A Tanács irányelve

(1990. június 7.)

a környezeti információkhoz való hozzáférés szabadságáról

(90/313/EGK)

AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,

tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre, és különösen annak 130. cikkére,

tekintettel a Bizottság javaslatára [1],

tekintettel az Európai Parlament véleményére [2],

tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [3],

figyelembe véve az Európai Közösségek környezettel kapcsolatban kidolgozott 1973. [4], 1977. [5] és 1983. [6] évi cselekvési programjában meghatározott elveket és célokat, és különösen az 1987. évit [7], amely külön is felhív "a környezetvédelmi hatóságok birtokában lévő információk nyilvánosság számára hozzáférhetővé tételének" továbbfejlesztésére;

mivel az Európai Közösség környezetvédelmi politikájának és cselekvési programjának (1987-1992) [8] folytatásáról és végrehajtásáról szóló, 1987. október 19-i az Európai Közösségek Tanácsa és a tagállamok kormányainak a Tanács keretében ülésező képviselői állásfoglalásukban kijelentették, hogy a Közösség és a tagállamok vonatkozó felelősségvállalásaival összhangban igen fontos, hogy a Közösség tevékenységét bizonyos prioritásban részesülő területekre összpontosítsák, beleértve a környezeti információkhoz való jobb hozzáférést;

mivel az Európai Parlament az Európai Közösségek negyedik környezetvédelmi cselekvési programjáról kiadott véleményében [9] hangsúlyozta, hogy "a Közösség specifikus programjával mindenki számára biztosítani kell az információkhoz való hozzáférést";

mivel a hatóságok birtokában lévő információkhoz való hozzáférés fejleszti a környezetvédelmet;

mivel a hatóságok birtokában lévő környezeti információkhoz való hozzáférésre vonatkozó hatályos jogszabályok tagállamonként eltérőek, és ez egyenlőtlenségeket okozhat a Közösségen belül az információhoz való hozzáférés, illetve a versenyfeltételek tekintetében;

mivel a Közösség egészében bármely természetes vagy jogi személy számára biztosítani kell a meglévő környezeti információkhoz való szabad hozzáférést, írásos, vizuális, szóbeli vagy a hatóságoknál található adatbázis formájában a környezet állapota, a környezetet károsan befolyásoló, vagy feltehetően arra kiható tevékenységek vagy intézkedések, valamint az azt védeni hivatottak vonatkozásában;

mivel bizonyos pontosan meghatározott esetekben indokolttá válhat a környezetre vonatkozó információkérés megtagadása;

mivel a kért információ átadását az azt megtagadó hatóságnak indokolnia kell;

mivel a kérelmező számára lehetővé kell tenni, hogy a hatósági döntéssel szemben jogorvoslattal éljen;

mivel az állami felügyelet alatt álló, közfeladatot ellátó szervek birtokában levő környezetre vonatkozó információhoz való hozzáférést is biztosítani kell;

mivel a környezetre vonatkozó információk elterjesztését célzó általános stratégia részeként a nyilvánosságot folyamatosan el kell látni a környezet állapotára vonatkozó általános információkkal,

mivel ezen irányelv működését a szerzett tapasztalatok birtokában felül kell vizsgálni,

ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:

1. cikk

Ezen irányelv célja, hogy a hatóságok birtokában levő környezetre vonatkozó információkhoz való hozzáférést és az ismeretek terjesztésének szabadságát biztosítsa, valamint, hogy meghatározza azon alapvető feltételeket, amelyek alapján az ilyen információk hozzáférhetővé válnak.

2. cikk

Ezen irányelv alkalmazásában:

a) "környezetre vonatkozó információ": minden írásos, vizuális, szóbeli vagy adatbázis formájában tárolt, vízre, levegőre, talajra, állatvilágra, növényvilágra, földre és a természetes élőhelyekre, valamint azokra a (beleértve a kellemetlenséget, mint például zajt okozó) tevékenységekre vagy intézkedésekre vonatkozó bármely információ, amely hátrányosan befolyásolja vagy befolyásolhatja a környezetet, továbbá a környezet védelmét célzó tevékenységekre vagy intézkedésekre, beleértve a hivatalos szervek intézkedéseit és a környezetvédelmi programokat is;

b) "hatóság": bármely olyan országos, területi vagy helyi hivatalos közigazgatási felelős szerv, amely környezetre vonatkozó információkkal rendelkezik, kivéve a bírósági és törvényhozói minőségben eljáró testületeket.

3. cikk

(1) Az e cikkben meghatározott esetek kivételével a tagállamok vállalják, hogy a hatóságoktól megkívánják a környezetre vonatkozó információhoz való hozzáférés biztosítását minden természetes vagy jogi személy számára, azok kérésére anélkül, hogy a kérelmezőnek bizonyítania kellene, milyen érdeke fűződik az információ megszerzéséhez.

A tagállamok meghatározzák azokat a gyakorlati eljárásokat, amelyek segítségével ezen információk hatékonyan hozzáférhetővé válnak.

(2) A tagállamok lehetővé tehetik az ilyen információkérés elutasítását, amennyiben az kihatással van:

- a hatóságok, a nemzetközi kapcsolatok vagy a katonai eljárások titkosságára,

- a közbiztonságra,

- bíróság előtt folyamatban, vagy nyomozati szakban lévő vagy volt (beleértve a fegyelmi eljárásokat is) ügyekre, vagy azokra, amelyek előzetes eljárás tárgyát képezi,

- a kereskedelmi és ipari titokra, beleértve a szellemi tulajdont is,

- a személyes adatok, illetve nyilvántartások titkosságára,

- harmadik fél által szolgáltatott anyagra, amennyiben a harmadik felet erre nem kötelezte jogszabály,

- olyan anyagra, amelynek nyilvánosságra hozatala várhatóan az anyagban tárgyalt környezetre káros kihatással lenne.

A hatóságok rendelkezésére álló információt részlegesen hozzáférhetővé lehet tenni, amennyiben lehetséges a fenti kérdésekkel érintett információ különválasztása.

(3) Az információadásra vonatkozó kérés megtagadható, amennyiben még be nem fejezett dokumentumokra, vagy adatokra, vagy belső tájékoztatásra vonatkozik, vagy amikor a kérés nyilvánvalóan értelmetlen vagy túlságosan általános formában került megfogalmazásra.

(4) A hatóság az információt kérő személynek a lehető legrövidebb időn belül, de legkésőbb két hónapon belül választ ad. Az információkérés megtagadását meg kell indokolni.

4. cikk

Az a személy, aki úgy véli, hogy információkérését indokolatlanul utasították vissza, vagy hagyták figyelmen kívül, az érintett nemzeti jogrendszernek megfelelően kérheti a döntés bírósági vagy közigazgatási felülvizsgálatát.

5. cikk

A tagállamok díjat kérhetnek az információ szolgáltatásért, de ez a díj egy ésszerű mértéket nem léphet túl.

6. cikk

A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket, hogy az állami felügyelet alatt álló, közfeladatot ellátó szervek rendelkezésére álló környezetre vonatkozó információk ugyanolyan feltételek mellett legyenek hozzáférhetőek, mint 3., 4. és 5. cikkben foglalt esetekben, vagy az illetékes hatóságok, vagy maguk az érintett szervek révén.

7. cikk

A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy a nyilvánosságot általános információkkal lássák el a környezet állapotáról, leíró jelentések időszakos megjelentetése és egyéb eszközök útján.

8. cikk

A 9. cikk (1) bekezdésében említett időpontot követő négy év elteltével a tagállamok jelentést tesznek a Bizottságnak a megszerzett tapasztalatokról, melyek birtokában a Bizottság jelentést tesz az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a szükségesnek talált felülvizsgálatra vonatkozó javaslatokkal együtt.

9. cikk

(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek 1992. december 31. előtt megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.

(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az irányelv által szabályozott területen fogadtak el.

10. cikk

Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.

Kelt Luxembourgban, 1990. június 7-én.

a Tanács részéről

az elnök

P. Flynn

[1] HL C 335., 1988.12.30., 5. o.

[2] HL C 120., 1989.5.16., 231. o.

[3] HL C 139., 1989.6.5., 47. o.

[4] HL C 112., 1973.12.20., 1. o.

[5] HL C 139., 1977.6.13., 1. o.

[6] HL C 46., 1983.2.17., 1. o.

[7] HL C 70., 1987.3.18., 3. o.

[8] HL L 289., 1987.10.29., 3. o.

[9] HL C 156., 1987.6.15., 138. o.

--------------------------------------------------