A Bizottság közleménye

a vállalkozások közötti összefonódások ellenőrzéséről szóló 4064/89/EGK tanácsi rendelet alapján a forgalom kiszámításáról

(98/C 66/04)

(EGT vonatkozású szöveg)

I. A FORGALOM "SZÁMVITELI" MEGHATÁROZÁSA

1. A forgalom mint az üzleti tevékenység tükre

1.1. A forgalom fogalma

1.2. Szokásos tevékenység

2. "Nettó" forgalom

2.1. Árengedmények és adók levonása

2.2. A "belső" forgalom levonása

3. A forgalom kiszámításának szabályai a különféle típusú műveletek esetében

3.1. Általános szabály

3.2. Vállalkozások részeinek felvásárlása

3.3. Időben elosztott műveletek

3.4. Csoportok forgalma

3.5. Állami tulajdonú vállalkozások forgalma

II. A FORGALOM FÖLDRAJZI MEGOSZLÁSA

1. Általános szabály

2. A forgalom átszámítása ECU-re átváltva

III. HITEL- ÉS EGYÉB PÉNZINTÉZETEK ÉS BIZTOSÍTÓTÁRSASÁGOK

1. Fogalommeghatározások

2. A forgalom nagyságának számítása

1. Ennek a közleménynek az a célja, hogy kiegészítse a legutóbb az 1310/97/EK tanácsi rendelettel [1] módosított 4064/89/EGK tanácsi rendelet [2] (a továbbiakban az "összefonódás-ellenőrzési rendelet") 1. és 5. cikkének szövegét, és ezzel kellő megvilágításba helyezzen bizonyos, kétséget keltő vagy nehézséget okozó eljárásbeli és gyakorlati kérdéseket.

2. Ez a közlemény az összefonódás-ellenőrzési rendelet eddigi alkalmazása során a Bizottság által szerzett tapasztalatokon alapul. A Bizottság által az egyes esetekben alkalmazott gyakorlat az itt megfogalmazott elveket fogja követni, illetve továbbfejleszteni.

Ez a közlemény a forgalom nagyságának kiszámításáról szóló közlemény [3] helyébe lép.

3. Az összefonódás-ellenőrzési rendelet két feltételt állít a Bizottság hatásköre elé. Az egyik, hogy az ügyletnek a 3. cikk értelmében összefonódásnak kell minősülnie [4]. A második az 1. cikkben rögzített forgalmi küszöbértéket foglalja magába, és célja azonosítani azokat az ügyleteket, amelyek befolyással vannak a Közösségre és "közösségi jelentőségűnek" tekinthetők. A forgalom az egy-egy összefonódásban felhalmozódó gazdasági erőforrások jellemzésére szolgál, amit földrajzi értelemben felosztanak, hogy tükrözze az ilyen erőforrások földrajzi megoszlását.

Az 1. cikk (2), és (3) bekezdése a küszöbértékek egy-egy sorozatát rögzíti. Az 1. cikk (2) bekezdése határozza meg azokat a küszöbértékeket, amelyeknek az elérését első helyen kell megvizsgálni annak megállapításához, hogy az ügylet közösségi léptékű-e. Ebben a tekintetben a világméretű forgalomra vonatkozó küszöbérték az érintett vállalkozások átfogó dimenziójának mérésére szolgál; a Közösség forgalmi küszöbértéke annak megállapítását célozza, hogy az összefonódás magában foglalja-e a tevékenységek meghatározott legkisebb mértékét a Közösségben; a kétharmados szabály célja kizárni a Közösség joghatóságából a kifejezetten belföldi ügyleteket.

Az 1. cikk (3) bekezdését csak akkor kell alkalmazni, ha az 1. cikk (2) bekezdésében rögzített küszöbértékek nem teljesülnek. A küszöbértékek e második sorozata azokra az ügyletekre vonatkozik, amelyek nem érik el az 1. cikk (2) bekezdésében említett közösségi léptéket, de a nemzeti versenyszabályok értelmében legalább három tagállamban bejelentéskötelesek (ún. "többszörös bejelentések"). Ehhez az 1. cikk (3) bekezdése mind világméretű szempontból, mind közösségi szempontból alacsonyabb forgalmi küszöbértéket határoz meg az érintett vállalkozások tekintetében. Egy összefonódás abban az esetben közösségi léptékű, ha ezek az alacsonyabb küszöbértékek teljesülnek, és az érintett vállalkozások közösen és külön-külön legalább három tagállamban elérik a tevékenységek meghatározott legkisebb mértékét. Az 1. cikk (3) bekezdése ugyancsak tartalmaz egy, az 1. cikk (2) bekezdésében leírthoz hasonló kétharmados szabályt, amelynek célja a kifejezetten nemzeti ügyletek azonosítása.

4. Mint ilyenek, a küszöbértékek a joghatóság megállapítását célozzák; nem céljuk az összefonódásban részt vevő felek piaci pozíciójának, vagy a művelet hatásának felmérése. Ennek során nem csak az összefonódásban közvetlenül érintett forgalmat és erőforrásokat, hanem a felek tevékenységének összes területén képződő forgalmat és az erre fordított erőforrásokat veszik figyelembe. Az összefonódás-ellenőrzési rendelet 1. cikke a "közösségi léptékű" összefonódás meghatározásához szükséges küszöbértékeket rögzíti, míg az 5. cikk a forgalom kiszámításának módját ismerteti.

5. Az a tény, hogy az összefonódás-ellenőrzési rendelet 1. cikkében a küszöbértékek kifejezetten mennyiségi jellegűek – mivel ezeket kifejezetten a forgalom nagyságának kiszámítása alapján határozzák meg, és nem veszik figyelembe a piaci részesedést és az egyéb kritériumokat –, jelzi, hogy ezek célja egy, az összefonódásban résztvevő vállalkozások szempontjából könnyen kezelhető, egyszerű és objektív mechanizmus kialakítása, amelyet annak meghatározásához használhatnak fel, hogy az ügylet közösségi léptékű-e, és ennek megfelelően bejelentésköteles-e.

6. Az összefonódás-ellenőrzési rendelet 1. cikke vonatkozásában a döntő kérdés az érintett vállalkozások gazdasági erejének mérése, amely forgalmi adataikban attól függetlenül tükröződik, hogy ezt a forgalmat mely ágazatban érték el, és az adott ügylet érinti-e egyáltalán ezeket az ágazatokat, vagy sem. Ezáltal az összefonódás-ellenőrzési rendelet az összefonódás keretében összeadódó összes gazdasági és pénzügyi erőforrás meghatározását részesíti előnyben annak megállapítása céljából, hogy az összefonódás közösségi jelentőségű-e.

7. Ebben az összefüggésben világos, hogy a forgalomnak a lehető legpontosabban kell tükröznie egy ügyletben résztvevő vállalkozások gazdasági erejét. Ez a rendeltetése az összefonódás-ellenőrzési rendelet 5. cikkében rögzített szabályok sorozatának, amelyek azt hivatottak biztosítani, hogy az eredményül kapott számadatok pontosan tükrözzék a gazdasági realitásokat.

8. Az a mód, ahogy a Bizottság az 1. és az 5. cikkben foglaltakat a forgalom nagyságának kiszámítása tekintetében értelmezi, nem érinti az Európai Közösségek Bírósága vagy Elsőfokú Bírósága által adható értelmezést.

I. A FORGALOM "SZÁMVITELI" MEGHATÁROZÁSA

1. A forgalom mint az üzleti tevékenység tükre

1.1. A forgalom fogalma

9. A forgalomnak az összefonódás-ellenőrzési rendelet 5. cikkében alkalmazott fogalma kifejezetten "a termékek értékesítéséből és szolgáltatások nyújtásából származó bevételekre" vonatkozik. Ennélfogva az értékesítés, mint a vállalkozás tevékenységét tükröző mutató, lényeges kritériuma a forgalom kiszámításának, akár termékértékesítési, akár szolgáltató tevékenységről legyen szó. Az "értékesítésből befolyt összegek" általában az "értékesítés árbevétele" tétel alatt jelennek meg a vállalkozások pénzügyi kimutatásaiban.

10. Termékek esetében a forgalom minden nehézség nélkül meghatározható, nevezetesen a tulajdonjog átruházásával járó minden egyes kereskedelmi aktus azonosításával.

11. A szolgáltatások esetében a forgalom nagyságának kiszámításánál figyelembe veendő tényezők már lényegesen bonyolultabbak, mivel a kereskedelmi aktus "érték" átruházását foglalja magába.

12. Általában véve a forgalom kiszámításának módja a szolgáltatások esetében sem különbözik a termékek esetében alkalmazott módszertől: a Bizottság az értékesítés árbevételének teljes összegét veszi figyelembe. Amennyiben a teljesített szolgáltatást közvetlenül a szolgáltató értékesíti a vevőnek, úgy az érintett vállalkozás forgalmát a legutóbbi pénzügyi évben értékesített szolgáltatásokból származó bevétel teljes összege képezi.

13. A szolgáltató ágazat összetett jellege miatt ezt az általános elvet minden esetben a teljesített szolgáltatás konkrét feltételeihez kell igazítani. Így egyes tevékenységi ágazatokban (például az idegenforgalom és a reklámipar terén) a szolgáltatást más szállítók közvetítésével értékesítik. Az ilyen ágazatok sokszínűsége miatt számtalan különböző helyzet állhat elő. Például előfordulhat, hogy egy közvetítőként eljáró szolgáltató vállalkozás forgalma egyedül a kapott jutalékok összegéből tevődik össze.

14. Hasonlóképpen, a forgalom nagyságának kiszámítása sok más területen is technikai problémákba ütközhet, például a hitelezés, a pénzügyi szolgáltatások és a biztosítás területén, amelyeket a III. szakasz érint.

1.2. Szokásos tevékenység

15. Az 5. cikk (1) bekezdése rendelkezik arról, hogy a forgalom nagyságának kiszámítása során figyelembe veendő összegek feleljenek meg az érintett vállalkozások "szokásos tevékenységének".

16. A köztestületek által a vállalkozásoknak nyújtott támogatások vonatkozásában az érintett vállalkozás szokásos tevékenységi körén belül az összes tevékenységhez nyújtott támogatásnak feltétlenül szerepelnie kell a forgalom nagyságának kiszámításában minden olyan esetben, amikor maga a vállalkozás kapja a támogatást, és a támogatás közvetlenül kapcsolódik a termékeknek és szolgáltatásoknak a vállalakozás részéről történő értékesítéséhez, illetve teljesítéséhez, és ezért az megjelenik az árban [5]. Például a valamely termék fogyasztásához nyújtott támogatás lehetővé teszi, hogy a gyártó magasabb áron értékesítse termékét, mint amekkorát a fogyasztók ténylegesen fizetnek érte.

17. A szolgáltatások vonatkozásában a Bizottság a vállalkozásnak azokat a szokásos tevékenységeit vizsgálja, amelyek a szolgáltatások teljesítéséhez szükséges erőforrások előteremtésében vesznek részt. A Bizottság az Accor/Wagons-Lits ügyben [6] hozott határozatában úgy döntött, hogy figyelembe veszi a Wagons-Lits eredménykimutatásában szereplő "egyéb működési bevételek" tételt. A Bizottság úgy vélte, hogy ennek a tételnek az elemei – amelyek között bizonyos, a gépjármű-kölcsönzésből származó bevételek is szerepeltek – a Wagons-Lits termékértékesítése és szolgáltatásai nyomán keletkeztek, így azok a cég szokásos tevékenységének részét képezik.

2. "Nettó" forgalom

18. A figyelembe veendő forgalom a rendeletben meghatározott néhány tétel levonása nyomán kapott "nettó" forgalom. A Bizottság célja olyan módon korrigálni a forgalmat, hogy annak alapján meg tudja ítélni a vállalkozás tényleges gazdasági súlyát.

2.1. Árengedmények és adók levonása

19. Az 5. cikk (1) bekezdése rendelkezik az "értékesítési árengedmények, a hozzáadottérték-adó és a forgalomhoz közvetlenül kapcsolódó egyéb adók levonásáról". A levonások így üzleti elemekhez (az értékesítés árbevételének terhére nyújtott engedmény) és adóelemekhez (hozzáadottérték-adó és a forgalomhoz közvetlenül kapcsolódó egyéb adók) kapcsolódnak.

20. Az "értékesítési árengedmények" fogalmát úgy kell értelmezni, mint amelybe beletartozik a vállalkozások által az ügyfeleikkel folytatott üzleti tárgyalások során nyújtott összes olyan mennyiségi és egyéb árengedmény, amely az értékesítés árbevételét közvetlenül befolyásolja.

21. Az adók levonását illetően az összefonódás-ellenőrzési rendelet a hozzáadottérték-adót és a "forgalomhoz közvetlenül kapcsolódó egyéb adókat" említ. Ami az hozzáadottérték-adót illeti, ennek levonása általában semmilyen gondot nem jelent. A "forgalomhoz közvetlenül kapcsolódó adók" fogalma egyértelmű hivatkozás a közvetett adózásra, hiszen az közvetlenül a forgalomhoz kapcsolódik. Ilyenek többek között a szeszesitalokra kivetett adók.

2.2. A "belső" forgalom levonása

22. Az 5. cikk (1) bekezdésének első albekezdése leszögezi, hogy "az érintett vállalkozás összevont forgalma nem tartalmazza termékek értékesítését, illetve szolgáltatások teljesítését a (4) bekezdésben említett vállalkozások között", vagyis azok között, amelyek kapcsolódnak az érintett vállalkozáshoz (itt alapvetően anya- és leányvállalatokról van szó).

23. A cél a csoporton belül lebonyolított gazdasági ügyletek bevételeinek kiiktatása, és ilyen módon az egyes jogi személyek valóságos gazdasági súlyának figyelembevétele. Így az összefonódás-ellenőrzési rendelet által figyelembe vett "összegek" csak azokat az ügyleteket tükrözik, amelyek egyrészről a vállalkozások csoportja, másrészről pedig harmadik személyek között jönnek létre.

3. A forgalom kiszámításának szabályai a különféle típusú műveletek esetében

3.1. Általános szabály

24. Az összefonódás-ellenőrzési rendelet 5. cikkének (1) bekezdése szerint az összevont forgalom azokat a bevételeket foglalja magába, amelyekhez az érintett vállalkozások termékek értékesítése és szolgáltatások nyújtása során az előző pénzügyi évben jutottak. Az alapelv így minden érintett vállalkozás tekintetében az, hogy a figyelembe veendő forgalom az ügylet időpontjához legközelebbi pénzügyi év forgalma.

25. E rendelkezés azt mutatja, hogy mivel az ügyletet megelőző napon lezárult évre vonatkozólag általában nem állnak rendelkezésre auditált pénzügyi beszámolók, az adott vállalkozás egész évi tevékenységének időben legközelebbi bemutatását a legutóbbi pénzügyi év forgalmi adatai nyújtják.

26. A Bizottság igyekszik a rendelkezésre álló legpontosabb és leghitelesebb számadatok alapján eljárni. Ezért a Bizottság rendszerint auditált vagy más lezárt pénzügyi beszámolókat vesz alapul. Azonban bizonyos esetekben – amikor jelentős különbségek vannak a Közösség és valamelyik közösségen kívüli ország számviteli előírásai között – a Bizottság szükségesnek tarthatja az ilyen pénzügyi beszámolóknak a közösségi előírások szerinti átalakítását a forgalom tekintetében. Kivételes körülményektől eltekintve semmi esetre sem támaszkodik a vállalkozások vezetése által készített vagy egyéb ideiglenes beszámolókra (lásd a következő bekezdést). Ha az összefonódás az év első hónapjaiban megy végbe, és a legutolsó pénzügyi évre vonatkozó auditált pénzügyi beszámolók még nem állnak rendelkezésre, akkor az azt megelőző pénzügyi év számadatait kell figyelembe venni. Ahol jelentős eltérés mutatkozik a két évre vonatkozó pénzügyi beszámolók között, és a legutóbbi évek vonatkozó végső előzetes adatok rendelkezésre állnak, a Bizottság dönthet úgy, hogy ezeket az előzetes adatokat veszi figyelembe.

27. A 26. pontban foglaltak ellenére az auditált pénzügyi beszámolók fordulónapját követően megvalósult beszerzések, illetve értékesítések figyelembevételére mindig kell kiigazítást tenni. Erre akkor van szükség, ha meg kell határozni, hogy az összefonódásban milyen valódi erőforrások koncentrálódnak. Így ha egy vállalkozás az összefonódást létrehozó végleges megállapodás aláírása, nyilvános pályázat bejelentése, vagy irányítást megalapozó részesedés megszerzése előtt bármikor értékesíti valamely üzletrészét, vagy ha egy ilyen értékesítés vagy leállítás a művelet előfeltétele [7], akkor a forgalom ennek az üzletrésznek betudható részét le kell vonni a bejelentésre kötelezett félnek a legutóbbi auditált pénzügyi beszámolójában kimutatott forgalmából. Ennek fordítottja is igaz: a legutóbbi auditált pénzügyi beszámolók elkészültét követően irányítás alá vont eszközöknek betudható forgalmat a bejelentés céljára hozzá kell adni a vállalkozás forgalmához.

28. Azokat az egyéb tényezőket, amelyek ideiglenesen befolyásolhatják a forgalom alakulását – például az ügyletet megelőző időszakban a termék rendelésállományának csökkenését, vagy a termelési folyamat lelassulását – a forgalom nagyságának kiszámításánál nem veszik figyelembe. Az irányadó éves beszámolót e tényezők beépítésével nem helyesbítik.

29. Ami a forgalom földrajzi megoszlását illeti, mivel az auditált pénzügyi beszámolók gyakran nem tartalmazzák a forgalomnak az összefonódás-ellenőrzési rendeletben előírt földrajzi bontását, a Bizottság a vállalkozások által az összefonódás-ellenőrzési rendelet 5. cikkének (1) bekezdésében megállapított szabállyal összhangban kimutatott leghitelesebb rendelkezésre álló számadatokra fog támaszkodni (lásd a II. 1. szakaszt).

3.2. Vállalkozások részeinek felvásárlása

30. Az összefonódás-ellenőrzési rendelet 5. cikkének (2) bekezdése előírja, hogy "ha az összefonódás egy vagy több vállalkozás részének megszerzésében valósul meg, akár önálló jogi személyek ezek a részek, akár nem, csak az ügylet által érintett részekhez kapcsolódó forgalmat kell figyelembe venni az eladó vagy az eladók tekintetében".

31. Ez a rendelkezés leszögezi, hogy amennyiben a felvásárló nem vásárol meg egy egész vállalkozáscsoportot, hanem annak csak valamelyik vállalkozását, vagy annak valamely részét veszi meg – legyen az leányvállalat, vagy sem –, a forgalom nagyságának kiszámításában csak a megvásárolt rész forgalmát kell figyelembe venni. Bár az eladó, mint egységes egész (az összes leányvállalatával együtt) jogi értelemben elengedhetetlen résztvevője az ügyletnek – hiszen nélküle az adásvételi megállapodás nem jöhet létre –, a megállapodás létrejöttét követően az eladó szerepvállalása tulajdonképpen befejeződik. Az ügylet piacra gyakorolt lehetséges hatása csak a vagyonátruházás tárgyát képező gazdasági és pénzügyi erőforrásoknak a felvásárló hasonló erőforrásaival történő összekapcsolódásától és nem a továbbra is önálló eladó megmaradt működési területétől függ.

3.3. Időben elosztott műveletek

32. Időnként előfordul, hogy bizonyos egymást követő ügyletek csupán egy azonos felek közötti tágabb stratégia lépései. Az egyes ügyletek önmagukban való vizsgálata – akárcsak a hatáskör megállapítása céljából is – a gazdasági realitás figyelmen kívül hagyását jelentheti. Ugyanakkor míg az időben elosztott műveletek egy részét esetleg azért bonyolítják le ilyen módon, mert így jobban megfelel a felek igényeinek, addig más ügyletek esetében azért alkalmazzák ezt a megoldást, hogy megkerüljék az összefonódás-ellenőrzési rendelet alkalmazását.

33. Az összefonódás-ellenőrzési rendelet előre felmérte ezeket a forgatókönyveket az 5. cikk (2) bekezdésének második albekezdésében, úgy rendelkezve, hogy "az első albekezdés szerinti két vagy több ügyletet, amely ugyanazon személyek vagy vállalkozások között két éven belül valósul meg, az utolsó ügylet időpontjában megvalósuló egyetlen összefonódásnak kell tekinteni".

34. Ez a rendelkezés gyakorlati értelemben azt jelenti, hogy amennyiben "A" vállalkozás megvásárolja "B" vállalkozás egy leányvállalatát, amelyre "B" vállalkozás összes tevékenységének 50 %-a jut, majd egy évvel később megvásárolja a másik leányvállalatot ("B" fennmaradó 50 %-át), úgy a két ügylet egyetlen ügyletnek számít majd. Ha feltételezzük, hogy mindegyik leányvállalat csak 200 millió ECU-nek megfelelő forgalmat bonyolított le a Közösségben, akkor az első ügylet csak abban az esetben volna bejelentésköteles, ha a művelet megfelelne az 1. cikk (3) bekezdésében megállapított feltételeknek. Mivel azonban a második ügyletre a kétéves időszakon belül kerül sor, a két ügyletet egyetlen ügyletként kell bejelenteni akkor, amikor a második ügyletre sor kerül.

35. A rendelkezés jelentősége abban áll, hogy az előző (két éven belül megvalósult) ügyletek azzal az utolsó ügylettel válnak bejelentéskötelessé, amellyel a küszöbértékekre vonatkozó feltételek halmozottan teljesülnek.

3.4. Csoportok forgalma

36. Amennyiben egy, az összefonódás-ellenőrzési rendelet 1. cikke szerinti összefonódásban érintett vállalkozás [8] valamely vállalkozáscsoporthoz tartozik, úgy annak megállapításánál, hogy a küszöbértékeket elérték-e, a csoport egészének forgalmát kell figyelembe venni. A cél itt is az, hogy a tevékenységen keresztül összevont gazdasági erőforrások teljes volumenét ragadják meg.

37. Az összefonódás-ellenőrzési rendelet nem határozza meg elvont módon a vállalkozáscsoport fogalmát, de kifejezetten azzal foglalkozik, hogy jogosultak-e a vállalkozások az érintett vállalkozás ügyeinek vitelére, hogy ennek alapján meghatározza, hogy az érintett vállalkozáshoz közvetlenül vagy közvetve kapcsolódó vállalkozások közül melyek tekintendők vele azonos csoportba tartozónak.

38. Az összefonódás-ellenőrzési rendelet 5. cikkének (4) bekezdése az alábbiak szerint rendelkezik:

"A (2) bekezdés sérelme nélkül, az 1. cikk (2) és (3) bekezdése értelmében valamely érintett vállalkozás teljes forgalmát úgy kell kiszámítani, hogy a következők forgalmát összegezzük:

a) az érintett vállalkozás;

b) azon vállalkozások, amelyekben az érintett vállalkozás közvetlenül vagy közvetve:

- a tőkének vagy a vállalkozás eszközeinek több mint felét birtokolja, vagy

- módjában áll a szavazati jogok több mint felét gyakorolni, vagy

- módjában áll a felügyelő bizottság, az igazgató tanács vagy a vállalkozást jogilag képviselő testületek tagjainak több mint felét kinevezni, vagy

- jogosult a vállalkozás ügyeit irányítani;

c) azon vállalkozások, amelyek egy érintett vállalkozásban a b) pontban felsorolt jogokkal vagy hatáskörökkel rendelkeznek;

d) azon vállalkozások, amelyekben egy, a c) pontban említett vállalkozás a b) pontban felsorolt jogokkal vagy hatáskörökkel rendelkezik;

e) azon vállalkozások, amelyekben két vagy több, az a)–d) pontban említett vállalkozás közösen rendelkezik a b) pontban felsorolt jogokkal vagy hatáskörökkel."

Ez azt jelenti, hogy az ügyletben közvetlenül részt vevő vállalkozás (a) pont) forgalmába bele kell tartoznia a vállalkozás leányvállalatai (b) pont), anyavállalatai (c) pont), az anyavállalatainak egyéb leányvállalatai (d) pont) és a csoporthoz két vagy annál több vállalkozás által közösen irányított bármely egyéb vállalkozás (e) pont) forgalmának. Ez a következő grafikus ábrán szemléltethető:

Az érintett vállalkozás és annak csoportja:

+++++ TIFF +++++

a: Az érintett vállalkozás

b: Leányvállalatai és azok saját leányvállalatai (b1 és b2)

c: Anyavállalatai és azok saját anyavállalatai (c1)

d: Az érintett vállalkozás anyavállalatainak egyéb leányvállalatai

e: A csoport két (vagy több) vállalkozásának közös irányítása alatt álló vállalkozások

Megjegyzés:

Ezek a betűjelek megegyeznek az 5. cikk (4) bekezdésének vonatkozó pontjaival.

Az ábra alapján több megjegyzés fogalmazható meg:

1. Mindaddig, amíg a vizsgálat a b) pontban említett irányítás fennállását állapítja meg, az adott leányvállalat összes forgalmát kell figyelembe venni, függetlenül attól, hogy mekkora az irányítást gyakorló vállalkozás tényleges részesedése. A példában az érintett vállalkozás (a) három leányvállalatának (legyen b)) teljes forgalmát kell figyelembe venni.

2. Amennyiben a csoporthoz tartozóként azonosított vállalkozások valamelyike más vállalkozások fölött is irányítást gyakorol, úgy azok forgalmát is figyelembe kell venni a számításnál. A példában az a) leányvállalatainak egyike (legyen b)) is rendelkezik saját b1 és b2 leányvállalattal.

3. Amennyiben két vagy annál több vállalkozás úgy gyakorol közös irányítást az érintett vállalkozás a) fölött, hogy az érintett vállalkozás ügyeinek viteléhez mindegyikük egyetértésére szükség van, úgy mindegyik vállalkozás forgalmát figyelembe kell venni [9]. A példában az érintett vállalkozás (a) két anyavállalatának (c) forgalmát, és az anyavállalatok saját anyavállalatainak (c1) forgalmát is figyelembe kellene venni. Bár az összefonódás-ellenőrzési rendelet kifejezetten nem tesz említést erről a szabályról azokban az esetekben, amikor az érintett vállalkozás voltaképpen egy közös vállalat, a szabály érvényessége azonban következik az 5. cikk (4) bekezdése c) pontjának szövegéből, ahol az anyavállalatokra való utalásnál többes számot használnak. A Bizottság is következetesen ezt az értelmezést alkalmazza.

4. A csoport forgalmából le kell vonni a csoporton belüli értékesítés árbevételének összegét (lásd a 22. pontot).

39. Az összefonódás-ellenőrzési rendelet azzal a sajátos forgatókönyvvel is foglalkozik, amely akkor áll elő, amikor egy ügyletben érintett két vagy több vállalkozás közös irányítást gyakorol egy másik vállalkozás fölött. Az 5. cikk (5) bekezdésének a) pontja értelmében a közös vállalat és az érintett vállalkozások mindegyike, vagy a velük az 5. cikk (4) bekezdése szerint kapcsolatban álló bármely egyéb vállalkozás között lebonyolított termékértékesítésből vagy szolgáltatások nyújtásából keletkező forgalmat ki kell zárni. Ennek a szabálynak a célja a kettős beszámítás lehetőségének kizárása. A közös vállalat harmadik féllel folytatott tevékenységéből származó forgalmat illetően az 5. cikk (5) bekezdésének b) pontja úgy rendelkezik, hogy azt egyenlő arányban kell felosztani az érintett vállalkozások között, ezzel is érzékeltetve a közös irányítást [10].

40. Az 5. cikk (5) bekezdésének b) pontjában említett elv analógiájára az érintett vállalkozások és harmadik fél között létrejött közös vállalatok esetében a Bizottság elfogadott gyakorlata értelmében a közös vállalatban irányítást biztosító részesedéssel rendelkező vállalkozások forgalmát egyenlő arányban osztják el valamennyi érintett vállalkozás között. Azonban a közös irányítást mindezekben az esetekben bizonyítani kell.

A gyakorlat azt mutatja, hogy ebben a közleményben lehetetlen áttekinteni a közös vállalatok vagy a közös irányítás alatt álló vállalkozások forgalmának kiszámításával kapcsolatos összes lehetséges forgatókönyvet. A kétséges esetek vizsgálatánál mindig elsőbbséget kell élvezniük azoknak az általános elveknek, amelyek a kettős beszámítás elkerülésére, valamint az ügyletben résztvevő vállalkozások gazdasági erejének lehető legpontosabb megjelenítésére vonatkoznak. [11]

41. Meg kell jegyezni, hogy az 5. cikk (4) bekezdése nem vonatkozik az összefonódás következményeként létrejött új struktúrákra, hanem csak az ügylet időpontjában már létező csoportokra, vagyis azokra a vállalkozáscsoportokra, amelyekhez az egyes, a művelet által érintett vállalkozások tartoznak. Például, ha "A" és "B" vállalkozás leányvállalataikkal együtt összeolvadnak, nem az újonnan létrejött jogi személyiség, hanem "A" és "B" vállalkozás minősül az érintett vállalkozásnak, ami azt jelenti, hogy a két csoport forgalmát egymástól függetlenül kell meghatározni.

42. Mivel e rendelkezés célja egyszerűen a meglévő csoportokhoz tartozó gazdasági vállalkozások azonosítása a forgalom nagyságának kiszámításához, a vállalkozás ügyeinek 5. cikk (4) bekezdése szerinti vitelére vonatkozó jog vizsgálata [12] valamelyest eltér a 3. cikk (3) bekezdése szerinti irányítás vizsgálatától, mivel utóbbi a vizsgálat tárgyát képező ügylettel megszerzett irányításra vonatkozik. Mivel az előbbi a tényszerű bizonyítékok alapján egyszerűbben és könnyebben bizonyítható, az utóbbi nehezebb feladat, hiszen az irányítás megszerzésének hiányában összefonódás nem jön létre.

3.5. Állami tulajdonú vállalkozások

43. Miközben az 5. cikk (4) bekezdése azt a módszert rögzíti, amellyel a forgalom nagyságának kiszámítása céljából meghatározható az a gazdasági csoportosulás, amelyhez egy érintett vállalkozás tartozik, addig a fenti bekezdést az állami tulajdonú vállalatok vonatkozásában a 4064/89/EGK rendelet (12) preambulumbekezdésével együtt kell értelmezni. A preambulumbekezdés leszögezi, hogy az állami és a magánszféra közötti diszkrimináció megelőzése érdekében figyelembe kell venni az "a független döntési jogkörrel rendelkező gazdasági egységeket alkotó vállalkozásokat, függetlenül attól, hogy tőkéjüket milyen módon birtokolják, illetve milyen igazgatási felügyeleti szabályok vonatkoznak rájuk". Az a puszta tény, hogy két vállalkozás állami tulajdonban van, még nem jelenti automatikusan azt, hogy ezek az 5. cikk szerinti értelemben vett csoport részei. Inkább azt kell mérlegelni, hogy elégséges indokok támasztják-e alá azt a vélekedést, hogy mindegyik vállalkozás független gazdasági egységnek minősül.

44. Ha tehát egy állami tulajdonú vállalkozás nem tartozik valamely nagy ipari holdingtársaságnak és nem tárgya a más, államilag irányított holdingokkal folytatott koordinációknak,akkor ezt az állami vállalkozást az 5. cikk alkalmazásában független csoportként kell kezelni, és az adott állam tulajdonában álló más vállalkozások forgalmát nem kell figyelembe venni. Amennyiben azonban egy tagállam részesedései holdingtársaságokban összpontosulnak, vagy együttesen kezelik őket, vagy ahol egyéb okoknál fogva egyértelműen kiderül, hogy az állami tulajdonú vállalkozások "önálló döntési jogkörrel rendelkező gazdasági egység" részét képezik, ott az említett vállalkozások forgalmát az 5. cikk alkalmazásában az érintett vállalkozás csoportja által lebonyolított forgalom részeként kell kezelni.

II. A FORGALOM FÖLDRAJZI MEGOSZLÁSA

1. Általános szabály

45. Az 1. cikk (2) bekezdésének a) pontjában és az 1. cikk (3) bekezdésének a) pontjában meghatározottaktól eltérő küszöbértékek olyan esetek kiválasztására szolgálnak, amelyeknél a Közösségen belüli forgalom nagysága elegendő ahhoz, hogy közösségi jelentőségűnek minősüljenek, és amelyek elsősorban határokon átnyúló jellegűek. Ehhez szükség van a forgalom földrajzi megoszlására. Az 5. cikk (1) bekezdésének második albekezdése úgy rendelkezik, hogy a forgalom helyét a vevőknek az ügylet idején fennálló elhelyezkedése határozza meg:

"A Közösségen és a tagállamon belüli forgalom az esettől függően a Közösségen vagy a tagállamon belüli vállalkozásoknak vagy fogyasztóknak értékesített termékeket és teljesített szolgáltatásokat foglalja magában."

46. Az "értékesített termékek" és a "teljesített szolgáltatások" fogalmának említése nem arra szolgál, hogy az áruk és szolgáltatások között aszerint tegyen különbséget, hogy az áruk esetében hol történik az értékesítés, a szolgáltatások esetében pedig a teljesítés (ami eltérhet a szolgáltatások értékesítésének helyétől). A forgalmat mindkét esetben ahhoz a helyhez kell kapcsolni, ahol a vevő található, mivel az esetek többségében ez az a hely, ahol az üzletet megkötötték, ahol a szóban forgó szállító tekintetében a forgalom megvalósult, és a lehetséges szállítók közötti piaci versenyre sor került [13]. Az 5. cikk (1) bekezdésének második albekezdése nem arra helyezi a hangsúlyt, hogy hol veszik igénybe az árut, illetve szolgáltatást, vagy hol keletkezik az áru, illetve szolgáltatás haszna. Egy olyan mobil áru esetében, mint amilyen egy gépjármű is, a vevő egész Európát bejárhatja vele, azonban csak egyetlen helyen vásárolta meg – mondjuk Párizsban, Berlinben vagy Madridban. Ez a megállapítás az olyan szolgáltatások esetében is igaz, amelyeknél különválasztható a szolgáltatás megvásárlása annak teljesítésétől. Például csomagtúrák esetében az utazási irodák versenye helyi jellegű, ugyanúgy, mint a kiskereskedelemben, akkor is, ha a szolgáltatás teljesítésére több, tőle távol eső helyen kerülhet sor. Ez a forgalom azonban helyben keletkezik, és nem az üdülés helyszínén.

47. Ez arra az esetre is vonatkozik, amikor egy multinacionális társaság az egész Közösségre kiterjedő vásárlási stratégiával rendelkezik, és valamely áru vagy szolgáltatás iránti igényét egyetlen helyről elégíti ki. Az a tény, hogy az alkatrészeket ezt követően a legkülönbözőbb helyeken, több tagállam területén működő tíz különféle üzemben használják fel, nem változtat azon a tényen, hogy valamely, a csoporthoz nem tartozó vállalkozással lebonyolított ügyletre egyetlen országban került sor. Az ezt követő elosztás más helyekre kifejezetten az érintett társaság belső ügye.

48. Bizonyos ágazatokban azonban nagyon konkrét problémák merülnek fel a forgalom földrajzi megosztása tekintetében (lásd a III. szakaszt).

2. A forgalom átszámítása ECU-re

49. A forgalmi adatok ECU-re történő átszámítása során nagy körültekintéssel kell megválasztani az átszámítási árfolyamot. Egy vállalkozás éves forgalmát az érintett tizenkét hónapra vonatkozó átlagos árfolyamon kell átszámítani. Ezt az átlagárfolyamot a Bizottságtól lehet beszerezni. Az auditált éves forgalmi számadatokat nem kell negyedéves, havi vagy heti értékesítési részadatokra bontani, majd külön-külön átszámítani ezeket a megfelelő átlagos negyedéves, havi vagy heti árfolyamokon úgy, hogy majd az ECU számadatok összeadásával kapjuk meg az éves összeget.

50. Amennyiben egy vállalkozás többféle pénznemben értékesíti termékeit, az eljárás nem különbözik a fentiektől. A vállalkozás auditált összevont (konszolidált) beszámolóiban a vállalkozás elszámolási pénznemében meghatározott teljes forgalmat a tizenkét hónap átlagos árfolyamán kell átszámítani ECU-re. A helyi valutában keletkezett értékesítési árbevételt nem kell közvetlenül ECU-re váltani, hiszen ezek a számadatok nem a vállalkozás auditált összevont (konszolidált) beszámolóiból származnak.

III. HITEL- ÉS EGYÉB PÉNZINTÉZETEK ÉS BIZTOSÍTÓTÁRSASÁGOK

1. Fogalommeghatározások

51. Az összefonódás-ellenőrzési rendelet hivatalosan elfogadja a banki és biztosítási tevékenység sajátos jellegét és olyan különleges rendelkezéseket tartalmaz, amelyek az említett ágazatok forgalmának kiszámítására vonatkoznak [14]. Bár az összefonódás-ellenőrzési rendelet az 5. cikk (3) bekezdésének a) pontja szerinti értelemben vett "hitelintézetek és más pénzintézetek" fogalom meghatározását nem adja meg, a Bizottság a gyakorlatban következetesen alkalmazza az első és második banki irányelvben megfogalmazott meghatározásokat:

- "A hitelintézet olyan vállalkozás, amelynek tevékenysége abból áll, hogy betéteket vagy egyéb visszafizetendő pénzeszközöket gyűjt a nagyközönségtől és hiteleket nyújt saját számlára

[15]

.

- "A pénzintézet olyan, a hitelintézettől eltérő vállalkozás, amelynek alaptevékenysége részesedések megszerzése, vagy a melléklet 2–12. pontjában felsorolt egy vagy több tevékenység végzése

[16]

.

52. A "pénzintézet" fenti meghatározásából egyértelműen kiderül, hogy egyrészt a holdingtársaságokat, másrészt a fent említett melléklet 2–12. pontjában kifejezetten megemlített egy vagy több tevékenységet rendszeres alaptevékenységként végző vállalkozásokat az összefonódás-ellenőrzési rendelet 5. cikke (3) bekezdésének a) pontja értelmében vett pénzintézeteknek kell tekinteni. Az alábbi tevékenységek tartoznak ide:

- hitelezés (többek között fogyasztási hitel, jelzáloghitel, faktoring, …),

- pénzügyi lízing,

- pénzátutalási szolgáltatások,

- fizetési eszközök (hitelkártyák, utazási csekkek és bankváltók) kibocsátása és kezelése,

- garancia- és kötelezettségvállalások,

- pénzpiaci eszközök, deviza, határidős és opciós ügyletek, árfolyam és kamatláb eszközök, valamint átruházható értékpapírok saját számlás és megbízásos kereskedelme,

- részvétel részvénykibocsátásokban és az ilyen kibocsátásokhoz kapcsolódó szolgáltatások nyújtása,

- tanácsadás vállalkozások részére a tőkeszerkezetről, ágazati stratégiáról és egyéb kapcsolódó kérdésekről, valamint összefonódásokra, továbbá vállalkozások megvásárlására vonatkozó tanácsadás és szolgáltatások,

- pénzügynöki tevékenység,

- portfolió-kezelés és tanácsadás,

- értéktári szolgáltatások és értékpapírok kezelése.

2. A forgalom kiszámítása

53. A hitel- és más pénzintézetek, valamint a biztosítótársaságok forgalmának kiszámításánál alkalmazott módszereket az összefonódás-ellenőrzési rendelet 5. cikkének (3) bekezdése tartalmazza. E szakasz célja azoknak a pótlólagos kérdéseknek a megválaszolása, amelyek a fentiekben felsorolt vállalkozások forgalmának kiszámítása vonatkozásában az összefonódás-ellenőrzési rendelet alkalmazásának első éveiben merültek fel.

2.1. Hitel- és pénzintézetek (a pénzügyi holdingtársaságok kivételével)

2.1.1. Általános rész

54. A hitelintézetek és egyéb pénzintézetek világméretű forgalmának meghatározása során a banktevékenységből származó jövedelem kritériumának alkalmazása általában nem okoz nehézséget. Nehézségek a Közösségen és az egyes tagállamokon belül keletkezett forgalom meghatározása során merülhetnek fel. Itt a megfelelő kritérium a fiók vagy részleg székhelye, amint arról az összefonódás-ellenőrzési rendelet 5. cikkének (3) bekezdésében az a) pont v. alpontjának második albekezdése rendelkezik.

2.1.2. Lízingtársaságok forgalma

55. Alapvető különbséget kell tenni a pénzügyi és az operatív lízing között. A finanszírozó lízingek alapvetően hosszabb időszakra szólnak, mint az operatív lízingek, és a lízingszerződésben rögzített elővásárlási opció érvényesítésével a lízing tartamának lejártakor a tulajdonjogot általában átruházzák a bérlőre. Ezzel szemben az operatív lízing alapján a lízing tartamának lejártával a tulajdonjogot nem ruházzák át a lízingbe vevőre, és a karbantartás, a javítás és a biztosítás költségeit a lízingdíj tartalmazza. Ennek megfelelően a finanszírozó lízing kölcsönként működik, amelyet a lízingbe adó nyújt a lízingbe vevőnek egy adott eszköz megvásárlásához. Egy finanszírozó lízinggel foglalkozó társaság ilyen módon az 5. cikk (3) bekezdésének a) pontja értelmében pénzintézetnek minősül, és forgalmát a hitel- és más pénzintézetek forgalmának meghatározására vonatkozó sajátos szabályok alkalmazásával kell megállapítani. Tekintettel arra, hogy az operatív lízingtevékenységnek nincs ilyen kölcsönt nyújtó funkciója, ezért azt nem lehet pénzintézet által végzett tevékenységnek – legalábbis elsődleges tevékenységnek – minősíteni, így itt a forgalom meghatározásának az 5. cikk (1) bekezdésében foglalt általános szabályait kell alkalmazni [17].

2.2. Biztosítótársaságok

2.2.1. Lekötött bruttó biztosítási díjak

56. A lekötött bruttó biztosítási díjak a biztosítótársaságok forgalmának mértékeként való alkalmazása az összefonódás-ellenőrzési rendelet 5. cikke (3) bekezdésének b) pontjában előírt meghatározás ellenére további kérdéseket vet fel. Az alábbi tisztázó megjegyzések szükségesek:

- a lekötött "bruttó" biztosítási díj a befolyt biztosítási díjak összege (amely tartalmazhatja a viszontbiztosítási díjakat, amennyiben az érintett biztosítótársaság viszontbiztosítással is foglalkozik). A kimenő viszontbiztosítási díjak, azaz az érintett vállalkozások által a viszontbiztosítási fedezet fejében kifizetett és kifizetendő összegek már szerepelnek az összefonódás-ellenőrzési rendelet szerinti lekötött bruttó biztosítási díjak között,

- ahol a "biztosítási díjak" fogalmat használják [lekötött bruttó biztosítási díjak, nettó (befolyt) biztosítási díjak, kifizetett viszontbiztosítási díjak stb.], ott ezek a díjak nem csak a mérlegelés tárgyát képező pénzügyi év folyamán létrehozott új biztosítási szerződésekre vonatkoznak, hanem beletartoznak az előző években létrejött és a figyelembe vett időszakban még hatályos biztosítási szerződések díjai is.

2.2.2. Biztosítótársaságok befektetései

57. Ahhoz, hogy legyen elegendő tartalék a kárigények kifizetéséhez, az intézményi befektetőnek minősülő biztosítási vállalkozások általában hatalmas befektetési portfolióval rendelkeznek részvényben, kamatozó értékpapírban, földben és egyéb ingatlanban, továbbá más eszközökben, amelyekből származó éves jövedelem nem minősül a biztosítótársaságok forgalmának.

58. Az összefonódás-ellenőrzési rendelet alkalmazását illetően alapvető különbséget kell tenni a befektetések között, a kifejezetten pénzügyi befektetéseknél a biztosítási vállalkozás nem vesz részt azoknak a vállalkozásoknak a vezetésében, amelybe befektetett, ezzel szemben azoknál a befektetéseknél, ahol a befektető-társaság irányításhoz jut a befektetésként kiválasztott vállalkozásban, a biztosítótársaság meghatározó befolyást gyakorol az érintett leányvállalat vagy kapcsolt vállalkozás tevékenységére. Ez utóbbi esetekre vonatkozik az összefonódás-ellenőrzési rendelet 5. cikkének (4) bekezdése, és a leányvállalat vagy kapcsolt vállalkozás forgalmát az összefonódás-ellenőrzési rendeletben megállapított küszöbértékek túllépésének meghatározása céljából hozzá kell adni a biztosítási vállalkozás forgalmához [18].

2.3. Pénzügyi holdingok [19]

59. A pénzügyi holdingtársaság pénzintézetnek minősül, ezért forgalmának kiszámítása során a hitel- és pénzintézetek forgalmának kiszámításához az 5. cikk (3) bekezdésének a) pontjában megállapított kritériumokat kell követni. Mivel azonban egy pénzügyi holding fő célja egyéb vállalkozásokban való részesedés megszerzése és igazgatása, az 5. cikk (4) bekezdése (a biztosítótársaságokhoz hasonlóan) azokra a részesedésekre is vonatkozik, amelyek lehetővé teszik, hogy a holdingtársaság érvényre juttassa meghatározó befolyását a szóban forgó vállalkozások üzleti magatartása felett. Ennek megfelelően egy pénzügyi holding forgalmát alapvetően az 5. cikk (3) bekezdésével összhangban kell meghatározni, de szükség lehet az 5. cikk (4) bekezdésében meghatározott kategóriákhoz tartozó vállalkozások ["az 5. cikk (4) bekezdése szerinti vállalkozások"] forgalmának hozzáadására is.

A gyakorlatban mindenekelőtt a pénzügyi holdingtársaság (nem konszolidált) forgalmát kell figyelembe venni. Ehhez kell hozzáadni az 5. cikk (4) bekezdése szerinti társaságok forgalmát, ugyanakkor le kell vonni az említett társaságok által a pénzügyi holdingtársaságoknak kifizetett osztalékok és egyéb jövedelem összegét. Az alábbiakban egy példán szemléltetjük ezt a számítási módot:.

millió ECU: |

1. | Pénzügyi tevékenységekből származó forgalom [nem összevont (konszolidált) eredménykimutatásból] | 3000 |

2. | Az 5. cikk (4) bekezdése szerinti biztosítótársaságokhoz kapcsolt forgalom (lekötött bruttó biztosítási díjak) | 300 |

3. | A 5. cikk (4) bekezdése szerinti ipari vállalkozások forgalma | 2000 |

4. | A 2. és 3. pontban említett, 5. cikk (4) bekezdése szerinti vállalkozásoktól származó osztalék és egyéb jövedelem levonása | (200) |

5. | A pénzügyi holdingnak és csoportjának teljes forgalma | 5100 |

60. Az ilyen számításoknál előfordulhat, egymástól eltérő számviteli szabályokat kell figyelembe venni, különösen az összevont (konszolidált) beszámolók készítésére vonatkozóan, amelyek a Közösségben bizonyos mértékben összehangoltak, de nem azonosak. Ez a megfontolás az összefonódás-ellenőrzési rendelet által érintett összes típusú vállalkozásra érvényes ugyan, de különösen fontos a pénzügyi holdingtársaságok esetében [20], ahol az irányított vállalkozások száma és sokfélesége és a holding által leányvállalatai, kapcsolt vállalkozásai és egyéb olyan vállalkozások fölött gyakorolt irányítás mértéke, amelyekben részesedéssel rendelkezik, gondos vizsgálatot igényel.

61. A pénzügyi holdingtársaságok forgalmának kiszámítása a gyakorlatban esetenként rendkívül megterhelő feladat. Ezért ennek a módszernek a szigorú és részletes alkalmazása csak azokban az ügyekben indokolt, ahol egy pénzügyi holdingtársaság forgalma vélhetően közelít az összefonódás-ellenőrzési rendeletben megállapított küszöbértékekhez; más esetekben nyilvánvaló lehet, hogy a forgalom messze esik az összefonódás-ellenőrzési rendelet küszöbértékeitől, ezért a közzétett pénzügyi beszámolók alkalmasak a joghatóság megállapítására.

[1] HL L 180., 1997.7.9., 1. o.

[2] HL L 395., 1989.12.30., 1. o.; helyesbített változat L 257., 1990.9.21., 13. o.

[3] HL C 385., 1994.12.31., 21. o.

[4] Lásd az összefonódás fogalmáról szóló közleményt.

[5] Lásd a IV/M.156 sz ügyet – Cereol/Continentale Italiana, 1991. november 27. Ebben az ügyben a Bizottság kizárta a forgalom nagyságának kiszámításából a Közösség által nyújtott támogatást, mivel azt nem azzal a szándékkal adták, hogy az összefonódásban érintett valamelyik vállalkozás által gyártott termékek eladását támogassák, hanem azért, hogy a termény darálására szakosodott vállalkozás által felhasznált alapanyagok (gabona) termelőinek nyújtsanak támogatást.

[6] IV/M.126 sz. ügy – Accor/Wagons-Lits, 1992. április 28.

[7] Lásd az Elsőfokú Bíróság ítéletét a T-3/93 sz. ügyben, Air France kontra Bizottság, [1994] EBHT II-21.

[8] Lásd a Bizottságnak az érintett vállalkozások fogalmáról szóló közleményét.

[9] Lásd a Bizottságnak az érintett vállalkozások fogalmáról szóló közleményét (26–29. pont).

[10] Például "A" és "B" vállalkozás alapít egy "C" közös vállalatot. A két anyavállalat ezzel egyidejűleg közös ellenőrzést gyakorol "D" vállalkozás fölött, bár "A" részesedése 60 %, "B" részesedése pedig 40 %. Amennyiben meg kell határozni "A" és "B" forgalmát "C" alapításának időpontjában, "D" harmadik felekkel lebonyolított forgalmát egyenlő arányban kell felosztani "A" és "B" között.

[11] Lásd például a IV/M.806 sz. ügyet – BA/TAT, 1996. augusztus 26.

[12] Lásd például a IV/M.126 sz. ügyet – Accor/Wagons-Lits, 1992. április 28., és a IV/M.940 sz. ügyet – UBS/Mister Minit, 1997. július 9.

[13] Ha a vevő székhelye az áruk vagy a szolgáltatások megvásárlásának idején más volt, mint az a hely, ahol később a számla kiállítása megtörtént, akkor a forgalmat az előbbihez kell kapcsolni.

[14] Lásd az összefonódás-ellenőrzési rendelet 5. cikkének (3) bekezdését.

[15] A hitelintézetek tevékenységének megkezdésére és folytatására vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 1977. december 12-i 77/780/EGK első tanácsi irányelv 1. cikke (HL L 322., 1977.12.17., 30. o.)."

[16] A hitelintézetek létesítésére, üzleti tevékenységének megkezdésére és gyakorlására vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 1989. december 15-i 89/646/EGK második tanácsi irányelv 1. cikkének (6) bekezdése (HL L 386., 1989.12.30., 1. o.)."

[17] Lásd a IV/M.234 sz. ügyet – GECC/Avis Lease, 1992. július 15.

[18] Lásd a IV/M.018 ügyet – AG/AMEV, 1990. november 21.

[19] Ebben a bekezdésben a pénzügyi holdingtársaságok vonatkozásában megfogalmazott elvek bizonyos mértékben a befektetési alapkezelő társaságokra is alkalmazhatók.

[20] Ld. a IV/M.166 sz. ügyet – Torras/Sarrió, 1992. február 24., a IV/M.213 ügyet – Hongkong és Shanghai Bank/Midland, 1992. május 21. és IV/M.192 sz. ügyet – Banesto/Totta, 1992. április 14.

--------------------------------------------------