MELLÉKLET

A HAGYOMÁNYOS KÜLÖNLEGES TERMÉK TERMÉKLEÍRÁSA

„Schaf-Heumilch”/„Sheep’s Haymilk”/„Latte fieno di pecora”/„Lait de foin de brebis”/„Leche de heno de oveja”

EU-szám: TSG-AT-02289 – 22/2/2017

„Ausztria”

1. Bejegyzendő elnevezés(ek)

„Schaf-Heumilch” (de); „Sheep’s Haymilk” (en); „Latte fieno di pecora” (it); „Lait de foin de brebis” (fr); „Leche de heno de oveja” (es)

2. A termék típusa

2.1. A termék típusa

1.4. osztály: Egyéb állati eredetű termékek (tojás, méz, különböző tejtermékek a vaj kivételével stb.)

3. A bejegyzés indokolása

3.1. A termék:

— ☒ az adott termékre vagy élelmiszerre jellemző hagyományos előállítási vagy feldolgozási módszerrel vagy hagyományos összetétellel készül; — ☐ a hagyományosan használt nyersanyagokból vagy összetevőkből készül.

A silómentes tej (szénatej) előállítása a tejtermelés legősibb formája. A silómentes tej hagyományos, fenntartható tejgazdaságokban tartott állatok teje. A silómentes tej hagyományos és más tejektől eltérő jellege abban áll, hogy előállítása során – csakúgy, mint tejtermelés legősibb formájában – nem alkalmaznak erjesztett takarmányokat. Az 1960-as évektől kezdve a mezőgazdasági technológia iparosodása és gépesítése következtében a tejtermelésben is egyre inkább a silótakarmányok (erjesztett takarmányok) kerültek előtérbe, és így háttérbe szorult a zöldtakarmány alkalmazása. A vonatkozó rendelkezések a hatályos jogszabályok értelmében géntechnológiával módosítottnak minősülő állatokra és takarmányokra vonatkozó tilalmat is tartalmaznak. A takarmányozás az évszakoknak megfelelő: az állatok a „zöldtakarmányozási” időszakban friss füvet és fűnemű növényeket, részben szénát, továbbá a 4.2. pontban említett engedélyezett takarmányokat, a téli takarmányozási időszakban pedig szénát és részben a 4.2. pontban említett engedélyezett takarmányokat kapnak.

3.2. Az elnevezés:

— ☐ az adott termék leírására hagyományosan használt elnevezés; — ☒ jelzi a termék hagyományos jellegét vagy sajátosságát.

A juh a világ egyik legrégebben háziasított állata. A kőkorszak eleje óta látják el hússal, tejjel, bőrrel és gyapjúval az embert. A juhtenyésztés nagy valószínűséggel Délnyugat-Ázsia sztyeppéin kezdődött, majd Perzsián és a Balkánon keresztül jutott Európába. Az alpesi területek hagyományosan alkalmasak a juhtenyésztésre. Tirol-szerte a XII: század közepe óta gyakorolják az intenzív állattartás „Schwaigen” néven ismert különleges fajtáját. A „Schwaig” középfelnémet szó, amely egy jellegzetes alpesi településformát, de mindenekelőtt gazdálkodási formát jelöl. Az ún. „Schwaighof” gazdaságokat gyakran maga a terület birtokosa alapította állandó település formájában szarvasmarha- és juhtartás céljából. Tirolban a XII. századtól kezdődően igazolható a létezésük. A későbbiekben a „Schwaige” kifejezést néha a csak nyári hónapokban művelt hegyi legelőkre használták. Az alpesi tejtermelőket (férfiak esetében) „Schwaiger”-nek, illetve (nők esetében) „Schwaigerin”-nek is nevezik. A tiroli „Schwaighof” gazdaságok XIV. század végéig elsősorban juhtenyésztéssel foglalkoztak. A tágas alpesi réteken folytatott juhtenyésztés hagyománya tehát több száz éves múltra tekint vissza Tirolban.

Az ausztriai juhtenyésztés azonban a XIV. századtól a XIX. századig tartó időszakban gyakorlatilag felszámolódott, és fokozatosan felváltotta a sertéstenyésztés. Napjainkban ismét egyre nő a juhtartás jelentősége a tej- és hústermelésben.

4. Termékleírás

4.1. Az 1. pontban szereplő elnevezéssel jelölt termék leírása, beleértve főbb fizikai, kémiai, mikrobiológiai és érzékszervi jellemzőit, alátámasztva a termék sajátos jellegét (e rendelet 7. cikkének (2) bekezdése)

A hatályos jogszabályok előírásainak megfelelő juhtej.

4.2. Az 1. pontban szereplő elnevezéssel jelölt termék termelők által betartandó előállítási módjának leírása, beleértve adott esetben a felhasznált nyersanyagok vagy az összetevők jellegét és tulajdonságait, valamint a termék elkészítésének módját (e rendelet 7. cikkének (2) bekezdése)

A „Schaf-Heumilch”-et (silómentes juhtejet) hagyományos termelési feltételek között, a silómentes tej előállítására vonatkozó ausztriai előírásoknak (Heumilchregulativ) megfelelően állítják elő. A silómentes tej különlegessége az erjesztett takarmányokra (silótakarmányokra), valamint a hatályos jogszabályok értelmében géntechnológiával módosítottnak minősülő állatokra és takarmányokra vonatkozó tilalomból fakad.

A „Heumilchregulativ” (a silómentes tej előállítására vonatkozó ausztriai előírások)

A silómentes juhtej anyaállatokból kifejt tej, amelyet olyan tejtermelők állítanak elő, akik kötelezettséget vállaltak a következő feltételek betartására. A hatályos jogszabályok értelmében tilos géntechnológiával módosítottnak minősülő állatokat és takarmányt használni.

Az állattartó gazdaság egészében a silómentes tej előállítására vonatkozó említett szabályoknak megfelelően kell mezőgazdasági tevékenységet végezni.

Engedélyezett takarmányok

— A takarmányozás a „zöldtakarmányozási” időszakban friss fűvel, hüvelyes növényekkel és fűnemű növényekkel, a téli takarmányozási időszakban szénával történik.

— A következő növények kiegészítő szálastakarmánynak minősülnek és felhasználásuk engedélyezett: zöldrepce, zöldkukorica, zöldrozs és takarmányrépa, valamint széna-, lucerna- és kukoricapellet.

— Az évi takarmányadag szárazanyag-tartalmának legalább 75 százalékban szálastakarmányból kell származnia.

— A gabonafélék közül a búza, az árpa, a zab, a tritikálé, a rozs és a kukorica a kereskedelemben szokásos formában, illetve ásványi anyagokkal kiegészített keverék formájában (pl. korpa, pellet) úgyszintén engedélyezett.

— A takarmány tartalmazhat lóbabot, takarmányborsót, olajnövények termését és extrahált daráját, valamint olajpogácsát.

Tiltott takarmányok

— Nem használhatók takarmányozásra silótakarmányok (erjesztett takarmányok), nedves széna és erjesztett széna.

— Nem használhatók takarmányozásra sörfőzdékből, pálinkafőzdékből, mustüzemekből származó melléktermékek, egyéb élelmiszer-ipari melléktermékek – például nedves sörtönköly vagy nedves répaszelet. Kivétel: a cukorgyártás melléktermékeként kapott szárított répaszelet és melasz, valamint a gabonafeldolgozásból származó fehérjetakarmány száraz állapotban.

— A tejelő állatok nem kaphatnak áztatott takarmányt.

— Nem használhatók takarmányozásra állati eredetű termékek, kivéve a tejet és a tejsavót a növendékállatok esetében.

— Nem használható takarmányozásra konyhakerti hulladék, hulladékgyümölcs és karbamid.

Trágyázásra vonatkozó feltételek

— Az állattartó gazdaság mezőgazdasági hasznosítás alá vont területeire nem vihető ki kommunális szennyvízkezelő telepről származó szennyvíziszap, szennyvíziszap-termék és komposzt, a zöldkomposzt (növényi anyagok komposztált keveréke) kivételével.

— Legalább három hetes várakozási időt kell tartani a gazdaságban keletkező trágyák kivitele és a legeltetés között.

Vegyi anyagok használata

— Az állattartó gazdaság zöldtakarmány termesztésére használt összes területén vegyi növényvédő szerek csak mezőgazdasági szaktanácsadók útmutatásai alapján és csak szelektíven, illetve pontszerűen alkalmazhatók.

— Az istállókban csak a tejelő anyajuhok távollétében szabad a legyek elleni védekezéshez engedélyezett permeteket kifújni.

Tejszállítási tilalom

— Az anyaállat teje legkorábban a bárányozást követő 10. napon szállítható silómentes „Schaf-Heumilch”-ként.

— Ha a juh silótakarmányt (erjesztett takarmányt) kapott, legalább 14 napos várakozási időt kell tartani.

— Ha az alpesi szállásgazdaságba felhajtott állatok az anyagazdaságban silótakarmányt (erjesztett takarmányt) kapnak, akkor vagy silómentes takarmányozásra kell átállni 14 nappal az alpesi legelőre való felhajtást megelőzően, vagy a tej csak a („Schaf-Heumilch”-et termelő tejgazdaság tulajdonában lévő) szállásgazdaságban (silómentes tejet termelő tejgazdaság) töltött első 14 nap eltelte után szállítható „Schaf-Heumilch”-ként. A szállásgazdaságban silót sem előállítani, sem takarmányozásra használni nem szabad.

Géntechnológiával módosított élelmiszerek és takarmányok használatának tilalma

— A „Schaf-Heumilch” hagyományos jellegének megőrzése érdekében a hatályos jogszabályok értelmében géntechnológiával módosítottnak minősülő állatok és takarmányok nem használhatók.

Egyéb rendelkezések:

— Tilos silótakarmányokat (erjesztett takarmányokat) előállítani és tárolni az állattartó gazdaságban.

— Az állattartó gazdaság területén bálás takarmány nem állítható elő és nem tárolható fóliában.

— Tilos nedves szénát és erjesztett szénát előállítani az állattartó gazdaságban.

4.3. A termék hagyományos jellegét alátámasztó főbb tényezők leírása (e rendelet 7. cikkének (2) bekezdése)

A silómentes tej hagyományos jellege abban áll, hogy előállítása során – csakúgy, mint a tejtermelés legősibb formájában – nem alkalmaznak erjesztett takarmányokat. Az 1960-as évektől kezdve a mezőgazdasági technológia iparosodása és gépesítése következtében a tejtermelésben is egyre inkább a silótakarmányok (erjesztett takarmányok) kerültek előtérbe, és így háttérbe szorult a zöldtakarmány alkalmazása.

Az állattartás egyrészt a legeltetésen, másrészt a kaszálókon folytatott fű- és szénatermesztésen alapult. Írásos források szerint a XIII. század óta Tirolban évente legalább kétszer (fenum primum et secundum) került sor a széna – vagy széna és „grummet” [zöldtakarmány] betakarítására. (Stolz, O., Rechtsgeschichte des Bauernstandes und der Landwirtschaft in Tirol und Vorarlberg [A tiroli és vorarlbergi parasztság és mezőgazdaság jogi története], 1949.)

A salzburgi érsekség ingatlan-nyilvántartása igen részletes információkat tartalmaz a „Schwaig” településeken és a Ziller-völgyi érsekség tulajdonában lévő egyéb földbirtokokon tartott állatok számáról az 1607. évből. Az egyes ingatlanparcellák részletes leírásának a végén ehhez hasonló tételek olvashatók: „a tél során ennyi és ennyi ló, szarvasmarha, juh vagy kecske található [az adott területen]”. Az alpesi állattartóknak télen kevesebb állatuk volt, mint nyáron, amikor a legelők használhatók voltak. Nincs kétség afelől, hogy a „Schwaig” településeken intenzív legeltetést folytattak a falusi legelőkön, és ez volt az állatállomány elsődleges takarmányforrása. Létezik még korábbról, a XIII. és a XIV. századból származó írásos bizonyíték is, amely arra utal, hogy a „Schwaighof” gazdaságokhoz kaszálók és rétek, valamint legelők és alpesi gyepterületek is tartoztak. Ez azt jelenti, hogy a „Schwaighof” gazdaságokban a kezdetektől fogva folyt fű- és szénatermesztés. A gazdaságoktól bizonyos távolságra lévő hegyhátak szintén a „Schwaig” településekhez tartoznak. A hagyománynak megfelelően az ezeken a hegyhátakon található legelőkre terelik ki az állatokat tavasszal és ősszel több hétre legelni, az év többi részében pedig szénatermesztésre használják ezeket a területeket. A legelők különböző típusai közül ezek a hegyi és magashegyi kaszálók különösen jellemzőek az Alpokra. Ezeket a kaszálókat évente legfeljebb egyszer, egyes helyeken pedig csak két-négyévente egyszer kaszálják le. Az itt előállított széna kis mennyiségű, de nagyon illatos és tápláló. (Stolz, O., Die Schwaighöfe in Tirol [A tiroli Schwaighofok], 1930.)

A szénát csűrben kell tárolni. A szénakészletet a következő tavaszig el kell tárolni, mivel gyakran előfordul, hogy röviddel az állatok alpesi kaszálókra történő kiterelése után leesik a hó. (Trientl, A., Die Landwirtschaft in den Gebirgsländern [Mezőgazdaság a hegyvidéki országokban], 1892.)