1.

A 2008/118/EK irányelv 21. cikkének (2) bekezdésében említett számítógépes rendszerhez használandó elektronikus üzenetek adatelemeit adatcsoportokba, valamint adott esetben adat-alcsoportokba kell rendezni. Az adatokkal és azok használatával kapcsolatos részleteket az 1–6. táblázat tartalmazza, amelyben a) az A. oszlop megadja az egyes adatcsoportokhoz és adat-alcsoportokhoz rendelt numerikus kódokat (számokat); minden alcsoport azon adat(-al)csoport sorszámát követi, amelyhez tartozik (például amennyiben az adatcsoport száma 1., ennek a csoportnak az egyik alcsoportja 1.1., ennek az egyik alcsoportja pedig 1.1.1.); b) a B. oszlop megadja az egy adott adat(-al)csoport egyes adatelemeihez rendelt betűkódot (betűt); c) a C. oszlop megnevezi az adat(-al)csoportot vagy adatelemet; d) a D. oszlop minden adat(-al)csoporthoz vagy adatelemhez hozzárendel egy értéket, amely megmutatja, hogy a vonatkozó adat feltüntetése — „R” (kötelező), azaz az adatot meg kell adni. Amennyiben egy adat(-al)csoport „O” (választható) vagy „C” (feltételes), az adott csoportba tartozó egyes adatok megadása ennek ellenére kötelező lehet, amennyiben a tagállam illetékes hatóságai úgy határoznak, hogy az ezen (al)csoportba tartozó adatokat meg kell adni, vagy ha a feltétel alkalmazandó, — „O” (választható), azaz az üzenetet benyújtó személy (feladó vagy címzett) megválaszthatja, feltünteti-e az adatot, kivéve, ha valamely tagállam – az E. oszlopban egyes választható adat(-al)csoportok vagy adatelemek tekintetében biztosított lehetőséggel összhangban – úgy rendelkezett, hogy az adat megadása kötelező, — „C” (feltételes), azaz az adat(-al)csoport vagy adatelem használata ugyanazon üzenet más adat(-al)csoportjaitól vagy adatelemeitől függ, — „D” (függő), azaz az adat(-al)csoport vagy adatelem használata valamely, a számítógépes rendszer által nem ellenőrizhető – így az E. vagy F. oszlopban megadott – feltételtől függ; e) az E. oszlop megadja a feltételesen feltüntetendő adatokra alkalmazandó feltétel(eke)t, adott esetben előírja a választható és függő adatok használatát, és feltünteti, mely adatokat kell megadniuk az illetékes hatóságoknak; f) az F. oszlop szükség esetén magyarázatokat fűz az üzenet összeállításához; g) a G. oszlop a következőket tartalmazza: — egyes adat(-al)csoportok esetében: egy számot, amelyet az „x” karakter követ, és amely megmutatja, hányszor lehet megismételni az adat(-al)csoportot az üzenetben (alapértelmezés = 1), és — minden egyes adatelem esetében, kivéve az időt és/vagy dátumot jelző adatelemeket: az adat típusát és hoszszúságát azonosító jellemzőket. Az adattípusok kódjai a következők: — a: betűkód — n: numerikus kód — an: alfanumerikus kód A kódot követő szám meghatározza az adott adatelem megengedhető adathosszúságát. A hosszúságot jelző szám előtti két opcionális pont azt jelenti, hogy az adatok hosszúsága nincsen meghatározva, azonban a hosszúságot jelző szám maximálhatja. Az adat hosszúságát jelző számban lévő vessző azt jelenti, hogy az adat tizedesértékeket tartalmazhat: a vessző előtti számjegy az attribútum teljes hosszát, a vessző utáni számjegy pedig a tizedesvessző után álló számjegyek maximális számát adja meg; — az időt és/vagy dátumot jelző adatelemek esetében: a „date”, „time” vagy „dateTime” („dátum”, „idő” vagy „dátumIdő”) kitételt, amely azt jelenti, hogy a dátumot, az időt vagy (együttesen) a dátumot és időt a dátum- és időpontjelölés formátumairól szóló ISO 8601 szabvány alkalmazásával kell megadni.