HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 251/1

AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS (EU) 2016/1624 RENDELETE

(2016. szeptember 14.)

az Európai Határ- és Parti Őrségről és az (EU) 2016/399 európai parlamenti és tanácsi rendelet módosításáról, valamint a 863/2007/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet, a 2007/2004/EK tanácsi rendelet és a 2005/267/EK tanácsi határozat hatályon kívül helyezéséről

AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 77. cikke (2) bekezdésének b) és d) pontjára, valamint 79. cikke (2) bekezdésének c) pontjára,

tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,

tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),

rendes jogalkotási eljárás keretében (2),

mivel:

(1) Az Európai Tanács 2015. június 25–26-i ülésén szélesebb körű erőfeszítésekre szólított fel az Unió felé irányuló, korábban nem tapasztalt migrációs áramlatok átfogó megoldása érdekében, ideértve a határok igazgatásának megerősítését a növekvő vegyes migrációs áramlatok megfelelőbb kezelése céljából. Az állam- és kormányfők a migrációról tartott 2015. szeptember 23-i informális ülésükön hangsúlyozták továbbá, hogy megoldást kell találni az Európa külső határainál tapasztalható drámai helyzetre, és ezeknél a határoknál meg kell erősíteni az ellenőrzést különösen az Európai Unió Tagállamai Külső Határain Való Operatív Együttműködési Igazgatásért Felelős Európai Ügynökség, az Európai Menekültügyi Támogatási Hivatal (EASO) és az Europol erőforrásainak kibővítésével, illetve a tagállamok emberi erőforrásainak és technikai hozzájárulásainak kiaknázásával.

(2) Az Unió külső határaira irányuló uniós politika célja az európai integrált határigazgatás kialakítása és nemzeti és uniós szintű végrehajtása, amely a személyek Unión belüli szabad mozgásának elengedhetetlen velejárója, és amely a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség alapvető alkotóeleme. Az európai integrált határigazgatás központi szerepet tölt be a migrációkezelés javításában. A cél a külső határok átlépésének hatékony igazgatása, továbbá a migrációs kihívások és az e határokat érő jövőbeli fenyegetések kezelése, ezáltal hozzájárulva a határokon átnyúló dimenzióval rendelkező, súlyos bűncselekmények elleni fellépéshez, valamint az Unión belüli magas szintű belső biztonság biztosításához. Ezzel egyidőben az alapvető jogok teljes tiszteletben tartása mellett oly módon kell eljárni, hogy garantált legyen a személyek szabad mozgása az Unión belül.

(3) A négylépcsős belépés-ellenőrzési modellen alapuló európai integrált határigazgatás magában foglalja a harmadik országokban – többek között a közös vízumpolitika keretében – végrehajtott intézkedéseket, a szomszédos harmadik országokkal való együttműködés keretében végrehajtott intézkedéseket, a külső határoknál végrehajtott határellenőrzési intézkedéseket, a kockázatelemzést, valamint a schengeni térségben végrehajtott intézkedéseket és a visszaküldéseket.

(4) Az európai integrált határigazgatás végrehajtása során biztosítani kell az egyéb szakpolitikai célkitűzésekkel való összhangot, beleértve a határokon átnyúló közlekedés megfelelő működését.

(5) Az európai integrált határigazgatás eredményes végrehajtása érdekében létre kell hozni az Európai Határ- és Parti Őrséget. Az Őrséget el kell látni a szükséges pénzügyi és emberi erőforrásokkal, valamint eszközökkel. Az Európai Határ- és Parti Őrség magában kell, hogy foglalja az Európai Határ- és Partvédelmi Ügynökséget (a továbbiakban: az Ügynökség) és a határigazgatásért felelős nemzeti hatóságokat, ideértve határellenőrzési feladataiknak megfelelő mértékben a parti őrségeket is. Az Őrség nemzeti szinten az információk, a kapacitások és rendszerek közös használatára, uniós szinten pedig az Ügynökség válaszára támaszkodik.

(6) Az európai integrált határigazgatás az Ügynökség és a határigazgatásért felelős nemzeti hatóságok, közöttük – tengeri határellenőrzési műveleteiknek és egyéb határellenőrzési feladataiknak megfelelő mértékben – a parti őrségek megosztott felelőssége. Míg a tagállami külső határok igazgatása – a tagállamok saját érdekében és valamennyi tagállam érdekében –továbbra is elsődlegesen a tagállamok felelőssége, addig az Ügynökség feladata a külső határok igazgatására vonatkozó uniós intézkedések alkalmazásának támogatása, az említett intézkedéseket végrehajtó tagállamok intézkedéseinek megerősítése, értékelése és koordinálása révén.

(7) Az európai integrált határigazgatás nem változtatja meg a Bizottságnak és a tagállamoknak a vámügyek területén – különösen az ellenőrzések, a kockázatkezelés és az információcsere tekintetében – fennálló hatásköreit.

(8) A külső határok ellenőrzésére és a visszaküldésre vonatkozó politikák és jogszabályok – köztük az európai integrált határigazgatásra vonatkozó stratégia – kidolgozása az uniós intézmények felelőssége marad. Biztosítani kell az Ügynökség és az említett intézmények közötti szoros együttműködést.

(9) Az Európai Unió Tagállamai Külső Határain Való Operatív Együttműködési Igazgatásért Felelős Európai Ügynökség, közismert nevén Frontex, a 2007/2004/EK tanácsi rendelettel (3) jött létre. Tevékenységének 2005. május 1-jei megkezdése óta sikeresen segítette a tagállamokat a külső határok igazgatásával összefüggő operatív vonatkozások végrehajtásában közös műveletek és gyorsreagálású határvédelmi intervenciók révén, valamint segítséget nyújtott a kockázatelemzés, az információcsere, a harmadik országokkal fenntartott kapcsolatok és a visszatérésre kötelezett személyek visszaküldése terén.

(10) Hatékonyan ellenőrizni kell a külső határok átlépését, kezelni kell a külső határokon jelentkező migrációs kihívásokat és lehetséges jövőbeli fenyegetéseket, garantálni kell az Unión belüli magas szintű belső biztonságot, meg kell őrizni a schengeni térség működését és tiszteletben kell tartani a szolidaritás átfogó elvét. Erre tekintettel meg kell erősíteni a külső határok igazgatását a Frontex munkájára építve és a Frontexet egy olyan ügynökséggé továbbfejlesztve, amelynek megosztott felelőssége van a külső határok igazgatásában.

(11) Ezért az Európai Unió Tagállamai Külső Határain Való Operatív Együttműködési Igazgatásért Felelős Európai Ügynökség feladatkörét ki kell bővíteni. E változásokat tükrözendő ezt az ügynökséget át kell nevezni Európai Határ- és Partvédelmi Ügynökséggé, és erre az ügynökségre a továbbiakban is általában Frontex néven fognak hivatkozni. Az Ügynökség megtartja jogi személyiségét, és teljes mértékben tovább folytatja tevékenységét és eljárásait. Az Ügynökség kulcsfontosságú feladatai közé kell tartozzon az integrált határigazgatás uniós szintű végrehajtására vonatkozó technikai és műveleti stratégia létrehozása; a határellenőrzés eredményes működésének felügyelete a külső határoknál; fokozott technikai és műveleti segítségnyújtás a tagállamoknak közös műveletek és gyorsreagálású határvédelmi intervenciók révén; az intézkedések gyakorlati végrehajtásának biztosítása a külső határoknál jelentkező, sürgős beavatkozást igénylő helyzetekben; technikai és műveleti segítségnyújtás a tengeren bajba jutott személyeket segítő kutatási és mentési műveletekkel összefüggésben; valamint visszaküldési műveletek és visszaküldési intervenciók szervezése, koordinálása és lefolytatása.

(12) Az Ügynökségnek a közrend fenntartásával, illetve a belső biztonság megőrzésével kapcsolatos tagállami hatáskörök sérelme nélkül kell ellátnia feladatait.

(13) Az Ügynökségnek a védelemmel kapcsolatos tagállami hatáskörök sérelme nélkül kell ellátnia feladatait.

(14) Az Ügynökség kibővített feladatkörét és hatáskörét az alapvető jogok biztosítékainak megerősítésével és a fokozottabb elszámoltathatósággal kell ellensúlyozni.

(15) A tagállamok számára lehetővé kell tenni, hogy a külső határoknál, műveleti szinten a továbbiakban is együttműködjenek más tagállamokkal és/vagy harmadik országokkal – ideértve a bűnüldözési célú katonai műveleteket is –, amennyiben ez az együttműködés összeegyeztethető az Ügynökség tevékenységével.

(16) Feladatainak eredményes elvégzése érdekében az Ügynökség a tagállamok együttműködésére támaszkodik. E tekintetben fontos, hogy az Ügynökség és a tagállamok jóhiszeműen járjanak el, továbbá hogy egymás között gyorsan cseréljenek pontos információkat. Egyik tagállam sem köteles olyan információt szolgáltatni, amelynek közlését ellentétesnek tartja alapvető biztonsági érdekeivel.

(17) A tagállamok ezenfelül a saját és a többi tagállam érdekében adatokat visznek be az európai adatbázisokba. Mindemellett a tagállamoknak biztosítaniuk kell az adatok pontosságát, naprakész jellegét, továbbá ezen adatok beszerzésének és bevitelének jogszerűségét.

(18) Az Ügynökségnek közös kockázatelemzési modellen alapuló, általános és specifikus kockázatelemzéseket kell készítenie, amelyeket maga az Ügynökség és a tagállamok is alkalmaznak. Az Ügynökségnek egyebek mellett a tagállamoktól kapott információk alapján megfelelő információt kell nyújtania az európai integrált határigazgatás szempontjából lényeges valamennyi szempontra kiterjedően, különös tekintettel a határellenőrzésre, a visszaküldésre, a harmadik országbeli állampolgárok Unión belüli szabálytalan másodlagos mozgásaira, a határokon átnyúló bűncselekmények – többek között a jogellenes határátlépések, az emberkereskedelem, a terrorizmus és a hibrid jellegű fenyegetések – megelőzésére, valamint a szomszédos harmadik országokban fennálló helyzet kérdésére, hogy lehetővé tegye a megfelelő intézkedések meghozatalát, illetve az azonosított fenyegetések vagy kockázatok kezelését a külső határok integrált igazgatásának javítása céljából.

(19) Tekintettel a külső határokon folytatott tevékenységére, az Ügynökségnek hozzá kell járulnia a határokon átnyúló dimenziójú súlyos bűncselekmények – mint pl. a migránsok csempészése, az emberkereskedelem és a terrorizmus – megelőzéséhez és felderítéséhez, amennyiben megalapozott az ez irányú fellépés, és tevékenysége során releváns információra tett szert. Tevékenységét egyeztetnie kell az Europollal, amely a két vagy több tagállamot érintő súlyos bűncselekmények megelőzése és az azok ellen folytatott küzdelem terén a tagállami fellépések támogatásáért és erősítéséért, valamint a tagállamok közötti együttműködésért felelős ügynökség. A határokon átnyúló bűncselekmények szükségszerűen határokon átnyúló dimenzióval bírnak. A határokon átnyúló dimenziót a külső határok jogellenes átlépésével közvetlenül összefüggő bűncselekmények – többek között az emberkereskedelem és a migránsok csempészése – jellemzik. Mindemellett a 2002/90/EK tanácsi irányelv (4) 1. cikkének (2) bekezdése lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy ne vessenek ki szankciókat azokban az esetekben, amelyekben a magatartás célja a migránsok humanitárius segítése.

(20) A megosztott felelősségvállalás szellemében a külső határok igazgatásának rendszeres nyomon követése az Ügynökség szerepkörébe kell, hogy tartozzon. Az Ügynökségnek biztosítania kell a megfelelő és eredményes nyomon követést, nem csupán kockázatkezelés, információcsere és az európai határőrizeti rendszer (EUROSUR) révén, hanem a saját személyzetéhez tartozó szakértők tagállamokban való jelenlétével is. Az Ügynökségnek ezért képesnek kell lennie arra, hogy a tagállamokba egy adott időszakra összekötő tisztviselőket küldjön, akik ez alatt az időszak alatt jelentést tesznek az ügyvezető igazgatónak. Az összekötő tisztviselők jelentésének a sebezhetőségi értékelés részét kell képeznie.

(21) Az Ügynökségnek objektív kritériumokon alapuló sebezhetőségi értékelést kell végrehajtania, értékelve, hogy a tagállamok milyen mértékben képesek és készek szembenézni a külső határaiknál jelentkező kihívásokkal. Ennek keretében fel kell mérni, hogy a tagállamok milyen eszközökkel, infrastruktúrával, személyzettel, pénzügyi forrásokkal és vészhelyzeti tervekkel rendelkeznek a külső határoknál fellépő esetleges válságok kezelésére. A tagállamoknak intézkedéseket kell hozniuk az említett értékelés során feltárt esetleges hiányosságok orvoslására. Az ügyvezető igazgatónak azonosítania kell a szükséges intézkedéseket, és azokat ajánlania kell az érintett tagállam részére. Az ügyvezető igazgatónak határidőt is kell szabnia az ezen intézkedések meghozatalára. Amennyiben a tagállam a megadott határidőn belül nem teszi meg a szükséges intézkedéseket, az ügyet az igazgatótanács elé kell terjeszteni további határozathozatal céljából.

(22) Ha az Ügynökség számára nem szolgáltatnak gyors és pontos információkat a sebezhetőségi értékeléshez, ezt a tényt figyelembe kell tudnia venni a sebezhetőségi értékelés elkészítésénél, kivéve, ha megfelelően alátámasztott indokot szolgáltattak az adatok visszatartására vonatkozóan.

(23) Az Ügynökségnek meg kell szerveznie a megfelelő technikai és műveleti segítségnyújtást a tagállamok részére a külső határok ellenőrzésére vonatkozó kötelezettségeik végrehajtására szolgáló kapacitásaik megerősítése érdekében, valamint azért, hogy jobban szembe tudjanak nézni az illegális bevándorlás vagy a határokon átnyúló bűncselekmények okozta, külső határoknál jelentkező kihívásokkal. E segítségnyújtás nem sértheti az érintett nemzeti hatóságoknak a bűnügyi nyomozások kezdeményezésére vonatkozó hatáskörét. E tekintetben az Ügynökségnek – egy tagállam kérésére vagy saját kezdeményezésére – közös műveleteket kell szerveznie és koordinálnia egy vagy több tagállam vonatkozásában, valamint be kell vetnie az európai határ- és partvédelmi csapatokat és a szükséges műszaki eszközöket. Az Ügynökség a saját személyzetéhez tartozó szakértőket is kirendelhet.

(24) A külső határoknál jelentkező sajátos és aránytalan kihívás esetén az Ügynökségnek egy tagállam kérésére vagy saját kezdeményezésére gyorsreagálású határvédelmi intervenciókat kell szerveznie és koordinálnia, valamint be kell vetnie mind a gyorsreagálású állomány tagjaiból álló európai határ- és partvédelmi csapatokat, mind a műszaki eszközöket. A gyorsreagálású határvédelmi intervencióknak meghatározott ideig megerősítést kell biztosítaniuk az azonnali reakciót igénylő olyan helyzetekben, amikor az ilyen intervenciók eredményes választ jelentenének. Az említett intervenciók eredményes végrehajtásának biztosítása érdekében a tagállamoknak határőröket és más releváns szakembereket kell rendelkezésre bocsátaniuk a gyorsreagálású állományba, valamint gondoskodniuk kell a szükséges műszaki eszközökről. Az Ügynökségnek és az érintett tagállamnak közösen műveleti tervet kell elfogadniuk.

(25) Amennyiben egy tagállam a külső határainak bizonyos területein nagymértékű vegyes migrációs beáramlások által jellemzett, sajátos és aránytalan migrációs kihívással szembesül, a tagállam számára lehetővé kell tenni, hogy technikai és műveleti megerősítésre támaszkodhasson. Ezt a megerősítést a migrációs csomópontokon a migrációkezelést támogató csapatok nyújtják. E csapatok a tagállamoktól az Ügynökség és az EASO által kirendelendő, valamint az Ügynökségtől, az Europoltól és más érintett uniós ügynökségektől kirendelt szakértőkből állnak. Az Ügynökségnek segítenie kell a Bizottságot a különböző ügynökségek tevékenységének helyszíni koordinációjában.

(26) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy az olyan hatóságok, amelyekhez valószínűsíthetően nemzetközi védelem iránti kérelmekkel fordulnak – mint például a rendőrség, a határőrség, a bevándorlási hatóságok és az idegenrendészeti fogdák személyzete – a megfelelő információk birtokában legyenek. A tagállamok gondoskodnak arról is, hogy e hatóságok személyzete a feladat- és hatásköre ellátásához szükséges szintű képzésben részesüljön, valamint utasítást kapjon arra, hogy tájékoztassa a kérelmezőket arról, hogy hová és hogyan kell benyújtani a nemzetközi védelem iránti kérelmet.

(27) A migrációs csomópontokban a különféle ügynökségeknek és a tagállamoknak megbízatásuk keretében és az őket megillető hatáskörön belül kell működniük. A Bizottság a többi érintett ügynökséggel együttműködésben biztosítja, hogy a migrációs csomópontokban folyó tevékenységek összhangban álljanak az uniós vívmányokkal, köztük a közös európai menekültügyi rendszerrel és az alapvető jogokkal.

(28) Amennyiben a külső határok ellenőrzése olyan mértékben veszíti el hatékonyságát, hogy az veszélyezteti a schengeni térség működését abból adódóan, hogy egy tagállam nem hozza meg a szükséges intézkedéseket a sebezhetőségi értékelésnek megfelelően, vagy annak következtében, hogy a külső határokon sajátos és aránytalan kihívásokkal szembenéző valamely tagállam nem kér elegendő támogatást az Ügynökségtől, vagy veszi igénybe e támogatást, egységes, gyors és eredményes választ kell adni Uniós szinten. E kockázatok mérséklése céljából és a jobb uniós szintű koordináció biztosítása érdekében a Bizottságnak a Tanács elé kell terjesztenie egy határozatot, amely egyrészt meghatározza az Ügynökség által végrehajtandó intézkedéseket, másrészt pedig felszólítja az érintett tagállamot, hogy működjön együtt az Ügynökséggel ezen intézkedések végrehajtása terén. Az ilyen határozat elfogadására vonatkozó végrehajtási hatáskört a Tanácsra kell ruházni, mert a határozat tárgyát képező intézkedések politikailag érzékeny jellegűek lehetnek, és valószínűsíthetően nemzeti végrehajtási és jogérvényesítési hatásköröket érintenek. Az Ügynökségnek meg kell határoznia, hogy milyen lépéseket kell tenni a tanácsi határozatban megállapított intézkedések gyakorlati végrehajtása érdekében. Az Ügynökségnek ezt követően műveleti tervet kell kidolgoznia az érintett tagállammal. Amennyiben valamely tagállam 30 napon belül nem hajtja végre az említett tanácsi határozatban foglaltakat és nem működik együtt az Ügynökséggel a határozatban foglalt intézkedések végrehajtásában, a Bizottság elindíthatja az (EU) 2016/399 európai parlamenti és tanácsi rendelet (5) 29. cikke szerinti különös eljárást a belső határellenőrzés nélküli térség működését általánosan veszélyeztető kivételes körülményekkel való szembesülés céljából. Az (EU) 2016/399 rendeletet ezért ennek megfelelően módosítani kell.

(29) A közös műveletek vagy gyorsreagálású határvédelmi intervenciók során bevetendő szükséges eszközöknek és személyzetnek az Ügynökség rendelkezésére kell állnia. E célból az Ügynökségnek képesnek kell lennie arra, hogy amikor egy tagállam kérésére vagy egy sürgős beavatkozást igénylő helyzetben gyorsreagálású határvédelmi intervenciókat indít, a tagállamokban európai határ- és partvédelmi csapatokat vessen be a gyorsreagálású állományból, amelynek egy határőrökből és más releváns szakemberekből felállított készenléti alakulatnak kell lennie. A gyorsreagálású állomány legalább 1 500 határőrből és más releváns szakemberekből áll. A gyorsreagálású állományból bevetett európai határ- és partvédelmi csapatokat szükség esetén haladéktalanul ki kell egészíteni további európai határ- és partvédelmi csapatokkal.

(30) Az I. melléklet tartalmazza a gyorsreagálású állományhoz a tagállamok által az e rendelet hatálybalépésekor fennálló körülmények fényében tett vállalások alapján nyújtandó hozzájárulás mértékét. Amennyiben e körülmények lényegesen és strukturálisan megváltoznak – ideértve azt az esetet is, ha a vonatkozó csatlakozási okmányok rendelkezései értelmében a tagállamok belső határain való ellenőrzés megszüntetéséről szóló határozat kerül elfogadásra –, a Bizottságnak javaslatot kell tennie az említett melléklet megfelelő módosítására.

(31) Tekintettel arra, hogy az eszközöket és a személyzetet különösen a külső határok hirtelen nagymértékben megnövekedett migrációs beáramlással szembesülő területein gyorsan kell bevetni, az Ügynökségnek képesnek kell lennie saját műszaki eszközök bevetésére is, amelyeket önerőből vagy valamely tagállammal közös tulajdonként kell beszereznie. Az említett műszaki eszközöket a nyilvántartásuk szerinti tagállamnak az Ügynökség kérésére rendelkezésére kell bocsátania. Az Ügynökség további feladata az általa megállapított szükségletek alapján a tagállamok által rendelkezésre bocsátott műszakieszköz-állomány kezelése, amelyet a tagállamok által a Belső Biztonsági Alap egyedi intézkedéseinek keretében vásárolt közlekedési eszközök és működést támogató eszközök egészítenek ki.

(32) Az Európai Tanács 2015. október 15-én felszólított a Frontex visszaküldésre vonatkozó megbízatásának kibővítésére oly módon, hogy joga legyen saját kezdeményezésére közös visszaküldési műveleteket indítani, valamint hogy nagyobb szerepe legyen a visszatérésre kötelezett személyek úti okmányainak beszerzésében.

(33) Az Ügynökségnek nagyobb fokú segítséget kell nyújtania a tagállamoknak a harmadik országbeli állampolgárok – az Unió visszaküldési politikájának és a 2008/115/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek (6) megfelelően történő – visszaküldéséhez. Feladatai közé tartozik többek között az egy vagy több tagállamból kiinduló visszaküldési műveletek koordinálása és megszervezése, valamint a visszaküldési intervenciók megszervezése és levezénylése azon tagállamok visszaküldési rendszerének megerősítése érdekében, amelyeknek fokozott technikai és műveleti segítségnyújtásra van szükségük, amikor az említett irányelvvel összhangban eleget tesznek a harmadik országbeli állampolgárok visszaküldésére irányuló kötelezettségüknek.

(34) Az Ügynökségnek az alapvető jogok teljes tiszteletben tartásával megfelelő módon támogatnia kell a tagállamokat a visszaküldési műveletek és a visszatérésre kötelezett személyekkel kapcsolatos visszaküldési intervenciók megszervezésében. Az Ügynökség a tagállamok által kiadott kiutasítási határozatokat érdemben nem vizsgálja. Ezen túlmenően az Ügynökségnek az érintett harmadik országok hatóságaival együttműködve támogatnia kell a tagállamokat a visszaküldéshez szükséges úti okmányok beszerzése terén.

(35) A visszaküldést végrehajtó tagállamoknak nyújtott segítségnek magában kell foglalnia a nem uniós visszaküldési célországokra vonatkozó, az e rendelet végrehajtása szempontjából releváns gyakorlati információkat, úgymint az elérhetőségeket, illetve a visszaküldési művelet zökkenőmentes lebonyolításához szükséges egyéb logisztikai információkat. A kiutasítási határozatok meghozatalához az Ügynökségnek nem kell információkat szolgáltatnia tagállamok számára a nem uniós visszaküldési célországokra vonatkozóan.

(36) Egy tagállam és egy harmadik ország között esetlegesen fennálló megállapodás nem mentesíti az Ügynökséget vagy a tagállamokat az uniós vagy a nemzetközi jog szerinti – különösen a visszaküldés tilalma (non-refoulement) elvének tiszteletben tartására vonatkozó – kötelezettségeik alól.

(37) Az Ügynökségnek állományokat kell létrehoznia a kitoloncolás végrehajtásának felügyeletét ellátó személyekből, a kitoloncolást végrehajtó hatósági kísérőkből és visszaküldési szakértőkből, akiket a tagállamok bocsátanak rendelkezésre; akiket bevetnek a visszaküldési műveletekben és akik részét képezik a visszaküldési intervenciók során bevetett, adott helyzet függvényében összeállított európai visszaküldési intervenciós csapatoknak. Az állományoknak gyermekvédelmi téren különleges szakértelemmel rendelkező személyzetet is magukban kell foglalniuk. Az Ügynökségnek biztosítania kell számukra a szükséges képzést.

(38) A nemzetközi jogi eszközökkel – így például a gyermek jogairól szóló ENSZ-egyezménnyel – összhangban e rendelet értelmében minden 18 év alatti személy gyermeknek tekintendő. Az Ügynökség tevékenységei során elsődlegesen a gyermek mindenek felett álló érdekét kell szem előtt tartani.

(39) Külön kell rendelkezni a visszaküldéssel kapcsolatos tevékenységekben részt vevő személyzetről, meghatározva feladataikat, hatásköreiket és felelősségi köreiket. Külön utasításokat kell kiadni arra vonatkozóan, hogy a nemzetközi légi közlekedési jog – és különösen a légi járművek fedélzetén elkövetett bűncselekményekről és egyes egyéb cselekményekről szóló Tokiói Egyezmény – értelmében milyen hatáskörrel rendelkeznek a légi járművek pilótái, és hogy mire terjed ki a légi járművek lajstromozási országának büntetőjogi joghatósága.

(40) Az Ügynökségnek célzott képzési eszközöket kell kidolgoznia, ideértve a gyermekek védelme terén nyújtott célzott képzést is. Az Ügynökségnek uniós szintű továbbképzési tanfolyamokat kell biztosítania a határőrök nemzeti oktatói számára. Emellett további képzéseket és szemináriumokat kell biztosítania az integrált határigazgatási feladatokra vonatkozóan, többek között az illetékes nemzeti szolgálatok tisztviselői számára. A képzésnek a vonatkozó uniós és nemzetközi jogra és az alapvető jogokra is ki kell terjednie. Felhatalmazást kell adni az Ügynökségnek arra, hogy a tagállamokkal és harmadik országokkal együttműködve képzési tevékenységeket szervezzen a területükön.

(41) Az Ügynökségnek nyomon kell követnie és elő kell mozdítania az európai integrált határigazgatás szempontjából releváns kutatások alakulását. Az Ügynökségnek az e téren elért fejleményekről tájékoztatást kell nyújtania az Európai Parlamentnek, a tagállamoknak és a Bizottságnak.

(42) A külső határok integrált igazgatásának eredményes megvalósításához rendszeres, gyors és megbízható információcserére van szükség a tagállamok között. Az Ügynökségnek olyan információs rendszereket kell kidolgoznia és működtetnie, amelyek az uniós adatvédelmi jogszabályoknak megfelelve segítik az ilyen jellegű információcserét. Fontos, hogy a tagállamok időben ellássák az Ügynökséget azokkal a teljes körű és pontos információkkal, amelyekre az Ügynökségnek szüksége van feladatai ellátásához.

(43) Az Ügynökség küldetésének teljesítése céljából és a feladatainak ellátásához szükséges mértékben, az uniós joggal és szakpolitikával összhangban megkötött munkamegállapodások keretében együttműködhet más uniós intézményekkel, szervekkel, hivatalokkal és ügynökségekkel, valamint nemzetközi szervezetekkel az e rendelet hatálya alá tartozó ügyekben. Ezeket a munkamegállapodásokat a Bizottságnak előzetesen jóvá kell hagynia.

(44) A parti őrségi feladatokat ellátó nemzeti hatóságok számos különböző feladatot végeznek, amelyek magukban foglalhatnak többek között tengervédelmi, tengerészeti biztonsági, kutatási és mentési, határellenőrzési, halászati ellenőrzési, vámellenőrzési, általános bűnüldözési és környezetvédelmi tevékenységeket is. Az Ügynökségnek, a 768/2005/EK tanácsi rendelettel (7) létrehozott Európai Halászati Ellenőrző Hivatalnak és az 1406/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel (8) létrehozott Európai Tengerészeti Biztonsági Ügynökségnek ezért meg kell erősítenie egyrészt az egymással, másrészt a parti őrségi feladatokat ellátó nemzeti hatóságokkal folytatott együttműködést a tengeri helyzetismeret javítása, valamint a koherens és költséghatékony intézkedések támogatása érdekében. A tengeri környezetben tevékenykedő szervezetek közötti szinergiáknak összhangban kell lenniük az európai integrált határigazgatási és tengerhajózási biztonsági stratégiákkal.

(45) E rendelet végrehajtása nem érinti az Unió és a tagállamok közötti, a Szerződések szerinti hatáskörmegosztást és a tagállamoknak a nemzetközi egyezmények – például az Egyesült Nemzetek Tengerjogi Egyezménye, az „Életbiztonság a tengeren” tárgyú nemzetközi egyezmény, a tengeri felkutatásról és mentésről szóló nemzetközi egyezmény, a hajókról történő szennyezés megelőzéséről szóló nemzetközi egyezmény, a tengerészek képzéséről, képesítéséről és az őrszolgálat ellátásáról szóló nemzetközi egyezmény és az egyéb vonatkozó nemzetközi tengerjogi eszközök – értelmében fennálló kötelezettségeit.

(46) Az Ügynökségnek az uniós külkapcsolati politika keretében segítenie és ösztönöznie kell a tagállamok és a harmadik országok közötti technikai és műveleti együttműködést. Ebben az összefüggésben az Ügynökségnek koordinálnia kell a külső határok igazgatásával kapcsolatos operatív együttműködést a tagállamok és a harmadik országok között, összekötő tisztviselőket kell küldenie a harmadik országokba, és a visszaküldéssel kapcsolatos ügyekben – ideértve az úti okmányok beszerzését is – együtt kell működnie a harmadik országok hatóságaival. A harmadik országokkal folytatott együttműködés során az Ügynökségnek és a tagállamoknak mindenkor meg kell felelniük az uniós jognak, többek között az alapvető jogok és a visszaküldés tilalmának (non-refoulement) elve tekintetében. Hasonlóképpen meg kell felelniük akkor is, ha a harmadik országokkal folytatott együttműködésre azok területén kerül sor. Az átláthatóság és az elszámoltathatóság növelése érdekében az Ügynökségnek éves jelentésében be kell számolnia a harmadik országokkal folytatott együttműködésről.

(47) Feladatai ellátása során az Európai Határ- és Parti Őrségnek – amely magában foglalja az Ügynökséget és a határigazgatásért felelős nemzeti hatóságokat, ideértve a határellenőrzési feladataiknak megfelelő mértékben a parti őrségeket is – teljes mértékben tiszteletben kell tartania az alapvető jogokat, különösen az Európai Unió Alapjogi Chartáját (a Charta), az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezményt, a vonatkozó nemzetközi jogot, ideértve a gyermek jogairól szóló ENSZ-egyezményt és a nőkkel szemben alkalmazott hátrányos megkülönböztetés minden formájának kiküszöböléséről szóló egyezményt, a menekültek helyzetére vonatkozó egyezményt, valamint a nemzetközi védelemhez való hozzáféréssel kapcsolatos kötelezettségeket, különösen a visszaküldés tilalmának (non-refoulement) elvét, az Egyesült Nemzetek Tengerjogi Egyezményét, az „Életbiztonság a tengeren” tárgyú nemzetközi egyezményt, valamint a tengeri felkutatásról és mentésről szóló nemzetközi egyezményt. Az uniós jognak és az említett jogi eszközöknek megfelelően az Ügynökségnek segítséget kell nyújtania a tagállamok számára a kutatási és mentési műveletek végrehajtásában emberi életek megmentése és védelme céljából, amikor és ahol erre igény támad.

(48) Az Ügynökségnek – tekintettel számos feladatára – tovább kell fejlesztenie és végre kell hajtania egy, az alapvető jogok védelmének nyomon követését és biztosítását célzó stratégiát. E célból alapjogi tisztviselőjét az Ügynökség megbízatásának és méretének megfelelő erőforrásokkal és személyzettel kell ellátnia. Az alapjogi tisztviselőnek hozzáféréssel kell rendelkeznie a feladatainak elvégzéshez szükséges valamennyi információhoz. Az Ügynökségnek, élve szerepe adta lehetőségeivel, tevékenyen elő kell mozdítania a külső határok igazgatásával kapcsolatos uniós vívmányok alkalmazását, többek közt az alapvető jogok és a nemzetközi védelem tiszteletben tartása tekintetében is.

(49) Ez a rendelet tiszteletben tartja az alapvető jogokat, és betartja az Európai Unióról szóló szerződés (EUSZ) 2. és 6. cikke által elismert, és a Chartában kifejezett elveket. E rendelet célja többek között az, hogy biztosítsa az emberi méltóság maradéktalan tiszteletben tartását, garantálja az élethez való jog, a szabadsághoz és a biztonsághoz való jog, a személyes adatok védelméhez való jog, a menedékjog, a hatékony jogorvoslathoz való jog, a gyermekek jogai, valamint a kínzás és az embertelen vagy megalázó bánásmód vagy büntetés tilalma és az emberkereskedelem tilalma érvényesülését. E rendelet célja továbbá, hogy előmozdítsa a megkülönböztetésmentességre vonatkozó elv és a visszaküldés tilalma (non-refoulement) elvének alkalmazását.

(50) Ez a rendelet az alapjogi tisztviselővel együttműködve létrehozza az Ügynökség panaszkezelési mechanizmusát, amelynek célja az alapvető jogok tiszteletben tartásának biztosítása az Ügynökség valamennyi tevékenysége során. Ennek egy olyan adminisztratív jellegű mechanizmusnak kell lennie, amelyben az Ügynökséghez beérkező panaszok kezeléséért a megfelelő ügyintézéshez való jog szellemében az alapjogi tisztviselő felel. Az alapjogi tisztviselőnek meg kell vizsgálnia a panasz befogadhatóságát, nyilvántartásba kell vennie a befogadható panaszokat, minden nyilvántartásba vett panaszt továbbítania kell az ügyvezető igazgatónak, a csapatok tagjaival kapcsolatos panaszokat továbbítania kell a küldő tagállamnak, és nyilvántartásba kell vennie az Ügynökség vagy az adott tagállam által a panasz nyomán hozott intézkedésekre vonatkozó információkat. A mechanizmusnak hatékonynak kell lennie, biztosítva, hogy a panaszokat megfelelően kivizsgálják. A panaszkezelési mechanizmus független a közigazgatási és igazságügyi jogorvoslati lehetőségektől, és nem feltétele az ilyen jogorvoslat igénybevételének. A bűnügyi nyomozásokat a tagállamoknak kell lefolytatniuk. Az átláthatóság és az elszámoltathatóság növelése érdekében az Ügynökség éves jelentése keretében tájékoztatást nyújt a panaszkezelési mechanizmusról. Az Ügynökségnek különösen ki kell térnie a beérkezett panaszok számára, az alapvető jogok megsértésének típusaira, az érintett műveletekre és – ahol lehetséges – az Ügynökség és a tagállamok által a panaszok nyomán hozott intézkedésekre.

(51) Az Ügynökségnek technikai és műveleti kérdésekben, valamint jogi, adminisztratív és pénzügyi szempontból függetlennek kell lennie. Ebből a célból szükségszerű és helyénvaló, hogy az Ügynökség olyan jogi személyiséggel rendelkező uniós szerv legyen, amely az e rendelet által ráruházott végrehajtási hatásköröket gyakorolja.

(52) A Bizottságnak és a tagállamoknak képviseltetniük kell magukat az Ügynökség felett felügyeletet gyakorló igazgatótanácsban. Az igazgatótanácsnak lehetőség szerint a határőrizet irányításáért felelős nemzeti szolgálatok operatív vezetőiből vagy azok képviselőiből kell állnia. Az igazgatótanácsban képviselt feleknek az igazgatótanács munkája folytonosságának biztosítása érdekében törekedniük kell arra, hogy korlátozzák képviselőik fluktuációját. Az igazgatótanácsot fel kell ruházni az Ügynökség költségvetésének megállapításához és végrehajtásának ellenőrzéséhez, a megfelelő pénzügyi szabályok elfogadásához, az Ügynökség döntéshozatali eljárásaira vonatkozó átlátható munkafolyamatok kialakításához, valamint az ügyvezető igazgató és ügyvezetőigazgató-helyettes kinevezéséhez szükséges hatáskörökkel. Az Ügynökséget a decentralizált ügynökségekre vonatkozó, az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság által 2012. július 19-én elfogadott közös megközelítés elveit figyelembe véve kell irányítani és működtetni.

(53) Az Ügynökség függetlenségének biztosítása érdekében részére önálló költségvetést kell megállapítani, amelynek bevételei nagyrészt az Uniótól származó hozzájárulásból erednek. Az uniós hozzájárulás és az Unió általános költségvetése terhére nyújtott minden más támogatás tekintetében az uniós költségvetési eljárást kell alkalmazni. Az elszámolások ellenőrzését a Számvevőszéknek kell végeznie.

(54) A 883/2013/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendeletet (9) korlátozás nélkül kell alkalmazni az Ügynökségre, és az Ügynökségnek csatlakoznia kell az Európai Parlament, az Európai Unió Tanácsa és az Európai Közösségek Bizottsága között az Európai Csalás Elleni Hivatal (OLAF) belső vizsgálatairól szóló, 1999. május 25-i intézményközi megállapodáshoz (10).

(55) Az Ügynökségre alkalmazni kell az 1049/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletet (11). Az Ügynökségnek a lehető legátláthatóbb módon, műveletei céljának veszélyeztetése nélkül kell végeznie tevékenységét. Minden vonatkozó információt nyilvánosságra kell hoznia valamennyi tevékenységéről. Hasonlóképpen biztosítania kell, hogy a nyilvánosság és az érdekelt felek késlekedés nélkül tájékoztatást kapjanak a munkájáról.

(56) Az Ügynökségnek tevékenységéről a lehető legkimerítőbb módon be kell számolnia az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak is.

(57) E rendelet keretében az Ügynökség köteles minden személyes adatot a 45/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (12) megfelelően kezelni.

(58) E rendelet keretében a tagállamok kötelesek minden személyes adatot a 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek (13) megfelelően kezelni. A 2008/977/IB tanácsi kerethatározatot (14) kell alkalmazni azokban az esetekben, amikor a személyes adatok kezelése elsősorban az Unión belüli magas szintű belső biztonság garantálásának céljából szükséges, különösen a migrációs áramlatok nyomon követése és a kockázatelemzés kapcsán, a közös műveletek, kísérleti projektek és gyorsreagálású határvédelmi intervenciók során és a migrációkezelést támogató csapatok által gyűjtött személyes adatok kezelése kapcsán, valamint az uniós intézményekkel, szervekkel, hivatalokkal, ügynökségekkel és a nemzetközi szervezetekkel folytatott együttműködés kapcsán. A személyes adatok kezelése során minden esetben tiszteletben kell tartani a szükségesség és arányosság elvét.

(59) Mivel e rendelet céljait – nevezetesen a külső határok integrált igazgatására szolgáló rendszer kidolgozását és megvalósítását, és ezáltal a schengeni térség megfelelő működésének biztosítását –a tagállamok összehangolás hiányában nem tudják kielégítően megvalósítani, az Unió szintjén azonban– a belső határokon történő határellenőrzés hiánya, a külső határokon jelentkező jelentős migrációs kihívások és a szóban forgó határokon való átkelés hatékony ellenőrzésének és az Unión belüli magas szintű belső biztonsághoz való hozzájárulás szükségessége miatt – e célok jobban megvalósíthatók, az Unió intézkedéseket hozhat az EUSZ 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez a rendelet nem lépi túl az e célok eléréséhez szükséges mértéket.

(60) Az e rendeletben említett külső határok azok a határok, amelyekre az (EU) 2016/399 rendelet II. címének rendelkezései alkalmazandók, és amelyek az EUSZ-hez és az Európai Unió működéséről szóló szerződéshez (EUMSZ) csatolt, az Európai Unió keretébe beillesztett schengeni vívmányokról szóló 19. jegyzőkönyvvel összhangban magukban foglalják a schengeni tagállamok külső határait is.

(61) Izland és Norvégia tekintetében ez a rendelet az Európai Unió Tanácsa, valamint az Izlandi Köztársaság és a Norvég Királyság között kötött, e két államnak a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló társulásáról szóló megállapodás (15) értelmében a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi, amelyek az 1999/437/EK tanácsi határozat (16) 1. cikkének A. pontjában említett területhez tartoznak. Az Európai Közösség, valamint az Izlandi Köztársaság és a Norvég Királyság közötti, ezen államoknak az Európai Unió Tagállamai Külső Határain Való Operatív Együttműködési Igazgatásért Felelős Európai Ügynökségben való részvételének módjáról szóló megállapodás (17) meghatározza az említett országoknak az Ügynökség munkájában való részvételére vonatkozó szabályokat, köztük a pénzügyi hozzájárulásokra és a személyzetre vonatkozó rendelkezéseket.

(62) Svájc tekintetében ez a rendelet az Európai Unió, az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség közötti, a Svájci Államszövetségnek a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló társulásáról kötött megállapodás (18) értelmében a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi, amelyek az 1999/437/EK határozatnak a 2008/146/EK tanácsi határozat (19) 3. cikkével együtt értelmezett 1. cikkének A. pontjában említett területhez tartoznak.

(63) Liechtenstein tekintetében ez a rendelet az Európai Unió, az Európai Közösség, a Svájci Államszövetség és a Liechtensteini Hercegség közötti, a Liechtensteini Hercegségnek az Európai Unió, az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség közötti, a Svájci Államszövetségnek a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló társulásáról szóló megállapodáshoz (20) való csatlakozásáról aláírt jegyzőkönyv értelmében a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi, amelyek az 1999/437/EK határozatnak a 2011/350/EU tanácsi határozat (21) 3. cikkével együtt értelmezett 1. cikke A. pontjában említett területhez tartoznak.

(64) Az egyrészről az Európai Közösség, másrészről pedig a Svájci Államszövetség és a Liechtensteini Hercegség között létrejött, e két államnak az Európai Unió Tagállamai Külső Határain Való Operatív Együttműködési Igazgatásért Felelős Európai Ügynökségben való részvétele módjáról szóló megállapodás (22) meghatározza az említett országoknak az Ügynökség munkájában való részvételére vonatkozó szabályokat, köztük a pénzügyi hozzájárulásokra és a személyzetre vonatkozó rendelkezéseket.

(65) Az EUSZ-hez és az EUMSZ-hez csatolt, Dánia helyzetéről szóló 22. jegyzőkönyv 1. és 2. cikke értelmében Dánia nem vesz részt ennek a rendeletnek az elfogadásában, az rá nézve nem kötelező és nem alkalmazandó. Mivel e rendelet a schengeni vívmányokon alapul, Dánia az említett jegyzőkönyv 4. cikkének megfelelően az e rendeletről szóló tanácsi döntést követő hat hónapos időszakon belül határoz arról, hogy azt nemzeti jogában végrehajtja-e.

(66) Ez a rendelet a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi, amelyek alkalmazásában az Egyesült Királyság a 2000/365/EK tanácsi határozattal (23) összhangban nem vesz részt. Ennélfogva az Egyesült Királyság nem vesz részt ennek a rendeletnek az elfogadásában, az rá nézve nem kötelező és nem alkalmazandó.

(67) Ez a rendelet a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi, amelyek alkalmazásában Írország a 2002/192/EK tanácsi határozattal (24) összhangban nem vesz részt. Ennélfogva Írország nem vesz részt ennek a rendeletnek az elfogadásában, az rá nézve nem kötelező és nem alkalmazandó.

(68) Az Ügynökségnek – az igazgatótanács által eseti jelleggel rögzített szabályokkal összhangban – meg kell könnyítenie olyan meghatározott tevékenységek megszervezését, amelyek során a tagállamok igényt tarthatnak az Írország és az Egyesült Királyság által esetlegesen felajánlott szakértelemre és eszközökre. Ennek érdekében Írország és az Egyesült Királyság képviselői meghívhatók az igazgatótanács üléseire azért, hogy az ilyen meghatározott tevékenységek előkészítésében teljes mértékben részt tudjanak venni.

(69) Gibraltár határainak megállapítása a Spanyol Királyság és az Egyesült Királyság között vita tárgyát képezi.

(70) E rendelet Gibraltár határaira való alkalmazhatóságának felfüggesztése nem jelent semmiféle változást az érintett államok álláspontjára nézve.

(71) Az európai adatvédelmi biztossal a 45/2001/EK rendelet 28. cikkének (2) bekezdésével összhangban konzultációra került sor, és a biztos 2016. március 18-án véleményt nyilvánított (25).

(72) E rendelet célja a 2007/2004/EK rendelet és a 863/2007/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (26), valamint a 2005/267/EK tanácsi határozat (27) rendelkezéseinek módosítása és kiterjesztése. Mivel nagyszámú és lényeges módosításról van szó, az egyértelműség érdekében az említett jogi aktusokat fel kell váltani és hatályon kívül kell helyezni,

ELFOGADTA EZT A RENDELETET:

I. FEJEZET

Európai Határ- és Parti Őrség

1. cikk

Tárgy

Ez a rendelet létrehozza az Európai Határ- és Parti Őrséget azzal a céllal, hogy biztosítsa a külső határokon az európai integrált határigazgatást a külső határok átlépésének hatékony felügyelete érdekében. Ide tartozik a külső határokon jelentkező migrációs kihívások és potenciális jövőbeli fenyegetések kezelése is, ezáltal hozzájárulva a határokon átnyúló dimenzióval rendelkező, súlyos bűncselekmények elleni fellépéshez, valamint az Unión belüli magas szintű belső biztonság biztosításához, az alapvető jogok teljes tiszteletben tartása mellett, ugyanakkor megőrizve az Unión belül a személyek szabad mozgását.

2. cikk

Fogalommeghatározások

E rendelet alkalmazásában:

1. „külső határok”: az (EU) 2016/399 rendelet 2. cikkének 2. pontjában meghatározott külső határok, amelyekre az említett rendelet II. címének rendelkezései alkalmazandók;

2. „határellenőrzés”: az (EU) 2016/399 rendelet 2. cikkének 10. pontjában meghatározott határellenőrzés;

3. „határőr”: az (EU) 2016/399 rendelet 2. cikkének 14. pontjában meghatározott határőr;

4. „európai határ- és partvédelmi csapatok”: a részt vevő tagállamokból származó határőrökből és más releváns szakemberekből – ideértve a tagállamok által az Európai Határ- és Partvédelmi Ügynökséghez nemzeti szakértőként kirendelt határőröket és más releváns szakembereket – álló csapatok, amelyeket közös műveletek és gyorsreagálású határvédelmi intervenciók során, valamint a migrációkezelést támogató csapatok keretében vetnek be;

5. „fogadó tagállam”: az a tagállam, amelyben közös művelet, gyorsreagálású határvédelmi intervenció, visszaküldési művelet vagy visszaküldési intervenció végrehajtására kerül sor, vagy amelyben az említettek bármelyikének elindítására kerül sor, vagy ahol migrációkezelést támogató csapatot vetnek be;

6. „küldő tagállam”: az a tagállam, amelynek határőre vagy más releváns szakembere az európai határ- és partvédelmi csapatok tagja;

7. „részt vevő tagállam”: az a tagállam, amely műszaki eszközök, az európai határ- és partvédelmi csapatok tagjaként bevetett határőrök és más releváns szakemberek rendelkezésre bocsátásával közös műveletben, gyorsreagálású határvédelmi intervencióban, visszaküldési műveletben, visszaküldési intervencióban vagy migrációkezelést támogató csapat bevetésében vesz részt, valamint az a tagállam, amely műszaki eszközök vagy személyzet rendelkezésre bocsátásával visszaküldési műveletekben vagy visszaküldési intervenciókban vesz részt, de nem fogadó tagállam;

8. „a csapatok tagja”: az európai határ- és partvédelmi csapatok tagja, vagy a visszaküldési műveletekben és visszaküldési intervenciókban részt vevő, visszaküldési feladatokban közreműködő személyzetből álló csapatok tagja;

9. „migrációkezelést támogató csapat”: szakértői csoport, amely a migrációs csomópontoknál technikai és műveleti megerősítést nyújt a tagállamoknak, és amely az Európai Határ- és Partvédelmi Ügynökség és az Európai Menekültügyi Támogatási Hivatal által mozgósított tagállami szakértőkből, valamint az Európai Határ- és Partvédelmi Ügynökség, az Europol és más érintett uniós ügynökségek szakértőiből áll;

10. „migrációs csomópont” (hotsport area): olyan terület, amelyen a fogadó tagállam, a Bizottság, az érintett uniós ügynökségek és a részt vevő tagállamok együttműködnek a külső határokhoz érkező migránsok számának jelentős megnövekedésével járó, aránytalanul nagy – meglévő vagy potenciális – migrációs kihívás kezelése érdekében;

11. „visszaküldés”: a 2008/115/EK irányelv 3. cikkének 3. pontjában meghatározott kiutasítás;

12. „kiutasítási határozat”: olyan közigazgatási vagy bírósági határozat vagy intézkedés, amely valamely harmadik országbeli állampolgár tartózkodásának jogellenességét állapítja meg vagy mondja ki, és visszatérési kötelezettséget állapít meg vagy mond ki, a 2008/115/EK irányelvvel összhangban;

13. „visszatérésre kötelezett személy”: az a jogellenesen tartózkodó harmadik országbeli állampolgár, akivel szemben valamely tagállam kiutasítási határozatot hozott;

14. „visszaküldési művelet”: az Európai Határ- és Partvédelmi Ügynökség által koordinált művelet, amely egy vagy több tagállam által felajánlott technikai és műveleti megerősítést foglal magában, és amelynek keretében visszatérésre kötelezett személyeket toloncolnak ki vagy ilyen személyek távoznak önkéntesen egy vagy több tagállamból;

15. „visszaküldési intervenció”: az Európai Határ- és Partvédelmi Ügynökség azon tevékenysége, amelynek keretében az európai visszaküldési intervenciós csapatok tagállamokban történő bevetése és visszaküldési műveletek megszervezése révén fokozott technikai és műveleti segítséget nyújt a tagállamoknak;

16. „határokon átnyúló bűncselekmény”: a külső határokon, azok mentén vagy azokhoz kapcsolódóan elkövetett minden, határokon átnyúló dimenzióval rendelkező súlyos bűncselekmény.

3. cikk

Európai Határ- és Parti Őrség

(1) Az Európai Határ- és Parti Őrséget az Európai Határ- és Partvédelmi Ügynökség (a továbbiakban: az Ügynökség) és a tagállamok határigazgatásért felelős hatóságai alkotják, határellenőrzési feladataiknak megfelelő mértékben ideértve a parti őrségeket is.

(2) Az Ügynökség az igazgatótanács által az ügyvezető igazgató javaslata alapján hozott határozattal kialakítja az európai integrált határigazgatásra vonatkozó technikai és műveleti stratégiát. Az Ügynökség indokolt esetben figyelembe veszi a tagállamok egyedi helyzetét, különösen földrajzi elhelyezkedésüket. A stratégiának összhangban kell lennie a 4. cikkel. A stratégiának minden tagállamban elő kell mozdítania és támogatnia kell az európai integrált határigazgatás végrehajtását.

(3) A határigazgatásért felelős nemzeti hatóságoknak – határellenőrzési feladataiknak megfelelő mértékben ideértve a parti őrségeket is – létre kell hozniuk az integrált határigazgatásra vonatkozó saját nemzeti stratégiáikat. Ezeknek a nemzeti stratégiáknak összhangban kell lenniük a 4. cikkel és az e cikk (2) bekezdésében említett stratégiával.

4. cikk

Európai integrált határigazgatás

Az európai integrált határigazgatás a következő elemeket foglalja magában:

a) határellenőrzés, beleértve a jogszerű határátlépések elősegítésével és adott esetben a határokon átnyúló bűncselekmények, például a migránsok csempészése, az emberkereskedelem és a terrorizmus megelőzésével és felderítésével kapcsolatos intézkedéseket, valamint a nemzetközi védelemre szoruló vagy azt kérelmezni szándékozó személyek továbbirányításával kapcsolatos intézkedéseket;

b) a tengeren bajba jutott emberek felkutatására és mentésére irányuló, a 656/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (28) és a nemzetközi joggal összhangban indított és végrehajtott műveletek, a tengeri határőrizeti műveletek során előforduló helyzetekben;

c) a belső biztonságot fenyegető kockázatok és a külső határok működését vagy biztonságát esetlegesen érintő fenyegetések elemzése;

d) az Ügynökség által támogatott és koordinált tagállami együttműködés;

e) ügynökségközi együttműködés a határellenőrzésért vagy a határoknál végzett egyéb feladatokért felelős nemzeti hatóságok között az egyes tagállamokban és az érintett uniós intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek között; ide értendő a rendszeres információcsere az erre szolgáló meglévő eszközökön keresztül, például az 1052/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (29) létrehozott európai határőrizeti rendszer (a továbbiakban: EUROSUR) használatával;

f) együttműködés harmadik országokkal az e rendelet hatálya alá tartozó területeken, különös figyelmet fordítva a szomszédos országokra és azon harmadik országokra, amelyek a kockázatelemzés szerint az illegális bevándorlás származási és/vagy tranzitországai;

g) a schengeni térségben a határőrizethez kapcsolódó technikai és műveleti intézkedések, amelyek célja az illegális bevándorlás kezelése és a határokon átnyúló bűncselekmények elleni küzdelem hatékonyságának javítása;

h) azon harmadik országbeli állampolgárok visszaküldése, akikkel szemben valamely tagállam kiutasítási határozatot hozott;

i) csúcstechnológiás eszközök, többek között nagyléptékű információs rendszerek alkalmazása;

j) a határigazgatásra vonatkozó uniós jog végrehajtását biztosító minőségellenőrzési mechanizmus, különösen a schengeni értékelési mechanizmus és az esetleges nemzeti mechanizmusok;

k) szolidaritási mechanizmusok, különösen uniós finanszírozási eszközök.

5. cikk

Megosztott felelősség

(1) Az Európai Határ- és Parti Őrség az Ügynökség és a határigazgatásért felelős nemzeti hatóságok – tengeri határőrizeti műveleteiknek és egyéb határellenőrzési feladataiknak megfelelő mértékben ideértve a parti őrségeket is – között megosztott felelősséggel valósítja meg az európai integrált határigazgatást. Továbbra is elsődlegesen a tagállamok felelőssége marad a külső határok hozzájuk tartozó szakaszainak igazgatása.

(2) A tagállamok a külső határaik igazgatását – saját érdekükben és valamennyi tagállam közös érdekében – az uniós jognak teljes mértékben megfelelve és a 3. cikk (2) bekezdésében említett technikai és műveleti stratégiával összhangban, az Ügynökséggel szorosan együttműködve biztosítják.

(3) Az Ügynökség a külső határok igazgatásához kapcsolódó uniós intézkedések alkalmazását ezen intézkedések végrehajtásával, és a visszaküldéssel kapcsolatos tagállami fellépések megerősítésével, értékelésével és koordinációjával támogatja.

II. FEJEZET

Európai Határ- és Partvédelmi Ügynökség

1. szakasz

Az Európai Határ- és Partvédelmi Ügynökség feladatai

6. cikk

Európai Határ- és Partvédelmi Ügynökség

(1) A 2007/2004/EK rendelettel létrehozott, az Európai Unió Tagállamai Külső Határain Való Operatív Együttműködési Igazgatásért Felelős Európai Ügynökség új neve: Európai Határ- és Partvédelmi Ügynökség. E rendelet képezi az Ügynökség tevékenységeinek alapját.

(2) Annak érdekében, hogy biztosítsa a koherens európai integrált határigazgatást, az Ügynökség megkönnyíti és eredményesebbé teszi a külső határok igazgatására vonatkozó hatályos és jövőbeli uniós intézkedések, különösen az (EU) 2016/399 rendelettel létrehozott Schengeni határ-ellenőrzési kódex alkalmazását.

(3) Az Ügynökség hozzájárul az uniós jog – ideértve az alapvető jogok területén született uniós vívmányokat is – folyamatos és egységes alkalmazásához valamennyi külső határon. Hozzájárulása kiterjed a bevált gyakorlatok megosztására is.

7. cikk

Elszámoltathatóság

Az Ügynökség e rendeletnek megfelelően az Európai Parlament és a Tanács felé elszámolási kötelezettséggel tartozik.

8. cikk

Feladatok

(1) A hatékony, magas és egységes színvonalú határellenőrzés és visszaküldés elősegítése érdekében az Ügynökség a következő feladatokat látja el:

a) a migrációs áramlatok nyomon követése és az integrált határigazgatás minden vonatkozását lefedő kockázatelemzés elvégzése;

b) sebezhetőségi értékelés készítése, amely magában foglalja a fenyegetésekkel és kihívásokkal szembeni tagállami ellenálló képesség és felkészültség értékelését;

c) a tagállamokba kiküldött összekötő tisztviselői révén a külső határigazgatás nyomon követése;

d) a külső határokon fokozottabb technikai és műveleti segítségnyújtást szükségessé tevő körülményekkel szembesülő tagállamok segítése közös műveletek koordinálása és szervezése révén, figyelembe véve, hogy egyes helyzetek humanitárius vészhelyzeteket és tengerből való mentést is magukban foglalhatnak, az uniós és a nemzetközi joggal összhangban;

e) a külső határokon fokozottabb technikai és műveleti segítségnyújtást szükségessé tevő körülményekkel szembesülő tagállamok segítése gyorsreagálású határvédelmi intervenciók indításával a sajátos és aránytalan kihívásokkal szembenéző tagállamok külső határainál, figyelembe véve, hogy egyes helyzetek humanitárius vészhelyzeteket és tengerből való mentést is magukban foglalhatnak, az uniós és a nemzetközi joggal összhangban;

f) technikai és műveleti segítségnyújtás a tagállamoknak és harmadik országoknak a tengeri határőrizeti műveletek során előforduló helyzetekben a tengeren bajba jutott személyek felkutatására és mentésére irányuló műveletek támogatásaként a 656/2014/EU rendelettel és a nemzetközi joggal összhangban;

g) európai határ- és partvédelmi csapatok – többek között egy gyorsreagálású állomány – létrehozása és bevetése, amelyeket közös műveletek és gyorsreagálású határvédelmi intervenciók során, valamint a migrációkezelést támogató csapatok keretében vetnek be;

h) a közös műveletek és gyorsreagálású határvédelmi intervenciók során, a migrációkezelést támogató csapatok tevékenysége keretében, valamint a visszaküldési műveletekhez és visszaküldési intervenciókhoz használható műszakieszköz-állomány létrehozása;

i) a migrációkezelést támogató csapatok keretében a migrációs csomópontoknál: i. európai határ- és partvédelmi csapatok és műszaki eszközök bevetése azzal a céllal, hogy az előszűrési, előzetes meghallgatási, azonosítási és ujjnyomatvételi tevékenység során segítséget nyújtsanak; ii. az Európai Menekültügyi Támogatási Hivatallal (EASO) és a nemzeti hatóságokkal együttműködve a nemzetközi védelemre szoruló vagy azt kérelmezni szándékozó személyek továbbküldésére és kezdeti tájékoztatására szolgáló eljárás kidolgozása;

j) az eszközökre vonatkozó műszaki szabványok kialakításának támogatása, különös tekintettel a taktikai szintű parancsnoklásra, az ellenőrzésre és a kommunikációra, valamint a műszaki felügyeletre az uniós és nemzeti szintű interoperabilitás biztosítása érdekében;

k) a szükséges eszközök bevetése és a gyorsreagálású állomány határőreinek és más releváns szakembereknek a bevetése a külső határoknál a sürgős beavatkozást igénylő helyzetekben szükségessé váló intézkedések gyakorlati végrehajtása érdekében;

l) a tagállamok segítése fokozott technikai és műveleti segítségnyújtást igénylő helyzetekben a visszatérésre kötelezett személyek visszaküldésére irányuló kötelezettség végrehajtása érdekében, többek között visszaküldési műveletek koordinálása és szervezése révén;

m) az érintett ügynökségek megbízatásainak keretein belül együttműködés az Europollal és az Eurojusttal, valamint támogatás nyújtása a határokon átnyúló szervezett bűnözés és a terrorizmus elleni küzdelemben a külső határokon fokozottabb technikai és műveleti segítségnyújtást szükségessé tevő körülményekkel szembesülő tagállamok számára;

n) a kitoloncolás végrehajtásának felügyeletét ellátó személyekből, kitoloncolást végrehajtó hatósági kísérőkből és visszaküldési szakértőkből álló állományok létrehozása;

o) európai visszaküldési intervenciós csapatok létrehozása és visszaküldési intervenciók során történő bevetése;

p) a nemzeti határőrök, más releváns szakemberek és a visszaküldési szakértők képzésével kapcsolatos segítségnyújtás a tagállamoknak, ideértve a közös képzési szabványok megállapítását;

q) részvétel a külső határok ellenőrzése és őrizete szempontjából releváns kutatási és innovációs tevékenységek fejlesztésében és igazgatásában, ideértve a fejlett megfigyelési technológiák alkalmazását és az e rendelet hatálya alá tartozó ügyekkel kapcsolatos kísérleti projektek fejlesztését;

r) a Bizottsággal, az Unió szerveivel, hivatalaival és ügynökségeivel, valamint a 2008/381/EK tanácsi határozattal (30) létrehozott Európai Migrációs Hálózattal szorosan együttműködve, a 45/2001/EK rendeletnek és a 2008/977/IB kerethatározatnak megfelelően olyan információs rendszerek fejlesztése és működtetése, amelyek lehetővé teszik a gyors és megbízható információcserét a külső határok igazgatása területén jelentkező kockázatokkal, az illegális bevándorlással és a visszaküldéssel kapcsolatban;

s) az EUROSUR kialakításához és működtetéséhez, valamint adott esetben – a rendszerek interoperabilitását is lehetővé tevő – közös információ-megosztási környezet kifejlesztéséhez szükséges támogatás biztosítása, különösen az EUROSUR keretének az 1052/2013/EU rendelettel összhangban történő fejlesztése, naprakészen tartása és koordinálása révén;

t) az Európai Halászati Ellenőrző Hivatallal és az Európai Tengerészeti Biztonsági Ügynökséggel a saját megbízatásuk keretein belül együttműködve szolgáltatások, információ, eszközök és képzés biztosítása, valamint többcélú műveletek koordinálása a nemzeti hatóságok parti őrségi feladatainak az 53. cikk szerinti támogatása érdekében;

u) a tagállamok és harmadik országok közötti technikai és műveleti együttműködésre irányuló segítségnyújtás az e rendelet hatálya alá tartozó ügyekkel kapcsolatos területeken.

(2) Amennyiben az együttműködés összeegyeztethető az Ügynökség feladataival, a tagállamok folytathatják a más tagállamokkal és/vagy harmadik országokkal fennálló operatív szintű együttműködést. A tagállamoknak tartózkodniuk kell minden olyan tevékenységtől, amely veszélyeztetheti az Ügynökség működését vagy céljainak megvalósítását. A tagállamok jelentést tesznek az Ügynökségnek a más tagállamokkal és/vagy harmadik országokkal a külső határoknál és a visszaküldés területén folytatott operatív együttműködésről. Az ügyvezető igazgató rendszeresen, és évente legalább egyszer tájékoztatja az igazgatótanácsot ezekről a kérdésekről.

(3) Az Ügynökség saját kezdeményezésére kommunikációs tevékenységeket folytat a megbízatása körébe tartozó területeken. Tevékenységéről pontos és átfogó tájékoztatást nyújt a nyilvánosság számára.

A kommunikációs tevékenységek nem sérthetik az (1) bekezdésben említett feladatokat, különösen a műveletekre vonatkozó információ kiadását illetően, amely – ha nyilvánosságra kerül – veszélyeztetheti a műveletek célját. A kommunikációs tevékenységeket az 50. cikk sérelme nélkül és az igazgatótanács által elfogadott vonatkozó kommunikációs és terjesztési terveknek megfelelően kell elvégezni.

2. szakasz

Nyomon követés és válságmegelőzés

9. cikk

A jóhiszemű együttműködés kötelezettsége

Az Ügynökség, valamint a határigazgatásért és a visszaküldésért felelős nemzeti hatóságok – határellenőrzési feladataiknak megfelelő mértékben ideértve a parti őrségeket is – kötelesek jóhiszeműen együttműködni és biztosítani az információcserét.

10. cikk

Az információcsere kötelezettsége

Az e rendelettel rájuk ruházott feladatok ellátása érdekében, különös tekintettel az Ügynökség esetében az Unió felé irányuló és azon belüli migrációs áramlatok nyomon követésére, valamint a kockázatelemzés és a sebezhetőségi értékelés elvégzésére, az Ügynökség és a határigazgatásért és visszaküldésért felelős nemzeti hatóságok – határellenőrzési feladataiknak megfelelő mértékben ideértve a parti őrségeket is – az e rendelettel és az információcserére vonatkozó uniós és nemzeti jogszabályokkal összhangban kellő időben és pontosan megosztanak minden szükséges információt.

11. cikk

A migrációs áramlatok nyomon követése és kockázatelemzés

(1) Az Ügynökség nyomon követi az Unió felé irányuló és azon belüli migrációs áramlatokat, az Unió külső határait érintő tendenciákat és más lehetséges kihívásokat. E célból az Ügynökség az igazgatótanács által az ügyvezető igazgató javaslata alapján hozott határozattal közös integrált kockázatelemzési modellt hoz létre, amelyet az Ügynökség és a tagállamok egyaránt alkalmaznak. Az Ügynökség a 13. cikkel összhangban elvégzi sebezhetőségi értékelést.

(2) Az Ügynökség általános és a műveleti tevékenységekhez specifikus kockázatelemzést készít, amelyeket az 50. cikkel összhangban benyújt az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak és a Bizottságnak.

(3) Az Ügynökség által elkészített kockázatelemzésnek egy előzetes figyelmeztetési mechanizmus kidolgozása céljából az európai integrált határigazgatás minden vonatkozására ki kell terjednie.

(4) A tagállamok az Ügynökség rendelkezésére bocsátanak minden szükséges információt a külső határoknál és a visszaküldéssel kapcsolatban észlelt helyzetről, tendenciákról és lehetséges fenyegetésekről. A tagállamoknak rendszeresen vagy az Ügynökség kérésére át kell adniuk az Ügynökségnek minden releváns információt, többek között a schengeni vívmányok végrehajtásával kapcsolatban beszerzett statisztikai és működési adatokat, valamint az 1052/2013/EU rendeletnek megfelelően megállapított nemzeti helyzetkép elemzési rétegéből származó információkat.

(5) A kockázatelemzés eredményét kellő időben és pontosan továbbítani kell az igazgatótanácsnak.

(6) A tagállamok figyelembe veszik a kockázatelemzés eredményét a külső határoknál végrehajtandó műveleteik és tevékenységeik, valamint visszaküldési tevékenységeik tervezése során.

(7) Az Ügynökség a közös integrált kockázatelemzési modell eredményeit felhasználja a határőrök és a visszaküldési feladatokban közreműködő személyzet képzésére vonatkozó egységes alaptantervek kidolgozásakor.

12. cikk

Összekötő tisztviselők a tagállamokban

(1) Az Ügynökség tagállamokba küldött összekötő tisztviselők révén biztosítja a külső határok valamennyi tagállam általi igazgatásának rendszeres nyomon követését.

Az Ügynökség határozhat úgy, hogy egy összekötő tisztviselő legfeljebb négy, földrajzilag egymáshoz közel álló tagállamot is lefedjen.

(2) Az ügyvezető igazgató az Ügynökség személyzetéből szakértőket nevez ki, akik összekötő tisztviselőként kirendelhetők. Az ügyvezető igazgató kockázatelemzésen alapulva és az érintett tagállamokkal egyeztetve javaslatot tesz az említett tisztviselők tevékenységének jellegére és feltételeire, azon tagállamokra vagy régiókra, ahová összekötő tisztviselőt ki lehet rendelni, valamint a (3) bekezdésben nem említett lehetséges feladatokra. Az ügyvezető igazgató javaslatát az igazgatótanácsnak jóvá kell hagynia. Az ügyvezető igazgatónak értesítenie kell az érintett tagállamot a kinevezésről, és a tagállammal együtt meg kell határoznia a tisztviselő kirendelésének helyét.

(3) Az összekötő tisztviselők az Ügynökség nevében tevékenykednek, feladatuk az együttműködés és a párbeszéd elősegítése az Ügynökség és a határigazgatásért és visszaküldésért felelős nemzeti hatóságok között, határellenőrzési feladataiknak megfelelő mértékben ideértve a parti őrségeket is. Az összekötő tisztviselők különösen:

a) összekötői szerepet töltenek be az Ügynökség, valamint a határigazgatásért és visszaküldésért felelős nemzeti hatóságok között, határellenőrzési feladataiknak megfelelő mértékben ideértve a parti őrségeket is;

b) segítik az Ügynökség által az illegális bevándorlás nyomon követéséhez és a 11. cikkben említett kockázatelemzéshez igényelt információk beszerzését;

c) segítik az Ügynökség által a sebezhetőségi értékelés elkészítéséhez igényelt, a 13. cikkben említett információk beszerzését;

d) nyomon követik a tagállami intézkedéseket azokon a határszakaszokon, amelyeket az 1052/2013/EU rendelettel összhangban magas hatásszinttel minősítettek;

e) hozzájárulnak a külső határok igazgatásával – többek között az alapvető jogok tiszteletben tartásával – kapcsolatos uniós vívmányok alkalmazásának előmozdításához;

f) lehetőség szerint segítséget nyújtanak a tagállamoknak a határigazgatással kapcsolatos vészhelyzeti terveik elkészítéséhez;

g) elősegítik a tagállam és az Ügynökség közötti kommunikációt, megosztják az Ügynökségtől származó releváns információkat a tagállammal, többek között a folyamatban lévő műveletekről;

h) rendszeresen jelentést tesznek az ügyvezető igazgatónak a külső határokon fennálló helyzetről és arról, hogy az érintett tagállam milyen mértékben képes eredményesen kezelni azt; jelentést tesznek továbbá az érintett harmadik országokba irányuló visszaküldési műveletek végrehajtásáról;

i) nyomon követik a 19. cikkben említett, külső határoknál jelentkező, sürgős beavatkozást igénylő helyzetekkel kapcsolatos tagállami intézkedéseket;

Amennyiben a jelentés az érintett tagállamra nézve problémásnak minősít e vonatkozások közül egyet vagy többet, az ügyvezető igazgatónak haladéktalanul tájékoztatnia kell a tagállamot.

(4) A (3) bekezdés alkalmazásában az összekötő tisztviselő a nemzeti és uniós biztonsági és adatvédelmi szabályok betartása mellett:

a) információkat kap az 1052/2013/EU rendeletnek megfelelően a nemzeti koordinációs központtól és az említett rendeletnek megfelelően megállapított nemzeti helyzetképről;

b) rendszeres kapcsolatban áll a határigazgatásért felelős nemzeti hatóságokkal – ideértve a határellenőrzési feladataiknak megfelelő mértékben a parti őrségeket is–, és eközben tájékoztatja az érintett tagállam által kijelölt kapcsolattartó pontot.

(5) Az összekötő tisztviselő jelentésének a 13. cikkben említett sebezhetőségi értékelés részét kell képeznie. A jelentést továbbítani kell az érintett tagállamnak.

(6) Feladataik ellátása során az összekötő tisztviselők csak az Ügynökségtől fogadhatnak el utasítást.

13. cikk

Sebezhetőségi értékelés

(1) Az Ügynökség az igazgatótanács által az ügyvezető igazgató javaslata alapján hozott határozattal meghatározza a sebezhetőségi értékelés közös módszertanát. Ez magában foglalja azokat az objektív feltételeket is, amelyek alapján az Ügynökség elvégzi a sebezhetőségi értékelést, továbbá magában foglalja ezen értékelések gyakoriságát, valamint az egymást követő sebezhetőségi értékelések elvégzésének módját.

(2) Az Ügynökség nyomon követi és értékeli a határellenőrzéshez szükséges tagállami műszaki eszközök, rendszerek, kapacitások, erőforrások, infrastruktúra, megfelelően képesített és képzett személyzet rendelkezésre állását. Az Ügynökség mindezt megelőző intézkedésként teszi, a 11. cikk (3) bekezdésével összhangban elkészített kockázatelemzés alapján. Az Ügynökség ezt a nyomon követést és értékelést évente legalább egyszer elvégzi, hacsak az ügyvezető igazgató a kockázatértékelés vagy egy korábbi sebezhetőségi értékelés alapján másként nem határoz.

(3) Az Ügynökség kérésére a tagállamok információt szolgáltatnak a határellenőrzés végrehajtásához nemzeti szinten rendelkezésre álló műszaki eszközökről, személyzetről és – a lehetőségekhez képest – pénzügyi erőforrásokról. Az Ügynökség kérésére a tagállamok információt nyújtanak továbbá a határigazgatással kapcsolatos vészhelyzeti terveikről.

(4) A sebezhetőségi értékelés célja, hogy az Ügynökség felmérje, hogy a tagállamok milyen mértékben képesek és készek szembenézni a felmerülő kihívásokkal, ideértve a külső határoknál fellépő jelenlegi és jövőbeni fenyegetéseket és kihívásokat, azonosítsa – különösen a sajátos és aránytalan kihívásokkal szembesülő tagállamok tekintetében – a külső határoknál jelentkező azonnali következményeket és a schengeni térség működését érintő további következményeket, valamint értékelje a tagállamok kapacitását a 20. cikk (5) bekezdésében említett gyorsreagálású állományhoz való hozzájárulás tekintetében. Ez az értékelés nem érinti a schengeni értékelési mechanizmust.

Az értékelés során az Ügynökségnek figyelembe kell vennie a tagállamok összes határigazgatási feladatra vonatkozó képességeit, ideértve azon képességet is, hogy a tagállamok hogyan kezelik a személyek potenciális tömeges érkezését területükre.

(5) A sebezhetőségi értékelés eredményeit továbbítani kell az érintett tagállamoknak. Az érintett tagállamok észrevételeket fűzhetnek az említett értékeléshez.

(6) Szükség esetén az ügyvezető igazgató, az érintett tagállammal konzultálva ajánlást tesz, amelyben meghatározza, hogy az érintett tagállamnak milyen intézkedéseket kell hoznia és megállapítja az intézkedések végrehajtásának határidejét. Az ügyvezető igazgató felkéri az érintett tagállamokat a szükséges intézkedések megtételére.

(7) Az ügyvezető igazgatónak az érintett tagállamok számára javasolandó intézkedéseket a sebezhetőségi értékelés eredményeire kell alapoznia, figyelembe véve az Ügynökség kockázatelemzését, az érintett tagállamok észrevételeit és a schengeni értékelési mechanizmus eredményeit.

A javasolt intézkedéseknek az értékelés során azonosított gyenge pontok megszüntetésére kell irányulniuk, hogy a tagállamok a képességeik, műszaki eszközeik, rendszereik, erőforrásaik és vészhelyzeti terveik megerősítésével vagy javításával növeljék készségüket a felmerülő kihívásokkal való szembenézésre.

(8) Ha a tagállam az e cikk (6) bekezdésében említett határidőig nem hajtja végre az ajánlásban szereplő szükséges intézkedéseket, az ügyvezető igazgató az igazgatótanács elé terjeszti az ügyet és értesíti a Bizottságot. Az igazgatótanács az ügyvezető igazgató javaslatára határozatot hoz, amely előírja, hogy az érintett tagállamnak milyen intézkedéseket kell hoznia, és megállapítja az intézkedések végrehajtásának határidejét. Az igazgatótanács határozata kötelező a tagállamra. Ha a tagállam az ebben a határozatban kitűzött határidőig nem hajtja végre az intézkedéseket, az igazgatótanács értesíti a Tanácsot és a Bizottságot, valamint a 19. cikkel összhangban további intézkedés megtételére kerülhet sor.

(9) A sebezhetőségi értékelés eredményeit az 50. cikkel összhangban rendszeresen és évente legalább egyszer továbbítani kell az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak és a Bizottságnak.

3. szakasz

A külső határok igazgatása

14. cikk

Az Ügynökség fellépései a külső határoknál

(1) Egy tagállam segítséget kérhet az Ügynökségtől a külső határok ellenőrzésével kapcsolatos kötelezettségei végrehajtásához. Az Ügynökség emellett végrehajtja a 19. cikken alapuló intézkedéseket is.

(2) Az Ügynökség megszervezi a megfelelő technikai és műveleti segítségnyújtást a fogadó tagállam részére, valamint a vonatkozó uniós és nemzetközi joggal, többek között a visszaküldés tilalmának (non-refoulement) elvével összhangban eljárva végrehajthat egyet vagy többet a következő intézkedések közül:

a) egy vagy több tagállam közös műveleteinek koordinálása és európai határ- és partvédelmi csapatok bevetése;

b) gyorsreagálású határvédelmi intervenciók szervezése és a gyorsreagálású állomány részét képező európai határ- és partvédelmi csapatok, valamint szükség szerint további európai határ- és partvédelmi csapatok bevetése;

c) egy vagy több tagállam és harmadik ország külső határoknál végzett tevékenységeinek koordinálása, a szomszédos harmadik országokkal végzett közös műveleteket is ideértve;

d) a migrációkezelést támogató csapatok keretében európai határ- és partvédelmi csapatok bevetése a migrációs csomópontoknál;

e) az e bekezdés a), b) és c) pontjában említett műveletek keretében, valamint a 656/2014/EU rendelettel és a nemzetközi joggal összhangban technikai és műveleti segítségnyújtás a tagállamoknak és harmadik országoknak a tengeri határőrizeti műveletek során előforduló helyzetekben a tengeren bajba jutott személyek felkutatására és mentésére irányuló műveletek támogatásaként;

f) saját szakértőinek és a tagállamok által az Ügynökséghez kirendelt csapatok tagjainak bevetése azzal a céllal, hogy megfelelő ideig segítsék az érintett tagállamok nemzeti hatóságainak munkáját;

g) műszaki eszközök bevetése.

(3) Az Ügynökség a rá alkalmazandó pénzügyi szabályokkal összhangban a saját költségvetéséből finanszírozza vagy társfinanszírozza a (2) bekezdésben említett tevékenységeket.

(4) Amennyiben az Ügynökségnek a külső határokon kialakult helyzet miatt jelentős további finanszírozási igénye merül fel, erről haladéktalanul tájékoztatja az Európai Parlamentet, a Tanácsot és a Bizottságot.

15. cikk

Közös műveletek és gyorsreagálású határvédelmi intervenciók indítása a külső határoknál

(1) Egy tagállam kérheti, hogy az Ügynökség indítson közös műveleteket a felmerülő kihívások – többek között az illegális bevándorlás, a külső határain jelentkező jelenlegi vagy jövőbeni fenyegetések vagy a határokon átnyúló bűncselekmények – kezelése érdekében, vagy azért, hogy fokozott technikai és műveleti segítségnyújtást biztosítson a külső határok védelmére vonatkozó kötelezettségeinek végrehajtásához.

(2) Sajátos és aránytalan kihívást jelentő helyzettel szembesülő tagállam kérésére, különösen akkor, ha a külső határok bizonyos pontjaira nagyszámú olyan harmadik országbeli állampolgár érkezik, aki az adott tagállam területére jogellenesen próbál belépni, az Ügynökség korlátozott időtartamú gyorsreagálású határvédelmi intervenciót hajthat végre az említett fogadó tagállam területén.

(3) Az ügyvezető igazgató értékeli, jóváhagyja és koordinálja a közös műveletekre irányuló tagállami javaslatokat. A közös műveleteket és a gyorsreagálású határvédelmi intervenciókat alapos, megbízható és naprakész kockázatelemzésnek kell megelőznie, amely lehetővé teszi, hogy az Ügynökség fontosság szerint rangsorolja a javasolt közös műveleteket és gyorsreagálású határvédelmi intervenciókat, figyelembe véve a külső határszakaszok 1052/2013/EU rendelet szerinti hatásszintjét és az erőforrások rendelkezésre állását.

(4) Az ügyvezető igazgató a sebezhetőségi értékelés eredményei alapján, valamint figyelembe véve az Ügynökség kockázatelemzését és az 1052/2013/EU rendeletnek megfelelően megállapított nemzeti helyzetkép elemzési rétegét, közös műveletek és gyorsreagálású határvédelmi intervenciók indítására és végrehajtására irányuló ajánlást tesz az érintett tagállam számára. Az Ügynökség műszaki eszközeit a fogadó vagy részt vevő tagállamok rendelkezésére bocsátja.

(5) A közös művelet vagy gyorsreagálású határvédelmi intervenció céljai egy többcélú művelet részeként is megvalósíthatók. Az ilyen művelet magában foglalhat parti őrségi feladatokat és a határokon átnyúló bűncselekmények megelőzését, többek között a migránsok csempészése vagy az emberkereskedelem elleni harcot és a migrációkezelést, az azonosítási, nyilvántartásba vételi, előzetes meghallgatási és visszaküldési feladatokat is ideértve.

16. cikk

A közös műveletek műveleti terve

(1) A közös művelet előkészítése során az ügyvezető igazgató a fogadó tagállammal együttműködve meghatározza a szükséges műszaki eszközök és személyzet jegyzékét, figyelembe véve a fogadó tagállam rendelkezésre álló erőforrásait. Ezen elemek alapján az Ügynökség meghatározza, hogy a műveleti terv milyen technikai és műveleti megerősítési csomagot és kapacitásépítő tevékenységeket foglaljon magában.

(2) Az ügyvezető igazgató kidolgozza a külső határoknál végrehajtandó közös műveletek műveleti tervét. Az ügyvezető igazgató és a fogadó tagállam a részt vevő tagállamokkal egyeztetve elfogadja a közös művelet szervezési és eljárási szempontjait részletesen ismertető műveleti tervet.

(3) A műveleti terv az Ügynökségre, a fogadó tagállamra és a részt vevő tagállamokra nézve egyaránt kötelező. A műveleti terv a közös művelet végrehajtásához szükségesnek ítélt valamennyi szempontra kiterjed, beleértve a következőket:

a) a helyzet leírása a bevetés működési rendjével és céljaival együtt, a műveleti célt is beleértve;

b) a közös művelet előrelátható időtartama;

c) az a földrajzi terület, ahol a közös műveletre sor kerül;

d) a feladatok, a – többek között az alapvető jogok tiszteletben tartásával kapcsolatos – felelősségek és a különleges utasítások leírása az európai határ- és partvédelmi csapatok számára, ideértve a fogadó tagállamban az adatbázisokba való engedélyezhető betekintésre és az engedélyezhető szolgálati fegyverekre, lőszerekre és felszerelésekre vonatkozó utasításokat is;

e) az európai határ- és partvédelmi csapatok összetétele és más releváns szakemberek kiküldése;

f) parancsnoklási és ellenőrzési rendelkezések, többek között a fogadó tagállam azon határőreinek neve és rendfokozata, akik a csapatok tagjaival és az Ügynökséggel való együttműködésért felelnek – különösen azon határőrök neve és rendfokozata, akik a bevetés időtartama alatt a csapatok parancsnoki tisztét betöltik –, valamint a csapatok tagjainak parancsnoki láncban elfoglalt helye;

g) közös műveletek során bevetendő műszaki eszközök, beleértve a használati feltételekre, az igényelt személyzetre, szállításra és egyéb logisztikára, valamint a pénzügyi rendelkezésekre vonatkozó külön követelményeket;

h) részletes rendelkezések a rendkívüli események Ügynökség általi azonnali bejelentéséről az igazgatótanács és a megfelelő nemzeti hatóságok felé;

i) az értékelő jelentéssel kapcsolatos teljesítménymutatókra vonatkozó, az alapvető jogok védelmére is kitérő jelentési és értékelési rendszer, valamint a végleges értékelő jelentés benyújtásának végső időpontja;

j) a tengeri műveletek tekintetében a közös művelet végrehajtásának helye szerinti földrajzi területre vonatkozó joghatóság és jogszabályok alkalmazásáról szóló konkrét információk, beleértve a feltartóztatásra, a tengerből való mentésre és a partra szállításra vonatkozó nemzeti, nemzetközi és uniós jogra való hivatkozásokat is. E tekintetben a műveleti tervet a 656/2014/EU rendeletnek megfelelően kell kidolgozni;

k) a harmadik országokkal, más uniós szervekkel, hivatalokkal és ügynökségekkel, illetve a nemzetközi szervezetekkel való együttműködés feltételei;

l) eljárások, amelyek biztosítják a nemzetközi védelemre szoruló személyeknek, az emberkereskedelem áldozatainak, a kísérő nélküli kiskorúaknak és a kiszolgáltatott helyzetben lévő személyeknek a megfelelő segítségnyújtásban illetékes nemzeti hatóságokhoz való irányítását;

m) eljárások egy olyan mechanizmus meghatározására, amely valamely közös műveletben vagy gyorsreagálású határvédelmi intervencióban közreműködő valamennyi személy, többek között a fogadó tagállam határőrei vagy más releváns szakemberei és az európai határ- és partvédelmi csapatok tagjai ellen benyújtott, a közös műveletben vagy a gyorsreagálású határvédelmi intervencióban való közreműködésük során bekövetkezett alapjogsértésekre vonatkozó panaszok fogadására és az Ügynökségnek történő továbbítására szolgál;

n) logisztikai intézkedések, ideértve a közös művelet tervezett helyszínéül szolgáló területen jellemző munkafeltételekre és környezetre vonatkozó információkat is.

(4) A műveleti terv bármilyen módosításához vagy kiigazításához az ügyvezető igazgató és a fogadó tagállam egyetértése szükséges, és azt meg kell előznie a részt vevő tagállamokkal folytatott konzultációnak. A módosított vagy kiigazított műveleti terv egy példányát az Ügynökség haladéktalanul megküldi a részt vevő tagállamoknak.

17. cikk

A gyorsreagálású határvédelmi intervenciók indítására szolgáló eljárás

(1) A tagállam gyorsreagálású határvédelmi intervenció indítására irányuló kérelmében szerepelnie kell a helyzet leírásának, a lehetséges célkitűzéseknek és a tervezett szükségleteknek. Az ügyvezető igazgató a kérelmező tagállam külső határain fennálló helyzet felmérésére szükség esetén azonnal szakértőket küldhet az Ügynökségtől.

(2) Az ügyvezető igazgató azonnal tájékoztatja az igazgatótanácsot a gyorsreagálású határvédelmi intervenció indítására irányuló tagállami kérelemről.

(3) Az ügyvezető igazgató a tagállam kérelméről az Ügynökség kockázatelemzésében foglalt megállapítások, az 1052/2013/EU rendeletnek megfelelően megállapított nemzeti helyzetkép elemzési rétege, a 13. cikkben említett sebezhetőségi értékelés eredménye és az érintett tagállam vagy bármely más tagállam által rendelkezésére bocsátott valamennyi egyéb releváns információ figyelembevételével határoz.

(4) Az ügyvezető igazgató a kérelem beérkezésétől számított két munkanapon belül határoz a gyorsreagálású határvédelmi intervenció indítására irányuló kérelemről. Az ügyvezető igazgató az érintett tagállamot és az igazgatótanácsot határozatáról egyidejűleg, írásban értesíti. A határozat tartalmazza az alapjául szolgáló főbb indokokat.

(5) Ha az ügyvezető igazgató gyorsreagálású határvédelmi intervenció indításáról határoz, akkor európai határ- és partvédelmi csapatokat vet be a 20. cikk (5) bekezdésével összhangban a gyorsreagálású állományból és a 39. cikk (7) bekezdésével összhangban a gyorsreagálásúeszköz-állományból, valamint szükség esetén – a 20. cikk (8) bekezdésével összhangban – azonnal megerősítheti ezeket a csapatokat egy vagy több további európai határ- és partvédelmi csapattal.

(6) Az ügyvezető igazgató a kérelmező tagállammal együtt haladéktalanul, de legkésőbb a határozathozatal napját követő három munkanapon belül a 16. cikk (3) bekezdésében említettek szerint műveleti tervet készít.

(7) Amint a műveleti tervről megállapodás született, és ezt a tagállamok rendelkezésére bocsátották, az ügyvezető igazgató írásban felkéri a tagállamokat, hogy haladéktalanul bocsássák rendelkezésre a gyorsreagálású állomány részét képező határőröket vagy más releváns szakembereket. Az ügyvezető igazgató megadja az egyes tagállamoktól kért határőrök vagy más releváns szakemberek profilját és számát a gyorsreagálású állományban azonosítottak közül.

(8) Szükség esetén az ügyvezető igazgató a (7) bekezdésben említett rendelkezésre bocsátással egyidejűleg tájékoztatja a tagállamokat a gyorsreagálású állományból bevetett európai határ- és partvédelmi csapatok azonnali megerősítése céljából bevetendő további határőrök vagy más releváns szakemberek szükséges számáról és profiljáról. Ezt az információt a rendelkezésre bocsátás dátumának megjelölésével írásban kell megadni a nemzeti kapcsolattartó pontoknak. Egyidejűleg meg kell küldeni számukra a műveleti terv másolatát is.

(9) A tagállamok biztosítják, hogy a gyorsreagálású állományba kijelölt határőrök vagy más releváns szakemberek száma és profilja haladéktalanul az Ügynökség rendelkezésére álljon, annak biztosítása érdekében, hogy a 20. cikk (5) és (7) bekezdésével összhangban azok teljes mértékben bevetésre készen álljanak. A tagállamok a 20. cikk (8) bekezdésének megfelelően a nemzeti állományból további határőröket és más releváns szakembereket is rendelkezésre bocsátanak.

(10) A gyorsreagálású állományt legkésőbb öt munkanappal azt követően vetik be, hogy az ügyvezető igazgató és a fogadó tagállam a műveleti tervet elfogadta. A gyorsreagálású állomány bevetését követő hét munkanapon belül szükség esetén további európai határ- és partvédelmi csapatok bevetésére kerül sor.

(11) A gyorsreagálású állomány bevetése esetén az ügyvezető igazgatónak az igazgatótanáccsal egyeztetve haladéktalanul meg kell határoznia az Ügynökség más külső határoknál folyamatban lévő vagy tervezett közös műveleteinek prioritási sorrendjét annak érdekében, hogy az erőforrásokat adott esetben a külső határok azon szakaszaira csoportosíthassa át, ahol a csapatok megerősített jelenlétére a legnagyobb szükség van.

18. cikk

Migrációkezelést támogató csapatok

(1) Amennyiben egy tagállam a külső határainál lévő egyes migrációs csomópontoknál jellemzően nagymértékű vegyes migrációs beáramlásból eredő aránytalan migrációs kihívásokkal szembesül, kérheti, hogy a migrációkezelést támogató csapatok nyújtsanak számára technikai és műveleti megerősítést. Az adott tagállam megerősítés iránti kérelmet és szükségleteire vonatkozó értékelést nyújt be az Ügynökséghez és más érintett uniós ügynökségekhez, különösen az EASO-hoz és az Europolhoz.

(2) Az ügyvezető igazgató más uniós ügynökségekkel egyeztetve értékeli a tagállam megerősítés iránti kérelmét és felméri szükségleteit azzal a céllal, hogy egy, az érintett uniós ügynökségek által koordinált számos tevékenységet magában foglaló átfogó megerősítési csomagot határozzon meg az érintett tagállammal egyetértésben.

(3) A Bizottság a fogadó tagállammal és az érintett uniós ügynökségekkel együttműködve meghatározza a migrációs csomópontokon folytatandó együttműködés módozatait, és felel a migrációkezelést támogató csapatok tevékenységeinek koordinálásáért is.

(4) Az európai határ- és partvédelmi csapatok, az európai visszaküldési intervenciós csapatok és az Ügynökség szakértői által a migrációkezelést támogató csapatok keretében nyújtott technikai és műveleti megerősítés a következőket foglalhatja magában:

a) alapvető jogok teljes mértékű tiszteletben tartása mellett segítségnyújtás a külső határokhoz érkező harmadik országbeli állampolgárok előszűrésében, azonosításában, nyilvántartásba vételüket és előzetes meghallgatásukat is ideértve, valamint – amennyiben a tagállam azt kéri– a harmadik országbeli állampolgárok ujjnyomatának rögzítésében, és információnyújtás ezen eljárások céljáról;

b) nemzetközi védelmet kérelmezni szándékozó személyek kezdeti tájékoztatása és továbbküldése az érintett tagállam nemzeti hatóságaihoz vagy az EASO-hoz;

c) technikai és műveleti segítségnyújtás a visszaküldés területén, a visszaküldési műveletek előkészítését és szervezését is ideértve.

(5) A migrációkezelést támogató csapatoknak szükség esetén a gyermekvédelem, emberkereskedelem, a nemi alapú üldöztetéssel szembeni védelem és/vagy az alapjogok területén szakértelemmel bíró személyzetet is magukban kell foglalniuk.

19. cikk

Sürgős beavatkozást igénylő helyzetek a külső határoknál

(1) Ha a külső határok ellenőrzése olyan mértékben veszíti el hatékonyságát, hogy az veszélyeztetheti a schengeni térség működését, mert:

a) valamely tagállam nem teszi meg a 13. cikk (8) bekezdésében említett igazgatótanácsi határozatban foglalt intézkedéseket, vagy

b) a külső határoknál sajátos és aránytalan kihívásokkal szembenéző tagállam nem kérte az Ügynökség megfelelő támogatását a 15., 17. vagy 18. cikk alapján, illetve nem teszi meg az e cikkek szerinti intézkedések végrehajtásához szükséges lépéseket,

a Tanács a Bizottság javaslata alapján végrehajtási jogi aktus formájában haladéktalanul határozatot fogadhat el, amelyben meghatározza az Ügynökség által végrehajtandó intézkedéseket, amelyek célja e kockázatok mérséklése, és felszólítja az érintett tagállamot, hogy működjön együtt az Ügynökséggel az említett intézkedések végrehajtásában. A Bizottság javaslatának megtétele előtt konzultál az Ügynökséggel.

(2) Amennyiben sürgős beavatkozást igénylő helyzet áll elő, az Európai Parlamentet haladéktalanul tájékoztatni kell e helyzetről, és tájékoztatni kell minden további intézkedésről és válaszként hozott határozatról.

(3) A schengeni térséget veszélyeztető kockázatok mérséklése érdekében az (1) bekezdésben említett tanácsi határozatban elő kell írni, hogy az Ügynökség hozzon meg egy vagy több intézkedést a következők közül:

a) gyorsreagálású határvédelmi intervenció szervezése és koordinálása, valamint a gyorsreagálású állomány részét képező európai határ- és partvédelmi csapatok és szükség szerint további európai határ- és partvédelmi csapatok bevetése;

b) a migrációkezelést támogató csapatok keretében európai határ- és partvédelmi csapatok bevetése a migrációs csomópontoknál;

c) egy vagy több tagállam és harmadik ország külső határoknál végzett tevékenységeinek koordinálása, a szomszédos harmadik országokkal végzett közös műveleteket is ideértve;

d) műszaki eszközök bevetése,

e) visszaküldési intervenciók szervezése.

(4) Az ügyvezető igazgató az (1) bekezdésben említett tanácsi határozat elfogadásától számított két munkanapon belül:

a) meghatározza az említett határozatban megállapított intézkedések gyakorlati végrehajtásához szükséges lépéseket, ideértve a műszaki eszközöket, valamint az említett határozat céljainak megvalósításához szükséges határőrök és más releváns szakemberek létszámát és profilját;

b) kidolgoz egy műveleti tervet és azt benyújtja az érintett tagállamoknak.

(5) Az ügyvezető igazgató és az érintett tagállam a tervezet benyújtását követő három munkanapon belül megállapodik a műveleti tervről.

(6) Az Ügynökség haladéktalanul, de legkésőbb a műveleti terv megállapításának napját követő öt munkanapon belül kiküldi az e cikk (1) bekezdésében említett tanácsi határozatban meghatározott intézkedések gyakorlati végrehajtásához szükséges, a 20. cikk (5) bekezdésében említett gyorsreagálású állományhoz tartozó személyzetet. A második fázisban, de legkésőbb a gyorsreagálású állomány bevetését követő hét munkanapon belül szükség szerint további európai határ- és partvédelmi csapatokat vet be.

(7) Az Ügynökség haladéktalanul, de legkésőbb a műveleti terv megállapítását követő 10 munkanapon beveti az (1) bekezdésben említett tanácsi határozatban meghatározott intézkedések gyakorlati végrehajtásához szükséges műszaki eszközöket.

A 39. cikkel összhangban a második fázisban szükség szerint további műszaki eszközöket vetnek be.

(8) Az érintett tagállamnak teljesítenie kell az (1) bekezdésben említett tanácsi határozatot. E célból azonnal együttműködik az Ügynökséggel, és megteszi a szükséges lépéseket az említett határozat végrehajtásának és az abban, valamint az ügyvezető igazgatóval közösen elfogadott műveleti tervben meghatározott intézkedések gyakorlati végrehajtásának megkönnyítése érdekében.

(9) A tagállamok rendelkezésre bocsátják az ügyvezető igazgató által az e cikk (4) bekezdésével összhangban meghatározott határőröket, más releváns szakembereket és a visszaküldési feladatokban közreműködő személyzetet. A tagállamok nem hivatkozhatnak a 20. cikk (3) és (8) bekezdésében említett helyzetre.

(10) Amennyiben az érintett tagállam 30 napon belül nem hajtja végre az (1) bekezdésben említett tanácsi határozatban foglaltakat és nem működik együtt az Ügynökséggel az e cikk (8) bekezdésében foglaltak szerint, a Bizottság elindíthatja az (EU) 2016/399 rendelet 29. cikke szerinti eljárást.

20. cikk

Az európai határ- és partvédelmi csapatok összetétele és bevetése

(1) Az Ügynökség az európai határ- és partvédelmi csapatok tagjaiként határőröket és más releváns szakembereket vet be a közös műveletek és gyorsreagálású határvédelmi intervenciók során, valamint a migrációkezelést támogató csapatok keretében. Az Ügynökség saját személyzetéhez tartozó szakértőket is kiküldhet.

(2) Az ügyvezető igazgató javaslatára az igazgatótanács szavazati joggal rendelkező tagjai abszolút többségével határoz az európai határ- és partvédelmi csapatok számára rendelkezésre bocsátandó határőrök és más releváns szakemberek profiljáról és összlétszámáról. A profilokban és az összlétszámban utóbb beálló bármely változás tekintetében ugyanezen eljárás alkalmazandó. Az európai határ- és partvédelmi csapatokhoz a tagállamok egy nemzeti állományon keresztül járulnak hozzá a meghatározott különféle profilok alapján, az előírt profiloknak megfelelő határőrök és más releváns szakemberek kinevezésével.

(3) A tagállamok részéről a határőreik tekintetében, konkrét közös műveletekre irányulóan tett, a következő évre szóló hozzájárulásokat az Ügynökség és a tagállamok között létrejött évenkénti kétoldalú tárgyalások és megállapodások alapján kell megtervezni. E megállapodásokkal összhangban a tagállamok az Ügynökség kérelmére a határőröket bevetés céljából rendelkezésre bocsátják, kivéve, ha a nemzeti feladatok ellátását jelentősen érintő rendkívüli helyzettel szembesülnek. Az Ügynökség ilyen jellegű kérelmét a szándékolt bevetés előtt legalább 21 munkanappal kell benyújtani. Amennyiben egy tagállam ilyen rendkívüli helyzetre hivatkozik, írásban átfogó indokolást és tájékoztatást kell nyújtania a helyzetről az Ügynökségnek, amelynek tartalmát a (12) bekezdésben említett jelentésbe kell foglalni.

(4) A gyorsreagálású határvédelmi intervenciók tekintetében az igazgatótanács az ügyvezető igazgató javaslatára háromnegyedes többséggel határoz az európai határ- és partvédelmi csapatok gyorsreagálású állománya számára rendelkezésre bocsátandó határőrök vagy más releváns szakemberek profiljáról, valamint az e profilnak megfelelő személyek legkisebb létszámáról. A gyorsreagálású állományba tartozó határőrök vagy más releváns szakemberek profiljában és összlétszámában beálló további változások tekintetében ugyanezen eljárás alkalmazandó. A gyorsreagálású állományhoz a tagállamok a különféle meghatározott profilok alapján a nemzeti szakértői állományon keresztül járulnak hozzá, az előírt profiloknak megfelelő határőrök vagy más releváns szakemberek kinevezésével.

(5) A gyorsreagálású állomány az Ügynökség számára azonnal rendelkezésre álló készenléti alakulat, amely az ügyvezető igazgató és a fogadó tagállam által kidolgozott műveleti terv elfogadását követő öt munkanapon belül bevethető az egyes tagállamokból. E célból valamennyi tagállam éves alapon adott számú határőrt vagy más releváns szakembert bocsát az Ügynökség rendelkezésére. E határőrök és szakemberek az igazgatótanács határozatában előírt profillal kell, hogy rendelkezzenek. A tagállamok által rendelkezésre bocsátott teljes személyzet összlétszáma legalább 1 500 határőr vagy más releváns szakember. Az Ügynökség ellenőrizheti, hogy a tagállamok által javasolt határőrök megfelelnek-e a meghatározott profiloknak. Az Ügynökség felkérheti a tagállamot, hogy kötelességszegés vagy az alkalmazandó szabályok megsértése esetén vonja ki a határőrt az állományból.

(6) Az egyes tagállamok felelnek azért, hogy az I. mellékletnek megfelelően hozzájáruljanak a határőröknek vagy más releváns szakembereknek az (5) bekezdésben említettek szerinti létszámához.

(7) A tagállamok az Ügynökség kérésére a gyorsreagálású állományból rendelkezésre bocsátják a kiküldhető határőröket és/vagy más releváns szakembereket. Amennyiben egy kockázatelemzés és az esetlegesen rendelkezésre álló sebezhetőségi értékelés keretében kimutatják, hogy valamely tagállam a nemzeti feladatok ellátását jelentősen veszélyeztető helyzettel szembesül, az érintett tagállamnak a gyorsreagálású határvédelmi intervenció megindításához való hozzájárulását az I. mellékletben megállapított hozzájárulási szintjének felében kell megállapítani. Az a fogadó tagállam, amelyben gyorsreagálású határvédelmi intervenciót hajtanak végre, mentesül a gyorsreagálású állományhoz való előírt létszámhozzájárulás teljesítése alól. Amennyiben nem sikerül elérni a gyorsreagálású határvédelmi intervenció megindításához szükséges létszámot, az igazgatótanács az ügyvezető igazgató javaslata alapján határoz a létszámhiány betöltésének módjáról.

(8) Szükség esetén a gyorsreagálású állományból bevetett európai határ- és partvédelmi csapatokat haladéktalanul ki kell egészíteni további európai határ- és partvédelmi csapatokkal. E célból a tagállamok az Ügynökség kérésére azonnal közlik azon határőrök és más releváns szakemberek létszámát, nevét és profilját, akiket nemzeti állományukból a gyorsreagálású határvédelmi intervenció megkezdését követő hét munkanapon belül rendelkezésre tudnak bocsátani. A tagállamok az Ügynökség kérésére a határőröket és más releváns szakembereket bevetés céljából rendelkezésre bocsátják, kivéve, ha a nemzeti feladatok ellátását jelentősen érintő rendkívüli helyzettel szembesülnek. Amennyiben egy tagállam ilyen rendkívüli helyzetre hivatkozik, írásban átfogó indokolást és tájékoztatást nyújt a helyzetről az Ügynökségnek, amelynek tartalmát a (12) bekezdésben említett jelentésbe kell foglalni.

(9) Ha olyan helyzet merül fel, amelyben az (5) és a (8) bekezdésben meghatározottnál több határőrre van szükség, az ügyvezető igazgató haladéktalanul tájékoztatja az Európai Parlamentet, a Tanácsot és a Bizottságot. Az ügyvezető igazgató felszólítja továbbá a Tanácsot, hogy kérjen kötelezettségvállalásokat a tagállamoktól a létszámhiány fedezésére.

(10) A tagállamok biztosítják, hogy az általuk rendelkezésre bocsátott határőrök és más releváns szakemberek profilja és létszáma megfeleljen az igazgatótanácsi határozat előírásainak. A kiküldés időtartamát, amely nem lehet 30 napnál rövidebb – kivéve, ha annak a műveletnek az időtartama, amelynek a kiküldés részét képezi, 30 napnál rövidebb – a küldő tagállam határozza meg.

(11) A tagállamok által nemzeti szakértőkként az Ügynökséghez kirendelt hozzáértő határőrökkel vagy más releváns szakemberekkel az Ügynökség hozzájárul az európai határ- és partvédelmi csapatok felállításához. A tagállami határőröknek vagy más releváns szakembereknek az Ügynökséghez való kirendelése tekintetében tett, a következő évre szóló tagállami hozzájárulásokat az Ügynökség és a tagállamok között létrejött évenkénti kétoldalú tárgyalások és megállapodások alapján kell megtervezni. E megállapodásokkal összhangban a tagállamok a határőröket vagy más releváns szakembereket kirendelés céljából rendelkezésre bocsátják, kivéve, ha ez súlyosan befolyásolná a nemzeti feladatok ellátását. Ilyen helyzetben a tagállamok visszahívhatják kirendelt határőreiket vagy más releváns szakembereiket.

Az ilyen kirendelések 12 hónapra vagy azt meghaladó időtartamra is szólhatnak, de nem lehetnek három hónapnál rövidebbek. A kirendelt határőrök és más releváns szakemberek a csapatok tagjainak tekintendők, és a csapataik tagjaival azonos feladatokkal és hatáskörökkel rendelkeznek. Az e határőröket vagy más releváns szakembereket kirendelő tagállam küldő tagállamuknak tekintendő.

Az Ügynökség által ideiglenesen alkalmazott, határellenőrzési feladatok elvégzésére irányuló képzettséggel nem rendelkező egyéb személyzet a közös műveletek során kizárólag koordinációs és teljes körű határőrképzést nem igénylő egyéb feladatok teljesítésére vethető be. E személyzet nem képezheti az európai határ- és partvédelmi csapatok részét.

(12) Az Ügynökség évente tájékoztatja az Európai Parlamentet az egyes tagállamok által az európai határ- és partvédelmi csapatok számára e cikkel összhangban biztosítani vállalt és a ténylegesen bevetett határőrök számáról. E jelentés felsorolja azokat a tagállamokat, amelyek az előző évben a (3) és a (8) bekezdésben említett rendkívüli helyzetre hivatkoztak. A jelentés továbbá tartalmazza az érintett tagállamok által megjelölt indokokat és információkat.

21. cikk

Az európai határ- és partvédelmi csapatoknak szóló utasítások

(1) Az európai határ- és partvédelmi csapatok bevetése alatt a csapatokat a fogadó tagállam utasítja a műveleti tervvel összhangban.

(