ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
(12)

A felsőoktatásban az elismerési eljárások gyakran továbbra is túl bonyolultak vagy drágák, és a mobilitásban részt vevő hallgatók közül túl sokan nem tudják teljeskörűen elismertetni a sikeresen elért tanulási eredményeiket. Ugyanakkor több tagállam is kezdeményezést tett az automatikus elismerés irányában történő előrehaladás érdekében, ideértve regionális megállapodások aláírását is. Ezek a kezdeményezések modellként szolgálhatnak egy Unió-szerte alkalmazandó rendszer létrehozásához.
(1)

Az euroövezet a folyamatos gazdasági növekedés hatodik évébe lép, ezzel egyidejűleg zárul a negatív kibocsátási rés. A kilátásokat fenyegető kockázatok azonban növekednek, és a növekedés várhatóan mérséklődik. A potenciális növekedés az elmúlt évtizedekben rögzített szintekhez képest alacsony marad, és a tagállamok gazdasági ellenálló képességének jelentős eltérései eredményeként továbbra is különböző az egyes országokban. A reálbér-növekedés még mindig mérsékelt, és elmarad a termelékenység alakulásától. A foglalkoztatás folyamatos növekedésével a nominálbér-növekedés és a maginfláció emelkedésnek indult, azonban néhány tagállamban egyes területeken még mindig fennáll a munkaerő kihasználatlansága, míg más tagállamokban a munkaerő-kínálat szűkössége tapasztalható. Az elmúlt öt évben az euroövezetben nagy folyófizetésimérleg-többlet figyelhető meg az euroövezeti export dinamikájának és az euroövezet javuló versenyképességi helyzetének eredményeként, miközben az országok közötti eltérések továbbra is jelentősek a külgazdaság területén. Azon tagállamok nettó nemzetközi befektetési pozíciója, amelyek esetében hosszú időn át jelentős külső hiány állt fenn, továbbra is erősen negatív, és ehhez általában a magán- vagy az állami szférában felhalmozódott jelentős adósságállomány is társul, ami sebezhető pontot jelent. A riasztási mechanizmus keretében készült, a Bizottság által 2018. november 21-én elfogadott jelentésben megállapítottak szerint a hitelállomány-leépítés megfelelő üteme, a támogató növekedési és inflációs környezet és a termelékenység növelésére irányuló további reformok alapvető fontosságúak az euroövezet egyensúlyának sikeres helyreállítása érdekében. A kedvező keresleti dinamika is fontos, emellett pedig a nagy többlettel rendelkező tagállamok is hozzájárulnának az egyensúly helyreállításához azzal, hogy – a szociális partnerek szerepét tiszteletben tartva – megerősítik azokat a feltételeket, amelyek támogatják a bérnövekedést, valamint az állami és magánberuházásokat.
(11)

Az elektronikus hírközlés (6) területére vonatkozó uniós keret előmozdítja a versenyt, a belső piacot és a végfelhasználói érdekeket, és az Európai Elektronikus Hírközlési Kódexszel (7) együtt egy, az elért eredmények tekintetében megfogalmazott további összeköttetési célkitűzéssel is rendelkezik: széles körű hozzáférés a nagyon nagy kapacitású helyhez kötött és mobil internetkapcsolatokhoz és ezek igénybevétele valamennyi uniós polgár és vállalkozás által, a polgárok érdekeinek védelme mellett. A 2002/21/EK irányelv előírja a tagállamok számára a nyilvános hírközlő hálózatok integritásának és biztonságának fenntartását, továbbá olyan kötelezettségeket fogalmaz meg, miszerint a nyilvános hírközlő hálózatokat szolgáltató és a nyilvánosan elérhető elektronikus hírközlési szolgáltatásokat nyújtó vállalkozásoknak műszaki és szervezési intézkedéseket kell tenniük a hálózatok és szolgáltatások biztonságát fenyegető kockázatok megfelelő kezelése érdekében. Az irányelv az ilyen kötelezettségek teljesítésének biztosítása érdekében a nemzeti szabályozó hatóságok hatásköréről is rendelkezik, beleértve a kötelező erejű utasítások kiadására vonatkozó hatáskört is.
(12)

Az energiaunió dimenziói közötti kapcsolódási pontok láthatók a terv tervezetében, de nem említik azokat kifejezetten. A végső tervben Csehországnak részletesebben ki kell fejtenie kell a különböző energiauniós dimenziók közötti említett kapcsolódási pontokat, a dekarbonizációs dimenzión belüli szinergiák azonosításával, mint pl. a bioüzemanyagok és a földhasználat, a földhasználat változása és az erdészet. Tovább kell vizsgálni a dekarbonizáció, az energiabiztonság és a belső piaci dimenziók közötti szinergiákat „az energiahatékonyság az első” elvével összefüggésben is, kifejtve, hogy az energiahatékonyság hogyan járul hozzá az energiaellátás biztonsága nemzeti célkitűzéseinek költséghatékony megvalósításához és az energiaszegénység kezeléséhez, egyértelmű határidőket is megadva. A végső tervben alaposabb megfontolást igénylő fontos elem az igazságos átmenet megtervezése a szén- és szén-dioxid-intenzív régiók tekintetében. Azt is fontos figyelembe venni, hogy az éghajlatváltozás kockázata milyen hatással van az energiaellátásra. A kutatási, innovációs és versenyképességi dimenzió keretében meghatározott célkitűzéseknek hasonlóképpen alá kell támasztaniuk az energiaunió többi dimenziója terén tervbe vett erőfeszítéseket.
(9)

A fenol (FCM-szám: 241) monomerként engedélyezett anyag az élelmiszerekkel érintkezésbe kerülő műanyag előállítása során, valamint az élelmiszerekkel érintkező más típusú anyagok, például a lakkokban és bevonatokban előforduló epoxigyanták gyártásához is felhasználható. Az élelmiszerekkel érintkezésbe kerülő műanyagok tekintetében 3 mg/kg értékű SKH vonatkozik rá, melyet az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság (a továbbiakban: Hatóság) ismételt értékelése alapján az (EU) 2015/174 (6) bizottsági rendelet vezetett be. Véleményében a Hatóság 1,5 mg/testtömegkilogrammról 0,5 mg/testtömegkilogrammra csökkentette a tolerálható napi bevitel (TDI) mértékét, és megjegyezte azt is, hogy az élelmiszerekkel érintkezésbe kerülő anyagok mellett számos más fenolforrás is hozzájárulhat a tolerálható napi bevitel szintjét elérő vagy meghaladó expozícióhoz. Ezért a TDI esetleges túllépésére tekintettel helyénvaló a fenol szintjének ellenőrzése.
(13)

Bár a terv tervezetében leírt szakpolitikák és intézkedések nagyrészt koherensnek tűnnek a dimenziók között, Ciprusnak részletesebben ki kell dolgoznia a szakpolitikák és az intézkedések közötti kapcsolódási pontok értékelését a végső tervben. Ciprusnak továbbá több információt kell adnia a dekarbonizáció, az energiabiztonság és a belső piaci dimenziók, valamint az „első az energiahatékonyság” elv közötti szinergiákról. Az elemzés tartalmazhatna mennyiségi becsléseket, továbbá ki kellene terjednie a szakpolitikák és az intézkedések közötti lehetséges negatív kölcsönhatásokra is, és be kellene mutatnia, hogy Ciprus hogyan kívánja ezeket kezelni. A szakpolitikai kölcsönhatások és a több területet érintő hatások értékelése szintén hasznos lehet a Ciprus energiarendszerére és azon túl is széles körű hatást gyakorló egyes szakpolitikák és intézkedések, illetve szakpolitikák és intézkedések csoportjai szempontjából. Ez magában foglalja a versengő villamosenergia-piac teljeskörű megvalósításához, a földgáz bevezetéséhez vagy Ciprus elszigetelt villamosenergia-rendszerének összekapcsolásához kapcsolódó szakpolitikákat. A kutatási, innovációs és versenyképességi dimenzió keretében meghatározott célkitűzéseknek alá kell támasztaniuk az energiaunió többi dimenziója terén tervbe vett erőfeszítéseket.
(7)

A közelmúltbeli reformok ellenére Luxemburg idős korral összefüggő közkiadásai (a nyugdíjjal, egészségügyi ellátással és tartós ápolás-gondozással kapcsolatos költségek) hosszú távon várhatóan jelentősen emelkedni fognak. Feltéve, hogy nem hajtanak végre szakpolitikai változtatásokat a jelenlegi rendszerben, ez hosszú távon veszélyeztetheti a költségvetési fenntarthatóságot. Ez annak ellenére is igaz, hogy az államadósság jelenlegi alacsony szintje és a társadalombiztosítási rendszer felhalmozott tartalékai várhatóan 2041-ig biztosítják a rendszer életképességét. 2011 óta Luxemburg több ajánlást is kapott e kihívással kapcsolatban, azonban mostanáig csak korlátozott előrelépés történt. 2018. évi jelentésében a kormány nyugdíjrendszerrel foglalkozó munkacsoportja azt tárgyalta, milyen különböző módok kínálkoznak a nyugdíjrendszer hosszú távú fenntarthatóságának javítására, beleértve a társadalombiztosítási járulék mértékének fokozatos növelését, a nyugdíjkorhatárnak a magasabb várható élettartam figyelembevételével történő emelését, valamint a fokozatos nyugdíjazás ösztönzését. A jelentés olyan átgondolt reformokból álló összetett stratégiát javasolt a rendszer hosszú távú fenntarthatóságának garantálására, amely egyidejűleg minimálisra csökkenti a gazdaságra és a nyugdíjasokra gyakorolt hatásokat. Az idős korral összefüggő közkiadások előre jelzett növekedése az egészségügyi ellátási és tartós ápolás-gondozási rendszerek hosszú távú fenntarthatóságát is veszélyezteti. A tartós ápolás-gondozási kiadások több mint háromnegyede közforrásokból származik. A Szociális Biztonsági Főfelügyelőség 2013-ban végzett elemzése alapján a tartós ápolás-gondozás biztosítási rendszere 2030-ig pénzügyileg stabil maradhat a járulék mértékének 1,4 %-ról 1,7 %-ra történő fokozatos növelése esetén, ami biztosítaná a költségeknek a gondozásra szoruló népesség arányához való hozzáigazítását. A hosszú távú költségvetési fenntarthatóságra gyakorolt hatások azonban még nem világosak. A társadalmi kohézió és az államháztartás hosszú távú fenntartása érdekében a demográfiai politikákat össze kell egyezteti az oktatási és képzési politikákkal, olyan holisztikus megközelítést alkalmazva, amely egyaránt mérlegeli a demográfiai változásokban és a digitális gazdaságban rejlő kihívásokat és lehetőségeket, szem előtt tartva az idősödő népesség várható hatását a közeljövő munkaerő-kínálatára. A közelmúltban munkaerőhiány alakult ki egyes ágazatokban, ami hátráltathatja a termelékenység növekedését, és csökkentheti a hosszú távú növekedési potenciált.
(17)

A nemteljesítő hitelek aránya a pénzügyi rendszerben továbbra is viszonylag magas: 9,4 %-os. Mindazonáltal a legtöbb bank jelentős előrelépést tett a nemteljesítő hitelek állományának csökkentésére irányuló célkitűzések teljesítése terén, és a nemteljesítő hitelek állománya a 2016. júniusi tetőzés és 2018. december között 50 %-kal csökkent. Az értékcsökkenést elszenvedett eszközök másodlagos piaca megélénkült, miközben a bankok is felgyorsították a leírásokat és a nemteljesítő hitelek kezelését. A nemteljesítő hitelek megoszlása továbbra is a nemteljesítő vállalati hitelek tartósan magas arányát (65 %) mutatja. Az elmúlt néhány évben a hatóságok számos jogi és intézményi reformot hajtottak végre a fizetésképtelenségre és az adósság-végrehajtásra vonatkozóan. A fizetésképtelenségi eljárás átlagos időtartama azonban továbbra is tartósan hosszú, ahogy a folyamatban lévő bírósági ügyek száma is magas. A jogi és igazságszolgáltatási keretek erősen befolyásolják a behajtási eljárást és a biztosíték eredményes birtokbavételére vonatkozó kilátásokat. A behajtási eljárás hosszú átlagos időtartama nyomást gyakorol a piac által a nemteljesítő eszközök esetében alkalmazott árakra.
(14)

Málta viszonylag magas összegeket fektet be az oktatásba és a képzésbe, és bár az oktatásban való átfogó részvétel javult és az iskolázottsági szint emelkedett, ez egyelőre nem jelent mindenki számára jobb eredményeket. A befektetési stratégia tekintetében kedvezőbb lenne a szociális hátrányok kiigazításának fokozottabb előtérbe helyezése, biztosítva az összhangot a szociális jogok európai pillérének a minőségi és inkluzív oktatásra vonatkozó elvével. A korai iskolaelhagyás csökkentésére irányuló, az elmúlt évtizedben hozott intézkedések ellenére ennek aránya továbbra is az egyik legmagasabb az Unióban. A közelmúltban hozott intézkedésekkel Málta törekszik a felsőfokú oktatás inkluzív jellegének javítására is, de a felsőfokú iskolai végzettség aránya az uniós átlag alatt marad, ami a készségekkel kapcsolatos kihívásokat okoz. Nő a felnőttoktatásban való részvétel, ugyanakkor továbbra is alacsony szinten van az alacsony képzettségűek és az inaktívak esetében.
(13)

Az oktatási rendszer előtt álló kihívást a minőség és a hatékonyság javítása mellett az erőforrások megerősítése jelenti. Bár Lettország oktatási rendszere a tanulási eredményeket tekintve jól teljesít, a minőségi oktatáshoz való hozzáférés továbbra is a lakóhelytől és az iskolatípustól függ. Előrelépés történt a szakképzésnek az új készségekkel kapcsolatos követelményekkel való összehangolását célzó tantervi reform terén, és a szakképző iskolai környezet is jelentősen javult. Ugyanakkor a képzés vonzereje továbbra is alacsony, és mind a beiratkozási arány, mind a frissen végzettek foglalkoztatási aránya az uniós átlag alatt marad.
(7)

A köz- és a magánberuházások jelentős mértékben növekedtek 2018-ban, azonban a beruházási hányad továbbra is az euroövezeti átlag alatt van. A közberuházások 2018-ban nominális értéken 7,7 %-kal, reálértéken 3,8 %-kal nőttek, de még több erőfeszítésre van szükség a jelentős beruházási lemaradás felszámolásához, különösen az infrastrukturális és oktatási beruházások terén. A közberuházások reálnövekedése az elmúlt három évben pozitív volt, negatív növekedési ütemű periódus után. A települési szintű beruházások névleges értéke csak a 2018-as évben majdnem egyötödével nőtt. Ez tükrözi a kormány beruházás-élénkítésre irányuló erőfeszítéseit. A települési szintű beruházások ennek ellenére továbbra is alacsonyabbak az értékcsökkenésnél. A KfW állami fejlesztési bank 2019. évi települési szintű felmérésének adatai szerint a 2018-ra felhalmozódott, észlelt beruházási lemaradás a GDP 4 %-át tette ki. A kedvező költségvetési helyzetre tekintettel ez azt jelzi, hogy a kormányzat minden szintjén, különösen regionális és települési szinten lehetőség van a beruházások növelésére. Az állami infrastruktúrába való beruházást továbbra is a települési szintű kapacitási és tervezési korlátok tartják vissza. Intézkedéseket hoztak e korlátok leküzdésére, azonban a tartós, kézzelfogható eredmények egyelőre még nem láthatók. Ezenkívül javítani lehetne a digitális közszolgáltatásokon és a közbeszerzésen. A magánberuházások jelentősen növekedtek, de nem minden eszköztípusban. A berendezésekbe való beruházások erősen növekedtek a rekordszintű kapacitáskihasználásnak megfelelően. A lakásbefektetések továbbra is szárnyalnak. Az építőipari ágazatban azonban korlátozott kapacitások és áremelkedések mutatkoznak. A nem lakáscélú építkezés lassan növekedett reálértéken, ami azt jelzi, hogy az alapvető infrastruktúra valószínűleg nem fedi le a gazdaság igényeit.
(11)

A javulás ellenére a szegénység, a társadalmi kirekesztettség és a jövedelmi egyenlőtlenség továbbra is magas, különösen az idősebbek körében. 2017-ben a 65 év felettiek mintegy 42 %-a volt kitéve a szegénység és a társadalmi kirekesztettség kockázatának az Unió 15 %-os átlagához képest. A szociális juttatások még mindig nem képesek hatékonyan csökkenteni a szegénységet, és a szociális védőháló is gyenge. A jó minőségű és megfizethető szociális szolgáltatások biztosítását akadályozza az egészségügyi és a szociális ellátási szolgáltatások közötti gyenge koordináció, valamint az, hogy az önkormányzatok nem mindig képesek felmérni a szociális szolgáltatások iránti igényeket és megfelelni azoknak. Ezenkívül az egyéneknek önállóan kell fedezniük a hatóságok által nyújtott szolgáltatások költségeinek nagy részét. Észtországban a tartós ápolásra-gondozásra fordított kiadások nem érték el az uniós átlag felét (a GDP 0,6 %-a, a 2016. évi 1,6 %-hoz képest). Nincsenek megelőző intézkedések vagy támogatási rendszer a házi gondozók terheinek enyhítésére. A kielégítetlen egészségügyi szükségletek aránya továbbra is az egyik legmagasabb az Unióban (11,7 %), ami az egészségügyi rendszer hozzáférhetőségével és hatékonyságával kapcsolatos problémákat jelzi. Ezek a kihívások rámutatnak arra, hogy megfizethető és jó minőségű szociális és egészségügyi szolgáltatásokat kell integrált módon biztosítani, és ki kell dolgozni egy átfogó, tartós ápolási-gondozási keretrendszert. A társadalmi befogadást – többek között a szociális infrastruktúrát – támogató beruházások előmozdítanák az inkluzív növekedést.
(15)

A lakóingatlanok energiahatékonysága továbbra is gyenge. A villamosenergia-hálózatot fel kell készíteni a decentralizált megújuló villamosenergia-termelés növekvő szerepére. Magyarország területének fele jelentős mértékben ki van téve az éghajlatváltozás okozta kockázatoknak, köztük aszálynak és áradásoknak, ami szükségessé teszi a fő folyókon a vízgazdálkodásba történő beruházást. A légszennyezés és a vízminőség továbbra is aggodalomra ad okot. A szennyezés fő forrásai a háztartások által elégetett szilárd tüzelőanyagokból, a mezőgazdaságból és a közlekedésből származó kibocsátások. A körforgásos gazdaság megvalósítása továbbra is kezdeti szakaszában van, a települési hulladékok újrahasznosítása fejletlen, és a gazdasági eszközök nem elegendőek a magyarországi környezeti kihívások kezeléséhez.
(15)

Az oktatási teljesítmény hanyatlása a kötelező nevelés-oktatáson belül és az oktatási rendszerben fennálló jelentős különbségek továbbra is aggodalomra adnak okot. Azon fiatalok százalékos aránya, akik nem sajátítják el az alapkészségeket, javítható, különösen a francia közösségben, ahol ez a százalékos arány az OECD-átlag felett van. Az oktatási eredményekben megfigyelhető, a társadalmi-gazdasági és a migráns háttérből eredő különbségek nagy mértékűek. A tanároknak nagyobb támogatásra van szükségük a sokféleség kezeléséhez és továbbra is szükséges, hogy a tanárok szakmai továbbképzését kiigazítsák. Az oktatási eredmények javítását és az egyenlőtlenségek kezelését célzó reformokat fel kell gyorsítani a tudásintenzív, fenntartható és inkluzív növekedés és társadalmi befogadás előmozdítása érdekében. Jól halad a „kiválósági paktum” végrehajtása, ami a belgiumi francia közösségnek az alapkészségek, a hatékonyság, az irányítás javítását és az egyenlőtlenségek kezelését célzó kiemelt iskolai reformprogramja. A tanárok munkájának szervezéséről, a közös alaptantervről, az iskolaigazgatók jogállásáról és az újonnan érkezett tanulók számára a francia nyelvi ismeretek megerősítéséről szóló rendeleteket fogadtak el, amelyek 2020. szeptemberétől lesznek alkalmazandók. A flamand közösség a középfokú oktatás terén a 2019/2020-as tanévtől vezet be bizonyos reformokat, de a tanulók korai szelekciója továbbra is aggodalomra ad okot. E reformok és intézkedések hatása függ azok eredményes végrehajtásától és nyomon követésétől is. A szövetségi parlament továbbá hatról öt éves korra csökkentette a tankötelezettség alsó korhatárát. Tekintettel az oktatásra fordított költségek már így is magas szintjére, olyan reformok végrehajtására lesz szükség, amelyek a rendszer hatékonyságának és eredményességének növelésére, és a jövőorientált és munkaerőpiaci szempontból releváns készségek biztosítására helyezik a hangsúlyt.
(6)

Finnország jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához tartozik. 2019. évi stabilitási programja értelmében, amelyet az előző kormány nem sokkal az áprilisi általános választások előtt változatlan szakpolitika feltételezésével nyújtott be, a kormány 2019-ben -0,3 %-os GDP-arányos államháztartási egyenleg elérésére törekszik, amely a bruttó hazai termék (GDP) -0,7 %-ának megfelelő 2018-as értékhez képest csökkenést jelent. A kormány szerint az egyenleg az előrejelzések szerint 2020-ban 0 %-ra fog javulni, azt követően viszont 2021-ben -0,1 %-ra, 2022-ben pedig -0,3 %-ra fog visszaesni. Az újraszámított strukturális egyenleg (6) alapján Finnország a középtávú költségvetési célt – a GDP 0,5 %-ának megfelelő strukturális hiányt – a változatlan szakpolitikát feltételező előrejelzések szerint továbbra is, a programidőszak egésze során túlteljesíti, figyelembe véve a strukturális reformok végrehajtásához biztosított átmeneti eltéréshez kapcsolódó 2019-es engedményeket. A GDP-arányos államadósság, amely 2015-ben 63,4 %-on tetőzött, 2018-ban 58,9 %-ra csökkent. A 2019. évi stabilitási program alapján az adósságráta tovább csökken, és 2021-ben már csak a GDP 57,4 %-a lesz. Ezt követően az adósságráta az előrejelzések szerint 2022-ben ismét növekedni fog, a GDP 57,7 %-ára. A költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv lényegében megalapozottnak tűnik. A költségvetési előrejelzéseket övező fő kockázatok az elöregedésnek és a magasabb inflációnak a vártnál potenciálisan magasabb költségeihez kapcsolódnak.
(14)

A szegénység és a társadalmi kirekesztődés, valamint a jövedelmi egyenlőtlenség kockázatának kitett személyek aránya továbbra is az uniós átlag felett van, noha csökken. Az ideiglenesen foglalkoztatott, az alacsony iskolai végzettségű és az Unión kívül született személyek körében magas a dolgozói szegénység aránya. A gyermekek szegénységi rátája – bár csökkenő tendenciát mutat – továbbra is nagyon magas. A nyugdíjon kívüli szociális transzfereknek a szegénység csökkentésére gyakorolt hatása továbbra is a legalacsonyabbak között van az Unióban, különösen a gyermekek esetében. Spanyolországban a gyermekes háztartások esetében a szociális kiadások GDP-hez viszonyított aránya uniós összehasonlításban a legalacsonyabbak között van, és az ellátások nem kellően célzottak, noha a gyermekek után járó, rászorultsági alapú támogatás a közelmúltban kis mértékben emelkedett. A pozitív tendencia ellenére továbbra is jelentős hiányosságok tapasztalhatók a súlyos és mérsékelt függőségi helyzetben lévők ellátottsága terén. A nemzeti munkanélküliségi támogatás még mindig szétaprózott, és több alrendszerből áll, amelyek az álláskeresők eltérő kategóriáit célozzák meg. Az idősebb (legalább 52 éves) tartósan munkanélküli személyeknek nyújtott jövedelemtámogatás hatályának és az általa biztosított védelemnek a javítására irányuló közelmúltbeli intézkedések ugyanakkor gyengíthetik e csoport munkavállalásra való ösztönzését. Ugyanakkor a regionális minimumjövedelmi rendszerek jelentősen eltérnek az igénybevételi feltételek, a hatály és megfelelőség tekintetében, és a régiók közötti korlátozott hordozhatóságuk visszafogja a munkavállalói mobilitás ösztönzését. Ennek következtében számos rászoruló nem részesül támogatásban. Az egyetemes társadalombiztosítási kártya rendszerének bevezetése átláthatóbbá teszi a szociális ellátásokat és így azok célirányosabbá válhatnak. Bár a gazdaságélénkülés továbbra is hozzájárul a szegénység visszaszorításához, a körülmények szükségessé teszik a társadalmi befogadásra irányuló szakpolitikákba és a szociális infrastruktúrába (például a szociálislakás-építésbe) való beruházást az inkluzív növekedés megvalósítása érdekében. Emellett Spanyolország sajátos területi kohéziós kihívásokkal szembesül, mint például egyes vidéki térségekben az akut elnéptelenedés és elöregedés. A vállalkozói létet, a digitális átalakulást és a szociális gazdaságot előmozdító intézkedések az integrált területfejlesztési stratégiák részeként segíthetik e problémák megoldását.