II. MELLÉKLET

A fékrendszerek és pótkocsi-fékcsatlakozások, illetve az ezekkel felszerelt járművek vizsgálatára és teljesítményére vonatkozó követelmények

1. Fogalommeghatározások

Ezen melléklet alkalmazásában:

1.1. „tengelycsoport”: több olyan tengely együttesét jelenti, ahol az egyik tengely és a szomszédos tengely közötti tengelytáv egyenlő vagy kisebb, mint 2,0 m. Amennyiben az egyik tengely és a szomszédos tengely közötti tengelytáv nagyobb, mint 2,0 m, az egyes tengelyeket önálló tengelycsoportnak kell tekinteni.

1.2. A jármű „tapadáskihasználási görbéi” a meghatározott terhelési viszonyok esetében az egyes i tengelyek által kihasznált tapadást mutatják a jármű lefékezettségéhez képest ábrázolva.

2. Fékvizsgálatok

2.1. Általános tudnivalók

A jelen melléklet teljes alkalmazásában a legnagyobb tervezési sebesség a jármű előrefelé haladási irányában értendő ellenkező értelmű, határozott kikötés hiányában.

2.1.1. A fékrendszerekre vonatkozóan előírt hatásosság a féktávolságon és az átlagos legnagyobb lassuláson vagy a két tulajdonság közül csak az egyiken alapul. A fékrendszer hatásosságát a vizsgálat során a jármű kezdeti sebességéhez viszonyított féktávolság megmérésével és az átlagos legnagyobb lassulás megmérésével, vagy a két tulajdonság közül csak az egyik mérésével kell meghatározni. Mind a féktávolságot, mind az átlagos legnagyobb lassulást, vagy a kettő közül az egyiket az elvégzendő vizsgálatot követve kell előírni és mérni.

2.1.2. A féktávolság az a távolság, amit a jármű megtesz attól a pillanattól kezdve, amikor a járművezető elkezdi a fékrendszer kezelőszervének működtetését, addig a pillanatig, amikor a jármű megáll; a jármű kezdeti sebessége (v1) az abban a pillanatban mérhető sebesség, amikor a járművezető elkezdi a fékrendszer kezelőszervének működtetését; a kezdeti sebesség nem lehet a szóban forgó vizsgálathoz előírt sebesség 98 %-ánál kisebb. A dm legnagyobb átlagos lassulást a vb és ve közötti távolságon mért átlagos lassulásként kell kiszámítani a következő képlet szerint:

ahol:

v1 = az első albekezdésben leírtak szerint számított kezdő járműsebesség vb = a jármű sebessége 0,8 v1-nél km/h-ban ve = a jármű sebessége 0,1 v1-nél km/h-ban sb = a v1 és a vb között megtett távolság méterben se = a v1 és ve között megtett távolság méterben

A sebességet és a távolságot olyan műszerekkel kell meghatározni, amelyek pontossága a vizsgálatra előírt sebesség mellett ± 1 %. A dm a sebesség és távolság mérésén kívül más módszerekkel is megállapítható; ebben az esetben a dm pontossága ± 3 %-on belül lesz.

2.1.3. Minden jármű jóváhagyásához közúti fékhatásméréseket kell végezni a következő feltételek mellett:

2.1.3.1. A járműnek az egyes vizsgálati típusokhoz előírt terhelési állapotban kell lennie és ezt meg kell határozni a vizsgálati jegyzőkönyvben.

2.1.3.2. A vizsgálatot az egyes vizsgálattípusra előírt sebességekkel kell elvégezni; ha a jármű legnagyobb tervezési sebessége kisebb, mint a vizsgálathoz előírt sebesség, akkor a vizsgálathoz a jármű legnagyobb tervezési sebességét kell alkalmazni.

2.1.3.3. A vizsgálatok során az előírt fékhatásosság elérése céljából a fékrendszer kezelőszervére kifejtendő erő nem haladhatja meg a 600 N értéket a lábbal, illetve a 400 N értéket a kézzel működtetett kezelőszerveken.

2.1.3.4. Az útnak jó tapadású felülettel kell rendelkeznie ellenkező előírás hiányában.

2.1.3.5. A vizsgálatot olyankor kell elvégezni, amikor nincs szél, ami befolyásolhatja az eredményeket.

2.1.3.6. A vizsgálat kezdetekor a gumiabroncsoknak hidegnek kell lenniük, és a nyugalomban levő kerekek tényleges terhelésére előírt nyomással kell bírniuk.

2.1.3.7. Az előírt fékhatást a jármű irányváltozása, rendellenes rezgés és a kerekek blokkolása nélkül kell elérni. A kerekek blokkolása megengedett abban az esetben, ha ez kifejezetten meg van említve.

2.1.4. A jármű viselkedése a fékezés alatt

2.1.4.1. A fékvizsgálatok során, de különösen a nagy sebességnél végzett fékvizsgálatok alatt ellenőrizni kell a jármű fékezés közbeni viselkedését.

2.1.4.2. A jármű fékezés közbeni viselkedése csökkent tapadású úttesten.

A csökkent tapadású útfelületeken a Tb, R2b, R3b, R4b és S2b kategóriájú járművek viselkedésének meg kell felelnie az I. függelék követelményeinek, illetve a XI. mellékletének is, ha a jármű ABS-sel van felszerelve.

2.2. 0. típusú vizsgálat (normál fékhatásosság-vizsgálat hideg fékekkel)

2.2.1. Általános tudnivalók

2.2.1.1. A fékeknek hidegeknek kell lenniük. A fékek akkor tekinthetők hidegnek, az alábbiak közül egy feltétel teljesül:

2.2.1.1.1. A tárcsán vagy a dob külsején mért hőmérséklet 100 °C alatt van.

2.2.1.1.2. Teljesen zárt fékek, például olajfürdős fékek esetében a burkolat külsején mért hőmérséklet 50 °C alatt van.

2.2.1.1.3. Csak olyan fékeket lehet vizsgálni, amelyeket a vizsgálat előtt egy órán át nem használtak.

2.2.1.2. A fékvizsgálat során a fék nélküli tengelyt, amennyiben ez a tengely képes a szétkapcsolódásra, nem csatlakoztatható fékezett tengelyhez. Ugyanakkor azokon a traktorokon, ahol fékezés alatt egy fékezett tengely van, az összes többi tengelyen pedig automatikusan kapcsol a meghajtás, mindegyik kerék fékezettnek tekintendő.

2.2.1.3. A vizsgálatot a következő feltételek mellett kell elvégezni:

2.2.1.3.1. A járművet a gyártó által meghatározott legnagyobb megengedett tömeggel kell terhelni, a nem fékezett tengelyt pedig a legnagyobb megengedett tömeggel kell terhelni. A fékezett tengely kerekeit a gyártó által a járműtípushoz legnagyobb megengedett tömeg szállításakor tervezett legnagyobb átmérőjű abronccsal kell felszerelni. Az összes kereket fékező járműveken az elülső tengelyt a legnagyobb megengedett tömeggel kell terhelni.

2.2.1.3.2. A vizsgálatot terheletlen járművön meg kell ismételni; traktorok esetében csak a járművezető, illetve szükség szerint a vizsgálati eredményeket figyelő személy tartózkodhat a járművön.

2.2.1.3.3. Mind terheletlen, mind pedig terhelt járművel végzett vizsgálatok során az előírt legkisebb teljesítmény határértékek az adott jármű-kategóriákra vonatkozóan itt lefektetett értékeknek felelnek meg, a járműnek mind az adott kategóriára előírt féktávolságot, mind a legnagyobb lassulást teljesítenie kell, de nem feltétlenül szükséges mindkét paramétert ténylegesen megmérni.

2.2.1.3.4. Az útnak vízszintesnek kell lennie.

2.2.2. 0. típusú vizsgálat T és C kategóriájú járművek esetében

2.2.2.1. A vizsgálatot a jármű legnagyobb tervezési sebességén, leválasztott motorral kell elvégezni. Ennek a sebességnek egy bizonyos tűréshatára lehet. A legkisebb előírt hatásosságot azonban minden esetben el kell érni. Az előírt legnagyobb féktávolságot (a féktávolság képlete alapján) a tényleges vizsgálati sebességgel kell kiszámítani.

2.2.2.2. Az I. melléklet 2.2.1.2.4. pontjában meghatározott követelményeknek való megfelelőség ellenőrzéséhez 0. típusú vizsgálatot kell elvégezni leválasztott motor mellett, a jármű legnagyobb tervezési sebessége legalább 98 %-ának megfelelő kezdeti sebességgel. A rögzítőfékrendszer kezelőszervének vagy az üzemi fékrendszer legalább részleges működését biztosító segédkezelőszerv működtetése esetén az átlagos legnagyobb lassulás és a jármű megállása előtti pillanatban fennálló lassulás nem lehet kevesebb 1,5 m/s2-nál 30 km/h alatt, illetve 2,2 m/s2-nál 30 km/h fölött. A vizsgálatot a terhelt járművel kell elvégezni. A kezelőszervre kifejtendő erő nem lehet nagyobb a meghatározott értékeknél.

2.2.2.3 A kormányszarvval és nyeregüléssel, illetve kormánykerékkel és egy vagy több sorban sorüléssel vagy kagylóüléssel ellátott olyan járművek esetében, amelyek nem kioldható erőátviteli rendszerrel is fel vannak szerelve, és azt a gyártó bizonyítani tudja a fékvizsgálat során, a járművön bekapcsolt motorral kell elvégezni a 0. típusú vizsgálatot.

2.2.3. 0. típusú vizsgálat R és S kategóriájú járművek esetében:

2.2.3.1. A vontatott jármű fékezési hatásossága vagy a traktor + vontatott jármű lefékezettségéből és a kapcsolókészüléken mért tolóerőből, vagy, bizonyos esetekben, a traktor + vontatott jármű lefékezettségéből számítható úgy, hogy csak a vontatott jármű van fékezve. A fékvizsgálat során a traktor motorját le kell választani.

2.2.3.2. Ha a vontatott járművet sűrített levegős fékrendszerrel szerelték fel, a töltővezeték nyomása nem haladhatja meg a fékvizsgálat során a 700 kPa-t, és a vezérlővezetékben a jelérték a kialakítástól függően nem haladhatja meg a következő értékeket:

2.2.3.2.1. 650 kPa a pneumatikus vezérlővezetékben;

2.2.3.2.2. 650 kPa-nak megfelelő digitális terhelési érték (az ISO 11992:2003 meghatározása szerint, beleértve az ISO 11992-2:2003 szabványt és annak Amd.1:2007 módosítását) az elektromos vezérlővezetékben.

2.2.3.3 Ha a vontatott jármű hidraulikus fékrendszerrel van ellátva:

2.2.3.3.1. Az előírt legkisebb fékhatásosság elérésekor a vezérlővezeték kapcsolófejénél a nyomás nem haladhatja meg a 11 500 kPa-t.

2.2.3.3.2. A vezérlővezeték kapcsolófejénél jelenlévő legnagyobb nyomás nem haladhatja meg a 15 000 kPa-t.

2.2.3.4. A 2.2.3.5. és 2.2.3.6. pontokban szereplő esetek kivételével a vontatott jármű lefékezettségének meghatározásához szükség van a traktor + vontatott jármű lefékezettségének és a kapcsolóra ható tolóerő megmérésére. A traktornak meg kell felelnie a TM/FM arány és a pm nyomás közötti viszonyra vonatkozó, az I. függelékben előírt követelményeknek,

ahol:

TM = a fékerők összege a traktorok összes kerekének kerületén FM = az útfelület teljes statikus normális irányú reakcióereje a traktorok kerekein pm = nyomás a vezérlővezeték kapcsolófejénél

A vontatott jármű lefékezettsége az alábbi képlettel számítható:

zR = zR + M + D/FR

ahol:

zR = a vontatott jármű lefékezettsége zR + M = a traktor + vontatott jármű lefékezettsége D = tolóerő a kapcsolófejen (D > 0 húzóerő; D > 0 nyomóerő) FR = útfelület normális irányú statikus reakcióereje a vontatott jármű összes kerekén

2.2.3.5. Ha egy vontatott jármű átmenő vagy félig átmenő fékrendszerrel van ellátva, ahol a fékhengerekben fellépő nyomás a fékezés alatt a dinamikus átterhelődés ellenére sem változik, a vontatott járművet egyedül lehet fékezni. A vontatott jármű zR lefékezettsége az alábbi képlettel számítható:

ahol:

R = a gördülési ellenállás értéke: — 0,02 olyan járművek esetében, amelyek legnagyobb tervezési sebessége nem haladja meg a 40 km/h-t — 0,01 olyan járművek esetében, amelyek legnagyobb tervezési sebessége meghaladja a 40 km/h-t FM = az útfelület teljes statikus normális irányú reakcióereje a traktorok kerekein FR = útfelület normális irányú statikus reakcióereje a vontatott jármű összes kerekén

2.2.3.6. Más megoldásként a vontatott jármű lefékezettségének kiértékelését kizárólag a vontatott jármű fékezésével is el lehet végezni. Ebben az esetben az alkalmazott nyomásnak ugyanannak kell lennie, mint amit a szerelvény fékezése során mértek a fékhengerekben.

2.3. I. típusú vizsgálat (fékhatásosság csökkenésének vizsgálata)

Ezt a vizsgálattípust a 2.3.1. vagy 2.3.2. pontokban leírt követelmények szerint kell elvégezni.

2.3.1. Ismételt fékezéssel

A T és C kategóriájú traktorokon ismételt fékezéssel kell az I. típusú vizsgálatot elvégezni.

2.3.1.1. Az ezen előírás hatályába tartozó traktorok üzemi fékrendszerét a fékek egymás utáni, többszöri működtetésével és kioldásával kell vizsgálni. A járműnek teljesen terheltnek kell lennie, és az alábbi táblázatban leírt feltételek szerint kell elvégezni rajta a vizsgálatot:

Jármű-kategória Feltételek v1 [km/h] v2 [km/h] Δt [sec] n T, C 80 % vmax v 1 60 20

ahol

v1 = sebesség a fékezés kezdetekor v2 = sebesség a fékezés végén vmax = a jármű legnagyobb tervezési sebessége n = fékezések száma Δt = a fékezési ciklus időtartama (egy fékezés megkezdése és a következő fékezés megkezdése közötti idő).

2.3.1.1.1. A 40 km/h legnagyobb tervezési sebességet nem meghaladó traktorok esetében a 2.3.1.1. pont táblázatában megadott vizsgálati feltételek helyett a következő táblázatban megadott feltételek is alkalmazhatók:

Jármű-kategória Feltételek v1 [km/h] v2 [km/h] Δt [sec] n T, C 80 % vmax 0,05 v1 60 18

2.3.1.2. Amennyiben a jármű jellemzői nem teszik lehetővé a Δt értékre vonatkozóan előírt időt, az időtartam növelhető; a jármű fékezéséhez és gyorsításához szükséges időn kívül 10 másodperces időt kell figyelembe venni minden ciklusban a v1 sebesség stabilizálásához.

2.3.1.3. Ezeknél a vizsgálatoknál a kezelőszervre kifejtett erőt úgy kell beállítani, hogy az első fékezésnél 3 m/s2 átlagos legnagyobb lassulást lehessen elérni. Ennek az erőnek a következő fékezések során mindvégig állandónak kell maradnia.

2.3.1.4. A fékezés során állandóan bekapcsolva kell lennie a legmagasabb sebességfokozatnak (az overdrive stb. fokozat kivételével).

2.3.1.5. Ahhoz, hogy a fékezés után a jármű visszanyerje sebességét, a sebességváltót úgy kell használni, hogy a v1 sebesség a lehető legrövidebb idő alatt elérhető legyen (a motor és a sebességváltó által megengedett legnagyobb gyorsulás).

2.3.1.6. Önműködő fékutánállító berendezéssel felszerelt járművek esetében a fékeket a fenti I. típusú vizsgálat előtt szükség szerint a következő eljárások szerint kell beállítani:

2.3.1.6.1. Levegővel működtetett fékkel felszerelt járművek esetében a fékek beállításának olyannak kell lennie, hogy lehetséges legyen az önműködő fékutánállító berendezés működése. Ebből a célból a működtető löketét az alábbiak szerint kell beállítani: so ≥ 1,1 × sre-adjust (a felső érték nem haladhatja meg a gyártó által ajánlott értéket) ahol: S re-adjust az újraállító löket az önműködő fékutánállító berendezés gyártójának meghatározása szerint, vagyis az a löket, amelynél a berendezés elkezdi újraállítani a fékhézagot a fékrendszer üzemi nyomása 15 %-ának megfelelő, de legalább 100 kPa hengernyomás mellett. Amennyiben a műszaki szolgálattal való megállapodás alapján gyakorlati szempontból nem célszerű a fékhenger löketének mérése, a kezdeti beállításokat a műszaki szolgálattal kell egyeztetni. A fenti feltétel szerint a féket a fékrendszer üzemi nyomásának 30 %-ával, de legalább 200 kPa fékhengernyomással egymás után 50 alkalommal kell működésbe hozni. Ezt egyetlen, 650 kPa fékhengernyomás feletti fékezésnek kell követnie.

2.3.1.6.2. A hidraulikus működtetésű tárcsafékekkel felszerelt járművek esetében beállítási követelmények nem szükségesek.

2.3.1.6.3. A hidraulikus működtetésű dobfékekkel felszerelt járművek esetében a fékek beállítását a gyártó utasítása szerint kell elvégezni.

2.3.2. Tartós fékezéssel

2.3.2.1. Az R1, R2, S1, R3a, R4a, S2a és R3b, R4b, S2b kategóriájú járművek üzemi fékrendszere, ahol a tengelyenként műszakilag megengedett tömegek összege nem haladja meg a 10 000 kg-ot a három utolsó jármű-kategória esetében.

Ha az R3a, R4a, S2a és R3b, R4b, S2 kategóriájú, fent említett járművek, ahol a tengelyenként műszakilag megengedett tömegek összege nem haladja meg a 10 000 kg-ot a három utolsó jármű-kategória esetében, nem feleltek meg a 2.5. pont szerinti alternatív III. típusú vizsgálaton, olyan módon kell a terhelt járművet vizsgálni, hogy a fékekre vitt energia egyenértékű legyen a 7 %-os lejtőn, 1,7 km távolságon 40 km/h állandó sebességgel vezetett terhelt jármű esetében azonos időszak alatt rögzített értékkel.

2.3.2.2. A vizsgálat egy vízszintes úton végezhető el, ahol mezőgazdasági jármű vontatja a vontatott járművet; a vizsgálat alatt a kezelőszervre kifejtett erőt úgy kell beállítani, hogy a vontatott jármű ellenállása állandó legyen (a vontatott jármű legnagyobb statikus tengelyterhelésének 7 %-a). Ha a vontatójármű vonóereje nem elégséges, akkor a vizsgálat kisebb sebességgel, de hosszabb szakaszon a következő táblázat alapján folytatható le:

Sebesség (km/h) távolság (m-ben) 40 1 700 30 1 950 20 2 500 15 3 100

2.3.2.3. Önműködő fékutánállító berendezéssel felszerelt vontatott járművek esetében a fékeket a fent bemutatott I. típusú vizsgálat előtt szükség szerint a 2.5.4. pontban megállapított eljárás szerint kell beállítani:

2.3.3. Meleg fékhatásosság

2.3.3.1. Az I. típusú vizsgálat (a 2.3.1. pontban vagy 2.3.2. pontban leírt vizsgálat) végén meg kell mérni az üzemi fékrendszer hatásosságát meleg állapotban, ugyanolyan feltételek mellett (különösen pedig a ténylegesen alkalmazott átlagos erőnél nem nagyobb állandó működtető erővel), mint a 0. típusú vizsgálat esetében, kioldott tengelykapcsoló mellett (a hőmérsékleti viszonyok eltérőek lehetnek).

2.3.3.2. Traktorok esetében ez a meleg fékhatásosság nem lehet kisebb, mint az adott kategóriára előírt érték 80 %-a, és ugyancsak nem lehet kisebb, mint a 0. típusú vizsgálatnál kioldott tengelykapcsoló mellett regisztrált érték 60 %-a.

2.3.3.3. Vontatott járművek esetében a meleg állapotban mért fékerő a kerekek kerületén 40 km/h sebességnél vizsgálva nem lehet kisebb, mint a vmax > 30 km/h sebességű vontatott jármű legnagyobb statikus kerékterhelésének 36 %-a vagy a vmax ≤ 30 km/h sebességű vontatott jármű legnagyobb statikus kerékterhelésének 26 %-a, vagy kisebb, mint az ugyanilyen sebesség mellett rögzített érték 60 %-a a 0. típusú vizsgálatnál.

2.3.4. Szabadonfutás vizsgálata

Önműködő fékutánállító berendezéssel felszerelt traktorok esetében a 2.3.3. pontban meghatározott vizsgálatok befejezését követően a fékeket hagyni kell lehűlni a hideg fékeknek megfelelő értékre (azaz ≤ 100 °C-ra), és ellenőrizni kell, hogy a jármű képes-e a szabadonfutásra a következő feltételek egyikének teljesítése révén:

2.3.4.1. a kerekek szabadon futnak (azaz kézzel forgathatóak);

2.3.4.2. amennyiben a jármű v = 60 km/h állandó sebességgel, kioldott fékekkel halad, az aszimptotikus hőmérsékletek nem haladják meg a 80 °C-os dob-/tárcsahőmérséklet-emelkedést; ekkor a maradó féknyomaték megfelelőnek minősül.

2.4. II. típusú vizsgálat (lejtőn való viselkedés vizsgálata)

Az I. típusú vizsgálaton kívül a Tb és Cb kategóriájú, 12 tonnát meghaladó legnagyobb megengedett tömegű traktorokat a II. típusú vizsgálatnak is alá kell vetni.

2.4.1. A terhelt traktorokat úgy kell vizsgálni, hogy a bevitt energia egyenértékű legyen azzal, amit ugyanennyi idő alatt a terhelt, 6 %-os lejtőn lefelé 30 km/h átlagos sebességgel 6 km távolságot megtevő traktornál feljegyeztek, a megfelelő sebességfokozat bekapcsolása, és ha a jármű ilyennel fel van szerelve, a tartósfék alkalmazása mellett. A bekapcsolt sebességfokozatnak olyan mértékűnek kell lennie, hogy a motor fordulatszáma (min– 1) ne haladja meg a gyártó által előírt legnagyobb értéket.

2.4.2. Olyan járműveknél, amelyeknél az energiát egyedül a motor fékhatása emészti fel, megengedhető ± 5 km/h tűrés az átlagsebességre, és azt a sebességfokozatot kell bekapcsolni, amely 6 %-os lejtőn a 30 km/h sebességhez legközelebb teszi lehetővé a sebesség stabilizálódását. Olyan járműveknél, amelyeknél az energiát egyedül a motor fékhatása határozza meg, elegendő, ha a mért átlagos lassulás 0,5 m/s2.

2.4.3. A vizsgálat végén meg kell mérni az üzemi fékrendszer hatásosságát meleg állapotban, ugyanolyan feltételek mellett, mint a 0. típusú vizsgálat esetében, kioldott tengelykapcsoló mellett (a hőmérsékleti viszonyok eltérőek lehetnek). Ez a meleg fékhatásosság olyan féktávolságot biztosít, amely nem haladja meg a következő értékeket, és az átlagos legnagyobb lassulás nem lehet kisebb, mint a következő értékek, miközben a kezelőszervre kifejtett erő nem nagyobb, mint 60 daN:

0,15 v + (1,33 v2/115) (a második kifejezés a dm= 3,3 m/s2 átlagos legnagyobb lassulásnak felel meg).

2.5. III. típusú vizsgálat (fékhatásosság csökkenésének vizsgálata):

2.5.1. R3b, R4b, S2b, ahol a tengelyenként műszakilag megengedett tömegek összege meghaladja a 10 000 kg-ot

vagy az alábbi kategóriák:

2.5.2. R3a, R4a, S2a, ahol a járművek nem lettek a 2.3.2. pont szerint vizsgálva

2.5.3. R3b, R4b, S2b, ahol a tengelyenként műszakilag megengedett tömegek összege nem haladja meg a 10 000 kg-ot.

2.5.4. Vizsgálat próbapályán

2.5.4.1. Az alábbi III. típusú vizsgálat előtt a fékek beállítását a következő eljárásoknak megfelelően kell elvégezni:

2.5.4.1.1. Levegővel működtetett fékkel felszerelt vontatott járművek esetében a fékek beállításának olyannak kell lennie, hogy lehetséges legyen az önműködő fékutánállító berendezés működése. Ebből a célból a működtető löketét az alábbiak szerint kell beállítani: so ≥ 1,1 × sre-adjust (a felső érték nem haladhatja meg a gyártó által ajánlott értéket) ahol: sre-adjust az újraállító löket az önműködő fékutánállító berendezés gyártójának meghatározása szerint, vagyis az a löket, amelynél a berendezés elkezdi újraállítani a fékhézagot 100 kPa hengernyomás mellett. Amennyiben a műszaki szolgálattal való megállapodás alapján gyakorlati szempontból nem célszerű a fékhenger löketének mérése, a kezdeti beállításokat a műszaki szolgálattal kell egyeztetni. A fenti feltétel szerint a féket a fékrendszer legalább 200 kPa fékhengernyomással egymás után 50 alkalommal kell működésbe hozni. Ezt egyetlen, 650 kPa fékhengernyomás feletti fékezésnek kell követnie.

2.5.4.1.2. A hidraulikus működtetésű tárcsafékekkel felszerelt vontatott járművek esetében beállítási követelmények nem szükségesek.

2.5.4.1.3. A hidraulikus működtetésű dobfékekkel felszerelt vontatott járművek esetében a fékek beállítását a gyártó utasítása szerint kell elvégezni.

2.5.4.2. A közúti vizsgálat feltételei a következők:

Fékezések száma 20 A fékezési ciklus időtartama 60 s Kezdeti sebesség a fékezés megkezdésekor 60 km/h Fékezés mértéke Ezeknél a vizsgálatoknál a kezelőszervre kifejtett erőt úgy kell beállítani, hogy az első fékezésnél PR vontatott jármű tömeg tekintetében 3 m/s2 átlagos legnagyobb lassulást lehessen elérni; ennek az erőnek a következő fékezések során mindvégig állandónak kell maradnia.

A vontatott jármű lefékezettségét a 2.2.3.5. pontban megadott képlet szerint kell számítani:

Sebesség a fékezés végén:

ahol:

zR = a vontatott jármű lefékezettsége, zR + M = a járműszerelvény (traktor és vontatott jármű) lefékezettsége, R = a gördülési ellenállás értéke = 0,01 FM = a teljes normális irányú statikus reakcióerő az útfelület és a traktor kerekei között (N), FR = a teljes normális irányú statikus reakcióerő az útfelület és a vontatott jármű kerekei között (N), F1 = normális irányú statikus reakcióerő a vontatott jármű tömegének a fékezetlen tengely(ek) által hordott részén (N), F2 = normális irányú statikus reakcióerő a vontatott jármű tömegének a fékezett tengely(ek) által hordott részén (N), PR = PR = FR/g v1 = a kezdeti sebesség (km/h), v2 = a végsebesség (km/h)

2.5.5. Meleg fékhatásosság

A 2.5.4. pont szerinti vizsgálat végén meg kell mérni az üzemi fékrendszer hatásosságát meleg állapotban, ugyanolyan feltételek mellett, mint a 0. típusú vizsgálat esetében, jóllehet más hőmérsékleti viszonyok mellett, és 60 km/h kezdő sebességről indulva. A meleg állapotban mért fékerő a kerekek kerületén nem lehet kisebb, mint a legnagyobb statikus kerékterhelés 40 %-a, és nem lehet kisebb, mint a 0. típusú vizsgálatnál ugyanilyen sebesség mellett feljegyzett érték 60 %-a.

2.5.6. Szabadonfutás vizsgálata

A 2.5.5. pontban meghatározott vizsgálatok elvégzése után a fékeket hagyni kell lehűlni a hideg fékeknek megfelelő értékre (azaz 100 °C alá) és ellenőrizni kell, hogy a vontatott jármű képes-e a szabadonfutásra a következő feltételek egyikének teljesítése révén:

2.5.6.1 A kerekek szabadon futnak (azaz kézzel forgathatóak);

2.5.6.2. biztosított, hogy amennyiben a vontatott jármű v = 60 km/h állandó sebességgel, kioldott fékekkel halad, az aszimptotikus hőmérsékletek nem haladják meg a 80 °C-os dob-/tárcsahőmérséklet-emelkedést, ekkor a maradó féknyomaték megfelelőnek minősül.

3. A fékrendszerek hatásossága

3.1. T és C kategóriájú járművek

3.1.1. Üzemi fékrendszerek

3.1.1.1. A 0. típusú feltételek alatt az üzemi fékrendszert az alábbi táblázatban megadott feltételek mellett kell vizsgálni

vmax ≤ 30 km/h vmax > 30 km/h v = vmax = vmax s (méter) ≤ 0,15 v + v2/92 ≤ 0,15 v + v2/130 dm ≥ 3,55 m/s2 ≥ 5 m/s2 F (lábbal működtetett kezelőszerv) ≤ 600 N ≤ 600 N F (kézzel működtetett kezelőszerv) ≤ 400 N ≤ 400 N

ahol:

vmax = a jármű legnagyobb tervezési sebessége v = előírt vizsgálati sebesség s = féktávolság dm = átlagos legnagyobb lassulás F = a kezelőszerven kifejtett erő

3.1.1.2. Fékezetlen, R vagy S kategóriájú jármű vontatására engedélyezett traktor esetében a megfelelő traktorra előírt legkisebb fékhatást (0. típusú vizsgálat, kioldott tengelykapcsoló mellett) kell elérni úgy, hogy a fékezetlen vontatott jármű a traktorra van kapcsolva, és a fékezetlen vontatott jármű a traktor gyártója által bejelentett legnagyobb tömeggel van terhelve.

A járműszerelvény fékhatásosságát számításokkal kell igazolni, amelyek a traktor által önállóan ténylegesen elért legnagyobb fékhatáson alapulnak a 0. típusú vizsgálat során, kioldott tengelykapcsoló mellett, terhelt és terheletlen traktor esetében (másik lehetőségként a traktor gyártója által meghatározott részleges terhelési állapotban), a következő képlet alkalmazásával (rákapcsolt fékezetlen vontatott járművel végrehajtott vizsgálatra nincs szükség):

ahol:

dM + R = fékezetlen vontatott járművel összekapcsolt traktor számított átlagos legnagyobb lassulása m/s2-ben, dM = a traktor által önállóan, a 0. típusú vizsgálat során, kioldott tengelykapcsoló mellett elért legnagyobb átlagos lassulás m/s2-ben, PM = a traktor tömege (adott esetben az ellensúlyt és/vagy megtartó terhelést beleértve) PM_laden = a terhelt traktor tömege PM_par_laden = a részlegesen terhelt traktor tömege PM_unladen = a terheletlen traktor tömege PR = az üzemi fékkel nem rendelkező vontatott jármű tengelye(i) által hordott legnagyobb tömeg része, amely csatlakoztatható (a traktor gyártójának nyilatkozata szerint) „PM + R” = járműszerelvény tömege („PM” tömeg + a megadott PR fékezetlen vontatott jármű tömeg)

3.1.1.2.1. A járműszerelvény legkisebb szükséges fékhatásossága

A járműszerelvény legkisebb fékhatásossága nem lehet kisebb, mint 4,5 m/s2 a vmax > 30 km/h sebességű traktorok, illetve 3,2 m/s2 a vmax ≤ 30 km/h sebességű traktorok esetében terhelt és terheletlen állapotban. A traktor gyártójának belátása szerint további 0. típusú vizsgálatot végezhet el a műszaki szolgálat a gyártó által megadott részlegesen terhelt traktor tömegére vonatkozóan, hogy megállapíthassa az adott „járműszerelvény tömegére” előírt legkisebb fékhatásosságot teljesítő legnagyobb megengedett fékezetlen, vontatott járműtömeget.

A fenti terhelési feltételeken mért „dm” adatokat és az ezeknek megfelelő számított „dM + R” adatokat rögzíteni kell a vizsgálati jelentésben.

A fékezetlen vontatott jármű tömegre megadott legnagyobb értéke nem haladhatja meg a 3 500 kg-ot.

3.1.2. Biztonsági fékrendszer

A biztonsági fékrendszernek – abban az esetben is, ha kezelőszervét más fékezési funkciókra is használják – a következő értékeket meg nem haladó féktávolságot és a következő értékeknél nem kisebb átlagos legnagyobb lassulást kell biztosítania:

vmax ≤ 30 km/h sebességű traktorok: 0,15 v + (v2/39) (a második kifejezés a dm = 1,5 m/s2 átlagos legnagyobb lassulásnak felel meg)





vmax > 30 km/h sebességű traktorok: 0,15 v + (v2/57) (a második kifejezés a dm = 2,2 m/s2 átlagos legnagyobb lassulásnak felel meg)

Az előírt teljesítmény eléréséhez lábbal működtetett kezelőszerv esetében 600 N, kézzel működtetett kezelőszerv esetében 400 N nagyságot nem meghaladó erőt kell kifejteni a kezelőszervre. A kezelőszervet úgy kell elhelyezni, hogy a járművezető azt könnyen és gyorsan tudja működtetni.

3.1.3. Rögzítőfékrendszer

3.1.3.1. A rögzítőfékrendszernek, még abban az esetben is, ha más fékrendszerek egyikével egybeépített, 18 %-os emelkedőn vagy lejtőn meg kell tartania a terhelt traktort. Ezt a követelményt a lehűlési idő alatt is teljesíteni kell. A lehűlési idő akkor fejeződik be, amikor a fékek a környezeti hőmérsékletnél 10 °C-kal magasabb hőmérsékletet érnek el.

3.1.3.2. A T4.3 kategóriájú járművek esetében a rögzítőfékrendszernek, még akkor is, ha más fékrendszerek egyikével egybeépített, 40 %-os emelkedőn vagy lejtőn meg kell tartania a terhelt traktort. Ezt a követelményt a lehűlési idő alatt is teljesíteni kell. A lehűlési idő akkor fejeződik be, amikor a fékek a környezeti hőmérsékletnél 10 °C fokkal magasabb hőmérsékletet érnek el.

3.1.3.3. Meleg és hideg rögzítőfék-hatássoság vizsgálata

Az alábbi feltételek mellett kell elvégezni a méréseket annak ellenőrzése céljából, hogy a rögzítőfék képes-e megtartani a terhelt traktort emelkedőn vagy lejtőn a 3.1.3.1. és 3.1.3.2. pontban előírtak szerint:

— a fékek felmelegedése ≥ 100 °C hőmérsékletre (a tárcsa súrlódó felületén vagy a dob külsején mérve)

— meleg statikus rögzítőfékrendszer-vizsgálat ≥ 100 °C hőmérsékleten;

— hideg statikus rögzítőfékrendszer-vizsgálat ≤ környezeti hőmérséklet + 10 °C hőmérsékleten.

Az olajfürdős fékek esetében az ellenőrzés elvégzésének módszeréről a járműgyártó és a műszaki szolgálat állapodik meg. Az értékelési módszer leírását és az eredményeket csatolják a típus-jóváhagyási jegyzőkönyvhöz

3.1.3.4. Azokon a traktorokon, amelyekre vontatott jármű csatlakoztatható, a traktor rögzítőfékrendszerének képesnek kell lennie arra, hogy 12 %-os lejtőn vagy emelkedőn álló helyzetben megtartsa a járműszerelvényt a traktor gyártója által megadott legnagyobb megengedett tömeg esetében.

Amennyiben ez a követelmény fizikai korlátok (pl. a traktoron a kellő fékerők kifejtésének eléréséhez korlátozottan elérhető kerékabroncsabroncs-úttest tapadás) miatt nem teljesíthető, a követelmény akkor tekinthető kielégítettnek, ha az I. melléklet 2.2.1.20. pontjával kapcsolatban a 3.1.3.4. pont alternatív követelménye teljesül.

3.1.3.4.1. A 3.1.3.4. pont követelménye akkor tekintendő teljesítettnek, ha az alábbi 3.1.3.4.1.1. vagy 3.1.3.4.1.2. feltételek teljesülnek:

3.1.3.4.1.1. Annak ellenére, hogy a traktor motorja nem jár, a járműszerelvény a legnagyobb megengedett tömeg esetében is álló helyzetben marad az előírt lejtőn, amikor a járművezető a vezetőüléséből egyetlen kezelőszervet működtetve bekapcsolja a traktor rögzítőfékrendszerét és a vontatott jármű üzemi fékrendszerét, vagy a két fékrendszer közül az egyiket.

3.1.3.4.1.2. A traktor rögzítőfékrendszere képes a vizsgálati jelentésben említett legnagyobb „járműszerelvény PM + R tömeggel” azonos tömegű fékezetlen vontatott járműre csatlakoztatott traktort mozdulatlan helyzetben megtartani. „PM + R” = járműszerelvény tömege („PM” tömeg + a fékezetlen vontatott jármű tömeg megadott PR tömege); a 3.1.1.2. pont és a vizsgálati jelentés szerint. „PM” = a traktor tömege (adott esetben az ellensúlyt vagy megtartó terhelést vagy mindkettőt beleértve).

3.1.3.5. Megengedhető olyan rögzítőfékrendszer használata, amelyet az előírt fékhatás eléréséhez többször kell működtetni.

3.1.4. Maradó fékhatás átviteli hiba után

3.1.4.1. A Tb kategóriájú, a 60 km/h legnagyobb tervezési sebességet meghaladó traktorok esetében az üzemi fékrendszer maradó fékhatásának erőátviteli rendszere valamely alkatrészének meghibásodása esetén a következő értékeket meg nem haladó féktávolságot és a következő értékeknél nem kisebb átlagos legnagyobb lassulást kell biztosítania, legfeljebb 70 daN működtető erőt alkalmazva, a 0. típusú vizsgálattal ellenőrizve, kioldott tengelykapcsoló mellett, a megfelelő jármű-kategóriák esetében a következő kezdeti sebességektől:

v [km/h] Féktávolság TERHELT – [m] dm [m/s2] Féktávolság TERHELETLEN – [m] dm [m/s2] 40 1,3 1,3

Ezt az előírás nem szabad a biztonsági fékrendszerre vonatkozó követelményektől való eltérésként értelmezni.

3.1.4.2. A maradó fékhatás vizsgálatát az üzemi fékrendszer tényleges meghibásodási viszonyainak szimulálása mellett kell elvégezni.

3.2. R és S kategóriájú járművek

3.2.1. Üzemi fékrendszer

3.2.1.1. R1 és S1 kategóriájú járművek vizsgálatára vonatkozó követelmény

Ha az R1 vagy S1 kategóriájú vontatott járművek rendelkeznek üzemi fékrendszerrel, a rendszer fékhatásosságának meg kell felelnie az R2 vagy S2 kategóriájú járművekre előírt követelménynek.

3.2.1.2. R2 kategóriájú járművek vizsgálatára vonatkozó követelmény

Ha az üzemi fékrendszer átmenő vagy félig átmenő típusú, a fékezett kerekek kerületén kifejtett fékerők összegének a legnagyobb statikus kerékterhelés legalább X %-ának kell lennie.

X = 50 a 30 km/h legnagyobb tervezési sebességet meghaladó vontatott járműnél X = 35 a 30 km/h legnagyobb tervezési sebességet nem meghaladó vontatott járműnél

Amennyiben a vontatott jármű sűrített levegős fékrendszerrel van ellátva, a vezérlővezetékben a nyomás nem haladhatja meg a 650 kPa értéket (és/vagy az ISO 11992:2003 szabványban, – amely alatt az ISO 11992-2:2003 szabvány és annak Amd.1:2007 melléklete értendő – meghatározott megfelelő digitális terhelési értéket az elektromos vezérlővezetékben), és a töltővezetékben a nyomás nem haladhatja meg a 700 kPa értéket a fékvizsgálat alatt.

Amennyiben a vontatott jármű hidraulikus fékrendszerrel van felszerelve, a vezérlővezeték nyomása nem haladhatja meg a 11 500 kPa-t, a kiegészítő vezeték nyomásának pedig 1 500 kPa és 1 800 kPa között kell lennie a fékvizsgálat alatt.

A vizsgálati sebesség 60 km/h vagy a vontatott jármű legnagyobb tervezési sebessége, amelyik a kettő közül alacsonyabb.

Amennyiben a fékrendszer ráfutó típusú, a VIII. mellékletben meghatározott feltételeknek kell megfelelnie.

3.2.1.3. R3, R4 és S2 kategóriájú járművek vizsgálatára vonatkozó követelmény

A fékezett kerekek kerületén kifejtett fékerők összegének a legnagyobb statikus kerékterhelés legalább X %-ának kell lennie.

X = 50 az R3, R4 és S2 kategóriájú, 30 km/h legnagyobb tervezési sebességet meghaladó vontatott járművek esetében X = 35 az R3a, R4a és S2a kategóriájú, 30 km/h legnagyobb tervezési sebességet nem meghaladó vontatott járművek esetében

Amennyiben a vontatott jármű sűrített levegős fékrendszerrel van felszerelve, a vezérlővezeték nyomása a fékvizsgálat alatt nem haladja meg a 650 kPa-t, a töltővezeték nyomása pedig a 700 kPa-t.

A vizsgálati sebesség 60 km vagy a vontatott jármű legnagyobb tervezési sebessége, amelyik a kettő közül alacsonyabb.

Amennyiben a vontatott jármű hidraulikus fékrendszerrel van felszerelve, a vezérlővezeték nyomása nem haladhatja meg a 11 500 kPa-t, a kiegészítő vezeték nyomásának pedig 1 500 kPa és 1 800 kPa között kell lennie a fékvizsgálat alatt.

3.2.1.4. Egy tengelycsoporton belül a 0. típusú vizsgálat során megengedett a kerékblokkolás egy tengelyen. Ez a követelmény nem értelmezhető úgy, hogy eltér a XI. melléklet 6.3.1. pontjának a közvetlenül szabályozott kerekek blokkolására vonatkozó követelményétől.

3.2.2. Rögzítőfékrendszer

3.2.2.1. A vontatott jármű rögzítőfékrendszerének 18 %-os emelkedőn vagy lejtőn statikus helyzetben meg kell tartania a traktorról leválasztott terhelt vontatott járművet.

3.2.2.2. A 3.2.2.1. pontban leírt követelményt a lehűlési idő alatt is teljesíteni kell. A lehűlési idő akkor fejeződik be, amikor a fékek a környezeti hőmérsékletnél 10 °C fokkal magasabb hőmérsékletet érnek el.

3.2.2.3. Meleg és hideg rögzítőfék-hatásossági vizsgálat

A 3.1.3.3. pontban meghatározott vizsgálati követelmények érvényesek értelemszerűen.

3.2.3. Önműködő fékrendszer

Az I. melléklet 2.2.1.17. és 2.2.1.18. pontjaiban leírt hiba esetében a terhelt járművet 40 km/h vagy 0,8 vmax (a kettő közül a kisebb) sebességen vizsgálva az önműködő fék hatásossága nem lehet kevesebb, mint a legnagyobb statikus kerékterhelés 13,5 %-a. A 13,5 % feletti fékhatásossági szinteknél megengedett a kerekek blokkolása.

3.3. A T, C, R és S kategóriájú járművek fékkésedelmi ideje

3.3.1. Ha a jármű olyan üzemi fékrendszerrel van felszerelve, amely részben vagy egészen a járművezető izomerejétől eltérő energiaforrástól függ, a következő követelményeknek kell teljesülniük:

3.3.1.1. Vészmanőver esetén nem haladhatja meg a 0,6 másodpercet a kezelőszerv működtetése megkezdésének pillanatától addig a pillanatig eltelt idő, amíg a fékerő a legkedvezőtlenebb helyzetben lévő tengelyen is eléri az előírt hatásosságnak megfelelő szintet.

3.3.1.2. Sűrített levegős járművek vagy hidraulikus fékrendszerrel ellátott járművek vagy hidraulikus vezérlővezetékkel ellátott traktorok esetében a 3.3.1. pont követelményei akkor tekintendők teljesítettnek, ha a jármű megfelel a III. melléklet rendelkezéseinek.

3.3.1.3. Hidraulikus fékrendszerekkel felszerelt traktorok esetében a 3.3.1. pont követelményeit teljesültnek lehet tekinteni, ha egy vészmanőver során a jármű lassulása vagy a legkedvezőtlenebb helyzetben lévő fékhengernél fellépő nyomás 0,6 másodpercen belül eléri az előírt hatásosságnak megfelelő szintet.