2. Legfeljebb egyéves/egy évnél hosszabb és legfeljebb ötéves/öt évnél hosszabb eredeti futamidejű hitelek

Az adatszolgáltatási rendszer alkalmazásában e tétel az adatszolgáltatók által a hitelfelvevők részére nyújtott pénzeszközöket jelenti, amelyek nem jelennek meg dokumentum formájában, vagy amelyeket egyetlen dokumentum képvisel (még akkor is, ha az már forgathatóvá vált). Magában foglalja különösen a betétek formájában megjelenő eszközöket. Az NKB-k kérhetik e tétel szektorok szerinti teljes részletezését is. E tételbe az alábbiak tartoznak: a) háztartások és háztartásokat kiszolgáló nonprofit intézmények részére nyújtott hitelek az alábbi bontásban: — fogyasztási hitelek (az áru- és szolgáltatásfogyasztás körében főként személyes felhasználásra adott hitelek). Az egyéni vállalkozóknak/jogi személyiséggel nem rendelkező társaságoknak adott hitel e kategória része, ha az adatszolgáltató MPI tudja, hogy a hitelt elsősorban személyes fogyasztás céljaira használják, — lakáscélú hitelek (a saját használatra vagy bérbeadásra történő lakáscélú befektetésre nyújtott hitelek, ideértve az építkezést és a felújítást). A lakáscélú hitelek a lakóingatlannal fedezett lakáscélú hitelekből, és a személyes alapon adott és egyéb eszközökkel biztosított lakáscélú hitelekből állnak. Az egyéni vállalkozóknak/jogi személyiséggel nem rendelkező társaságoknak adott hitel e kategória része, kivéve, ha az adatszolgáltató MPI tudja, hogy az ingatlan elsődlegesen üzleti célra kerül felhasználásra, mely esetben a hitelt az „egyéb hitelek, ebből: egyéni vállalkozóknak/jogi személyiséggel nem rendelkező társaságoknak” kategóriában kell jelenteni, — egyéb (nem fogyasztási és lakáscélú hitel, úgy mint az üzleti célra, adósságkonszolidáció, oktatás stb. céljára nyújtott hitelek stb.). Ebben a kategóriában szerepelhetnek az egyéni vállalkozóknak/jogi személyiséggel nem rendelkező szervezeteknek (lásd a II. melléklet 3. részét) nyújtott fogyasztási hitelek, ha azokat nem a „fogyasztási hitelek” kategóriában jelentik. Amennyiben nem állnak fenn az egyszerűsített adatszolgáltatás feltételei, „ebből” pozíciókat kell jelenteni, külön feltüntetve a kategórián belül az egyéni vállalkozóknak (lásd a II. melléklet 3. részét) nyújtott hiteleket; b) hitelkártya-tartozás E rendelet alkalmazásában ez a kategória tartalmazza a háztartásoknak vagy nem pénzügyi intézményeknek késleltetett fizetésű bankkártyákon (azaz az alább meghatározott kényelmi hitelt nyújtó kártyák) vagy hitelkártyákon (azaz kényelmi hitelt vagy nyújtott hitelt biztosító kártyák) keresztül nyújtott hiteleket. A hitelkártya-tartozás külön kártyaszámlákon kerül nyilvántartásra és ezért az nem látszik a folyószámla- vagy folyószámlahitel-számlákon. Kényelmi hitel az egyik számlázási ciklusban a kártyával végrehajtott fizetési tranzakció napja és az ugyanebben a számlázási időszakban visszafizetett, 0 %-os kamatlábbal nyújtott hitel. Nyújtott hitel az előző számlázási ciklus esedékességi időpontja(i) eltelte után nyújtott hitel, azaz a kártyaszámlán az első lehetséges alkalommal ki nem egyenlített hitel, amelynek kamata vagy sávos kamata rendszerint 0 %-nál nagyobb. Gyakran havi minimumtörlesztést kell teljesíteni, a nyújtott hitel legalább részleges visszafizetésére. Az ilyen hitelformák esetén a szerződő fél az a jogalany, aki a szerződéses rendelkezések szerint végső soron felel a tartozás visszafizetéséért, ami magánszemélyként használt kártyák esetében egybeesik a kártyatulajdonossal, vállalati kártyák esetében azonban nem; c) újratöltődő hitelek és folyószámlahitelek Újratöltődő hitelek a következő jellemzőkkel bíró hitelek: 1) a hitelfelvevő egy előre jóváhagyott összeghatárig használhat vagy vehet fel pénzt, a bank előzetes értesítése nélkül; 2) a rendelkezésre álló hitel összege a pénzfelvétel és pénzvisszafizetés következtében nőhet vagy csökkenhet; 3) a hitel többször igénybe vehető; 4) nincs rendszeres pénz-visszafizetési kötelezettség. Az újratöltődő hitelek közé tartoznak a folyószámlahitel útján nyújtott és még vissza nem fizetett összegek (a tartozás összege). A hitelkeret a hitelnyújtó és a hitelfelvevő közötti megállapodás, amelynek alapján a hitelfelvevő egy meghatározott időszakban és egy meghatározott összeg erejéig előleget vehet fel, és ezeket az előlegeket belátása szerint egy meghatározott időpontig visszafizeti. A hitelkeret keretében rendelkezésre álló, de igénybe nem vett vagy már visszafizetett összegeket nem kell figyelembe venni egyik mérlegtétel-kategóriában sem. Folyószámlahitel a folyószámla tartozik egyenlege. A hitelkártya révén nyújtott hitelek nem tartoznak bele sem az újratöltődő hitelek, sem a folyószámlahitelek körébe. A hitelfelvevő teljes tartozásának összegét jelenteni kell, függetlenül attól, hogy az a hitelnyújtó és hitelfelvevő által a hitel nagyságára és/vagy leghosszabb időtartamára előzetesen megállapított korláton belül van vagy azt túllépi; d) szindikált hitelek (egyetlen hitelszerződés, amelyben hitelnyújtóként több bank vesz részt) A szindikált hitelek csak azokat az eseteket fedik le, amikor a hitelfelvevő a hitelszerződésből tudja, hogy a hitel több hitelnyújtótól származik. Statisztikai alkalmazásban csak a hitelfelvevő által ténylegesen felvett összeg (és nem a hitelkeret) minősül szindikált hitelnek. A szindikált hitelt rendszerint egy intézmény irányítja és hangolja össze (amelyet gyakran fő szervezőnek is hívnak), és azt a szindikátuson belüli különféle résztvevők nyújtják. A résztvevők - a főszervezőt beleértve - mérlegükben valamennyien adatot szolgáltatnak a hitelfelvevő (és nem a fő szervező) számára nyújtott kölcsönben lévő részesedésükről; e) betétek, a 9. forráskategória (betétek) meghatározása szerint; f) harmadik személyek részére nyújtott pénzügyi lízing A pénzügyi lízing olyan szerződés, amelynek keretében egy tartós használati cikket annak jog szerinti tulajdonosa (lízingbe adó) egy harmadik személynek (lízingbe vevő) kölcsönad az instrumentum gazdaságilag hasznos élettartamának jelentős részére vagy egészére, olyan részletfizetések ellenében, amelyek összege fedezi az instrumentum költségeit, valamint az instrumentum értékébe beszámított kamat költségét. A lízingbe vevő lényegében élvezi az instrumentum használatából eredő összes hasznot és viseli a tulajdonnal járó költségeket és kockázatokat. Statisztikai alkalmazásban a pénzügyi lízinget a lízingbe adó által a lízingbe vevőnek nyújtott hitelként kezelik (amelynek révén a lízingbe vevő számára lehetővé válik tartós használati cikk megvásárlása). A lízingbe vevő részére kölcsönadott eszközöket (tartós használati cikkeket) az MPI-k mérlegében egyáltalán nem kell kimutatni; g) a még vissza nem fizetett, illetve le nem írt rossz hitelek A vissza nem fizetett vagy egyébként kétes hitelek teljes összege, részben vagy teljes egészében, a 2006/48/EK irányelvben a nemteljesítésre adott meghatározással összhangban; h) nem forgatható értékpapírok állománya olyan értékpapírok, amelyek nem részvények vagy egyéb részesedések, és amelyek nem forgathatók és nem értékesíthetők másodlagos értékpapírpiacokon (lásd még „eladható hitelek”); i) eladható hitelek A de facto forgathatóvá vált hiteleket az „eszközök” között a „hitelek” sorban kell kimutatni, feltéve, hogy létüket továbbra is egyetlen dokumentum bizonyítja, és amelyeket főszabályként csak esetenként hoznak kereskedelmi forgalomba; j) betétek vagy hitelek formájában megjelenő alárendelt követelés Az alárendelt követelést megtestesítő instrumentumok a kibocsátó intézménnyel szemben fennálló olyan járulékos követelések, amelyeket csak az összes, magasabb státusú követelés (pl. betétek/hitelek) kielégítését követően lehet érvényesíteni, s ez a „részvények és egyéb részesedések” tétel egyes jellemzőivel ruházza fel azokat. Statisztikai alkalmazásban az alárendelt követelést az instrumentum jellegének megfelelően kell kezelni, azaz vagy a „hitelek”, vagy a „nem részvény értékpapírok” sorban kell szerepeltetni, az instrumentum jellegének megfelelően. Amennyiben az MPI állományában levő alárendelt követelés valamennyi formáját a statisztikai nyilvántartás céljára jelenleg egyetlen számadat formájában azonosítják, ezt a számadatot a „nem részvény értékpapírok” sorban kell szerepeltetni azon az alapon, hogy az alárendelt követelés túlnyomórészt nem hitelek, hanem értékpapírok formájában jelenik meg; k) a fordított repoügyletek vagy készpénzfedezet melletti értékpapír-kölcsönzés alapján fennálló követelések Az adatszolgáltatók által megvásárolt értékpapírok ellenében kifizetett készpénz vagy a készpénzfedezet melletti értékpapír-kölcsönzés ellentétele – lásd a források 9.4. tételét. Ezen adatszolgáltatási rendszer alkalmazásában a hitelek ingatlanfedezet szerinti részletezése tartalmazza azokat a hiteleket, amelyek fedezete megfelel a 2006/48/EK irányelv VIII. melléklete 1. része 13–19. szakaszának, és amelyek esetében a hátralékos hitel/fedezet aránya legfeljebb 1. Ha az adatszolgáltató nem alkalmazza ezeket a szabályokat, az e részletezésben jelentendő hitelek meghatározásának alapját az a módszer képezi, amelyet a tőkekövetelményeknek való megfeleléshez választott. Az alábbi tételt nem szabad hitelként kezelni: — vagyonkezelési alapon adott hitelek A vagyonkezelési alapon adott hitelek („vagyonkezelői hitelek/fiduciárius, azaz bizalmi hitelek”) olyan hitelek, amelyeket az egyik fél („fiduciárius ügylet kötelezettje”) nevében nyújtanak egy harmadik személy („kedvezményezett”) részéről. Statisztikai alkalmazásban a vagyonkezelői hiteleket nem kell nyilvántartani a fiduciárius ügylet kötelezettjének mérlegében, amennyiben a tőke tulajdonjogával kapcsolatos kockázatok és előnyök a kedvezményezettnél maradnak. A tőke tulajdonjogával kapcsolatos kockázatok és előnyök a kedvezményezettnél maradnak, ha: a) a kedvezményezett vállalja a hitellel járó kockázatot (azaz a fiduciárius ügylet kötelezettje csak a hitel adminisztratív kezeléséért felelős); vagy b) a kedvezményezett befektetése a veszteségek ellen garantált, a fiduciárius ügylet kötelezettjének időközben történő felszámolása esetére (azaz a vagyonkezelési alapon adott hitel nem része a fiduciárius ügylet kötelezettje azon eszközeinek, amelyeket csőd esetén fel lehet osztani a hitelezők között).