A BIZOTTSÁG (EU) 2016/2072 FELHATALMAZÁSON ALAPULÓ RENDELETE

(2016. szeptember 22.)

a tengeri közlekedésből eredő szén-dioxid-kibocsátások nyomon követéséről, jelentéséről és hitelesítéséről szóló (EU) 2015/757 európai parlamenti és tanácsi rendelet szerinti hitelesítési tevékenységekről és a hitelesítők akkreditálásáról

(EGT-vonatkozású szöveg)

AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,

tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,

tekintettel a tengeri közlekedésből eredő szén-dioxid-kibocsátások nyomon követéséről, jelentéséről és hitelesítéséről, valamint a 2009/16/EK irányelv módosításáról szóló (EU) 2015/757 európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 15. cikke (5) bekezdésére és 16. cikke (3) bekezdésére,

mivel:

ELFOGADTA EZT A RENDELETET:

I. FEJEZET

ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK

1. cikk

Tárgy

E rendelet a nyomonkövetési tervek és a kibocsátási jelentések hitelesítése tekintetében állapít meg rendelkezéseket. Hatáskörök és eljárások tekintetében is meghatároz előírásokat.

E rendelet szabályokat állapít meg a hitelesítőknek a 765/2008/EK rendeletnek megfelelően, nemzeti akkreditáló testületek által történő akkreditálására és felügyeletére vonatkozóan.

2. cikk

Fogalommeghatározások

E rendelet alkalmazásában:

3. cikk

A megfelelőség vélelme

Amennyiben egy hitelesítő bizonyítja, hogy megfelel a 765/2008/EK rendelet 2. cikkének (9) bekezdése szerinti, olyan vonatkozó harmonizált szabványokban vagy azok részeiben meghatározott kritériumoknak, amelyek hivatkozásait közzétették az Európai Unió Hivatalos Lapjában, akkor vélelmezni kell, hogy megfelel az e rendelet II. és III. fejezetében meghatározott követelményeknek is, amennyiben az alkalmazandó harmonizált szabványok kiterjednek az említett követelményekre.

II. FEJEZET

HITELESÍTÉSI TEVÉKENYSÉGEK

1. SZAKASZ

A nyomonkövetési tervek értékelése

4. cikk

A társaságok által benyújtandó információk

(1) A társaságok kötelesek a hitelesítő rendelkezésére bocsátani a hajó nyomonkövetési tervét, amelyet az (EU) 2016/1927 végrehajtási rendelet I. mellékletében foglalt modellnek megfelelő sablon felhasználásával készítenek el. Amennyiben a nyomonkövetési terv nyelve nem angol, a társaságok egy angol nyelvű fordítást is rendelkezésre bocsátanak.

(2) A társaság a nyomonkövetési terv értékelésének megkezdése előtt a hitelesítő rendelkezésére bocsátja legalább a következő információkat:

(3) A társaság kérésre rendelkezésre bocsát bármely más olyan információt, amelyet relevánsnak ítél a terv értékelésének elvégzéséhez.

5. cikk

A nyomonkövetési tervek értékelése

(1) A nyomonkövetési terv értékelése során a hitelesítő a nyomonkövetési tervben rendelkezésre bocsátott információk teljességére, pontosságára, relevanciájára és az (EU) 2015/757 rendeletnek való megfelelésére vonatkozó kijelentésekkel foglalkozik.

(2) A hitelesítő elvégzi legalább az alábbi tevékenységeket:

(3) A nyomonkövetési terv értékelésének céljából a hitelesítő folyamodhat megkereséshez, dokumentumellenőrzéshez, megfigyeléshez és bármely más, megfelelőnek ítélt ellenőrzési technikához.

6. cikk

Helyszíni szemlék

(1) A hitelesítő helyszíni szemlét végez azzal a céllal, hogy megfelelő rálátást szerezzen a nyomonkövetési tervben leírt eljárások kapcsán, és jóváhagyja az abban foglalt információk pontosságát.

(2) A hitelesítő meghatározza a helyszíni szemle helyszínét vagy helyszíneit, miután figyelembe vette, hogy hol tárolják a releváns adatok kritikus tömegét (ideértve azon dokumentumok elektronikus vagy papíralapú példányait, amelyek eredeti példányát a hajón őrzik), valamint hol végzik az adatáramlással kapcsolatos tevékenységeket.

(3) A hitelesítő meghatározza továbbá az elvégzendő tevékenységeket és a helyszíni szemléhez szükséges időt.

(4) Az (1) bekezdéstől eltérve a hitelesítő elállhat a helyszíni szemlétől, ha az alábbi feltételek egyike teljesül:

(5) Ha a hitelesítő a (4) bekezdésnek megfelelően eláll helyszíni szemle végzésétől, a belső hitelesítő dokumentációban ezt indokolja.

7. cikk

A nyomonkövetési tervben foglalt meg nem felelések kezelése

(1) Amennyiben a hitelesítő a nyomonkövetési terv értékelése során meg nem feleléseket azonosít, erről indokolatlan késedelem nélkül tájékoztatja a társaságot, és egy javasolt időkereten belül megfelelő korrekciót kér.

(2) A társaság a hitelesítő által közölt minden meg nem felelést köteles kijavítani és a hitelesítő számára egy felülvizsgált nyomonkövetési tervet benyújtani a megállapodás szerinti időkereten belül, hogy azt a hitelesítő a jelentési időszak kezdete előtt újból értékelhesse.

(3) A hitelesítő a belső hitelesítő dokumentációban dokumentálja és megoldottként jelöli meg a nyomonkövetési terv értékelése során korrigált valamennyi meg nem felelést.

8. cikk

A nyomonkövetési terv értékelésének független felülvizsgálata

(1) A hitelesítést végző csoport késedelem nélkül benyújtja a kijelölt független bírálónak a belső hitelesítő dokumentációt és a terv értékelése során tett következtetések tervezetét még azelőtt, hogy azokról a társaságot tájékoztatta volna.

(2) A független bíráló felülvizsgálatot végez annak biztosítására, hogy a nyomonkövetési terv értékelése e rendelettel összhangban és kellő szakmai gondossággal és megítéléssel történt.

(3) A független felülvizsgálat hatásköre az e szakaszban leírt és a belső hitelesítő dokumentációban rögzített teljes értékelési folyamatra kiterjed.

(4) A hitelesítő a független felülvizsgálat eredményeit belefoglalja a belső hitelesítő dokumentációba.

9. cikk

A hitelesítő következtetései a nyomonkövetési terv értékeléséről

A nyomonkövetési terv értékelése során összegyűjtött információk alapján a hitelesítő késedelem nélkül írásban értesíti a társaságot a levont következtetésekről, és jelzi, hogy:

2. SZAKASZ

A kibocsátási jelentések hitelesítése

10. cikk

A társaságok által benyújtandó információk

(1) A társaság a kibocsátási jelentés hitelesítésének megkezdése előtt a hitelesítő rendelkezésére bocsátja a következő kiegészítő információkat:

(2) Amint a hitelesítő azonosította a hitelesítés céljából relevánsnak ítélt konkrét szakaszt vagy szakaszokat, illetve dokumentumot vagy dokumentumokat, a társaságok a következő kiegészítő információkat is rendelkezésre bocsátják:

(3) Ezenfelül – az alkalmazott nyomonkövetési módszer függvényében – a hitelesítők kérhetik a társaságot az alábbiak rendelkezésre bocsátására:

(4) Társaságváltás esetén az érintett társaságoknak kellő gondossággal kell eljárniuk annak érdekében, hogy a hitelesítőt a saját felelősségi körükön belül végrehajtott utak vonatkozásában a fent említett igazoló dokumentumokkal vagy információkkal ellássák.

(5) A társaságok a fent említett információkat a hajókról történő szennyezés megelőzéséről szóló 1973. évi nemzetközi egyezményben (MARPOL-egyezmény) és az „Életbiztonság a tengeren” tárgyú, 1988. évi nemzetközi egyezményben (SOLAS-egyezmény) meghatározott időtartamra megőrzik. A megfelelőségi dokumentumnak az (EU) 2015/757 rendelet 17. cikkének megfelelően történő kibocsátásáig a hitelesítő bekérheti az (1), (2) és (3) bekezdésben említett információk bármelyikét.

11. cikk

A hitelesítő által végrehajtandó kockázatértékelés

(1) Az (EU) 2015/757 rendelet (1), (2) és (3) bekezdésben említett elemeken felül a hitelesítő minden alábbi elemet azonosít és elemez:

(2) A hitelesítő megvizsgálja a magas hitelesítési kockázat jellemezte területeket, köztük legalább az alábbiakat: az utakra vonatkozó adatok, tüzelőanyag-fogyasztás, szén-dioxid-kibocsátás, megtett távolság, tengeren töltött idő, szállított rakomány és a kibocsátási jelentés adatainak összesítése.

(3) A (2) bekezdésben említett vonatkozások azonosítása és elemzése során a hitelesítő mérlegeli a bejelentett információk meglétét, teljességét, pontosságát, következetességét, átláthatóságát és relevanciáját.

(4) A hitelesítés során szerzett információk alapján a hitelesítő adott esetben felülvizsgálja a kockázatértékelést, és módosítja vagy megismétli az elvégzendő hitelesítési tevékenységeket.

12. cikk

Hitelesítési terv

A hitelesítő felvázolja a hitelesítési tervet, amely összhangban van a kockázatértékelés során megszerzett információkkal és megállapított kockázatokkal. A hitelesítési terv legalább a következőkre terjed ki:

13. cikk

A kibocsátási jelentésre irányuló hitelesítési tevékenységek

(1) A hitelesítő végrehajtja a hitelesítési tervet, és a kockázatértékelés alapján ellenőrzi, hogy a kielégítőnek minősített nyomonkövetési tervben leírt nyomonkövetési és jelentéstételi rendszerek a gyakorlatban léteznek-e, és azokat megfelelően hajtják-e végre.

Ennek érdekében a hitelesítő figyelembe veszi legalább a következő eljárástípusokat:

(2) Adott esetben a hitelesítő ellenőrzi, hogy a nyomonkövetési tervben leírt belső ellenőrzési tevékenységeket ténylegesen végrehajtják-e. E célból megfontolhatja a dokumentált ellenőrzések valódiságának egy minta alapján történő vizsgálatát.

14. cikk

A bejelentett adatok hitelesítése

(1) A hitelesítő az alábbiak révén hitelesíti a kibocsátási jelentésben bejelentett adatokat: részletes vizsgálat, ideértve az elsődleges adatforráshoz való visszakövetést; az adatok és a külső adatforrások egyeztetése, ideértve a hajókövetési adatokat; összeegyeztetések végrehajtása; a megfelelő adatokra vonatkozó küszöbértékek ellenőrzése; és az újraszámítások elvégzése.

(2) Az (1) bekezdésben említett adathitelesítés részeként a hitelesítő ellenőrzi az alábbiakat:

15. cikk

Lényegességi küszöb

(1) A kibocsátási jelentésben szereplő tüzelőanyag-fogyasztási és szén-dioxid-kibocsátási adatok hitelesítésének céljából a lényegességi küszöb a jelentéstételi időszakban az egyes elemekre bejelentett összérték 5 %-a.

(2) A kibocsátási jelentésben szereplő, a szállított rakománnyal, a szállítási munkával, a megtett távolsággal és a tengeren töltött idővel kapcsolatos egyéb releváns információk hitelesítése céljából a lényegességi küszöb a jelentéstételi időszakban az egyes elemekre bejelentett összérték 5 %-a.

16. cikk

Helyszíni szemlék

(1) A hitelesítő helyszíni szemlét végez azzal a céllal, hogy megfelelő rálátást szerezzen a társaságot, valamint a hajó nyomonkövetési tervében leírt nyomonkövetési és jelentéstételi rendszert illetően.

(2) A hitelesítő a kockázatértékelés eredményei alapján meghatározza a helyszíni szemle helyszínét vagy helyszíneit, figyelembe véve, hogy hol tárolják a releváns adatok kritikus tömegét – ideértve azon dokumentumok elektronikus vagy nyomtatott változatait, amelyek eredeti példányát a hajón őrzik –, valamint hol végzik az adatáramlással kapcsolatos tevékenységeket.

(3) A hitelesítő meghatározza továbbá az elvégzendő tevékenységeket és a szemléhez szükséges időt.

(4) Az (1) bekezdéstől eltérve a hitelesítő elállhat a helyszíni szemlétől, ha a kockázatértékelés eredményei alapján az alábbi feltételek egyike teljesül:

(5) Amennyiben a hitelesítő egy szárazföldi helyszínen tett helyszíni látogatás eredményei alapján arra a következtetésre jut, hogy a kibocsátási jelentésben esetlegesen előforduló lényeges valótlanságok kockázatának csökkentéséhez fedélzeti ellenőrzésre van szükség, dönthet úgy, hogy szemlét tart a hajón.

(6) Ha a hitelesítő a (4) bekezdésnek megfelelően eláll helyszíni szemle végzésétől, a belső hitelesítő dokumentációban ezt indokolnia kell.

17. cikk

A kibocsátási jelentésben szereplő valótlanságok és meg nem felelések kezelése

(1) Amennyiben a hitelesítő a kibocsátási jelentés hitelesítése során valótlanságokat vagy meg nem feleléseket azonosít, erről indokolatlan késedelem nélkül tájékoztatja a társaságot, és ésszerű időkereten belül releváns korrekciókat kér.

(2) A hitelesítő a belső hitelesítő dokumentációban dokumentálja és megoldottként jelöli meg a hitelesítés során korrigált valamennyi valótlanságot vagy meg nem felelést.

(3) Amennyiben a társaság nem korrigálja az (1) bekezdésben említett valótlanságokat vagy meg nem feleléseket, a hitelesítő a hitelesítői jelentés kibocsátása előtt felkéri a vállalatot, hogy ismertesse a valótlanságok vagy meg nem felelések fő okait.

(4) A hitelesítő megállapítja, hogy a nem korrigált valótlanságok – egyesével vagy más valótlanságokkal együtt – hatást gyakorolnak-e a bejelentett összkibocsátásra vagy más releváns információkra, és hogy ez a hatás lényeges valótlanságokhoz vezet-e.

(5) A hitelesítő figyelembe vehet olyan valótlanságokat vagy meg nem feleléseket is, amelyek külön-külön vagy más valótlanságokkal együttesen a 15. cikkben a lényeges valótlanságokra meghatározott lényegességi küszöb alatt vannak, amennyiben azok nagyságrendje és természete, illetve előfordulásuk különleges körülménye azt indokolja.

18. cikk

A kibocsátási jelentés hitelesítésének következtetései

A kibocsátási jelentés hitelesítésének lezárásához a hitelesítő elvégzi legalább az alábbiakat:

19. cikk

Fejlesztésre irányuló javaslatok

(1) A hitelesítő a társaság számára fejlesztési ajánlásokat tesz az olyan nem korrigált valótlanságok és meg nem felelések kapcsán, amelyek nem vezetnek lényeges valótlanságokhoz.

(2) A hitelesítő a hitelesítési tevékenységek eredményei fényében más, általa relevánsnak ítélt fejlesztési ajánlásokat is tehet.

(3) A hitelesítő a társaságok számára való ajánlások megtétele során pártatlan marad a társasággal, a hajóval és a nyomonkövetési és jelentéstételi rendszerrel szemben. Pártatlanságát nem veszélyezteti tanácsadással vagy az (EU) 2015/757 rendelet szerinti nyomonkövetési terv és jelentéstételi folyamat egyes részeinek kidolgozásával.

20. cikk

Hitelesítői jelentés

(1) A hitelesítő az összegyűjtött információk alapján hitelesítői jelentést nyújt be a társaságnak minden olyan kibocsátási jelentésről, amely a hitelesítés tárgyát képezte.

(2) A hitelesítői jelentés nyilatkozatot tartalmaz arról, hogy a kibocsátási jelentés kielégítőnek minősült, vagy – amennyiben a jelentés kibocsátása előtt nem korrigált lényeges valótlanságokat tartalmaz – nem minősült kielégítőnek.

(3) A (2) bekezdés alkalmazásában a kibocsátási jelentés csak akkor minősül kielégítőnek, ha lényeges valótlanságoktól mentes.

(4) A hitelesítői jelentés legalább a következő elemeket tartalmazza:

21. cikk

A kibocsátási jelentés független felülvizsgálata

(1) A független bíráló megvizsgálja a belső hitelesítő dokumentációt és a hitelesítői jelentés tervezetét annak ellenőrzése érdekében, hogy a hitelesítési folyamat e rendelettel összhangban, valamint kellő szakmai gondosság és megítélés mellett zajlott-e le.

(2) A független felülvizsgálat hatóköre az e szakaszban leírt és a belső hitelesítő dokumentációban rögzített teljes hitelesítési eljárásra kiterjed.

(3) Miután a hitelesítői jelentést a 18. cikk e) pontjának megfelelően jóváhagyták, a hitelesítő a belső hitelesítő dokumentációba foglalja a független felülvizsgálat eredményeit.

III. FEJEZET

A HITELESÍTŐKRE VONATKOZÓ KÖVETELMÉNYEK

22. cikk

Folyamatos alkalmassági eljárás

(1) A hitelesítő folyamatos alkalmassági eljárást alakít ki, dokumentál, hajt végre és tart fenn annak biztosítása érdekében, hogy a hitelesítési feladatokkal megbízott személyzet megfelelő szakértelemmel rendelkezzen a rábízott feladatok elvégzéséhez.

(2) Az (1) bekezdésben említett alkalmassági eljárás céljából a hitelesítő létrehozza, dokumentálja, végrehajtja és fenntartja a következőket:

(3) A hitelesítő rendszeres időközönként – de legalább évente – nyomon követi a hitelesítési tevékenységeket folytató teljes személyzet teljesítményét a személyzet folyamatos alkalmasságának megerősítése érdekében.

23. cikk

Hitelesítést végző csoportok

(1) A hitelesítő minden hitelesítési tevékenység esetében összeállítja az 5–20. cikkben említett hitelesítési tevékenységek elvégzésére alkalmas hitelesítést végző csoportot.

(2) A hitelesítést végző csoport tagjai között szerepel legalább egy hajózási MRV ellenőr és – adott esetben, amennyiben a hitelesítő az elvégzendő feladatok összetettségét, valamint a szükséges kockázatértékelés elvégzésére való alkalmasságát úgy értékeli – megfelelő számú további hajózási MRV és/vagy műszaki szakértő.

(3) A csoport minden tagja tisztában van a hitelesítési eljáráson belül betöltött speciális szerepével, képes a hitelesítési feladatai ellátásához szükséges nyelven hatékonyan kommunikálni, és meg tudja vizsgálni a társaság által benyújtott információkat.

24. cikk

Hajózási MRV ellenőrökre vonatkozó, szakértelemmel kapcsolatos követelmények

(1) A hajózási MRV ellenőrök rendelkeznek a nyomonkövetési tervek értékelésének és a kibocsátási jelentések ellenőrzésének az (EU) 2015/757 rendelet és e rendelet szerinti végrehajtásához szükséges szakértelemmel.

(2) Ennek érdekében a hajózási MRV ellenőrök legalább a következők birtokában vannak:

(3) Ezen felül figyelembe kell venni a mellékletben meghatározott, releváns szempontokhoz kapcsolódó ágazatspecifikus ismereteket és tapasztalatokat.

25. cikk

A független bírálókra vonatkozó, szakértelemmel kapcsolatos követelmények

(1) A független bíráló megfelel a 24. cikkben említett, a hajózási MRV ellenőrökre vonatkozó, szakértelemmel kapcsolatos követelményeknek.

(2) Annak felmérése érdekében, hogy a belső hitelesítő dokumentáció teljes-e, és hogy elegendő bizonyíték gyűlt-e össze a hitelesítési tevékenységek során, a független bíráló rendelkezik a szükséges szakértelemmel ahhoz, hogy:

26. cikk

Műszaki szakértők alkalmazása

(1) Amennyiben a hitelesítési tevékenységek vagy a felülvizsgálati eljárás elvégzése során részletes ismeretekre és speciális szakértelemre van szükség, a hajózási MRV ellenőr vagy a független bíráló – saját irányítása alatt és teljes felelősségére – alkalmazhat műszaki szakértőket.

(2) A műszaki szakértő a speciális terület ismeretén kívül megfelelő rálátással rendelkezik a 24. cikkben említett területek tekintetében.

27. cikk

Hitelesítési tevékenységekre vonatkozó eljárások

(1) A hitelesítő egy vagy több eljárást és folyamatot hoz létre, dokumentál, hajt végre és tart fenn az 5–21. cikkben ismertetett hitelesítési tevékenységek esetében.

(2) Ezen eljárások és folyamatok létrehozása és végrehajtása során a hitelesítő elvégzi a 765/2008/EK rendelet értelmében vett, az üvegházhatású gázok validálását és hitelesítését végző testületek esetében az akkreditálásra és az elismerés más formáira alkalmazandó követelményekkel kapcsolatos harmonizált szabványnak megfelelő tevékenységeket.

(3) A hitelesítő minőségirányítási rendszert tervez, dokumentál, hajt végre és tart fenn az eljárások és folyamatok következetes kidolgozásának, végrehajtásának, javításának és felülvizsgálatának a (2) bekezdésben említett harmonizált szabványoknak megfelelő biztosítása érdekében.

(4) Ezenfelül a hitelesítő a (2) bekezdésben említett harmonizált szabványnak megfelelően létrehozza az alábbi eljárásokat, folyamatokat és intézkedéseket:

28. cikk

Belső hitelesítő dokumentáció

(1) A hitelesítő előkészíti és összeállítja a belső hitelesítő dokumentációt, amely legalább a következőket tartalmazza:

(2) A belső hitelesítő dokumentációt olyan módon kell megszövegezni, hogy a 8. és a 21. cikkben említett független bíráló és a nemzeti akkreditáló testület értékelni tudja, hogy a hitelesítést e rendelettel összhangban végezték-e el.

29. cikk

Nyilvántartás és kommunikáció

(1) A hitelesítő nyilvántartást vezet – ideértve a személyzet szakértelmére és pártatlanságára vonatkozó nyilvántartást is – az e rendeletnek való megfelelés igazolására.

(2) A hitelesítő a 27. cikkben említett harmonizált szabványoknak megfelelően bizalmasan kezeli a hitelesítés során birtokába került információkat.

30. cikk

Pártatlanság és függetlenség

(1) A hitelesítőt olyan módon kell felkészíteni, hogy objektivitása, függetlensége és pártatlansága oltalmat élvezzen. E rendelet alkalmazásában a 27. cikkben említett harmonizált szabványban meghatározott vonatkozó követelmények alkalmazandók.

(2) A hitelesítő nem végez hitelesítési tevékenységeket olyan társaság számára, amely elfogadhatatlan kockázattal jár a pártatlanságára, vagy összeférhetetlenséget okoz a számára.

(3) A pártatlanságot veszélyeztető elfogadhatatlan kockázat vagy összeférhetetlenség többek között akkor merül fel, ha a hitelesítő vagy ugyanazon jogalany bármely része vagy a személyzet bármely tagja és a hitelesítésbe bevont szerződtetett személyek:

(4) A hitelesítő nem von be alvállalkozókat a független felülvizsgálat elvégzésébe vagy a hitelesítői jelentés kibocsátásába.

(5) Alvállalkozók más hitelesítési tevékenységekbe való bevonása esetén a hitelesítőnek be kell tartaniuk a 27. cikkben említett harmonizált szabványban meghatározott vonatkozó követelményeket.

(6) A hitelesítő olyan eljárást hoz létre, dokumentál, hajt végre és tart fenn, amely biztosítja a hitelesítő, valamint ugyanazon jogi személy részei és a teljes személyzet folyamatos pártatlanságát és függetlenségét. Alvállalkozók bevonása esetén a hitelesítésbe bevont szerződtetett személyekre ugyanazon kötelezettségek vonatkoznak. Ennek az eljárásnak meg kell felelnie a 27. cikkben említett harmonizált szabványban meghatározott vonatkozó követelményeknek.

IV. FEJEZET

A HITELESÍTŐK AKKREDICÁTIÓJA

31. cikk

Az akkreditáció hatálya

A hitelesítői akkreditáció hatálya a nyomonkövetési tervek értékelésére és a kibocsátási jelentések hitelesítésére terjed ki.

32. cikk

Az akkreditálási folyamat céljai

Az akkreditálási folyamat és az akkreditált hitelesítők éves felülvizsgálata során a 36. és a 41. cikknek megfelelően a nemzeti akkreditáló testületek megállapítják, hogy a hitelesítési tevékenységeket végző hitelesítő és személyzete:

33. cikk

Az akkreditációra vonatkozó minimumkövetelmények

Az akkreditációra vonatkozó minimumkövetelmények és az akkreditáló testületekre vonatkozó követelmények tekintetében a 765/2008/EK rendeletnek megfelelő, a megfelelőségértékelő szervezeteket akkreditáló testületekre vonatkozó általános követelményekkel kapcsolatos harmonizált szabványt kell alkalmazni.

34. cikk

A nemzeti akkreditáló testületeknél történő akkreditálási kérelmezés kritériumai

(1) A valamely tagállamban letelepedett jogalanyok a 765/2008/EK rendelet 7. cikkének megfelelően kérelmezhetnek akkreditálást.

(2) Amennyiben az akkreditációért folyamodó jogalany nem telepedett le valamely tagállamban, kérelmét bármely tagállam nemzeti akkreditáló testületéhez benyújthatja, amely az (EU) 2015/757/EU rendelet 16. cikk értelmében vett akkreditálást végez.

35. cikk

Akkreditáció iránti kérelem

(1) Az akkreditáció iránti kérelemnek a 33. cikkben említett harmonizált szabványok alapján előírt információkat kell tartalmaznia.

(2) Ezenkívül – a 36. cikkben említett értékelés kezdete előtt – a kérelmezők kérésre tájékoztatást nyújtanak a nemzeti akkreditáló testület számára az alábbiakról:

36. cikk

Értékelés

(1) A 32. cikkben említett értékelés céljából az értékelést végző csoport legalább a következő tevékenységeket hajtja végre:

(2) Az (1) bekezdésben említett tevékenységek végzése során az értékelést végző csoportnak meg kell felelnie a 33. cikkben említett harmonizált szabványban meghatározott követelményeknek.

(3) Az értékelést végző csoport a 33. cikkben említett harmonizált szabványban foglalt követelményeknek megfelelően értesíti a kérelmezőt a megállapításokról és a meg nem felelésekről, és a kérelmezőt válaszadásra szólítja fel.

(4) A kérelmező korrekciós intézkedést hoz a (3) bekezdés értelmében jelzett meg nem felelések kezelésére, és válaszában jelzi, hogy a nemzeti akkreditáló testület által megszabott határidőn belül milyen intézkedéseket tett vagy tervez tenni azok orvoslása érdekében.

(5) A nemzeti akkreditáló testület megvizsgálja a kérelmező által a (4) bekezdés értelmében adott válaszokat.

(6) Amennyiben a nemzeti akkreditáló testület úgy ítéli meg, hogy a kérelmező válasza vagy az általa tett intézkedés nem megfelelő vagy nem hatékony, további információkat vagy intézkedéseket kér a kérelmezőtől.

(7) A nemzeti akkreditáló testület továbbá bizonyítékokat kérhet a korrekciós intézkedések tényleges végrehajtására, vagy nyomon követő értékelését végezhet a korrekciós intézkedések tényleges végrehajtásának értékelésére.

37. cikk

Akkreditálásra vonatkozó döntés, akkreditálási okirat

(1) A nemzeti akkreditáló testület figyelembe veszi a 33. cikkben említett harmonizált szabványban meghatározott követelményeket, amikor előkészíti és meghozza a döntést arról, hogy megadja, meghosszabbítja vagy megújítja-e a kérelmező akkreditációját.

(2) Amennyiben a nemzeti akkreditáló testület úgy dönt, hogy megadja vagy megújítja a kérelmező akkreditációját, erre vonatkozó akkreditálási okiratot állít ki.

(3) Az akkreditálási okirat legalább a 33. cikkben említett harmonizált szabványok alapján előírt információkat tartalmazza.

(4) Az akkreditálási okirat a kibocsátása időpontját követő öt évig érvényes.

38. cikk

Éves felülvizsgálat

(1) A nemzeti akkreditáló testület évente felülvizsgálatot végez minden olyan hitelesítővel kapcsolatban, amely számára akkreditálási okiratot bocsátott ki. A felülvizsgálat legalább az alábbiakból áll:

(2) A nemzeti akkreditáló testület a hitelesítő első felülvizsgálatát az (1) bekezdésnek megfelelően az akkreditálási okirat kibocsátásától számított 12 hónapon belül elvégzi.

(3) A felülvizsgálatot oly módon tervezik, hogy az lehetővé tegye a nemzeti akkreditáló testület számára, hogy a 33. cikkben említett harmonizált szabványban meghatározott követelményeknek megfelelően értékelni tudja az akkreditálási okirat hatálya alá eső, a hitelesítő által végrehajtott tevékenységek, valamint a hitelesítési tevékenységekbe bevont személyzet reprezentatív mintáit.

(4) A nemzeti akkreditáló testület a felülvizsgálat eredményei alapján eldönti, hogy megerősítse-e az akkreditálás folytatását.

(5) Amennyiben a hitelesítő más tagállamban végez hitelesítést, a hitelesítőt akkreditáló nemzeti akkreditáló testület megkérheti a másik tagállam nemzeti akkreditáló testületét, hogy az ő nevében és felelősségére végezzen felülvizsgálati tevékenységeket.

39. cikk

Újraértékelés

(1) A nemzeti akkreditáló testület az általa kibocsátott akkreditálási okirat lejárata előtt újraértékeli az érintett hitelesítőt, hogy megállapítsa, meghosszabbítható-e az akkreditálási okirat érvényessége.

(2) Az újraértékelést oly módon tervezik, hogy az biztosítsa, hogy a nemzeti akkreditáló testület az okirat hatálya alá eső, hitelesítő által végzett tevékenységek reprezentatív mintáját értékeli.

Az újraértékelés tervezése és végrehajtása során a nemzeti akkreditáló testület betartja a 33. cikkben említett harmonizált szabványban meghatározott követelményeket.

40. cikk

Különleges értékelés

(1) A nemzeti akkreditáló testület bármikor különleges értékelést hajthat végre a hitelesítőre vonatkozóan annak biztosítása érdekében, hogy a hitelesítő továbbra is teljesítse e rendelet követelményeit.

(2) Annak érdekében, hogy a nemzeti akkreditáló testület meg tudja állapítani, hogy szükség van-e különleges értékelésre, a hitelesítő késedelem nélkül értesíti az említett testületet minden, a helyzetének vagy működésének bármely aspektusát érintő, az akkreditálásával kapcsolatos jelentős változásról.

Az említett jelentős változások körébe tartoznak a 33. cikkben említett harmonizált szabványban említett változások.

41. cikk

Igazgatási intézkedések

(1) A nemzeti akkreditáló testület felfüggesztheti vagy visszavonhatja egy adott hitelesítő akkreditálását, amennyiben a hitelesítő nem felel meg e rendelet követelményeinek.

(2) A nemzeti akkreditáló testület a hitelesítő kérésére felfüggeszti vagy visszavonja a hitelesítő akkreditálását.

(3) A nemzeti akkreditáló testület eljárást hoz létre, dokumentál, hajt végre és tart fenn az akkreditációnak a 33. cikkben említett harmonizált szabvány szerinti felfüggesztésére és visszavonására.

(4) A nemzeti akkreditáló testület visszavonja a hitelesítő akkreditációját, amennyiben a hitelesítő:

(5) A nemzeti akkreditáló testület visszavonja az akkreditálást, amennyiben:

(6) A nemzeti akkreditáló testületek az (1), (4) és (5) bekezdésnek megfelelő, az akkreditáció felfüggesztésére vagy visszavonására vonatkozó döntései tekintetében a fellebbezés a 765/2008/EK rendelet 5. cikkének (5) bekezdése alapján a tagállamok által létrehozott eljárásoknak megfelelően történik.

(7) A nemzeti akkreditáló testületnek az akkreditáció felfüggesztésére vagy visszavonására vonatkozó döntése a hitelesítő értesítését követően lép hatályba. A nemzeti akkreditáló testület az említett döntések meghozatala előtt a meg nem felelés természetének fényében mérlegeli a végzett tevékenységekre gyakorolt hatást.

(8) A nemzeti akkreditáló testület véget vet az akkreditálási okirat felfüggesztésének, amennyiben kielégítő tájékoztatást kapott arról – és maga is arra a következtetésre jut –, hogy a hitelesítő megfelel e rendelet követelményeinek.

V. FEJEZET

A NEMZETI AKKREDITÁLÓ TESTÜLETEKRE VONATKOZÓ KÖVETELMÉNYEK

42. cikk

Nemzeti akkreditáló testületek

(1) Az akkreditálással kapcsolatos feladatokat e rendelet szerint a 765/2008/EK rendelet 4. cikke (1) bekezdése értelmében kijelölt nemzeti akkreditáló testületek végzik.

(2) E rendelet alkalmazásában a nemzeti akkreditáló testület a 33. cikkében említett harmonizált szabványban meghatározott követelményeknek megfelelően gyakorolja hatásköreit.

43. cikk

Az értékelést végző csoport

(1) A nemzeti akkreditáló testület minden egyes, a 33. cikkben említett harmonizált szabványban meghatározott követelmények szerint elvégzett értékeléshez értékelést végző csoportot jelöl ki.

(2) Az értékelést végző csoport az e rendelet szerinti értékelés végrehajtásáért felelős vezető értékelőből és – szükség esetén – az akkreditáció speciális területe tekintetében releváns ismeretekkel és tapasztalattal rendelkező, megfelelő számú értékelőből vagy műszaki szakértőből áll.

(3) Az értékelést végző csoportnak legalább egy olyan tagja van, aki rendelkezik az alábbi ismeretekkel:

44. cikk

Az értékelőkre vonatkozó, szakértelemmel kapcsolatos követelmények

(1) Az értékelő alkalmas arra, hogy végrehajtsa a 36–41. cikk szerinti tevékenységeket. Ennek érdekében az értékelő:

(2) Az (1) bekezdésben meghatározott, szakértelemmel kapcsolatos követelményeken felül a vezető értékelő alkalmas az értékelést végző csoport vezetésére.

(3) Az (1) bekezdésben meghatározott, szakértelemmel kapcsolatos követelményeken felül a belső bírálók és az akkreditáció megadására, meghosszabbítására vagy megújítására vonatkozó döntéseket meghozó személyek elegendő tudással és tapasztalattal rendelkeznek az akkreditáció értékeléséhez.

45. cikk

Műszaki szakértők

(1) A nemzeti akkreditáló testület műszaki szakértőket is bevonhat az értékelést végző csoportba annak érdekében, hogy a szakértő egy bizonyos témával kapcsolatos részletes ismereteivel és szakértelmével támogassa a vezető értékelőt vagy az értékelőt.

(2) A műszaki szakértő a meghatározott feladatokat az érintett értékelést végző csoport vezető értékelőjének irányítása és teljes felelőssége alatt végzi.

46. cikk

Az akkreditált hitelesítők adatbázisai

(1) A nemzeti akkreditáló testületek adatbázist hoznak létre és kezelnek, amelyhez nyilvános hozzáférést biztosítanak, és amely legalább a következő információkat tartalmazza:

(2) A hitelesítők státusában bekövetkezett bármely változásról tájékoztatni kell a Bizottságot a megfelelő szabványosított formanyomtatvány felhasználásával.

(3) A 765/2008/EK rendelet 14. cikke értelmében elismert testület elősegíti és összehangolja a nemzeti adatbázisokhoz való hozzáférést.

VI. FEJEZET

ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK

47. cikk

Hatálybalépés

Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.

(1) HL L 123., 2015.5.19., 55. o.

(2) Az Európai Parlament és a Tanács 2008. július 9-i 765/2008/EK rendelete a termékek forgalmazása tekintetében az akkreditálás és piacfelügyelet előírásainak megállapításáról és a 339/93/EGK rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 218., 2008.8.13., 30. o.).

(3) Az Európai Parlament és a Tanács 1998. június 22-i 98/34/EK irányelve a műszaki szabványok és szabályok, valamint az Információs Társadalom szolgáltatásaihoz kapcsolódó szabályok területén történő információszolgáltatási eljárás megállapításáról (HL L 204., 1998.7.21., 37. o.).

(4) A Bizottság 2016. november 4–i (EU) 2016/1927 végrehajtási rendelete a nyomonkövetési terveknek, kibocsátási jelentéseknek és megfelelőségi dokumentumoknak a tengeri közlekedésből eredő szén-dioxid-kibocsátások nyomon követéséről, jelentéséről és hitelesítéséről szóló (EU) 2015/757 európai parlamenti és tanácsi rendelet szerinti formanyomtatványairól (HL L 299., 2016.11.5., 1. o.).

(5) A Nemzetközi Tengerészeti Szervezet (IMO) A.741(18) közgyűlési határozata által elfogadva.

(6) A MARPOL-egyezmény VI. mellékletének 22. szabálya.

(7) A Bizottság 2016. november 4–i (EU) 2016/1928 végrehajtási rendelete a személyszállító, ro-ro és konténerszállító hajóktól eltérő hajókategóriák esetében a szállított rakománynak a tengeri közlekedésből eredő szén-dioxid-kibocsátások nyomon követéséről, jelentéséről és hitelesítéséről szóló (EU) 2015/757 európai parlamenti és tanácsi rendelet értelmében történő meghatározásáról (HL L 299., 2016.11.5., 22. o.).

MELLÉKLET

Tengeriágazat-specifikus ismeretek és tapasztalat

A 24. cikk (3) bekezdése alkalmazásában az alábbi ismereteket és tapasztalatokat kell figyelembe venni:

— a MARPOL-egyezmény és a SOLAS-egyezmény releváns szabályainak, köztük a hajók energiahatékonyságáról szóló szabályoknak (1), a NOx műszaki előírásnak (2), a kén-oxidokról szóló előírásnak (3), a fűtőolaj minőségéről szóló rendelkezésnek (4), a 2008-as sérülés nélküli stabilitási szabályzatnak és releváns iránymutatásoknak (például a SEEMP kidolgozására vonatkozó iránymutatásnak) az ismerete,

— lehetséges szinergiák az (EU) 2015/757 rendelet szerinti nyomon követés és jelentéstétel, illetve a meglévő tengeriágazat-specifikus irányítási rendszerek (például a hajók biztonságos üzemeltetéséről szóló nemzetközi szabályzat) és egyéb releváns ágazatspecifikus iránymutatás (például a SEEMP kidolgozására vonatkozó iránymutatás) között,

— a hajó fedélzetén lévő kibocsátási források,

— az utak (társaság által benyújtott) listájának teljességét és pontosságát biztosító út- és eljárás-nyilvántartás,

— megbízható külső források (ideértve a hajókövetési adatokat), amelyek alkalmasak a hajókról származó adatokkal való információegyeztetésre,

— a tüzelőanyag-fogyasztás számítási módszerei, ahogyan azokat a hajók a gyakorlatban alkalmazzák,

— a bizonytalansági szinteknek az (EU) 2015/757 rendelet és a releváns iránymutatások szerinti alkalmazása,

— kibocsátási tényezők alkalmazása a hajó fedélzetén használt valamennyi tüzelőanyagra – ideértve az LNG-t, a hibrid tüzelőanyagokat és a bioüzemanyagokat – vonatkozóan,

— tüzelőanyag-kezelés, tüzelőanyag-tisztítás és tartályrendszerek,

— hajókarbantartás/a mérőberendezések minőség-ellenőrzése,

— tüzelőanyag-felvételi dokumentumok, ideértve a tüzelőanyagok szállítóleveleit,

— üzemeltetési naplók, út- és kikötődokumentáció, fedélzeti naplók,

— kereskedelmi dokumentáció, pl. bérleti szerződések, hajóraklevél,

— meglévő törvényi követelmények,

— a hajó tüzelőanyag-felvételi rendszereinek működése,

— a tüzelőanyag-sűrűség hajók általi meghatározása a gyakorlatban,

— az (EU) 2015/757 rendelet szerinti hajótípusokra és tevékenységekre alkalmazott, adatáramlással kapcsolatos eljárások és tevékenységek a szállított rakomány (volumenének vagy tömegének) kiszámítására,

— a hordképesség elve az (EU) 2015/757 rendelet szerinti hajótípusokra és tevékenységekre az (EU) 2016/1928 végrehajtási rendeletnek megfelelően alkalmazva,

— adatáramlással kapcsolatos eljárások az utak során megtett távolság és a tengeren töltött idő kiszámítására, az (EU) 2015/757 rendelet szerint,

— a fedélzeten a tüzelőanyag-fogyasztás, a szállítási munka és más releváns információk meghatározására használt gépészeti berendezések és technikai rendszerek.

(1) MARPOL-egyezmény, VI. melléklet, 22. szabály.

(2) Revised technical Code on Control of Emission of Nitrogen Oxides from Marine Diesel Engines (A tengeri dízelmotorokból származó nitrogén-oxid-kibocsátás ellenőrzéséről szóló felülvizsgált műszaki szabályzat) (a MEPC.177(58) előírással módosított MEPC.176(58) előírás).

(3) MARPOL-egyezmény, VI. melléklet, 14. szabály.

(4) MARPOL-egyezmény, VI. melléklet, 18. szabály.