Iránymutatás A Regionális Állami Támogatásokról

(98/C 74/06)

(EGT vonatkozású szöveg)

1. Bevezetés

A regionális állami támogatásoknak az EK-Szerződés 92. cikke (3) bekezdésének a) pontja és 92. cikke (3) bekezdésének c) pontja szerinti, közös piaccal való összeegyeztethetősége szempontjából a Bizottság által alkalmazott kritériumokat különféle dokumentumokban határozták meg, amelyekre felhívták a tagállamok és más érdekelt felek figyelmét [1].

E dokumentumok egyre növekvő száma, heterogén jellegük, és a hozzájuk kapcsolódó hosszú időtartam, a Bizottság és a tagállamok szemléletében és gyakorlatában egyaránt bekövetkező változások, valamint a támogatások koncentrációjának és a versenytorzulás csökkentésének igénye miatt szükséges az átláthatóságra, a naprakészségre és az egyszerűsítésre törekedni, a jelenleg alkalmazott összes követelmény átdolgozásával, és az említett dokumentumok [2] egységes szöveggel történő felváltásával. A következő szöveg ennek az igénynek próbál megfelelni.

Az ezen iránymutatás tárgyát képező támogatási intézkedések ("regionális támogatás") abban különböznek más kormányzati támogatási kategóriáktól (különösen a K + F-re, környezetvédelmi célokra, vagy nehéz helyzetben lévő vállalkozásoknak nyújtott támogatásoktól), hogy egyes régióknak tartják fenn őket, és konkrét céljuk e régiók fejlesztése [3].

A regionális támogatás célja a kedvezőtlen helyzetű régiók fejlesztése a beruházások és munkahelyteremtés fenntartható keretek közötti támogatása által. E támogatás előmozdítja az e régiókban letelepedett létesítmények tevékenységének bővítését, korszerűsítését és diverzifikálását, ösztönzi az új vállalkozások letelepedését e régiókban. E fejlődés elősegítése és bármilyen áthelyezés lehetséges negatív hatásainak csökkentése érdekében szükséges az ilyen támogatások feltételéül szabni a kedvezőtlen helyzetű régiókban eszközölt beruházás és teremtett munkahelyek minimális ideig való fenntartását.

Kivételes esetekben, ha az érintett régió strukturális hátrányai túl nagyok, előfordulhat, hogy a támogatás nem elegendő a regionális fejlesztés folyamatának beindításához. A regionális támogatásokat csak ilyen esetekben lehet működési támogatásokkal kiegészíteni.

A Bizottság úgy véli, hogy a regionális támogatás hatékonyan tudja szolgálni azt a célt, amelyre hivatott, és így indokolhatja az ebből fakadó versenytorzulásokat, azzal a feltétellel, hogy meghatározott elvekhez kapcsolódik, és eleget tesz meghatározott szabályoknak. Az ilyen elvek közül legelső az eszköz kivételessége, a 92. cikk szövegének és szellemének megfelelően.

Az Európai Unióban ilyen támogatás voltaképpen csak akkor képzelhető el, ha azt takarékosan használják fel, és csak a leghátrányosabb helyzetben lévő régiókra összpontosítják [4]. Ha a támogatás általánossá, szabállyá válna, elvesztené ösztönző jellegét, gazdasági hatásai pedig megszűnnének. Ugyanakkor a támogatás megzavarná a piaci erők szokásos kölcsönhatását, és a Közösség gazdasága egészének hatékonyságát csökkentené.

2. Alkalmazási kör

A Bizottság ezt az iránymutatást a Szerződés II. mellékletében felsorolt mezőgazdasági termékek termelésétől, feldolgozásától és forgalmazásától, valamint a halászattól és a szénipartól eltekintve valamennyi gazdasági ágazatban nyújtott regionális támogatásra alkalmazza. Ezenkívül az iránymutatás körébe vont egyes ágazatokra a kifejezetten a konkrét ágazatot célzó szabályok is vonatkoznak [5].

A Szerződés 92. cikkének (1) bekezdésében megállapított összeegyeztethetetlenségi elvtől való eltérésre csak akkor van lehetőség regionális támogatás tekintetében, ha az abból eredő versenytorzulás és a támogatás által a kedvezőtlen helyzetű régiók fejlődéséhez nyújtott támogatás előnyének [6] egyensúlyát garantálni lehet. A támogatás előnyeinek tulajdonított súly az alkalmazott eltérésnek megfelelően valószínűleg változik, a 92. cikk (3) bekezdésének a) pontjában ismertetett helyzetekben kedvezőtlenebb hatású, mint a 92. cikk (3) bekezdésének c) pontjában leírt helyzetben [7].

Egyetlen vállalkozásnak adott egyedi ad hoc támogatás [8] folyósítása, vagy egyetlen tevékenységi területre korlátozott támogatás nagyban befolyásolhatja az érintett piacon zajló versenyt, a regionális fejlesztésre gyakorolt hatása pedig valószínűleg túl korlátozott. Az ilyen támogatás általában a konkrét vagy ágazati ipari politikák körébe tartozik, és gyakran nem felel meg a regionális támogatási politika, mint olyan, szellemének [9]. Ez utóbbinak a termelő erőforrások különféle gazdasági ágazatok és tevékenységek közötti elosztása szempontjából semlegesnek kell maradnia.

A Bizottság úgy gondolja, hogy az ellenkező bizonyítása hiányában az ilyen támogatás nem teljesíti az előző bekezdésben megállapított követelményeket [10].

Ebből kifolyólag a szóban forgó eltéréseket általában csak olyan multiszektorális támogatási programok tekintetében lehet megállapítani, amelyek egy adott régióban az érintett ágazatokban tevékenykedő minden vállalkozás előtt nyitva állnak.

3. A régiók elhatárolása

3.1. Annak érdekében, hogy a régiókra irányuló támogatási programok részesüljenek az eltérések egyike által nyújtott előnyökben, a régióknak meg kell felelniük az ezekben az eltérésekben meghatározott feltételeknek. A Bizottság állapítja meg előre meghatározott elemzési ismérvek alapján, hogy a feltételeket teljesítették-e.

3.2. Ezen iránymutatás bevezetőjében megállapított elv (a támogatás kivételes jellegének elve) fényében a Bizottság először azt veszi figyelembe, hogy a Közösségen belül a támogatott régiók teljes területének kisebbnek kell maradnia, mint a nem támogatott régióknak. A gyakorlatban, és a támogatás mértékének mérésére használt leggyakoribb egység (az érintett népesség százalékos aránya) alkalmazásával ezt azt jelenti, hogy a Közösségen belül a regionális támogatás által lefedett népesség nem érheti el a Közösség népességének 50 %-át.

3.3. Mivel a szóban forgó két eltérés különböző jellegű és intenzitású regionális problémákkal függ össze, a 3.2. pontban említett, a teljes támogatás mértékére vonatkozó korlátozás keretein belül a legkritikusabb problémákkal sújtott régióknak kell elsőbbséget biztosítani [11].

3.4. A támogatható régiókat tehát a támogatások 3.2. és 3.3. pontban említett elveknek megfelelő területi koncentrációjában kell körülhatárolni.

A 92. cikk (3) bekezdésének a) pontjában foglalt eltérés

3.5. A 92. cikk (3) bekezdésének a) pontja úgy rendelkezik, hogy a közös piaccal összeegyeztethetőnek tekinthető az olyan térségek gazdasági fejlődésének előmozdítására nyújtott támogatás, ahol rendkívül alacsony az életszínvonal vagy jelentős az alulfoglalkoztatottság. Amint azt az Európai Közösségek Bírósága megállapította, "a "rendkívül" és "jelentős" szavak használata a 92. cikk (3) bekezdésének a) pontjában szereplő eltérésnél azt mutatja, hogy csak azokra a térségekre vonatkozik, ahol a gazdasági helyzet a Közösség egészéhez képest rendkívül kedvezőtlen" [12].

Ennek megfelelően, a gyakorlatban is kipróbált és vizsgált megközelítést alkalmazva a Bizottság akkor tekinti a feltételeket teljesítettnek, ha a NUTS [13] II földrajzi egységbe sorolható régióban a vásárlóerő-paritásban (PPS) mért egy főre eső bruttó hazai termék (GDP) a Közösség átlagának 75,0 %-ánál kevesebb [14]. Az egyes régiók GDP/PPS mutatóinak és a közösségi átlagnak az elemzésben történő alkalmazásánál az utolsó három olyan év átlagát kell figyelembe venni, amelyre vonatkozóan statisztikai adatok rendelkezésre állnak. Ezeket az összegeket az Európai Közösségek Statisztikai Hivatala által biztosított adatok alapján számítják.

A 92. cikk (3) bekezdésének c) pontjában foglalt eltérés

3.6. A 92. cikk (3) bekezdésének a) pontjával szemben, amelynek esetében a vizsgált helyzet meghatározása pontos és formális, a 92. cikk (3) bekezdésének c) pontja a régiók támogatási intézkedések segítségével könnyíthető nehézségeinek meghatározásában nagyobb teret enged. Ebben az esetben a vonatkozó mutatók tehát nem feltétlenül szűkülnek le az életszínvonalra és az alulfoglalkoztatottságra. Mindenesetre a nehézségek értékelésének megfelelő keretét nemcsak a Közösség egésze, hanem az adott tagállam is biztosíthatja.

A 248/84 sz. ügyben (ld. a 12. lábjegyzetet) az Európai Bíróság a következőképpen fejtette ki nézeteit e két tárgyban (a felölelt problémák köre és az elemzés referenciakeretei): "A 92. cikk (3) bekezdésének c) pontjában foglalt eltérés másrészről bővebb terjedelmében, amennyiben megengedi egyes térségek fejlesztését a 92. cikk (3) bekezdésének a) pontjában megállapított gazdasági feltételek általi korlátozás nélkül, feltéve hogy az ilyen támogatás "nem befolyásolja hátrányosan a kereskedelmi feltételeket a közös érdekkel ellentétes mértékben". Ez a rendelkezés felhatalmazást ad a Bizottságnak valamely tagállam nemzeti átlagához képest hátrányos helyzetben lévő térségek gazdasági fejlődését előmozdító támogatás engedélyezésére".

3.7. A c) pontban megállapított eltérések körébe tartozó regionális támogatásnak azonban a tagállam összefüggő regionális politikájának részét kell képeznie, és tartania kell magát a földrajzi koncentráció fent megállapított elveihez. Mindaddig, míg az a) ponthoz kapcsolódó régióknál kevésbé hátrányos helyzetű régióknak szánják, az ilyen támogatások az utóbbinál nagyobb mértékben kivételesek, és csak nagyon korlátozott mértékben engedhetők meg. Emiatt egy tagállam felségterületének csupán kis része lehet eleve jogosult a szóban forgó támogatásra. Ezért a 92. cikk (3) bekezdése c) pontjának hatálya alá tartozó régiók népességének lefedettsége nem haladhatja meg a 92. cikk (3) bekezdésének a) pontja szerinti eltérés alá nem tartozó nemzeti népesség 50 %-át [15].

Másrészről az a tény, hogy az ilyen támogatás jellege lehetővé teszi a tagállam nemzeti sajátosságainak figyelembevételét, nem mentesíti a támogatást a közösségi érdekek szempontjából való részletes vizsgálat alól. Az egyes tagállamokban támogatható régiók meghatározásának ezért illeszkedni kell az ilyen meghatározások átfogó koherenciáját biztosító keretbe, közösségi szinten [16].

3.8. Így annak érdekében, hogy elegendő mozgástér álljon a nemzeti hatóságok rendelkezésére a támogatható régiók kiválasztásában, anélkül, hogy veszélyeztetnék a Bizottság által e támogatás tekintetében működtetett ellenőrzési rendszer hatékonyságát és a tagállamok közötti egyenlő bánásmódot, a szóban forgó eltérés szerint támogatható régiók meghatározása két részből áll:

- a Bizottság által a támogatás által lefedett népesség országonkénti felső határának meghatározása,

- a támogatható régiók kiválasztása.

Az utóbbi rész átlátható szabályokhoz igazodik, ugyanakkor elég rugalmas az eltérés alkalmazását esetleg indokoló helyzetek sokféleségének kezelésére. A támogatás általi lefedettség felső határát úgy alakítják ki, hogy az a támogatható régiók kiválasztásánál a fent említett rugalmasságot elősegítse, ugyanakkor megfeleljen a Közösség szempontjából a támogatás jóváhagyásának a követelményeként előírt egységes bánásmód elvének.

3.9. A regionális támogatás hatékony ellenőrzésének biztosítása, valamint a Szerződés 3. cikkében, különösen annak g) és j) pontjában megállapított célkitűzések eléréséhez való hozzájárulás érdekében a Bizottság a Közösségen belül a regionális támogatások általi, népességben kifejezett lefedettségnek átfogó felső határt szab. Az átfogó felső határ a 92. cikk (3) bekezdésének c) pontja és a 92. cikk (3) bekezdésének a) pontja szerinti eltérések értelmében támogatható összes régióra kiterjed. Mivel a 92. cikk (3) bekezdésének a) pontjában foglalt eltérés értelmében regionális támogatásra jogosult régiókat és azok közösségi szintű globális lefedettségét külsőleg és automatikusan határozzák meg az egy főre eső GDP/PPS 75 %-ára vonatkozó követelmény alkalmazásával, ebből az következik, hogy a Bizottság átfogó felső határra vonatkozó határozata egyidejűleg a 92. cikk (3) bekezdésének c) pontjában foglalt eltérés szerinti lefedettség felső határát is meghatározza közösségi szinten. A 92. cikk (3) bekezdésének c) pontja szerinti felső határt úgy határozzák meg, hogy kivonják az átfogó felső határból a 92. cikk (3) bekezdésének a) pontja szerinti eltérés értelmében támogatható régiók népességét. Ezt követően annak megfelelően osztják fel a különböző tagállamok között, hogy a Közösség összefüggésében felmérve milyen a régiók relatív társadalmi-gazdasági helyzete az egyes tagállamokon belül. Az egyes tagállamokon belül e százalékos arány meghatározásának módszerét a III. melléklet ismerteti.

3.10. A tagállamok a 93. cikk (3) bekezdése szerint bejelentik a Bizottságnak a támogatható régiók meghatározásához általuk alkalmazni kívánt módszertant és mennyiségi mutatókat, valamint a c) pont szerinti eltérésekre javasolt régiók jegyzékét és a relatív intenzitásokat [17]. Az érintett régiók népességére megállapított százalékos arány nem haladhatja meg a 92. cikk (3) bekezdésének c) pontja szerinti eltérés tekintetében vett lefedettség említett felső határát.

3.10.1. A módszertannak a következő feltételeknek kell megfelelnie:

- legyen objektív,

- tegye lehetővé az érintett tagállam szóban forgó régióiban a társadalmi-gazdasági körülmények egyenlőtlenségének mérését, a jelentős különbségek kiemelésével,

- világosan, részletesen kell azt bemutatni, hogy a Bizottság megítélhesse elfogadhatóságát.

3.10.2. A mutatóknak a következő feltételeknek kell eleget tenniük:

- számuk nem haladhatja meg az ötöt, beleértve az egyszerű mutatókat és a mutatók kombinációit,

- objektívnek, és a régiók társadalmi-gazdasági körülményei vizsgálata tekintetében a tárgyhoz tartozónak kell lenniük,

- vagy olyan statisztikai sorokon kell alapulniuk, amelyek a bejelentés pillanatát megelőző legalább három évet magában foglaló időszakban használt mutatókhoz kapcsolódnak, vagy a legutóbb elvégzett felmérésből kell levezetni őket, ha a megfelelő statisztikák nem állnak rendelkezésre éves rendszerességgel,

- megbízható statisztikai forrásoknak kell azokat összeállítani.

3.10.3. A régiók felsorolásának a következő feltételeknek kell eleget tenni:

- a régióknak a NUTS III szintnek, indokolt körülmények esetén más homogén földrajzi egységnek kell megfelelniük. Az egyes tagállamok csak egyfajta földrajzi egységet nyújthatnak be,

- az egyedi régióknak vagy az összefüggő régiók csoportjainak kompakt, legalább 100000 fős népességű zónákat kell alkotniuk. Ha a régiók lakosságszáma ennél alacsonyabb, a lefedett népesség százalékos arányának kiszámításához 100000 lakosra vonatkoztatott fiktív adatot vesznek figyelembe. Kivételt képeznek e szabály alól a NUTS III szintű, 100000 főnél kevesebb lakosú régiók, szigetek és hasonló földrajzi elszigeteltséggel jellemezhető egyéb régiók [18]. Abban az esetben, ha egy régió más tagállamok regionális támogatásra jogosult régióihoz kapcsolódik, a szabály az e régiók által alkotott teljes egészre vonatkozik,

- a régiók felsorolását a 3.10.2. pontban meghatározott mutatók alapján kell összeállítani. A javasolt régióknak a módszer során alkalmazott valamelyik mutató tekintetében jelentős egyenlőtlenséget (a szabvány eltérés fele) kell felmutatniuk az érintett tagállamoknak a potenciálisan a 92. cikk (3) bekezdésének c) pontja alá tartozó régióihoz képest.

3.10.4. Alacsony népsűrűségű régiók:

- A 3.9. pontban említett, az egyes tagállamokra megállapított felső határra is figyelemmel, a négyzetkilométerenként 12,5 lakosnál kisebb népsűrűségű régiók [19] is jogosultak lehetnek a szóban forgó eltérésre.

3.10.5. Összhang a Strukturális Alapokkal:

- annak érdekében, hogy a tagállamokat ösztönözzék az ilyen régiók kiválasztása és a közösségi támogatásra jogosult régiók kiválasztása közti következetesség biztosítására, a Strukturális Alapokból támogatható régiók a szóban forgó eltérésre is jogosultak lehetnek, a 3.9. pontban említett felső határra is figyelemmel, és a 3.10.3. pont második franciabekezdésében említett feltételeknek megfelelően.

4. A támogatás tárgya, formája és szintje

4.1. A regionális támogatás tárgya vagy a termelő beruházás (induló beruházás) vagy a beruházáshoz kapcsolódó munkahelyteremtés biztosítása. Így ez a módszer sem a tőketényezőt, sem a munkatényezőt nem részesíti előnyben.

4.2. A támogatott termelő beruházás életképességének és rendezettségének biztosítása érdekében a kedvezményezett legalább 25 %-ban köteles hozzájárulni [20] a finanszírozáshoz.

A támogatás formája változó: vissza nem térítendő támogatás, alacsony kamatozású kölcsön vagy kamatkedvezmény, kormányzati kezességvállalás vagy állami részesedés megvásárlása kedvező feltételek mellett, adómentesség, társadalombiztosítási hozzájárulások csökkentése, termékértékesítés és szolgáltatásnyújtás koncessziós áron, stb.

A támogatási programoknak ezenkívül meg kell határozniuk azt, hogy a támogatást még a projekt megkezdése előtt kell kérelmezni.

4.3. A támogatás szintjét a referenciaköltségekhez hasonlított intenzitásban határozzák meg. (Lásd a 4.5., 4.6. és 4.13. pontot)

Támogatás induló beruházáshoz

4.4. Az induló beruházás olyan fizikai állóeszközökbe történő beruházás, amely egy új létesítmény létrehozásával, egy meglévő létesítmény bővítésével, vagy egy meglévő létesítmény termékének vagy termelési folyamatának az alapvető megváltozását (különösképpen ésszerűsítés, diverzifikálás vagy korszerűsítés útján) előidéző tevékenységgel függ össze [21]

Ha az állóeszközbe történő beruházás olyan létesítmény átvételének a formájában történik, amely már bezárt, vagy bezárt volna, ha nem vásárolják meg, akkor azt is induló beruházásnak lehet tekinteni, kivéve ha az érintett létesítmény egy nehéz helyzetben lévő vállalkozáshoz tartozik. Ez utóbbi esetben a létesítmény megvásárlásához nyújtott támogatás előnyt nyújthat a nehéz helyzetben lévő vállalkozásnak, amelyet a nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentéséhez és szerkezetátalakításához nyújtott állami támogatásokról szóló iránymutatásnak megfelelően kell megvizsgálni [22].

4.5. Az induló beruházáshoz nyújtott támogatást a beruházás értékének százalékos arányában számítják ki. Ezt az értéket egységes kiadási tételek alapján (általános alap) állapítják meg, a beruházás következő elemeinek megfelelően: földterület, épületek és berendezések/gépek [23].

Vásárlás esetén csak ezen eszközök megvásárlásának a költségeit [24] kell figyelembe venni (az ügyletet piaci feltételek között kell lebonyolítani). Az olyan eszközöket, amelyek beszerzéséhez már a vásárlás előtt támogatást adtak, le kell vonni.

4.6. Az elszámolható kiadásokban nagy vállalkozások esetén szerepelhetnek az immateriális beruházások egyes kategóriái az általános alap 25 %-áig [25].

Az ilyen kiadásoknak a következők beszerzése útján történő technológiaátadás körében felmerülő kiadásokra kell korlátozódnia:

- szabadalmak,

- üzemeltetési licencek vagy szabadalmazott know-how,

- nem szabadalmazott know-how.

Az elszámolható immateriális javak az annak biztosításához szükséges feltételek hatálya alá tartoznak, hogy továbbra is a regionális támogatásra jogosult, kedvezményezett régióhoz kapcsolódjanak, továbbá következésképpen azokat ne adhassák át más, különösen regionális támogatásra nem jogosult régióknak. Ennek érdekében a támogatható immateriális javaknak különösen a következő feltételeket kell kielégíteniük:

- kizárólag a regionális támogatásban részesülő létesítményben használják fel azokat,

- amortizálható eszközöknek kell tekinteni őket,

- harmadik felektől piaci feltételek mellett szerezzék be azokat,

- szerepelniük kell a vállalkozás eszközei között, és legalább öt évig a regionális támogatásban részesülő létesítményben kell maradniuk.

4.7. A tagállamok ismertetésében szereplő támogatásokat általában bruttóban, azaz adózás előtti értéken kell kifejezni. Annak érdekében, hogy i. a különféle támogatási formák összehasonlíthatóak legyenek, és ii. a támogatások intenzitását össze lehessen hasonlítani tagállamok között, a Bizottság a tagállamok bejelentéseiben szereplő támogatásokat nettó támogatási egyenértékben (NTE) [26] kifejezett támogatássá alakítja.

4.8. A támogatási intenzitást a megoldandó regionális problémák jellegét és intenzitását figyelembe véve kell kialakítani. Ezért kezdettől fogva különbséget kell tenni az a) pontban szereplő eltérés szerint támogatható régiókban és a c) pontban szereplő eltérés szerint támogatható régiókban megengedett intenzitások között. Ebben az összefüggésben tekintetbe kell venni azt a tényt, hogy a 92. cikk (3) bekezdésének c) pontjában foglalt eltérés szerint támogatható régiókra nem jellemző a rendkívül alacsony életszínvonal vagy a jelentős alulfoglalkoztatottság abban az értelemben, ahogyan ugyanennek a bekezdésnek az a) pontjában foglalt eltérésben használják e kifejezéseket. Ennek megfelelően a támogatás versenytorzító hatásai itt kevésbé indokoltak, mint az a) pontban meghatározott eltérésre jogosult régiókban. Ez azt jelenti, hogy a megengedhető támogatási intenzitások már kezdettől fogva alacsonyabbak a c) pontban foglalt eltérésre jogosult régiókban, mint az a) pontban foglalt eltérésre jogosult régiókban.

A 92. cikk (3) bekezdése a) pontjának a hatálya alá tartozó régiók esetében ennélfogva a Bizottság úgy véli, hogy a regionális támogatás intenzitása nem haladhatja meg az NTE 50 %-át, kivéve a legkülső régiókban [27], ahol ez akár az NTE 65 %-a is lehet. A 92. cikk (3) bekezdésének c) pontja szerinti régiókban a regionális támogatás felső határa általában nem haladhatja meg az NTE 20 %-át, kivéve az alacsony népsűrűségű és a legkülső régiókat, ahol akár az NTE 30 %-át is elérheti.

A 92. cikk (3) bekezdésének a) pontja értelmében támogatható olyan NUTS II szintű régiók, ahol az egy főre eső GDP/PPS meghaladja a közösségi átlag 60 %-át, a regionális támogatás intenzitása nem haladhatja meg az NTE 40 %-át, kivéve a legkülső régiókat, ahol akár az NTE 50 %-át is elérheti.

A 92. cikk (3) bekezdésének c) pontja szerint támogatható olyan régiók, ahol az egy főre eső GDP/PPS magasabb és a munkanélküliség aránya alacsonyabb, mint a megfelelő közösségi átlag [28], a regionális támogatás intenzitása nem haladhatja meg az NTE 10 %-át, kivéve az alacsony népsűrűségű és a legkülső régiókat, ahol elérheti az NTE 20 %-át. Az említett, NTE 10 %-ának megfelelő felső határ alá tartozó régiók esetében az ennél magasabb, de a szokásos, az NTE 20 %-ának megfelelő felső határt meg nem haladó intenzitás kivételes esetben jóváhagyható a 92. cikk (3) bekezdésének a) pontja szerinti státuszú régióhoz kapcsolódó (NUTS III vagy annál alacsonyabb besorolásúnak megfelelő) régiókban.

A fent említett határok mindegyike felső határ. E határok alatt a Bizottság gondoskodik arról, hogy a regionális támogatás intenzitását közösségi összefüggésben a célzott regionális problémák komolyságához és intenzitásához igazítják.

4.9. A 4.8. pontban jelzett felső határok nőhetnek a kis- és középvállalkozásoknak nyújtott támogatásról szóló bizottsági közleményben [29] foglalt, a KKV-kra vonatkozó pótlékokkal, azaz bruttó 15 százalékponttal [30] az a) pont szerinti eltérésre jogosult régiók esetében, a c) pont szerinti eltérésre jogosult régiók esetében pedig bruttó 10 százalékponttal. A végleges felső határ a kis- és középvállalkozások alapjára vonatkozik. E kis- és középvállalkozásoknak szóló pótlékok nem vonatkoznak a szállítási vállalkozásokra.

4.10. Az induló beruházásokhoz nyújtható támogatáshoz azt a feltételt kell szabni – vagy a fizetési feltételek, vagy a megszerzéséhez kapcsolódó feltételek útján –, hogy a szóban forgó beruházás legalább ötéves időszakban maradjon fenn.

Támogatás munkahelyteremtéshez

4.11. A 4.1. pontban már jelzett módon a regionális támogatás a munkahelyteremtésre is összpontosíthat. Azonban, a foglalkoztatásra nyújtott támogatásokról szóló iránymutatásban meghatározott, és nem beruházási projekthez kapcsolódó [31] munkahelyteremtési támogatástól eltérően itt kizárólag az induló beruházási projektek [32] lebonyolításához kapcsolódó munkahelyekről van szó.

4.12. A munkahelyteremtés egy meghatározott létesítményben egy időszakon belül a munkahelyek számának [33] nettó növelése az átlaghoz képest. Az ebben az időszakban elvesztett munkahelyek számát tehát le kell vonni az azonos időszakban látszólag megteremtett munkahelyek számából [34].

4.13. A beruházási támogatáshoz hasonlóan az ebben az iránymutatásban szabályozott, munkahelyteremtési támogatást is azon regionális problémák jellegéhez és intenzitásához kell igazítani, amelyeket kezelni kíván. A Bizottság úgy véli, hogy a támogatás összege nem haladhatja meg az alkalmazásba vett személy bérköltségének [35] meghatározott százalékos arányát két év alatt. A százalékos arány egyenlő a szóban forgó terü letre engedélyezett beruházási támogatás intenzitásával.

4.14. A munkahelyteremtési támogatáshoz azt a feltételt kell szabni – vagy a fizetési feltételek, vagy a megszerzéséhez kapcsolódó feltételek útján –, hogy a létesített munkahely legalább ötéves időszakban maradjon fenn.

Működési támogatás

4.15. Egy vállalkozás folyó kiadásainak csökkentéséhez adott regionális támogatás (működési támogatás) általában tilos. Kivételes esetben azonban a 92. cikk (3) bekezdésének a) pontjában foglalt eltérés szerint támogatható régiókban lehet ilyen támogatást nyújtani, feltéve, hogy i. az a régió fejlődéséhez nyújtott hozzájárulása és jellege tekintetében a támogatás indokolt, és ii. a támogatás szintje arányos az általa könnyíteni kívánt hátránnyal [36]. A tagállam feladata bármilyen hátrány létét igazolni, és annak fontosságát felmérni.

4.16. A 92. cikk (3) bekezdésének a) és c) pontjában foglalt eltérésre jogosult legkülső régiókban, valamint a 3.10.4. pontban említett népsűrűségi kritérium alapján a 92. cikk (3) bekezdésének a) vagy c) pontjában foglalt eltérésre jogosult alacsony népsűrűségű régiók esetén a részben a szállítási többletköltségek ellentételezésére szánt támogatás [37] különleges körülmények között engedélyezhető [38]. A tagállam feladata bármilyen többletköltség létét igazolni, és annak összegét meghatározni.

4.17. A 4.16. pontban említett esetek kivételével a működési támogatásnak időben korlátozottnak kell lennie, és azt progresszíven csökkenteni kell. Ezenkívül a tagállamok közötti export elősegítésére szánt működési támogatás [39] tilos.

A támogatáshalmozódásra vonatkozó szabályok

4.18. A támogatási intenzitásra a 4.8. és 4.9. pontban meghatározott követelmények szerint meghatározott felső határ a teljes támogatásra vonatkozik:

- olyan esetben, ha több regionális program szerint egyidejűleg nyújtanak támogatásokat,

- függetlenül attól, hogy a támogatás helyi, regionális, nemzeti vagy közösségi forrásból származik.

4.19. A 4.11–4.14. pontban ismertetett munkahelyteremtési támogatás és a 4.4–4.10. pontban ismertetett beruházási támogatás a régióra megállapított intenzitás felső hatrára [40] is figyelemmel, kombinálható [41].

4.20. Ha a regionális támogatásra jogosult kiadás részben vagy egészben más célú támogatásra is jogosult, a közös részre a szóban forgó programok közül a legkedvezőbb felső határ alkalmazandó.

4.21. Ha egy tagállam azt a szabályt állapítja meg, hogy az egyik program szerinti állami támogatást más programok szerinti támogatásokkal lehet kombinálni, a tagállam köteles meghatározni mindegyik program tekintetében azt a módszert, amelynek segítségével biztosítja a fent felsorolt feltételeknek való megfelelést.

5. Regionális támogatási térkép, és a támogatás összeegyeztethetőségének kinyilvánítása

5.1. Valamely tagállamnak az eltérés szerint támogatható régiói, valamint az egyes régiók tekintetében az induló beruházáshoz nyújtott támogatások vagy munkahelyteremtési támogatások intenzitására elfogadott felső határok együtt képezik a tagállam regionális támogatási térképét.

5.2. A Szerződés 93. cikke (3) bekezdésének értelmében a tagállamok a fenti 3.5., 3.10., 4.8. és 4.9. pontban meghatározott követelményeknek megfelelően összeállított térkép-tervezetet bejelentik. A Bizottság a Szerződés 93. cikkében megállapított eljárással összhangban fogadja el a térképet, általában a tagállam megfelelő régióira vonatkozó egységes határozattal, meghatározott időre. A regionális állami támogatási térképeket így időszakonként felülvizsgálják.

5.3. A Bizottság versenypolitikai határozatai és a Strukturális Alapokból támogatható régiókra vonatkozó határozatok egységessége érdekében a térképek időbeli hatályát elvben a Strukturális Alapok támogatási menetrendjéhez igazítják.

5.4. A Bizottság a tervezett támogatási programokat vagy a térkép elkészültekor hagyja jóvá, vagy azt követően, a térképhez meghatározott régiók, felső határok és időtartam függvényében.

5.5. Az 5.4. pontban említett programok végrehajtása a tagállamok részéről a Bizottságnak szóló éves beszámolók tárgya a hatályos szabályoknak megfelelően [42].

5.6. A térkép hatályosságának ideje alatt a tagállamok kérhetik annak kiigazítását, ha bizonyítható, hogy a társadalmi-gazdasági feltételek jelentősen megváltoztak. Az ilyen változások az intenzitás mértékéhez és a támogatható régiókhoz kapcsolódnak, feltéve hogy az esetleges új régiók felvételét azonos népességű régiók kizárása ellentételezi. A kiigazított térkép hatálya az eredeti térképre megállapított napon jár le.

5.7. Azon régiók tekintetében, amelyek a regionális támogatási térkép felülvizsgálata eredményeképpen a 92. cikk (3) bekezdésének a) pontja szerinti státuszukat elveszítik és a 92. cikk (3) bekezdésének c) pontja szerinti státuszt nyernek, a Bizottság átmeneti időszakban elfogadhatja az azokra a 92. cikk (3) bekezdésének a) pontja szerint megállapított támogatási intenzitás progresszív – lineáris vagy annál gyorsabb ütemű – csökkentését, amíg az intenzitásnak a 4.8. és 4.9. pont alkalmazásának megfelelő felső határát elérik [43] [44]. Az átmeneti időszak nem haladhatja meg a két évet működési támogatás esetében, a négy évet az induló beruházáshoz nyújtott és a munkahelyteremtési támogatás esetében.

5.8. A térkép összeállítása céljából a tagállamokat felhívják, hogy a szóban forgó eltérésekre jogosultként javasolt régiók és az intenzitás felső határainak felsorolásán kívül bármilyen, általuk elfogadni javasolt olyan tényezőről is tájékoztassák a Bizottságot a Szerződés 93. cikkének (3) bekezdésével összhangban, amelyeket szükséges figyelembe venni a támogatási programok keretprogramjának meghatározásában (támogatás célja és formája, vállalkozások mérete, stb.), akár központi, akár regionális, akár helyi szinten. A térkép időbeli hatályának és időtartamának keretei között az ehhez a keretprogramhoz igazodó minden programot gyorsított eljárásban lehet bejelenteni.

6. Hatálybalépés, végrehajtás és felülvizsgálat

6.1. A fenti 6.2. és 6.3. pontban megállapított átmeneti rendelkezések kivételével a Bizottság a regionális támogatások közös piaccal való összeegyeztethetőségét ennek az iránymutatásnak az alapján állapítja meg, amint az hatályba lép. Azokat a támogatási javaslatokat azonban, amelyeket még azelőtt bejelentenek a Bizottságnak, hogy ezt az iránymutatást közölnék a tagállamokkal, és amelyekre nézve a Bizottság még nem hozott végső határozatot, a bejelentés időpontjában hatályban lévő követelmények alapján bírálják el.

Ezenkívül a Bizottság az EK-Szerződés 93. cikkének (1) bekezdése szerint megfelelő intézkedéseket javasol a tagállamoknak annak biztosítására, hogy a 2000. január 1-jén hatályos minden regionális támogatási térkép és regionális támogatási program összeegyeztethető legyen ezzel az iránymutatással.

Ebben az összefüggésben a Bizottság a 93. cikk (1) bekezdése szerinti megfelelő intézkedésként azt javasolja, hogy a tagállamok korlátozzák a támogatott régiók Bizottság által lejárati idő nélkül vagy 1999. december 31. utáni lejárattal jóváhagyott jegyzékének hatályát 1999. december 31-ig.

A Bizottság a 93. cikk (1) bekezdése értelmében megfelelő intézkedésként javasolja továbbá, hogy a tagállamok módosítsanak minden, 1999. december 31. után hatályban maradó, már létező regionális támogatási programot, hogy azok 2000. január 1. után összeegyeztethetőek legyenek ezzel az iránymutatással, és a javasolt változtatásokat hat hónapon belül közöljék.

6.2. Mivel a legtöbb támogatott régiónak a 92. cikk (3) bekezdésének a) és c) pontjában foglalt eltérés szerinti, regionális támogatásra való jogosultságát 1999. december 31-ig hagyták jóvá, továbbá addig az időpontig a tagállamok közötti méltányos bánásmód céljából, a Bizottság ehhez az iránymutatáshoz képest eltérést állapíthat meg 1999. december 31-ig a támogatott régiók 1999. január 1-jét megelőzően bejelentett jegyzékét illetően, (új jegyzék vagy módosítás) a támogathatóság vizsgálatára tekintettel, feltéve hogy az említett jegyzékek hatálya 1999. december 31-én lejár. Ilyen esetekben a Bizottság továbbra is a közleményében [45] megállapított módszert veszi alapul.

6.3. Szintén azzal a szándékkal, hogy a tagállamok méltányos bánásmódban részesüljenek, a Bizottság 1999. december 31-ig eltérést állapíthat meg ehhez az iránymutatáshoz képest, az 1999. január 1-je előtt bejelentett új programokban, ad hoc esetekben és már létező programok módosításában javasolt támogatási intenzitások és kombinációkra vonatkozó felső határok összeegyeztethetőségének vizsgálata tekintetében, feltéve hogy az említett intenzitások és kombinációkra vonatkozó felső határok hatálya 1999. december 31-én lejár, vagy a 2000. január 1-je után javasolt intenzitások és kombinációkra vonatkozó felső határok összeegyeztethetőek ezzel az iránymutatással.

6.4. A Bizottság ezt az iránymutatást annak hatálybalépésétől számított öt éven belül felülvizsgálja. Ezenkívül bármikor dönthet annak módosításáról, ha az a versenypolitikával összefüggő okból vagy más közösségi politikák és nemzetközi kötelezettségvállalások figyelembevétele érdekében szükséges lenne.

[1] Lásd: Az Európai Közösség Bizottsága, az Európai Közösség versenyjoga, IIA. kötet: Az állami támogatásokra vonatkozó szabályok, Brüsszel – Luxembourg, 1995, 187. és azt követő oldalak.

[2] Ezzel az iránymutatással hatályon kívül helyezett dokumentumok, azok mellékleteivel együtt, a következők:

- A Bizottság Tanácshoz címzett közleménye (HL C 111., 1971.11.4., 7. o.);

- A Bizottság Tanácshoz címzett közleménye (COM(73) 1110, 1973.6.27.);

- A Bizottság Tanácshoz címzett közleménye (COM(75) 77 végleges, 1975.2.26.);

- A Bizottság tagállamoknak címzett közleménye (HL C 31., 1979.2.3., 9. o.);

- A Bizottság tagállamoknak címzett közleménye a 92. cikk (3) bekezdése a) és c) pontjának a regionális támogatásokra történő alkalmazásának módszeréről (HL C 212., 1988.8.12., 2. o.)

- A Bizottság tagállamoknak címzett közleménye a Franciaországban, Írországban és Portugáliában alkalmazandó referencia- és leszámítolási kamatlábakról (HL C 10., 1990.1.16., 8. o.);

- A Bizottság tagállamoknak címzett közleménye a 92. cikk (3) bekezdése a) pontjának a regionális támogatásokra történő alkalmazásának módszeréről (HL C 163., 1990.7.4., 6. o.);

- A Bizottság tagállamoknak és más érdekelt feleknek címzett közleménye a 92. cikk (3) bekezdése a) és c) pontjának a regionális támogatásokra történő alkalmazásának módszeréről szóló közlemény II. részének módosításáról (HL C 364., 1994.12.20., 8. o.).Az iránymutatás megfelel a Tanács 1971. október 20-i állásfoglalásában foglalt követelményeknek (HL C 111., 1971.11.4., 1. o.).A referencia- és leszámítolási kamatlábról szóló értesítés (HL C 273., 1997.9.9., 3. o.) már nem része a regionális támogatásokkal kapcsolatos dokumentumoknak, mivel valamennyi állami támogatással összefügg.

[3] Regionális támogatásnak tekintik a kis- és középvállalkozásoknak nyújtott támogatást is, amely a regionális fejlődést elősegítő növekedést biztosít.

[4] Lásd a Tanács 1995. november 6-7-i következtetéseit a versenypolitikáról és az ipari versenyképességről.

[5] Az itt meghatározott ágazatokon kívül jelenleg a következő ágazatokra vonatkoznak különleges szabályok: közlekedés, acélipar, hajóépítés, szintetikus szálak és gépjárműipar. Ezeken kívül különös szabályokat kell alkalmazni a nagy projektekhez nyújtott regionális támogatások multiszektorális kerete által érintett beruházásokra.

[6] E tekintetben lásd az Európai Bíróság 730/79 sz. Philip Morris ügyben hozott ítéletét (EBHT 1980. 2671. o.) a 17. bekezdésnél, valamint a Spanyolország kontra Bizottság C-169/95 sz. ügyben hozott ítéletét (EBHT 1997. I-135. o.) a 20. bekezdésnél.

[7] E tekintetben lásd az Elsőfokú Bíróság T-380/94 sz. AIUFFASS és AKT ügyben hozott ítéletét (EBHT 1996. I-2169.o.) az 54. bekezdésnél.

[8] E tekintetben lásd az Európai Bíróság C-278/92, C-279/92 és C-280/92, Spanyolország v. Bizottság (1994) ECR I-4103. o. összevont esetekben hozott ítéletét.

[9] Ennek eredményképpen, a szubvenciókról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló WTO-megállapodás miatt ez a támogatási típus kifejezetten ki lett zárva az (eleve engedélyezett) nem peresíthető regionális támogatások kategóriájából.

[10] A nehéz helyzetben lévő vállalkozásoknak nyújtott ad hoc támogatásra különös szabályok vonatkoznak, és azokat nem tekintik regionális támogatásnak. A jelenleg hatályos szabályokat a HL C 368., 1994.12.23., 12. oldalon hirdették ki.

[11] Az a) pontban szereplő eltérés szerint a támogatható régiók jelenleg a Közösség népességének 22,7 %-át fedik le, szemben a c) pontban szereplő eltérés szerint támogatható régiókkal, ahol ez az arány a 24 %.

[12] Németország kontra Bizottság 248/84 sz. ügy (EBHT 1987. 4013. o.), 19. pont.

[13] Nomenclature of Statistical Territorial Units (Statisztikai Célú Területi Egységek Nómenklatúrája)

[14] E mögött az a feltételezés húzódik meg, hogy a GDP-mutató mindkét említett jelenséget képes szintetizáltan kimutatni.

[15] Nem számítva az ezen iránymutatás III. melléklete 8. pontjának alkalmazásából fakadó átmeneti kivételeket.

[16] Ebben az összefüggésben lásd az Európai Bíróság 370/79 sz. Philip Morris ügyben hozott ítéletének a 26. pontját, valamint a 310/85 sz. Deufil-ügyben hozott ítéletének (EBHT 1987. 901. o.) a 18. pontját.

[17] Lásd a 4.8. és 4.9. pontot.

[18] Népessége miatt Luxemburg is kivételt képez e szabály alól.

[19] A 2. lábjegyzet nyolcadik franciabekezdésében idézett bizottsági közleményben megállapított támogathatósági feltétel.

[20] Ez a minimális 25 %-os hozzájárulás nem tartalmazhat semmiféle támogatást. Nem ez az eset áll fenn pl. akkor, ha egy hitel kamattámogatásban részesül, vagy támogatási elemeket tartalmazó kormányzati kezességvállalás támasztja alá.

[21] A kiegészítő beruházást így kizárják a fogalomból. Az ilyen típusú beruházásokhoz nyújtott támogatás a működési támogatás kategóriájába tartozik, amelyre a 4.15-4.17. pont vonatkozik.A fogalomból kizárják továbbá a nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentéséhez és szerkezetátalakításához nyújtott állami támogatásokról szóló közösségi iránymutatás (HL C 368., 1994.12.23., 12. o.,) szerinti nehéz helyzetben lévő vállalkozások pénzügyi szerkezetátalakításához nyújtott támogatást.Az említett iránymutatás 2.5. pontja szerinti szerkezetátalakítási támogatást, amennyiben az beruházási intézkedésekhez kapcsolódik (ésszerűsítés, korszerűsítés, diverzifikálás) külön bejelentés nélkül is lehet regionális támogatási program keretében adni. Mivel azonban az ilyen regionális támogatás egy nehéz helyzetben lévő vállalkozás szerkezetátalakításához javasolt támogatás része, az említett iránymutatás alapján lefolytatott vizsgálat során azt figyelembe kell venni.

[22] A jelenleg hatályos szöveget lásd a 227. oldalon a 7. lábjegyzetnél.

[23] A szállítási ágazatban a szállítási berendezések (ingó vagyon) beszerzésére fordított kiadásokat nem lehet az egységes kiadási tételek (egységes alap) közé számítani. Ezért az ilyen kiadás nem részesülhet induló beruházásoknak nyújtott támogatásban.

[24] Abban az esetben, ha a vásárlást más induló beruházás kíséri, az utóbbihoz fűződő kiadásokat hozzá kell adni a vásárlás költségéhez.

[25] A KKV-kra vonatkozó követelményeket és feltételeket a Közösség kis- és középvállalkozásoknak nyújtott állami támogatásokról szóló iránymutatása határozza meg, HL C 213., 1996.7.23., 4. o.

[26] A NTE kiszámításához használt módszert lásd az I. mellékletben.

[27] A legkülső régiók: a francia tengerentúli megyék (FTM), az Azori-szigetek, Madeira és a Kanári-szigetek (lásd az Európai Unióról szóló szerződéshez csatolt 26. nyilatkozatot a Közösség legkülső régióiról)

[28] GDP-t és a munkanélküliséget a NUTS III. szinten kell mérni.

[29] Regionális támogatási pótlékokat biztosítanak a K + F-hez és a környezetvédelemhez nyújtott támogatások esetén is. E támogatás kiszámításának alapja azonban nem azonos a regionális támogatás alapjával (ideértve a KKV-változatot is). A szóban forgó pótlékokat így nem a regionális támogatáshoz, hanem az adott másik típusú támogatáshoz adják hozzá. A jelenleg a két említett típusú támogatásra vonatkozó szövegeket a K + F esetében a HL C 45., 1996.2.17., 5. o-n hirdették ki, a környezetvédelem esetében pedig a HL C 72., 1994.3.10. 3. o-n.

[30] A bruttóban kifejezett támogatási intenzitási pótlékokat a KKV-knak nyújtott támogatásokról szóló iránymutatásban meghatározott módon használják.

[31] A jelenleg hatályos szöveget lásd HL C 334., 1995.12.12., 4. o.

[32] A munkahely a beruházási projekt megvalósításával kapcsolatos, ha a beruházással kapcsolatos tevékenységet érint, és ha azt a beruházás befejezését követõ három éven belül létesítik. Ebben az idõszakban a beruházás által teremtett kapacitás kihasználtsági arányának a növekedését követően teremtett munkahelyek szintén a beruházáshoz kapcsolódnak.

[33] A munkahelyek száma megfelel az éves munkaegységnek (ÉME), azaz az egy év során teljes munkaidőben alkalmazott személyek számának, a részmunkaidősök és az idénymunkások száma az éves munkaegység törtrészének felel meg.

[34] Természetesen, e meghatározás ugyanannyira igaz a meglévő létesítményre, mint az új létesítményre.

[35] A bérköltség tartalmazza a bruttó, azaz adózás előtti bért és a kötelező társadalombiztosítási hozzájárulásokat. A Bizottság fenntartja a jogot, hogy a különböző tagállamok átlagos bérköltségére vonatkozó közösségi statisztikákat használja referenciaként.

[36] A működési támogatás különösen adómentesség vagy a társadalombiztosítási hozzájárulások csökkentésének formáját ölti.

[37] Szállítási többletköltség az érintett ország határain belüli árumozgás során felmerült többletköltség. Az ilyen támogatás semmilyen körülmények között nem lehet exporttámogatás, és nem lehet behozatalra vonatkozó mennyiségi korlátozással azonos hatású intézkedés az EK-Szerződés 30. cikke értelmében.

[38] A 92. cikk (3) bekezdésének c) pontjában foglalt eltérésre a népsűrűségi kritérium szerint jogosult régiókra vonatkozó különleges feltételek tekintetében lásd a II. mellékletet. A szállítási többletköltségek részleges ellentételezésére irányuló támogatásra jogosult más régiókra vonatkozó feltételek hasonlóak a II. mellékletben foglaltakhoz.

[39] Lásd a de minimis támogatásról szóló közlemény 3. lábjegyzetét, HL C 68., 1996.3.6., 9. o.

[40] Az ebben az iránymutatásban megállapított munkahelyteremtési támogatást és beruházási támogatást nem lehet a 31. lábjegyzetben szereplő, a foglalkoztatásra nyújtott támogatásokról szóló iránymutatásban meghatározott munkahelyteremtési támogatással kombinálni, mivel azt eltérő körülmények között és más időben kell alkalmazni. A kedvezményezettek különösen kedvezőtlen helyzetű kategóriáinak nyújtott támogatás növekedése a foglalkoztatásra nyújtott támogatásokra vonatkozó iránymutatásban megállapítandó intézkedések mellett fogadható el.

[41] Ez a feltétel akkor minősül teljesítettnek, ha a beruházás százalékos arányában kifejezett, az induló befektetőnek adott támogatás összege, és a bérköltségek százalékos arányában kifejezett, munkahelyteremtési támogatás összege nem haladja meg a régióra a 4.8. és 4.9. pontban jelzett követelmények szerint megállapított felső határ alkalmazásából, vagy a 4.13. pontban jelzett követelmény szerint megállapított felső határ alkalmazásából származó legkedvezőbb összeget.

[42] A hatályos szabályokról lásd a Bizottság tagállamokhoz címzett, 1995. augusztus 2-án kelt levelével módosított, a tagállamokhoz címzett 1994. február 22-én kelt levelét.

[43] A átmeneti rendelkezések nem vonatkoznak a 92. cikk (3) bekezdésének a) pontja szerinti státuszt elvesztő NUTS II. szintű régiók olyan részeire, amelyeket – ha az ezen iránymutatás III. mellékletének 8. pontjában meghatározott második kiigazítás alkalmazásával kapott népsűrűségi százalékos arány-többlet nem áll rendelkezésre – ki kellett volna zárni az új támogatási térképből.

[44] Különlegesen nehéz helyzetére tekintettel Észak-Írország kivételes régióként megtartja e státuszát és számára a felső határ 40 %.

[45] A Bizottság közleménye a 92. cikk (3) bekezdése a) és c) pontjának a regionális támogatásokra történő alkalmazásának módszeréről: lásd 2. lábjegyzet ötödik franciabekezdés.

--------------------------------------------------

I. MELLÉKLET

A BERUHÁZÁSI TÁMOGATÁS NETTÓ TÁMOGATÁSI EGYENÉRTÉKE

A nettó támogatási egyenérték (NTE) kiszámításának módszerét a Bizottság alkalmazza a tagállamok által bejelentett támogatási programok elbírálásakor. Elvileg tehát a tagállamoknak azt nem kell alkalmazni, és itt egyszerűen átláthatósági okok miatt jelenik meg.

1. ÁLTALÁNOS ALAPELVEK

A nettó támogatási egyenérték (NTE) kiszámítása abból áll, hogy az adott beruházáshoz [1] kapcsolódó támogatások minden formáját az érintett országtól függetlenül közös mértékegységben, azaz nettó intenzitásban fejezik ki annak érdekében, hogy azokat egymással vagy egy előre meghatározott felső határral összehasonlíthassák. Ez egy ex ante összehasonlítási módszer, amely nem mindig tükrözi a számviteli gyakorlatot.

A nettó intenzitás jelenti azt a végső hasznot, amelyet egy vállalkozás a támogatás adómentes értékéből nyer a támogatott beruházáshoz. Ez a számítás csak a földterülettel, épülettel és berendezéssel kapcsolatos állóeszköz-beruházást veheti figyelembe, amelyek az általános alapot képezik.

Olyan programok esetében, amelyeknek alapja járulékos kiadásokat is tartalmaz, ez utóbbit az általános alap meghatározott részére kell korlátozni. Így minden programot intenzitásának az általános alapban megjelenő kiadásokra redukálva vizsgálnak meg, ahogyan azt a következő példák bemutatják [2].

1. példa

Támogatási program alapja: | berendezések |

Támogatási program maximális intenzitása: | 30 % |

mivel a programban elszámolható összes kiadás megjelenik az általános alapban, a Bizottság minden további nélkül a program maximális intenzitását, azaz 30 %-ot vesz figyelembe. Ha az intenzitás Bizottság által engedélyezett felső határa a szóban forgó régióban 30 %, a program e tekintetben összeegyeztethetőnek minősül.

2. példa

Támogatási program alapja: | berendezések, épületek + szabadalmak a korábbi kiadások 20 %-a erejéig |

Támogatási program maximális intenzitása: | 30 % |

A támogatási programban elszámolható összes kiadás megjelenik vagy az általános alapban (berendezések, épületek), vagy az elszámolható kiadások felsorolásában (szabadalmak). Az utóbbi kiadás nem haladhatja meg az általános alap 25 %-át. Ilyen körülmények között a Bizottság minden további nélkül a program maximális intenzitását, azaz 30 %-ot vesz figyelembe. Ha az intenzitás Bizottság által engedélyezett felső határa a szóban forgó régióban 30 %, a támogatás e tekintetben összeegyeztethetőnek minősül.

3. példa

Támogatási program alapja: | épületek, berendezések, földterület + készletek a korábbi kiadások 50 %-a erejéig |

Támogatási program maximális intenzitása: | 30 % |

A Bizottság a támogatás maximális intenzitását az általános alapra vetítve veszi figyelembe, azaz 30 % × 1,5 = 45 %. Ha az intenzitás Bizottság által engedélyezett felső határa a szóban forgó régióban 30 %, a támogatás nem minősül összeegyeztethetőnek, kivéve ha intenzitását 30 %/1,5 = 20 %-ra csökkenti.

4. példa

Támogatási program alapja: | épületek |

Támogatási program maximális intenzitása: | 60 % |

Ha a Bizottság által engedélyezett regionális felső határ 30 %, semmi nem biztosítja, hogy a támogatás megfelel a felső határnak. A támogatási program által biztosított intenzitás meghaladja a regionális felső határt, viszont csökkentett alapra vonatkozik. Ezért a program e tekintetben nem minősül összeegyeztethetőnek, kivéve ha kifejezett feltételéül szabják a teljes alapra alkalmazott regionális felső határnak való megfelelést.

Az NTE meghatározása kizárólag az adó és a jelenérték számításán alapul, kivéve bizonyos olyan támogatási formák esetén, amelyek külön bánásmódot igényelnek. Az ilyen számítások az adott ország támogatási programja vagy adójoga által biztosított elemeken, valamint egyes, szokásokban megállapított paramétereken alapulnak.

1.1. Adózás

A támogatás intenzitását adózás után, azaz az arra fizetendő adók levonása, különösen a társasági nyereségre vonatkozó adók levonása után kell kiszámítani. Ez a nettó támogatási egyenérték (NTE) kifejezés alapja, amely a kedvezményezettnél a vonatkozó adók megfizetése után jelentkező támogatást jeleníti meg, feltéve, hogy a vállalkozás az első évtől kezdve nyereséges, így a támogatásra a maximális adót terhelik.

1.2. Diszkontálás

Jelenértéket az NTE meghatározásának különféle szakaszaiban számítanak. Először akkor, amikor a támogatás, illetve a beruházási kiadás időben ingadozik, a támogatás folyósításának és a kiadásoknak a tényleges időzítését kell figyelembe venni. Ebből következően a beruházási kiadásokat és a támogatás-kifizetéseket annak az évnek a végére diszkontálják, amelyben a vállalkozás első értékcsökkenési leírását eszközölte. Másodszor, jelenértéket számítanak a támogatott hitel törlesztéséből szerzett hasznokból vagy a támogatásra kirótt adóból.

Az ilyen esetekben használt kamatláb a Bizottság által az egyes tagállamokra meghatározott referencia/leszámítolási kamatláb. Ezt azonkívül, hogy leszámítolási kamatlábként használják, alkalmazzák az alacsony kamatozású kölcsönök kamattámogatásának kiszámítására.

1.3. Egyedi esetek

A fent ismertetett adózási és diszkontálási számításokon kívül egyes támogatási formák egyedi bánásmódot igényelnek. Így egy épület bérléséhez nyújtott támogatás esetében a támogatást a vállalkozás által fizetett bérleti díj és az épület értékére alkalmazott referencia-kulccsal egyenlő elméleti bérleti díj különbségének diszkontálásával, plusz az épület adott évi értékcsökkenésének megfelelő összeggel mérik. A lízing keretében történő beruházás finanszírozásához nyújtott támogatásra is hasonló módszert alkalmaznak [3].

Földterület bérléséhez nyújtott támogatás esetében az elméleti bérleti díjat a földterület értékére alkalmazott referenciakulcsból az inflációs rátát kivonva számítják ki.

2. TŐKEJUTTATÁS FORMÁJÁBAN NYÚJTOTT BERUHÁZÁSI TÁMOGATÁS NETTÓ TÁMOGATÁSI EGYENÉRTÉKE

2.1. Általános

Az egy vállalkozásnak tőkejuttatás formájában nyújtott beruházási támogatást először a beruházás százalékos arányában fejezik ki, amely a névleges támogatási egyenértéket vagy a bruttó támogatási egyenértéket jelenti.

Az általános felmérési módszer szerint a támogatás nettó támogatási egyenértéke (NTE) a kedvezményezettnél a társasági nyereségre kirótt adók megfizetése után jelentkező haszon.

A legtöbb esetben maga a juttatás nem adóköteles, hanem levonják az értékcsökkenésként leírható beruházás értékéből. Ez azt jelenti, hogy a beruházó minden egyes évben kisebb összeget ír le értékcsökkenésként annál, mintha nem kapott volna támogatást. Mivel az értékcsökkenés összege levonható az adóköteles nyereségből, a juttatás növeli az állam által évente társasági nyereségadó formájában elvont arányt.

A fent ismertetett juttatásokra vonatkozó adóztatási módszer, amelynek keretében a juttatást az értékcsökkenéssel szinkronban adják hozzá a nyereséghez, a tagállamokban leginkább elterjedt módszer, egyes programokban azonban más adózási módszerek is előfordulnak.

2.2. Számítási példák

1. példa: | A támogatás nem adóköteles |

A juttatásokat minden tagállamban általában bevételként könyvelik el, és adókötelessé teszik. Azonban – különösen egyes K + F támogatások esetében – előfordulhat, hogy a juttatás adómentes. Ilyen esetben az NTE egyenlő a névleges juttatással.

2. példa: | A beruházás csak egy kiadási kategóriát érint, és a juttatás az első üzleti évek végén teljes mértékben adóköteles |

Ez azt jelenti, hogy a teljes juttatás társasági nyereségadó-köteles az első évtől kezdve. Ez a jogos lehet, figyelembe véve, hogy azok a vállalkozások, amelyek általában veszteséget mutatnak ki működésük első éveiben, több üzleti évre átvihetik veszteségeiket.

A juttatás NTE-jének kiszámításához abból levonják a kirótt adóterhet.

Például: | Beruházás: 100 |

Névleges juttatás: 20 |

Adókulcs: 40,0 % |

A támogatásra kirótt adó így 20 × 40 % = 8

Az NTE így: (20 – 8)/100 = 12 %

3. példa: | A beruházás csak egy kiadási kategóriát érint, és a juttatás öt évig lineárisan adóköteles |

Ebben az esetben a juttatatás öt évig egyenlő részletekben adóköteles. A támogatás egyötödét így öt évig mindegyik évben hozzáadják a nyereséghez. Az NTE kiszámításához az egyes években az alkalmazandó adózási rendelkezések szerint mindegyik egyötödre kirótt adó diszkontált összegét levonják a juttatásból.

Például: | Beruházás: 100 |

Névleges juttatás: 20 |

Adókulcs: 40,0 % |

Leszámítolási kamatláb: 8 % |

A következő táblázat az egyes években kirótt adó és a diszkontált értékek kiszámítását mutatja:

Időszak | Juttatásra kirótt adó (1) | Diszkont tényező (2) | Diszkontált érték (1) × (2) |

1. év vége | (20/5) × 40 % | 1,0 | 1,600 |

2. év vége | (20/5) × 40 % | 1/(1 + 0,08)1 | 1,481 |

3. év vége | (20/5) × 40 % | 1/(1 + 0,08)2 | 1,372 |

4. év vége | (20/5) × 40 % | 1/(1 + 0,08)3 | 1,270 |

5. év vége | (20/5) × 40 % | 1/(1 + 0,08)4 | 1,176 |

Összesen | 6,900 |

Az utolsó oszlopban szereplő összeg az egyes években kirótt diszkontált adók összegét jelenti. A nettó támogatási egyenértéket úgy lehet megkapni, hogy a névleges támogatásból ezt kivonják.

Így a NTE: (20 – 6,9)/100 = 13,1 %

Megjegyzés:

A juttatásra kirótt adót az első év végén annak a feltételezésnek az alapján diszkontálják, hogy ez az az időpont, amikor a vállalkozás első értékcsökkenési leírását eszközli.

4. példa: | A beruházás három kiadási kategóriát: földterületet, épületeket és berendezéseket érint, és különböző időrendben adóztatják |

A három kiadási típus képezi azt, amit a támogatás általános alapjának neveznek. Az általános alapon belül a kiadásokat tagállamonként eltérő bontásban osztják fel, amelyet a következő táblázat mutat be.

| Földterület | Épületek | Berendezések |

Belgium | 5 | 40 | 55 |

Németország | 5 | 30 | 65 |

Franciaország | 5 | 50 | 45 |

Olaszország | 5 | 30 | 65 |

Luxemburg | 5 | 50 | 45 |

Hollandia | 5 | 40 | 55 |

Egyesült Királyság | 10 | 20 | 70 |

Dánia | 5 | 45 | 50 |

Görögország | 3 | 27 | 70 |

Spanyolország | 5 | 40 | 55 |

Írország | 5 | 50 | 45 |

Portugália | 3 | 25 | 72 |

Ausztria | 5 | 30 | 65 |

Finnország | 1 | 19 | 80 |

Svédország | 5 | 45 | 50 |

Ezeket a tényezőket használják a támogatási programok elméleti NTE-jének kiszámítására. Egyedi támogatások esetén viszont az általános alapon belüli három kiadási kategória tényleges elosztási kulcsát használják.

mivel a kiadás kategóriájának megfelelően különböző időrendben adóköteles a juttatás, az első lépés a juttatás arányos elosztása a támogatás alapját képező tételek között.

A következő lépés az adóként kirótt összegek kiszámítása mindegyik kiadási kategóriára külön-külön (a számítás ugyanolyan, mint a 3. példában szereplő).

Végül az NTE meghatározásához az adókat kivonják a névleges támogatásból:

NTE = | névleges támogatás mínusz |

| a földterülethez rendelt támogatásra kirótt adóaz épületekhez rendelt támogatásra kirótt adóa berendezésekhez rendelt támogatásra kirótt adó |

Például: | Beruházás: 100 |

ebből: | földterület: 3 nem leírható értékcsökkenéskéntépületek: 33 lineáris értékcsökkenési leírás 20 év alattberendezések: 64 csökkenő értékcsökkenési leírás 5 év alatt |

|

| névleges támogatás: 20 |

| adókulcs: 55 % |

| leszámítolási kamatláb: 8 % |

A földterülethez rendelt támogatás adójának kiszámítása

A földterület általában nem írható le értékcsökkenésként. Feltéve, hogy a támogatás ugyanolyan ütemben adóköteles, mint az értékcsökkenés üteme, a földterülethez rendelt támogatást nem adóztatják, és a földterület tekintetében nyújtott juttatásból nem vonnak le adót.

Az épületekhez rendelt támogatás adójának kiszámítása

Feltéve, hogy az épületekhez rendelt támogatás egyenlő részletekben, az értékcsökkenés ütemének megfelelő ütemben adózik, azaz 20 évig:

- az épületekhez rendelt névleges támogatás: 20 × 33 % = 6,6

- a juttatás nyereségbe számított része évente: 6,6/20 = 0,33

- az erre a részre kivetett adó összege: 0,33 × 55 % = 0,18

Az épületekhez nyújtott juttatás tekintetében 20 éven át évente 0,18 összeg lenne esedékes a nyereségből. Ha az összegek e sorát az első év végén diszkontálják (a 3. példában szereplő táblázatban szereplő számítással), az időszakban az épületekre nyújtott támogatásra kirótt teljes adó összege 1,925.

A berendezésekhez rendelt támogatás adójának kiszámítása

Tételezzük fel, hogy a berendezésekhez rendelt támogatás ugyanolyan ütemben adózik, mint az értékcsökkenés üteme, azaz csökkenő módon öt éven át, a következő kulcsokkal: 40 %, 24 %, 14,4 %, 10,8 % és 10,8 %.

Az épületektől eltérően ebben az esetben mindegyik évben más az adózás. Az adót ezért évente kell kiszámítani. A névleges juttatás berendezésekhez rendelt része 20 × 64 % = 12,8.

Az adóterhek kiszámításához

Időszak | Támogatásra kirótt adó (1) | Diszkont tényező (2) | Diszkontált érték (1) × (2) |

1. év vége | 12,8 × 40 % × 55 % | 1,0 | 2,816 |

2. év vége | 12,8 × 24 % × 55 % | 1/(1 + 0,08)1 | 1,564 |

3. év vége | 12,8 × 14,4 % × 55 % | 1/(1 + 0,08)2 | 0,869 |

4. év vége | 12,8 × 10,8 % × 55 % | 1/(1 + 0,08)3 | 0,604 |

5. év vége | 12,8 × 10,8 % × 55 % | 1/(1 + 0,08)4 | 0,559 |

Összesen | 6,412 |

Az NTE kiszámítása:

névleges támogatás | 20 |

mínusz: |

a földterülethez rendelt támogatásra kivetett adó | 0 |

az épületekhez rendelt támogatásra kivetett adó | -1,925 |

× | |

a berendezésekhez rendelt támogatásra kivetett adó | -6,412 |

NTE | 11,6 % |

Megjegyzések:

1. A juttatásoknak a támogatások elbírálásánál említett adóztatására az érintett tagállamok adójoga és a szóban forgó programok különleges rendelkezései az irányadók.

2. Az NTE meghatározásához ezért pontos információkkal kell rendelkezni:

- az adott országban a társaságinyereségadó-kulcsokról,

- a hatályos értékcsökkenési szabályokról vagy a támogatás nyereségbe építésének a szóban forgó program által előírt különleges módszeréről.

3. TÁMOGATOTT KÖLCSÖN FORMÁJÁBAN NYÚJTOTT BERUHÁZÁSI TÁMOGATÁS NETTÓ TÁMOGATÁSI EGYENÉRTÉKE

3.1. Általános

Az adott vállalkozásnak támogatott kölcsön formájában nyújtott beruházási támogatást először a kamatkedvezmény százalékpontjának számában, azaz a referencia-kamatláb és a hitelező által felszámított kamatláb különbségében fejezik ki.

A kamatkedvezmény egyetlen hatása a kamatterhek csökkentése, mivel feltételezhető, hogy a tőketörlesztéseket azonos módon teljesítik, függetlenül attól, hogy a kamat a szokásos vagy csökkentett mértékű.

A kölcsön törlesztéséhez kapott kedvezményt a beruházás százalékos arányában fejezik ki, hasonlóan a tőkejuttatáshoz. Ez adja meg a névleges vagy bruttó támogatási egyenértéket.

Ez nem a végleges haszon, amelyet a vállalkozás a kamattámogatásból származtat. Tekintve, hogy a kamatköltségek az adóköteles nyereségből levonhatók, a kamattámogatás az ilyen adókedvezmény egy részének elvesztését jelenti, mivel növeli az állam által társasági nyereségadó formájában elvont összeget.

Ebből következően a nettó támogatási egyenértéket (NTE) úgy kapják meg, hogy a bruttó támogatási egyenértékből kivonják az adóköteles nyereség kamatkedvezménynek tulajdonítható emelkedésére az állam által kirótt adót.

A juttatás esetéhez hasonlóan a támogatott hitel NTE-je az adott ország támogatási programja vagy adójoga által biztosított elemeken, valamint szerződésekben megállapított egyes paramétereken alapulnak.

A támogatott kölcsön formájában nyújtott beruházási támogatás NTE-jének kiszámításához a következő elemekre van szükség:

- a kölcsön futamideje,

- a türelmi idő tartama, azaz az a kezdeti idő, amikor nem kell törleszteni, a kamatot a teljes tőkeösszeg után fizetik,

- a kamatkedvezmény százalékpontjainak száma,

- a kamatkedvezmény időtartama, amely nem feltétlenül egyezik meg a kölcsönével,

- a kölcsön összege a beruházás százalékában vagy arányában kifejezve,

- referencia-/leszámítolási kamatláb,

- adókulcs.

Ezenkívül szükséges ismerni a kölcsön törlesztésének feltételeit. Az esetek többségében a kölcsönt lineárisan törlesztik egyenlő részletekben, a kamat a kintlévő egyenlegre esedékes. A törlesztés időnként állandó éves részletek formájában történik, amely esetben az NTE kiszámításánál ezt figyelembe veszik.

3.2. Számítási példák

1. példa

1. Paraméterek

- a kölcsön tíz évre szól, lineáris törlesztéssel, türelmi idő nélkül,

- a kamatkedvezmény a kölcsön futamideje alatt három százalékpont,

- a kölcsön a beruházás 40 %-ára szól,

- a referencia-/leszámítolási kamatláb 8 %,

- az adókulcs 35 %.

2. Az egységnyi támogatáselem kiszámítása

Az egységnyi támogatáselem a beruházás 100 %-ára adott kölcsön egypontos kamatkedvezményének névleges támogatási egyenértéke, figyelembe véve a támogatás paraméterekként használt jellemzőit. Kiszámítása a következőképpen történik:

Év vége | Kölcsön: kintlévő egyenleg (1) | 1 pontos kamatkedvezmény (2) | Szerzett haszon (1) × (2) | Diszkont tényező (3) | Diszkontált érték( [4]) (1) × (2) × (3) |

1 | 100 | 1 % | 1 | 1/(1 + 0,08)1 | 0,926 |

2 | 90 | 1 % | 0,9 | 1/(1 + 0,08)2 | 0,772 |

3 | 80 | 1 % | 0,8 | 1/(1 + 0,08)3 | 0,635 |

4 | 70 | 1 % | 0,7 | 1/(1 + 0,08)4 | 0,515 |

5 | 60 | 1 % | 0,6 | 1/(1 + 0,08)5 | 0,408 |

6 | 50 | 1 % | 0,5 | 1/(1 + 0,08)6 | 0,315 |

7 | 40 | 1 % | 0,4 | 1/(1 + 0,08)7 | 0,233 |

8 | 30 | 1 % | 0,3 | 1/(1 + 0,08)8 | 0,162 |

9 | 20 | 1 % | 0,2 | 1/(1 + 0,08)9 | 0,100 |

10 | 10 | 1 % | 0,1 | 1/(1 + 0,08)10 | 0,046 |

Egységnyi támogatáselem: | 4,112 |

3. Nettó támogatási egyenérték kiszámítása

A nettó támogatási egyenértéket egyszerűen a támogatás jellemzői [hárompontos kamatkedvezmény, 40 % kölcsönrész, támogatás nem adóztatható része: (1 – 35 %)] és az egységnyi támogatáselem szorzatával lehet megkapni:

NTE = 4,112 × 3 × 40 % ×

= 3,21 %

2. példa

1. Paraméterek

A paraméterek ugyanazok, mint az 1. példa esetében, de a törlesztéshez kétéves türelmi idővel. Ez azt jelenti, hogy az első két évben nincs tőketörlesztés. A tízéves kölcsönt így nyolc egyenlő részletben törlesztik a harmadik évtől a tizedikig. Kamatot tíz év alatt a kintlévő egyenleg után kell fizetni.

2. Az egységnyi támogatáselem kiszámítása

Év vége | Kölcsön: kintlévő egyenleg (1) | 1 pontos kamatkedvezmény (2) | Szerzett haszon (1) × (2) | Diszkont tényező (3) | Diszkontált érték( [5]) (1) × (2) × (3) |

1 | 100 | 1 % | 1 | 1/(1 + 0,08)1 | 0,926 |

2 | 100 | 1 % | 1 | 1/(1 + 0,08)2 | 0,857 |

3 | 100 | 1 % | 1 | 1/(1 + 0,08)3 | 0,794 |

4 | 87,5 | 1 % | 0,875 | 1/(1 + 0,08)4 | 0,643 |

5 | 75,0 | 1 % | 0,750 | 1/(1 + 0,08)5 | 0,510 |

6 | 62,5 | 1 % | 0,625 | 1/(1 + 0,08)6 | 0,394 |

7 | 50 | 1 % | 0,500 | 1/(1 + 0,08)7 | 0,292 |

8 | 37,5 | 1 % | 0,375 | 1/(1 + 0,08)8 | 0,203 |

9 | 25,0 | 1 % | 0,250 | 1/(1 + 0,08)9 | 0,125 |

10 | 12,5 | 1 % | 0,125 | 1/(1 + 0,08)10 | 0,058 |

Egységnyi támogatás elem: | 4,802 % |

3. Nettó támogatási egyenérték kiszámítása

Az 1. példához hasonlóan az egységnyi támogatáselemet megszorozzák a kedvezménypontok számával, a kiadás kölcsönnel fedezett részével, és az 1 és az adókulcs közti különbséggel:

NTE = 4,802 × 3 × 40 % ×

= 3,75 %

Megjegyzés:

Látható, hogy a többi tényező egyenlősége esetén a tőketörlesztésnél a türelmi idő bevezetésének eredményeként nő az NTE. A türelmi idő növeli az egyes évben esedékes egyenleget, így a kamatkedvezménynek tulajdonítható hasznot, ebből következően pedig az egységnyi támogatáselemet.

3. példa

1. Paraméterek

Azonosak a 2. példában szereplő tényekkel, a kölcsönt azonban állandó éves részletekben kell törleszteni.

Ebben az esetben a számítási mód alapvetően eltér az előző két példában alkalmazottól: először kiszámítják a kamatkedvezmény nélkül a "szokásos" éves részleteket, majd a "kedvezményes" részleteket: a két sor közötti különbséget évről évre állapítják meg, az eredményeket pedig diszkontálják, így kapják meg a támogatási egyenértéket.

2. A támogatási egyenérték kiszámítása

A kölcsön százalékos arányában kifejezett állandó éves részletek kiszámítása a következő:

A = i/

1 – rn

r = 1/

i a kamatláb, n pedig az évek száma, amelyre a részletet számítják. A következő számítások 100 egységnyi kölcsönre vonatkoznak:

Év | Szokásos részlet (1) | Kedvezményes éves részlet (2) | Szerzett haszon (3) | Diszkont tényező (4) | Diszkontált érték( [6]) (3) × (4) |

1 | 8 | 5 | 3 | 1/(1 + 0,08)1 | 2,778 |

2 | 8 | 5 | 3 | 1/(1 + 0,08)2 | 2,572 |

3 | 17,401 | 15,472 | 1,929 | 1/(1 + 0,08)3 | 1,532 |

4 | 17,401 | 15,472 | 1,929 | 1/(1 + 0,08)4 | 1,418 |

5 | 17,401 | 15,472 | 1,929 | 1/(1 + 0,08)5 | 1,313 |

6 | 17,401 | 15,472 | 1,929 | 1/(1 + 0,08)6 | 1,216 |

7 | 17,401 | 15,472 | 1,929 | 1/(1 + 0,08)7 | 1,126 |

8 | 17,401 | 15,472 | 1,929 | 1/(1 + 0,08)8 | 1,042 |

9 | 17,401 | 15,472 | 1,929 | 1/(1 + 0,08)9 | 0,965 |

10 | 17,401 | 15,472 | 1,929 | 1/(1 + 0,08)10 | 0,894 |

Támogatási egyenérték: | 14,85 % |

3. Nettó támogatási egyenérték kiszámítása

A nettó támogatási egyenérték kiszámítása: a támogatási egyenérték és a kölcsönnel fedezett rész szorzata, ebből az adóként kirótt rész levonása

NTE = 14,85 × 40 % ×

= 3,86 %

Megjegyzés:

Ha a törlesztésre nincs türelmi idő, az ugyanígy számított NTE 3,41 %

3.3. Támogatott kölcsön NTE-jének számítási képlete

Az előző, táblázatkezelőbe könnyen átültethető módszerek lehetővé teszik az alacsony kamatozású kölcsön NTE-jének kiszámítását az adott eset jellemzői szerint. Szokásos esetekben az NTE-t közvetlenül is ki lehet számítani, a következő képlet segítségével.

1. Fogalmak

i az intervallumonkénti referencia-kamatláb és r = 1/(1 + i)

i' a futamidő intervallumonkénti támogatott mérték és r' = 1/(1 + i')

P a kölcsön (futamidőintervallum-számban kifejezett) tartama

Q a kölcsönnel fedezett rész

T az adókulcs

F

a tőketörlesztéshez adott bármilyen türelmi idő tartama intervallumok számában: a türelmi idő alatt csak a kölcsön kamatát törlesztik a támogatott kamatláb szerint.

(F = 0 ha nincs türelmi idő)

2. Lineáris törlesztés

NGE =

Q

i′

i

r

– r

i ×

P – F

3. Törlesztés állandó éves részletekben

NGE =

Q

i′

i

1 – r

+

rF – rP1 – r′P–F

[1] Az adótámogatás abban az esetben minősülhet beruházáshoz kapcsolódó támogatásnak, ha az a régióba beruházott összegen alapul. Ezenkívül bármilyen adótámogatás kapcsolódhat beruházáshoz, ha ahhoz a régióba beruházott összeg százalékos arányában kifejezett felső határt szabnak. Ha az adótámogatást több éven át nyújtják, az adott év végén fennálló egyenleget át lehet vinni a következő évre és a referencia-kamatláb szerint növelni lehet.

[2] Az intenzitások ilyen átszámítása nem vonatkozik a fő szöveg 4.6. pontjában említett immateriális beruházásokra.

[3] Meg kell jegyezni, hogy elszámolhatónak minősülhet az a kiadás is, amely az épületnek vagy földterületnek a bérlő vállalkozás általi megvásárlásával összefüggésben merül fel, azzal a feltétellel, hogy igazolják a támogatás szükségességét.

[4] A diszkontálás az első év elején kezdődik.

[5] A diszkontálás az első év elején kezdődik.

[6] A diszkontálás az első év elején kezdődik.

--------------------------------------------------

II. MELLÉKLET

A NÉPSŰRŰSÉGI KRITÉRIUM ALAPJÁN A 92. CIKK (3) BEKEZDÉSÉNEK C) PONTJA SZERINTI ELTÉRÉSRE JOGOSULT RÉGIÓKBAN A SZÁLLÍTÁSI TÖBBLETKÖLTSÉGEK ELLENTÉTELEZÉSÉHEZ NYÚJTOTT TÁMOGATÁS

Teljesítendő feltételek

- a támogatás csak a szállítás többletköltségeinek kiegyenlítését szolgálhatja. Az érintett tagállamnak kell igazolnia, hogy a kompenzációra objektív alapon van szükség. Túlkompenzáció soha nem lehetséges. Figyelembe kell venni a szállításhoz nyújtott támogatások más programjait is,

- támogatást csak az érintett ország nemzeti határain belüli áruszállítás többletköltsége tekintetében lehet nyújtani. A támogatás nem válhat exporttámogatássá,

- a támogatásnak objektív módon előre számszerűsíthetőnek kell lennie, egy támogatás-per-kilométer hányados vagy egy támogatás-per-kilométer és támogatás-per-súlyegység hányados alapján, továbbá éves jelentést kell készíteni, amely többek között a hányados vagy hányadosok működését is bemutatja,

- a többletköltség becslésének a leggazdaságosabb szállítási formán, és a termelés vagy feldolgozás helye és a kereskedelmi árusítóhelyek közötti legrövidebb útvonalon kell alapulnia,

- támogatást csak olyan vállalkozásoknak lehet nyújtani, amelyek az új népsűrűségi kritérium alapján a regionális támogatásra jogosult régiókban találhatóak. Az ilyen térségek lényegében NUTS III szintű földrajzi régiókból állnak, négyzetkilométerenként 12,5 lakosnál alacsonyabb népsűrűséggel. Bizonyos rugalmasság azonban megengedett a térségek kiválasztásában, a következő korlátok között:

- a térség kiválasztásának rugalmassága nem jelentheti a szállítási támogatással lefedett népesség növekedését,

- a rugalmasságra jogosult NUTS III részek népsűrűségének négyzetkilométerenként 12,5 lakosnál alacsonyabbnak kell lennie,

- olyan NUTS III régiókhoz kell kapcsolódniuk területileg, amelyek megfelelnek az alacsony népsűrűségi kritériumnak,

- népességüknek a szállítási támogatás teljes lefedettségéhez képest alacsonynak kell maradnia,

- nem részesülhet támogatásban az olyan vállalkozások termékeinek szállítása vagy továbbítása, amely vállalkozások elhelyezkedésére vonatkozóan nincs alternatíva (nyersanyag-kitermelő iparágak, vízerőművek, stb. termékei),

- a Bizottság által érzékenynek tartott ágazatokban (gépjárművek, szintetikus szálak, hajóépítés és acélipar) működő vállalkozásoknak adott szállítási támogatást mindig előzetesen kell bejelenteni, és azok a hatályos ágazati iránymutatás hatálya alá tartoznak.

--------------------------------------------------

III. MELLÉKLET

A 92. CIKK (3) BEKEZDÉSÉNEK C) PONTJÁBAN FOGLALT ELTÉRÉS HATÁLYA ALÁ TARTOZÓ NÉPESSÉGRE VONATKOZÓ FELSŐ HATÁR MEGÁLLAPÍTÁSÁNAK MÓDSZEREI

1. A Bizottság először átfogó felső határt állapít meg a Közösségen belül a regionális támogatások által lefedett népesség tekintetében. Ez meghatározza a népességnek azt a maximális százalékos arányát, amelyet a 92. cikk (3) bekezdésében foglalt regionális eltérésre jogosult régiók összességükben elérhetnek.

2. A 92. cikk (3) bekezdésének a) pontjában foglalt eltérés szerint regionális támogatásra jogosult régiókat, valamint azok teljes lefedettségét közösségi szinten külsőleg és automatikusan állapítják meg a vásárlóerő-paritásban (PPS) mért egy főre eső GDP 75,0 %-ára vonatkozó követelmény alkalmazásával. A Bizottság átfogó felső határra vonatkozó határozata tehát egyidejűleg népességnek a 92. cikk (3) bekezdésének c) pontjában foglalt eltérés szerinti lefedettségének a felső határát is meghatározza közösségi szinten. A 92. cikk (3) bekezdésének c) pontja szerinti felső határt úgy kapják meg, hogy az átfogó felső határból kivonják a 92. cikk (3) bekezdésének a) pontjában foglalt eltérés szerint támogatható régiók népességét.

3. A 92. cikk (3) bekezdésének c) pontja szerinti közösségi felső határt egy elosztási kulcs használatával (lásd I. rész) osztják fel a különböző tagállamok között, amely figyelembe veszi a regionális egyenlőtlenségeket nemzeti és közösségi összefüggésben egyaránt.

Az így kapott eredményeket ezután egyes más szempontok figyelembevétele érdekében kiigazítják (lásd a II. részt).

1. ELOSZTÁSI KULCS

4. A 92. cikk (3) bekezdésének c) pontja szerinti közösségi felső határ elosztási kulcsát az olyan régiók népessége alapján számítják ki, amelyek nemzeti szinten adott küszöbértékekhez (lásd az 5. pontot) képest meghatározott egy főre eső GDP/PPS, illetve munkanélküliség tekintetében minimális egyenlőtlenséget mutatnak.

Az alkalmazott földrajzi egység a NUTS III szint. Mindegyik NUTS III régiónál kiszámítják az egy főre eső GDP/PPS és munkanélküliségi mutatók hároméves átlagos értékét a nemzeti átlaghoz képest. Az egy főre eső GDP/PPS-re és a munkanélküliségi rátára vonatkozó mutatókat az Eurostat szolgáltatja.

5. A fent említett küszöbértékeket mindkét követelményre (egy főre eső GDP/PPS és munkanélküliség) és minden egyes érintett tagállamra kiszámítják. A számítást két szakaszban végzik. Az első azonos alap-küszöbértéket állapít meg minden tagállamra, amely az egy főre eső GDP esetén 85, a munkanélküli ráta esetében pedig 115. A második szakaszban az alap-küszöbértékeket az egyes tagállamoknak a közösségi átlaghoz képest viszonylagos helyzetét figyelembe véve igazítják ki. Az alkalmazott képlet a következő:

Küszöb =

×

Alap – küszöb + Alap-küszöb × 100Európai index

ahol az európai index a különböző tagállamok munkanélküliségi vagy egy főre eső GDP/PPS helyzetét a megfelelő közösségi átlag százalékos arányában fejezi ki. Az európai indexet a regionális mutatóknál alkalmazott három év átlagos értékeként számítják ki.

Így minél kedvezőbb egy tagállam helyzete munkanélküliség vagy életszínvonal szempontjából, annál szelektívebbek a 92. cikk (3) bekezdésének c) pontja szerint lefedett népesség felső határának elosztásánál használt küszöbértékek, és fordítva.

Annak érdekében azonban, hogy a munkanélküliségi követelmény ne váljon túl merevvé, a megfelelő küszöbérték felső határa 150. Ez megkönnyíti a regionális támogatások nyújtását olyan tagállamokban, amelyek a hazai munkanélküliség szempontjából jelentős egyenlőtlenségeket mutatnak, de helyzetük közösségi szinten nem tűnik olyan kedvezőtlennek. Mivel az egy főre eső GDP/PPS küszöbérték szempontjából a tagállamok között megfigyelt különbségek kicsik, nem tartottak szükségesnek minimális szintet megállapítani.

6. A regionális mutatókat ezután összehasonlítják a fent említett küszöbértékekkel, ami lehetővé teszi annak megállapítását, hogy az érintett régió elegendő regionális egyenlőtlenséget mutat-e ahhoz, hogy azt figyelembe vegyék az elosztási kulcs kiszámításában.

A 92. cikk (3) bekezdésének a) pontja szerinti eltérés értelmében regionális támogatásra nem jogosult olyan régiók népességét, amelyek a fent említett két küszöbérték legalább egyikével összehasonlítva elegendő regionális egyenlőtlenséget mutatnak, összesítik az egyes tagállamok tekintetében. A 92. cikk (3) bekezdésének c) pontja szerinti közösségi felső határ elosztási kulcsát a Közösség teljes népességéből az egyes tagállamok részesedésként határozzák meg.

7. A fent említett korrekciókra is figyelemmel, az egyes tagállamok 92. cikk (3) bekezdésének c) pontjában foglalt eltérés szerinti népességi felső határt az elosztási kulcs közvetlen alkalmazásával számítják ki, azaz megszorozzák a népességben kifejezett, a 92. cikk (3) bekezdésének c) pontja szerinti közösségi felső határt a tagállam részesedésével a teljes kapott összegből.

2. KORREKCIÓK

8. Az így kapott eredményeket szükség szerint korrigálják, annak érdekében, hogy:

- mindegyik tagállamnak garantálják, hogy a 92. cikk (3) bekezdésének c) pontja szerinti eltérés értelmében támogatott népesség legalább egyenlő a 92. cikk (3) bekezdésének a) pontja szerinti eltéréssel nem érintett népesség 15 %-ával és nem haladja meg annak 50 %-át,

- mindegyik tagállamban elégséges szintet érjen el azoknak a régióknak a szerepeltetése, amelyek éppen elvesztették a 92. cikk (3) bekezdésének c) pontja szerinti státuszukat, valamint az alacsony népsűrűségű térségeké,

- a tagállam [a két, 92. cikk (3) bekezdésben foglalt regionális eltérés szerinti] teljes lefedettségének csökkenését a korábbi lefedettség 25 %-ára korlátozzák.

9. A fenti korrekciókkal közvetlenül nem érintett tagállamok tekintetében kapott eredményeket azután arányosan kiigazítják, hogy az egyedi felső határok összege egyenlő legyen a Közösségre megállapított, a 92. cikk (3) bekezdésének c) pontja szerinti felső határral.

--------------------------------------------------