alkalmazásával (azaz a Nomenclature générale des Activités Economiques dans les Communautés Européennes NACE Rev. 2 dokumentummal összhangban) kell meghatározni. A NACE az uniós gazdasági tevékenységek statisztikai osztályozásának rendszere. A vállalkozások statisztikai célú nyilvántartásaiban rögzített egyes egységekhez – azok fő gazdasági tevékenysége szerint – egy NACE-kódot rendelnek. A fő tevékenység az egység többletértékéhez legnagyobb mértékben hozzájáruló tevékenység. Mivel a NACE az ENSZ gazdasági tevékenységek nemzetközi ágazati osztályozási rendszerén (ISIC) alapul, a két osztályozási rendszer nagyon hasonló, azonban a NACE részletesebb az ISIC-nél.

A NACE-kódok hozzárendelését a NACE magyarázatai, a NACE irányítóbizottsága által hozott határozatok, a megfelelési táblázatok és a termékek tevékenység szerinti osztályozására (CPA) történő hivatkozás segíti. A NACE meghatározása szerint egy tevékenység „állhat egy egyszerű folyamatból (például szövés), de magában foglalhat egy egész sor alfolyamatot, amelyek mindegyikét különböző osztályozási kategóriában tüntetik fel (a gépjárműgyártás például konkrét tevékenységekből áll, úgymint öntés, kovácsolás, hegesztés, összeszerelés, festés stb.). Ha az előállítási folyamatot az azonos statisztikai egységen belüli elemi tevékenységek integrált sorozataként szervezik meg, a teljes folyamat egyetlen tevékenységnek minősül” (19).

A NACE hierarchikus struktúrája az alábbiak szerint épül fel (20):

1. Betűkóddal azonosított osztályok (nemzetgazdasági ágak);

2. Két számjegyű számkóddal azonosított osztályok (ágazatok);

3. Három számjegyű számkóddal azonosított osztályok (alágazatok);

4. Négy számjegyű számkóddal azonosított osztályok (szakágazatok).

Az ISIC és a NACE a legmagasabb szinteken azonos kódokat tartalmaz, a NACE rendszerének alsóbb szintjei azonban részletesebben kidolgozottak. Mivel az e vizsgálattal összefüggő NACE-kód az ágazati szintre vonatkozik, legalább két számjegyből álló (azaz ágazati szintű) kódot kell megadni (21). Ez megfelel az ISIC kódrendszerének. A több ágazatban érintett vállalatok esetében a termékportfóliójukhoz kapcsolódó valamennyi azonosítható NACE-kód hozzárendelése kötelező.

Példa:

Egy pólókat és nadrágokat gyártó vállalat a ruházatitermék-gyártók ágazatába tartozik. A ruházatitermék-gyártókat jelölő ágazat NACE- (és ISIC-)kódja 14. Ha a vállalaton belül a szövet kikészítésére irányuló folyamatokat (például farmerfehérítést) is végeznek, az a vállalat a textilgyártókat jelölő ágazathoz is tartozik. A textilgyártókat képviselő ágazathoz kapcsolódó NACE- (és ISIC-)kód a 13. Ennélfogva a vállalathoz mind a 13-as, mind a 14-es NACE-kódot hozzá kell rendelni.

Az ágazatot ajánlott úgy meghatározni, hogy az magában foglalja az ágazaton belüli valamennyi releváns szervezetet. Ugyanakkor kellően konkrétnak is kell lennie ahhoz, hogy elősegítse az OEF-útmutatóban meghatározottakon túlmutató, megfelelően reprezentatív és leíró jellegű, szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályok kialakítását. Ennélfogva a szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályokat elsősorban az ágazatra jellemző tevékenységekre hivatkozva határozzák meg, egy jellemző termékportfóliót alapul véve.

Azon tevékenységek meghatározásához, amelyek szerint a szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabály alatt csoportosíthatók a szervezetek, számos kritériumot ajánlott mérlegelni:

— A szervezeteknek hasonló termékeket/szolgáltatásokat ajánlott biztosítaniuk.

— A szervezetek tevékenységeihez kapcsolódó, releváns környezeti hatások a környezeti lábnyom hasonló környezeti hatáskategóriáival, hasonló módszerekkel és más mutatószámokkal írhatók le.

— A szervezeteknek hasonló szervezeti határokkal és kellően hasonló termékbemenetekből (22) álló profillal ajánlott rendelkezniük.

A szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályokkal kapcsolatos további követelmények

A szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályban hivatkozott ágazatot NACE-kódok alkalmazásával kell meghatározni. A szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályoknak egy legalább két számjegyből álló NACE-kóddal meghatározott ágazaton kell alapulniuk (alapértelmezett lehetőség). Ha azonban a szervezet összetettsége ezt szükségessé teszi, a szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályok lehetővé tehetnek (indokolt) eltéréseket (például három számjegyű kódot). Amennyiben hasonló termékportfóliók esetében többféle előállítási útvonal állapítható meg eltérő NACE-kódokkal, a szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályoknak valamennyi ilyen NACE-kódot magukban kell foglalniuk.

3. A SZERVEZETEK KÖRNYEZETI LÁBNYOMÁRA VONATKOZÓ VIZSGÁLAT CÉLJÁNAK (CÉLJAINAK) MEGHATÁROZÁSA

Az OEF-vizsgálat első lépése a célmeghatározás, amely megállapítja a vizsgálat általános keretét. A célok világos megfogalmazásának lényege az elemzési célok, módszerek, eredmények és a tervezett alkalmazások optimális összehangolásának, valamint a vizsgálatban részt vevők számára útmutatást nyújtó közös elképzelésnek a biztosítása.

A célmeghatározás szakaszának lényeges eleme a vizsgálat tervezett alkalmazásainak, valamint az elemzési mélység és szigorúság kapcsolódó szükséges fokának meghatározása. Ezzel párhuzamosan a vizsgálat megállapított korlátainak ajánlott tükröznie ezt (az alkalmazási kör meghatározásának szakasza). A például a legkevésbé költséges környezeti beszerzésre, terméktervezésre, teljesítménymérésre és jelentéstételre irányuló elemzésekhez az ebben az OEF-útmutatóban előírt elemzési követelményekkel összhangban végzett, tisztán mennyiségi vizsgálatokra lesz szükség. Lehetőség van több megközelítés együttes alkalmazására is, amennyiben egy OEF-vizsgálaton belül az ellátási lánc csupán bizonyos szakaszait vetik alá mennyiségi elemzésnek, míg mások esetében a környezetvédelmi szempontból potenciálisan kritikus pontokról minőségi leírás készül (például a bölcsőtől a kapuig (23) típusú mennyiségi elemzés ötvözése a bölcsőtől a koporsóig (24) típusú környezeti megfontolások minőségi leírásaival vagy a kiválasztott reprezentatív terméktípusok felhasználási és az életciklusuk végéhez kapcsolódó szakaszainak mennyiségi elemzéseivel).

Az OEF-vizsgálat elvégzésnek számos oka lehet, például annak szükségessége, hogy megismerjék a szervezet életciklusa során végzett tevékenységek legjelentősebb környezeti hatásait, hogy elsősorban a megállapított „kritikus pontok” tekintetében meghatározzák a környezeti hatások csökkentésének lehetőségeit, hogy alátámasszák a (például az ellátási láncon belüli kockázatkezelésről szóló) stratégiai döntéseket, és hogy választ adjanak a befektetőknek és más érdekelt feleknek a szervezet környezetvédelmi jellemzőivel kapcsolatos kérdéseire, valamint a vállalati fenntarthatósági jelentések, az érdekelt feleknek történő jelentéstétel stb.

Példa: Egy farmert és pólókat gyártó vállalat környezeti lábnyoma: célmeghatározás.

Szempontok Részletek Tervezett alkalmazás(ok): Vállalati fenntarthatósági jelentések A vizsgálat elvégzésének okai: A folyamatos fejlődés iránti elkötelezettség és e fejlődés gyakorlati megvalósításának igazolása Célközönség: Ügyfelek Az összehasonlításokat vagy összehasonlító állításokat nyilvánosságra kívánják-e hozni: Nem, a vizsgálat nyilvánosan hozzáférhető lesz, összehasonlításokhoz vagy összehasonlító állításokhoz azonban nem kívánják felhasználni azt. A vizsgálat megrendelője: G korlátolt felelősségű társaság Felülvizsgálati eljárás: Független külső bíráló, XY.

Az OEF-vizsgálatokra vonatkozó követelmények

Az OEF-vizsgálat célmeghatározásában ki kell térni az alábbiakra:

— tervezett alkalmazás(ok);

— a vizsgálat elvégzésének okai és a döntés háttere;

— célközönség;

— közzétételre szánt összehasonlításokra és/vagy összehasonlító állításokra irányul-e;

— a vizsgálat megrendelője;

— felülvizsgálati eljárás (adott esetben).

A szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályokkal kapcsolatos további követelmények

A szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályban meg kell határozni az OEF-vizsgálatra vonatkozó felülvizsgálati követelményeket.

4. A SZERVEZETEK KÖRNYEZETI LÁBNYOMÁRA VONATKOZÓ VIZSGÁLAT ALKALMAZÁSI KÖRÉNEK MEGHATÁROZÁSA

4.1. Általános

Az OEF-vizsgálat alkalmazási körének meghatározása magában foglalja az értékelendő rendszer és a kapcsolódó elemzési előírások részletes ismertetését.

Az OEF-vizsgálatokra vonatkozó követelmények

Az OEF-vizsgálatok alkalmazási köre meghatározásának összhangban kell lennie a vizsgálat kijelölt céljaival és az OEF-útmutató követelményeivel. Meg kell határoznia és világosan ismertetnie kell az alábbiakat (a részletes leírást lásd a következő szakaszokban):

— a szervezet (az elemzés egysége (25)) és a termékportfólió (a jelentéstételi időszakban biztosított termékek/szolgáltatások csoportja és mennyisége) meghatározása;

— rendszerhatárok (szervezeti és OEF-határok);

— a környezeti lábnyom hatáskategóriái;

— feltevések és korlátok.

4.2. A szervezet (az elemzés egységének) meghatározása

A szervezet az elemzés referenciaegysége, és (a termékportfólióval együtt) a szervezeti határok meghatározásának alapját képezi. A hagyományos életciklus-értékelésen (LCA) (26) belüli „funkcionális egység” fogalmának felel meg. A legtágabb értelemben a szervezet átfogó funkciója – a szervezeti környezeti lábnyom kiszámítása céljából – termékek és szolgáltatások biztosítása egy meghatározott jelentéstételi időszakon belül. Az OEF-vizsgálat célja, hogy megállapítsa a termékek szervezet általi biztosításához kapcsolódó potenciális környezetterhelés mérőszámát. Ennélfogva a szervezetnek a termékportfólióra való hivatkozással történő meghatározása elősegíti a szervezet és a környezet közötti fizikai kölcsönhatások közvetlen megjelenítését.

Az OEF-vizsgálatokra vonatkozó követelmények

A szervezetet (vagy annak egy világosan meghatározott, az OEF-vizsgálat tárgyát képező részét) az alábbiak szerint kell meghatározni:

— a szervezet neve;

— a szervezet által biztosított termékek/szolgáltatások típusai (azaz az ágazat);

— műveleti helyszínek (azaz országok);

— NACE-kód(ok).

Példa:

Szempont Részletek Szervezet: Y korlátolt felelősségű társaság Áru-/szolgáltatási ágazat: ruhagyártó Helyszín(ek): Párizs, Berlin, Milánó NACE kód(ok) 14

4.3. Termékportfólió

A termékportfólió a szervezet által a – lehetőleg egy éves – jelentéstételi időszakban biztosított termékek és szolgáltatások mennyisége és jellege. A szervezeti erőforrás-felhasználási és kibocsátási profil (leltár) létrehozásának alapjául szolgál, amely profil a szervezet által a vizsgálat tekintetében meghatározott rendszerhatárokon belül biztosított termékportfólióhoz kapcsolódó bemenő és kimenő (27) áramoknak felel meg.

A szervezeti környezeti lábnyom korlátozódhat a szervezeti termékportfólió egy világosan meghatározott részére. Ez például akkor fordulhat elő, ha egy kiskereskedő termékportfóliója saját gyártású (sajátmárkás) termékeket és a szervezet által átalakítás nélkül biztosított termékeket is tartalmaz. Így a bölcsőtől a sírig típusú elemzés tárgyát képező termékportfólió a saját gyártású termékekre korlátozódhat, míg a többi termék esetében bölcsőtől a kapuig vagy kaputól kapuig típusú elemzést végeznek. További jellemző példa az olyan szervezet, amely több ágazatban működik, és vizsgálatát egyetlen ágazatra kívánja korlátozni.

Az OEF-vizsgálatokra vonatkozó követelmények

A szervezet tekintetében olyan termékportfóliót kell meghatározni, amely a szervezet által a jelentéstételi időszakban biztosított termékek és szolgáltatások (vagy azok világosan meghatározott részének) mennyisége és jellege tekintetében – a „mi” és „mennyi” kérdések mentén – reprezentatív. Ha a szervezeti környezeti lábnyom a termékportfólió egy részére korlátozódik, azt indokolni és jelenteni kell.

A jelentéstételi időszak ajánlott időtartama egy év.

A felhasználási és az életciklus végéhez kapcsolódó forgatókönyvek modellezése esetében a termékek jellemzőit illetően a „mennyire jól” és a „mennyi ideig” (28) kérdésekkel kapcsolatos információkat is meg kell adni. Az (OEF-vizsgálat egy későbbi szakaszában elvégzendő) elemzés alátámasztása céljából gyűjtött bemeneti és kimeneti mennyiségi adatokat a meghatározott termékportfólióhoz viszonyítva kell kiszámítani.

Példa: Termékportfólió:

Szempont Részletek [MI] Poliészterből készült (átlagos S, M, L méretű) póló, poliészterből készült (átlagos S, M, L méretű) nadrág [MENNYI] 40 000 póló, 20 000 nadrág [MENNYIRE JÓL] Viselés hetente egy alkalommal és tisztítás mosógépben 30 fokon, hetente egy alkalommal, egy mosási ciklusban a mosógép energiafelhasználása 0,72 MJ/kg ruházat, vízfelhasználása pedig 10 liter/kg ruházat. Egy póló súlya 0,16 kg, egy nadrágé 0,53 kg. Ennek eredményeképp az energiafelhasználás 0,4968 MJ/hét, a vízfelhasználás pedig 6,9 liter/hét. [MENNYI IDEIG] A felhasználási szakasz mind a póló, mind a nadrág esetében öt év. [ÉV] 2010 [JELENTÉSTÉTELI IDŐSZAK] Egy év.

A szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályokkal kapcsolatos további követelmények

A szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályban tovább kell pontosítani a termékportfólió meghatározásának módját, különös tekintettel a „mennyire jól” és a „mennyi ideig” kérdésekre. Meg kell határozni továbbá az egy évtől eltérő jelentéstételi időszakot, és indokolni a választott időtartamot.

4.4. A szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó vizsgálatok rendszerhatárai

A szervezeti tevékenységek végső soron társadalmi, pénzügyi és fizikai kapcsolatok hálózataiba ágyazódnak. Ennélfogva határok megállapítása szükséges ahhoz, hogy hivatalosan meghatározzák a szervezetek környezeti lábnyomában figyelembe veendő és abból kizárandó kapcsolatokat. A környezeti elszámolásra vonatkozó, életcikluson alapuló megközelítésekből származó egyik fő tanulság az, hogy a felfelé irányuló folyamatokhoz (azaz a szervezet által beszerzett termékekhez és szolgáltatásokhoz) vagy a lefelé irányuló (azaz a szervezet által biztosított termékek/szolgáltatások forgalmazásához, tárolásához, felhasználásához és életciklusának végéhez tartozó) folyamatokhoz kapcsolódó erőforrás-felhasználás és kibocsátások meghatározó tényezői a szervezet átfogó környezetvédelmi profiljának. Ennélfogva a hatékony és eredményes környezetvédelmi vezetés megköveteli, hogy figyelmet fordítsanak e felfelé és lefelé irányuló folyamatokra és mérlegeljék, hogy a szervezeti szintű döntéshozatal milyen mértékben befolyásolja vagy befolyásolhatja azokat.

Tekintettel a választott rendszerhatároknak a kiszámított szervezeti környezeti lábnyom nagyságának meghatározásában betöltött, nyilvánvalóan lényeges szerepére, e határokat elvi alapon és következetesen kell megállapítani. A határok megállapítása továbbá közvetlenül meghatározza az elemzési eredményeknek az egyedi alkalmazások tekintetében vett hasznosságát. Azon eredmények előállítása céljából például, amelyek a legalkalmasabbak arra, hogy a környezetvédelmi vezetést tájékoztassák a közvetlen, telephelyszintű hatásokról, a telephelyhez kapcsolódó rendszerhatárok megfelelők. Ahhoz, hogy a vezetést az ellátási láncra vonatkozó szélesebb körű hatásokról tájékoztassák, a felfelé és/vagy lefelé irányuló folyamatokat magukban foglaló rendszerhatárok szükségesek. A szervezetek környezeti lábnyomára irányuló olyan vizsgálat, amely kimutatja, hogy a környezeti hatások többsége az ellátási lánc felfelé irányuló szakaszán, adott folyamatokhoz kapcsolódóan valósul meg, biztosítja az ellátási lánc mentén történő javításokhoz szükséges alapot. A lefelé irányuló szakasz hatásainak nagyobb jelentőségére rávilágító elemzés a termékek újratervezésének vagy a termékportfólió összetétele megváltoztatásának lehetőségeire hívja fel a figyelmet.

Az OEF-vizsgálatokra vonatkozó követelmények

A rendszerhatároknak tartalmazniuk kell mind a (meghatározott szervezettel összefüggő) szervezeti határokat, mind az OEF-határokat (amelyek meghatározzák, hogy az ellátási lánc mely szempontjait veszik figyelembe az elemzés során).

4.4.1. Szervezeti határok

Az OEF-modell fizikai reprezentativitásának lehető legnagyobb mértékű fokozása érdekében a legmegfelelőbb a termékportfólión (29) – és nem gazdasági fogalommeghatározáson – alapuló szervezeti határok megállapítása. Ezért az OEF-vizsgálatok szervezeti határait úgy határozzák meg, hogy azok magukban foglalják a teljesen vagy részben a szervezet tulajdonában álló vagy a szervezet által üzemeltetett, és a termékportfólió biztosításához közvetlenül hozzájáruló valamennyi létesítményt és kapcsolódó folyamatot (30). Ez megfelel az „irányítási megközelítésnek”, amennyiben a szervezetnek elméletileg képesnek kellene lennie arra, hogy közvetlen hozzáférést szerezzen az olyan tevékenységekhez kapcsolódó közvetlen adatokhoz (31), amelyben működési vagy pénzügyi szempontból érdekelt, valamint képesnek kellene lennie arra, hogy az OEF-vizsgálat eredményei alapján befolyásolja a környezetvédelmi vezetés érintett létesítményekre vonatkozó döntéseit. A meghatározott szervezeti határokon belüli folyamatokhoz kapcsolódó tevékenységek és hatások „közvetlen” tevékenységeknek és hatásoknak minősülnek.

A kiskereskedők esetében például a más szervezetek által előállított termékeket nem veszik figyelembe a kiskereskedő szervezeti határain belül. A kiskereskedők határai így beruházási javaikra és a kiskereskedelmi szolgáltatáshoz kapcsolódó valamennyi folyamatra/tevékenységre korlátozódnak. A kiskereskedő által előállított vagy átalakított termékeket azonban figyelembe kell venni a szervezeti határokon belül.

Mivel egyes közös tulajdonban álló/közösen üzemeltetett létesítmények mind a szervezet meghatározott termékportfóliójához, mind más szervezetek termékportfólióihoz hozzájárulhatnak, szükséges lehet a bemenetek és kimenetek ennek megfelelő hozzárendelése (lásd az 5.11. pontot).

Az OEF-vizsgálatokra vonatkozó követelmények

A szervezeti környezeti lábnyom kiszámításához tartozó szervezeti határok magukban kell foglalják a (teljesen vagy részben) a szervezet tulajdonában álló és/vagy általa üzemeltetett valamennyi olyan létesítményt/tevékenységet, amely hozzájárul a jelentéstételi időszakra jellemző termékportfólió biztosításához.

A szervezeti határokon belül megvalósuló, de a szervezet működéséhez nem szükséges valamennyi tevékenységet és folyamatot figyelembe kell venni az elemzés során, azonban azokat külön kell jelenteni. Ilyen folyamatok/tevékenységek például a kertészeti tevékenységek, a vállalat által az étkezdében felszolgált étel stb.

A kiskereskedők esetében a kiskereskedő által előállított vagy átalakított termékeket figyelembe kell venni a szervezeti határokon belül.

Példa:

Létesítmény Jogállás Közvetlenül hozzájárul a termékportfólióhoz? Figyelembe veszik a rendszerhatárokon belül Textilgyártó üzem Üzemeltetett/nincs tulajdonban Igen Igen Textilgyártó üzem Résztulajdonban van/üzemeltetett Igen Igen Gyár (varró) Tulajdonban van/üzemeltetett Igen Igen Üveggyár Kisebbségi részesedés Nem Nem

A szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályokkal kapcsolatos további követelmények

A szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályban meg kell határozni az érintett ágazat jellemző, a szervezeti határokon belül figyelembe veendő folyamatait, tevékenységeit és létesítményeit.

A szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályban meg kell határozni a szervezeti határokon belül megvalósuló, de a szervezet működéséhez nem szükséges jellemző folyamatokat és tevékenységeket. Ezeket figyelembe kell venni az elemzésben, és külön kell jelenteni.

4.4.2. A szervezeti környezeti lábnyom határai

A tervezett alkalmazástól függően az OEF-vizsgálatok esetében a szervezeti határoknál tágabb rendszerhatárokra lehet szükség. E célból az OEF-határokat a közvetett tevékenységek és a kapcsolódó hatások értelmében kell meghatározni. A közvetett tevékenységek és hatások a szervezeti tevékenységekhez kapcsolódó ellátási láncok felfelé és lefelé irányuló szakaszain valósulnak meg, de a meghatározott szervezeti határokon kívül esnek.

A 2. ábra a szervezeti környezeti lábnyomban kötelezően figyelembe veendő és választható folyamatokat/tevékenységeket jelöli. Egyes szervezetek esetében a lefelé irányuló (közvetett) tevékenységek egyértelmű indokolás alapján kizárhatók. Például a közbenső termékeket (32) vagy a meghatározatlan rendeltetésű – azaz ismeretlen felhasználásra szánt – termékeket (például faanyag, cukor) előállító szervezetek esetében a felhasználási szakasz kizárható az elemzésből. Ha a kiskereskedők más szervezetek által előállított termékeket biztosítanak, az előállítási folyamatokat felfelé irányuló folyamatokként figyelembe kell venni.

2. ábra

Szervezeti és OEF-határok. Megjegyzés: bármely kizárást (például lefelé irányuló tevékenységek) a vizsgálattal és a tervezett alkalmazással összefüggésben világosan indokolni kell

A munkavállalók szállítása/közlekedése történhet a szervezeti határon belül (például amikor a munkavállalók a munkáltató tulajdonában lévő vagy általa üzemeltetett gépjárművel ingáznak, vagy tömegközlekedést használnak, amelynek költségét a munkáltató fizeti) vagy lehet közvetett folyamat (például amikor a munkavállalók saját gépjárművükkel vagy saját költségükön tömegközlekedéssel ingáznak). Az OEF-vizsgálatok közötti összehasonlíthatóság biztosítása érdekében a munkavállalók szállítását/közlekedését figyelembe kell venni az elemzésben, akkor is, ha az közvetett tevékenység.

Mivel egy adott ágazatba tartozó termékek élettartama eltérő lehet (a termékportfólió ismertetésében a „mennyi ideig" kifejezés alatt meghatározottak szerint [lásd a 4.3. pontot]), a lefelé irányuló folyamatok/tevékenységek értékelése tekintetében figyelembe veendő élettartamot úgy kell meghatározni, hogy az biztosítsa az OEF-vizsgálatok közötti összehasonlíthatóságot és következetességet. Ha a termék élettartama rövidebb, mint a meghatározott figyelembe veendő élettartam, szükséges helyettesítő termékeket kell figyelembe venni. Ezek a helyettesítő termékek a meghatározott élettartam teljesítéséhez szükségesek, így nem kapcsolódnak az újrahasználathoz.

Az OEF-vizsgálatokra vonatkozó követelmények

Az OEF-határokat az ellátási láncra vonatkozó általános logika alapján kell meghatározni. Ez magában kell foglalja legalább a szervezet termékportfóliójához kapcsolódó, telephely-szintű (közvetlen) és felfelé irányuló (közvetett) tevékenységeket. Az OEF-határok alapértelmezett esetben magukban kell foglalják az ellátási lánc valamennyi szakaszát a nyersanyagbeszerzéstől (33) a feldolgozáson, az előállításon, a forgalmazáson, a tároláson és a felhasználáson át a termékportfóliónak az életciklus végén történő kezeléséig (azaz a bölcsőtől a sírig). A meghatározott OEF-határokon belüli valamennyi folyamatot figyelembe kell venni. Világosan indokolni kell, ha a lefelé irányuló (közvetett) tevékenységeket (például a közbenső termékek vagy a meghatározatlan rendeltetésű termékek felhasználási szakaszát) kizárják.

A munkavállalók szállítását/közlekedését figyelembe kell venni az elemzésben, akkor is, ha az közvetett tevékenység.

Ha a kiskereskedők más szervezetek által előállított termékeket biztosítanak, az előállítási folyamatokat felfelé irányuló folyamatokként figyelembe kell venni.

A meghatározott élettartam teljesítéséhez szükséges helyettesítő termékeket (lásd a 4.3. pontban szereplő, szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályokat) figyelembe kell venni. A helyettesítések száma: „időtartam/élettartam – 1”. Mivel ez átlagos helyzetet feltételez, a helyettesítések számának nem kell egész számnak lennie. E helyettesítő termékek jövőbeli előállítási folyamatairól azt kell feltételezni, hogy azok megegyeznek a jelentéstétel évének folyamataival. Ha egy rögzített élettartam egy adott ágazat esetében nem releváns (lásd a 4.3. pontban szereplő, szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályokat), a felhasználási szakasz a szervezet termékportfóliójába tartozó termékek élettartamát kell magában foglalja (helyettesítések nélkül).

Tipp: Egy szervezet tekintetében az, hogy a szervezeti környezeti lábnyom teljes ellátási láncának értékelése mennyire megalapozott, erősen függ a szervezet által biztosított termékek jellegétől és választékától.

Ha a szervezet közbenső termékeket biztosít, és nem megvalósítható megalapozott végfelhasználási forgatókönyvek kidolgozása, a kizárólag közvetlen és közvetett felfelé irányuló hatások modellezése előnyt élvezhet. A szervezet mérlegelheti továbbá a felhasználási és az életciklus végéhez kapcsolódó szakaszok modellezését is egy kizárólag kisméretű, reprezentatív termékcsoport esetében.

A rendszerhatárokat minden esetben a vizsgálat meghatározott céljaira és tervezett alkalmazásaira figyelemmel ajánlott meghatározni és indokolni.

A szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályokkal kapcsolatos további követelmények

A szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályban meg kell határozni az OEF-határt, ideértve az ellátási lánc figyelembe veendő szakaszaira vonatkozó előírást; valamint az OEF-vizsgálatban figyelembe veendő, közvetlen (kaputól kapuig típusú) és közvetett (felfelé vagy lefelé irányuló) folyamatokat/tevékenységeket. A bölcsőtől a sírig típusú, alapértelmezett megközelítéstől való eltéréseket, például a közbenső termékek ismeretlen felhasználási szakaszának kizárását egyértelműen meg kell határozni és indokolni. A szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabály magában kell foglalja továbbá a folyamatok/tevékenységek kizárásának indokolását is.

A szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályban meg kell határozni a lefelé irányuló tevékenységek tekintetében mérlegelendő élettartamot és forgatókönyveket. Ha egy rögzített élettartam egy adott ágazat (például egyes fogyasztási cikkek) tekintetében nem megfelelő vagy releváns, a szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályban meg kell határozni és indokolni ennek okait.

4.4.3. Rendszerhatárábra

A rendszerhatárábra az elemzett rendszer sematikus megjelenítése. Részletesen leírja, hogy a szervezeti ellátási lánc mely részei képezik az elemzés részét, és melyek nem tartoznak hozzá. A rendszerhatárábra a rendszerhatárok kijelölésének és az ezt követő adatgyűjtési tevékenységek megszervezésének hasznos eszköze lehet, és ennélfogva ajánlott figyelembe venni azt az alkalmazási kör meghatározása során.

Tipp: A rendszerhatárábra elkészítése nem kötelező, de határozottan ajánlott. A rendszerhatárábra elősegíti a szervezet számára az elemzés meghatározását és strukturálását.

Az OEF-vizsgálatokra vonatkozó követelmények

A rendszerhatárábrát ajánlott az alkalmazási kör meghatározásába belefoglalni.

4.4.4. A kompenzációk kezelése a szervezeti környezeti lábnyom esetében

A „kompenzáció” kifejezést gyakran egy harmadik fél üvegházhatásúgáz-kibocsátásainak mérséklésére irányuló tevékenységekre használják. A kompenzációk üvegházhatású gázoknak (ÜHG) a kibocsátás forrásától eltérő helyen megvalósuló kibocsátáscsökkentései, amelyeket a kibocsátások ellensúlyozására (azaz kompenzálására) használnak például egy önként vállalt vagy kötelező ÜHG-célkitűzés vagy korlát teljesítése érdekében. A kompenzációkat olyan alapforgatókönyvhöz viszonyítva számítják ki, amely a kompenzációt eredményező mérséklési projekt hiányában megvalósuló kibocsátások mennyiségét feltételezi. Ilyenek például a tiszta fejlesztési mechanizmus által biztosított kibocsátáskompenzációk, szén-dioxid-kreditek és más, rendszeren kívüli kompenzációk.

Az OEF-vizsgálatokra vonatkozó követelmények

Az OEF-vizsgálatban nem kell számot adni a kompenzációkról, ugyanakkor „kiegészítő környezeti információként” külön fel lehet tüntetni azokat.

4.5. A környezeti lábnyom hatáskategóriáinak és hatásvizsgálati módszereinek kiválasztása

A környezeti lábnyom (EF) hatáskategóriái (34) a környezeti hatásoknak (35) egy OEF-vizsgálatban figyelembe vett meghatározott kategóriái. Ezek általában az erőforrás-felhasználásra (például a fosszilis tüzelőanyagok és ásványi ércek) vagy a környezetre veszélyes anyagok (például az üvegházhatást okozó gázok vagy mérgező vegyi anyagok) kibocsátásaira vonatkoznak, amelyek az emberi egészségre is károsak lehetnek. A hatásvizsgálati modellek a szervezeti tevékenységekhez kapcsolódó (az erőforrás-felhasználási és kibocsátási profilban leltárba vett) anyag- és energiabemenetek és kibocsátások, valamint az egyes figyelembe vett EF-hatáskategóriák közötti okozati összefüggések számszerűsítésére szolgálnak (lásd 1. ábra). Az egyes EF-hatáskategóriák egy adott önálló EF-hatásvizsgálati modellt és EF-hatáskategória-mutatószámot jelölnek (36).

Az OEF-vizsgálatokban alkalmazott EF-hatásvizsgálati modellek középponti (37) modellek, mivel ezeket tartják tudományos szempontból a leginkább megalapozottnak (38). Néhány hatás látszólag kimaradt az EF-hatásvizsgálatból, ezeket azonban a középponti mutatószámok magukban foglalják. A biológiai sokféleségre gyakorolt hatásokat (az ökoszisztémákhoz kapcsolódó végpont) például nem számítják ki külön az OEF-vizsgálatok során, azonban a biológiai sokféleséget befolyásoló számos más középponti mutatószám, elsősorban az ökotoxicitás, az eutrofizáció, a savasodás, a földhasználat, az éghajlatváltozás és az ózonlebontás jelöli azokat.

A környezeti lábnyomra vonatkozó (EF-)hatásvizsgálat (39) célja az, hogy az egyes EF-hatáskategóriákhoz történő hozzájárulásuk mértéke szerint csoportosítsa és összesítse az erőforrás-felhasználási és kibocsátási profil leltárba vett adatait. Ennélfogva biztosítja a szükséges alapot az OEF-eredményeknek a vizsgálat céljai alapján történő értelmezéséhez (például az ellátási lánc „kritikus pontjainak” és a fejlesztési „lehetőségeknek” az azonosítása). Az EF-hatáskategóriákat ezért átfogó módon kell kiválasztani, hogy a szervezet tevékenységeihez kapcsolódó valamennyi környezeti kérdést magukban foglalják.

Ez az OEF-útmutató tartalmazza az alapértelmezett EF-hatáskategóriák és kapcsolódó, az OEF-vizsgálatokban alkalmazandó vizsgálati modellek és mutatószámokfelsorolását (2. táblázat) (40). E hatások kiszámításának módjára vonatkozóan további utasítások találhatók a 6. fejezetben. A 6. fejezet biztosítja továbbá a vizsgálat elvégzéséhez szükséges adatokat is.f

2. táblázat

Az OEF-vizsgálatokhoz tartozó alapértelmezett EF-hatáskategóriák (a kapcsolódó EF-hatáskategória-mutatószámokkal) és EF-hatásvizsgálati modellek

EF-hatáskategória EF-hatásvizsgálati modell EF-hatáskategória-mutatószám Forrás Éghajlatváltozás Bern modell – 100 éves időtartamra vonatkozó globális felmelegedési potenciálok (GWP) Tonna szén-dioxid-egyenérték Éghajlat-változási Kormányközi Testület, 2007. Ózonlebontás A Meteorológiai Világszervezet végtelen időtartamra vonatkozó ózonlebontási potenciáljain alapuló, EDIP- (Environmental Design of Industrial Products – Ipari Termékek Környezeti Tervezése) modell. kilogramm CFC-11-egyenérték (41) Meteorológiai Világszervezet, 1999. Ökotoxicitás –édesvízi (45) USEtox-modell CTUe (Ökoszisztémákra vonatkozó komparatív toxikus egység) (46) Rosenbaum et al., 2008. Humán toxicitás – rákkeltő hatások USEtox-modell CTUh (Emberekre vonatkozó komparatív toxikus egység) (47) Rosenbaum et al., 2008. Humán toxicitás – nem rákkeltő hatások USEtox-modell CTUh (Emberekre vonatkozó komparatív toxikus egység) (47) Rosenbaum et al., 2008. Szállópor/belélegzett szervetlen anyagok RiskPoll-modell kilogramm PM2,5-egyenérték (42) Humbert, 2009. Ionizáló sugárzás – emberi egészségre gyakorolt hatások Emberi egészségre gyakorolt hatás modellje (levegőbe kibocsátott) kilogramm U-235 izotóp-egyenérték Dreicer et al., 1995. Fotokémiai ózonképződés LOTOS-EUROS modell kilogramm NMVOC-egyenérték (43) Van Zelm et al., 2008., a ReCiPe című dokumentumban alkalmazott formában Savasodás Halmozott túllépési modell mol hidrogénion-egyenérték Seppälä et al.,2006.; Posch et al., 2008. Eutrofizáció – szárazföldi Halmozott túllépési modell mol nitrogén-egyenérték Seppälä et al.,2006.; Posch et al., 2008. Eutrofizáció – vízi EUTREND-modell édesvízi: kilogramm foszfor-egyenérték tengeri: kilogramm nitrogén-egyenérték Struijs et al., 2009., a ReCiPe című dokumentumban végrehajtott formában Erőforrás-kimerítés – vízi Az ökológiai szűkösség elvén alapuló svájci modell (Swiss Ecoscarcity model) A helyi vízhiányhoz kapcsolódó m3 vízfelhasználás (48) Frischknecht et al., 2008. Erőforrás-kimerítés – ásványi anyag, fosszilis anyag CML2002 modell (CML – Leideni Környezettudományi Intézet) kilogramm antimon(Sb)-egyenérték (44) van Oers et al., 2002. Földhasználat A talaj szervesanyag-tartalmán alapuló modell Kilogramm szén (hiány) Milà i Canals et al., 2007.

A szervezeti tevékenységek jellegétől és az OEF-vizsgálat tervezett alkalmazásaitól függően ezen OEF-útmutató felhasználói leszűkíthetik az EF-hatáskategóriák csoportját. A kizárás(ok) ilyen indokolásait megfelelő dokumentumokkal kell alátámasztani. Az igazoló dokumentumok például az alábbiak lehetnek (nem teljes körű felsorolás):

— konszenzus kialakítására irányuló nemzetközi eljárás;

— független külső felülvizsgálat (a 9. fejezet követelményei szerint);

— több érdekelt fél részvételén alapuló folyamat;

— szakértők által értékelt életciklus-értékelési vizsgálatok;

— szűrés (lásd az 5.2. pontot).

Példa: Az EF-hatáskategóriák kizárásának indokolása

Kizárt EF-hatáskategória Indokolás Szállópor/belélegzett szervetlen anyagok A szakértő bíráló megerősíti, hogy a benyújtott bizonyítékok alapján a szállópornak/belélegzett szervetlen anyagoknak nincs jelentős hatásuk. Ionizáló sugárzás Korábbi ágazati vizsgálatok (referenciák) nem jeleznek jelentős ionizáló sugárzást.

Az OEF-vizsgálatokra vonatkozó követelmények

Egy OEF-vizsgálat esetében valamennyi meghatározott alapértelmezett EF-hatáskategóriát és kapcsolódó, meghatározott EF-hatásvizsgálati modellt és mutatószámot (lásd 2. táblázat) alkalmazni kell. A kizárásokat világosan dokumentálni, indokolni kell, és jelenteni kell az OEF-jelentésben, valamint megfelelő dokumentumokkal kell alátámasztani azokat. A kizárásoknak a végleges eredményekre gyakorolt – különösen a más OEF-vizsgálatokkal való összehasonlíthatóság korlátait érintő – hatását az eredmények értelmezésének szakaszában kell ismertetni és jelenteni kell. Az ilyen kizárások felülvizsgálat tárgyát képezik.

A szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályokkal kapcsolatos további követelmények

A szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályokban meg kell határozni és indokolni az alapértelmezett EF-hatáskategóriák, különösen az összehasonlíthatósági szempontokhoz kapcsolódó kategóriák vizsgálatból történő kizárását.

4.6. A szervezeti környezeti lábnyomban figyelembe veendő kiegészítő környezeti információk kiválasztása

Egy szervezet releváns potenciális környezeti hatásai túlmutathatnak a széles körben elfogadott, életcikluson alapuló EF-hatásvizsgálati modelleken. Fontos, hogy – amennyiben megvalósítható – figyelembe vegyék ezeket a környezeti hatásokat. A földhasználat változásai például biológiai sokféleségre gyakorolt hatásokat eredményezhetnek egy adott telephely vagy tevékenység tekintetében. Ez szükségessé teheti további, az ebben az OEF-útmutatóban foglalt alapértelmezett jegyzékben nem szereplő EF-hatáskategóriák, vagy akár további minőségi leírások alkalmazását. Az ilyen további módszerek kiegészítik az EF-hatáskategóriák alapértelmezett csoportját. Például számos kidolgozás alatt álló kezdeményezés és program (mint a Global Reporting Initiative (49)) biztosít olyan modelleket a szervezetek számára, amelyek segítségével minőségi jellegű jelentést készíthetnek a helyi biológiai sokféleségre gyakorolt hatásaikról.

A tengerhez közel elhelyezkedő szervezetek kibocsátásai az édesvíz helyett közvetlenül a tengervízbe irányulhatnak. Mivel az EF-hatáskategóriák alapértelmezett csoportjában csupán az édesvizekbe irányuló kibocsátásokból eredő ökotoxicitás szerepel, fontos, hogy kiegészítő környezeti információként az ilyen, közvetlenül a tengervizekbe irányuló kibocsátásokat is figyelembe vegyék. Ezt a leltár szintjén kell elvégezni, mivel ilyen kibocsátásokra vonatkozóan jelenleg nem áll rendelkezésre hatásvizsgálati modell.

Az egyes figyelembe vett EF-hatáskategóriákhoz kapcsolódó abszolút értékek közzétételén túl intenzitásalapú mérőszámokra is szükség lehet. Ez igaz például a környezetvédelmi jellemzők javulásának irányítására, valamint az összehasonlítások és összehasonlító állítások kidolgozására. Intenzitásalapú mérőszámok például a gyártási egység szerinti, az egy munkavállalóra jutó, a bruttó értékesítések szerinti és a hozzáadott érték szerinti hatások.

Az OEF-vizsgálatokra vonatkozó követelmények

Ha az EF-hatáskategóriák alapértelmezett csoportja vagy az alapértelmezett EF-hatásvizsgálati modellek nem foglalják magukban teljes körűen a szervezet potenciális környezeti hatásait, valamennyi kapcsolódó releváns (minőségi és mennyiségi) környezeti tényezőt külön, kiegészítő környezeti információként kell feltüntetni. A kiegészítő környezeti információkat az EF-hatásvizsgálat alapértelmezett eredményeitől külön kell jelenteni. Ezek azonban nem léphetnek az alapértelmezett EF-hatáskategóriák kötelező hatásvizsgálati modelljeinek helyébe. Az e kiegészítő kategóriákat alátámasztó modellekre – a megfelelő mutatószámokkal együtt – egyértelműen hivatkozni kell és dokumentálni kell azokat.

A kiegészítő környezeti információknak:

— az ISO 14020 szabványnak, valamint az ISO 14021:1999 szabvány 5. pontjának megfelelően alátámasztott és felülvizsgált vagy ellenőrzött adatokon kell alapulniuk;

— közvetleneknek, pontosaknak és nem félrevezetőknek kell lenniük;

— kapcsolódniuk kell az adott ágazathoz;

— felülvizsgálatra be kell nyújtani azokat;

— világosan dokumentálni kell azokat.

A közvetlenül a tengervízbe történő kibocsátásokat a kiegészítő környezeti információk között (a leltár szintjén) kell feltüntetni.

Ha az OEF-vizsgálat adatértelmezési szakaszának alátámasztásához kiegészítő környezeti információt használnak fel, az ilyen információ létrehozásához szükséges valamennyi adat meg kell feleljen az OEF-eredmények kiszámításához használt adatok számára meghatározott vagy azzal egyenértékű minőségi követelményeknek (lásd az 5.6. pontot (50)).

A kiegészítő környezeti információk kizárólag környezeti kérdésekhez kapcsolódjanak. A szervezet környezeti lábnyomához nem kapcsolódó információkat és utasításokat, például a szervezeti adatlapokat, nem kell felvenni a szervezetek környezeti lábnyomának összetevői közé. Hasonlóképpen a jogi követelményekre vonatkozó információkat sem kell szerepeltetni.

A szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályokkal kapcsolatos további követelmények

A szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályban meg kell határozni az alábbiakat:

Az OEF-vizsgálatban figyelembe veendő, vagy az érintett ágazathoz kapcsolódóként feltüntetni ajánlott kiegészítő környezeti információk. Az ilyen kiegészítő információkat az EF-hatásvizsgálat alapértelmezett eredményeitől külön kell jelenteni (lásd 2. táblázat). E kiegészítő környezeti információhoz tartozó valamennyi modellt és feltevést megfelelő dokumentumokkal kell alátámasztani, világosan dokumentálni kell és be kell nyújtani felülvizsgálatra. Ilyen kiegészítő környezeti információk lehetnek a következők (nem teljes körű felsorolás):

— az ágazathoz kapcsolódó más környezeti hatáskategóriák;

— az erőforrás-felhasználási és kibocsátási profilban szereplő áramok jellemzésének elvégzéséhez alkalmazott más kapcsolódó megközelítések, amennyiben az alapértelmezett módszer esetében egyes áramokhoz (például a vegyi anyagok egy csoportjához) nem állnak rendelkezésre jellemzési tényezők;

— környezeti mutatók vagy termékfelelősségi mutatók (például az EMAS alapmutatóinak vagy a Global Reporting Initiative-nek megfelelően);

— az életciklusra jellemző energiafogyasztás elsődleges energiaforrásonként, külön feltüntetve a „megújuló” energiák felhasználását;

— közvetlen energiafogyasztás elsődleges energiaforrásonként, külön feltüntetve a „megújuló” energiák felhasználását;

— a kaputól kapuig tartó szakaszok esetében a Természetvédelmi Világszövetség vörös listáján és a nemzeti védelmi jegyzékben szereplő azon fajok száma a kihalás kockázatának szintje szerint, amelyek élőhelyét a műveletek érintik;

— a tevékenységek és termékek által a védett területek és a védett területeken kívüli, a biológiai sokféleség szempontjából nagy értéket képviselő területek biológiai sokféleségére gyakorolt hatások leírása;

— a hulladék össztömege típusonként és az ártalmatlanítás módja szerint;

— a Bázeli Egyezmény I., II., III. és VIII. mellékletében meghatározott előírások értelmében veszélyesnek minősített szállított, behozott, kivitt vagy kezelt hulladék tömege, valamint a nemzetközi viszonylatban szállított hulladék százalékos aránya;

— a környezeti hatásvizsgálatból (EIA) származó információk és a kémiai kockázatértékelés.

— A figyelembevételek/kizárások indokolása.

A szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályokban meg kell határozni továbbá az adott közzétételi célra szükséges, intenzitás-alapú mérőszámok tekintetében megfelelő egységet is.

4.7. Feltevések/Korlátok

Az OEF-vizsgálatok során számos, az elemzés elvégzését korlátozó tényező merülhet fel, ennélfogva feltevéseket kell megfogalmazni. A generikus adatok (51) például, amelyek nem teljes körűen írják le a szervezet valós jellemzőit, a pontosabb megjelenítés érdekében módosíthatók.

Az OEF-vizsgálatokra vonatkozó követelmények

Valamennyi korlátról és feltevésről átlátható jelentést kell készíteni.

A szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályokkal kapcsolatos további követelmények

A szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályban ismertetni kell az ágazatspecifikus korlátokat és meg kell állapítani az ilyen korlátok felszámolásához szükséges feltevéseket.

5. AZ ERŐFORRÁS-FELHASZNÁLÁSI ÉS KIBOCSÁTÁSI PROFIL ÖSSZEÁLLÍTÁSA ÉS RÖGZÍTÉSE (LELTÁRBA VÉTEL)

5.1. Általános

A szervezetek környezeti lábnyomának modellezéséhez alapul leltárt (profilt) kell összeállítani valamennyi bemenő és kimenő anyagról és energiaforrásról, valamint levegőbe, vízbe és talajba történő kibocsátásról. Ez az erőforrás-felhasználási és kibocsátási profil, amelyet a szervezet meghatározott termékportfóliójában szereplő összes terméket/szolgáltatást figyelembe véve állítanak össze. Szervezeti szinten ez magában foglalja a saját és/vagy irányított folyamatokhoz tartozó valamennyi olyan bemenetet és kimenetet, amelyek a szervezeti határon belül hozzájárulnak a termékportfólió biztosításához. Az elemzés szintjén – ha a felfelé és lefelé irányuló folyamatokat/áramokat figyelembe veszik az OEF-határokon belül – idetartozik a termékportfólió valamennyi életciklusszakaszához kapcsolódó összes folyamat/áram.

Ideális esetben a szervezet tevékenységeit létesítmény- vagy termékspecifikus adatok felhasználásával (azaz a pontos életciklusnak az adott esetben az ellátási lánchoz kapcsolódó, a felhasználási vagy az életciklus végéhez kapcsolódó szakaszok ábrázolásával történő modellezésével) ajánlott leírni. A gyakorlatban a meghatározott szervezeti határokon belüli folyamatok tekintetében főszabályként közvetlenül gyűjtött, létesítményspecifikus leltáradatokat kell alkalmazni, kivéve, ha a generikus adatok reprezentatívabbak vagy megfelelőbbek. A szervezeti határon kívüli folyamatok tekintetében – amelyek esetében az adatokhoz való közvetlen hozzáférés nem lehetséges – jellemzően generikus adatokat alkalmaznak. Bevált gyakorlat azonban – amennyiben lehetséges – a beszállítóktól közvetlenül gyűjtött adatokhoz való hozzáférés, különösen a környezetvédelmi szempontból jelentős folyamatok tekintetében. A közvetlen és generikus adatok alkalmazására és gyűjtésére vonatkozó követelmények részletes leírását az 5.7., illetve az 5.8. pont tartalmazza.

A generikus adatokat harmadik fél életciklus-leltárának adatbázisából, kormányzati jelentésekből vagy ágazati szövetségek jelentéseiből, statisztikai adatbázisokból, szakértők által értékelt szakirodalomból vagy más forrásokból szerzik be. Generikus adatokat akkor alkalmaznak, amikor közvetlen adatok nem állnak rendelkezésre vagy azok nem relevánsak. Valamennyi ilyen adat meg kell feleljen az ebben az OEF-útmutatóban meghatározott minőségi követelményeknek.

Az erőforrás-felhasználási és kibocsátási profil a figyelembe vett áramok alábbi osztályozásait kell alkalmazza:

— elemi áramok, azaz „a vizsgált rendszerbe belépő olyan anyag vagy energia, amely az ember által végzett előzetes átalakítás nélkül a környezetből származik, illetve a vizsgált rendszerből kilépő olyan anyag vagy energia, amelye