A BIZOTTSÁG (EU) 2022/433 VÉGREHAJTÁSI RENDELETE

(2022. március 15.)

az Indiából és az Indonéziából származó, rozsdamentes acélból készült hidegen síkhengerelt termékek behozatalára vonatkozó végleges kiegyenlítő vám kivetéséről, valamint az Indiából és az Indonéziából származó, rozsdamentes acélból készült hidegen síkhengerelt termékek behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről és a kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről szóló (EU) 2021/2012 végrehajtási rendelet módosításáról

AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,

tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,

tekintettel az Európai Unióban tagsággal nem rendelkező országokból érkező támogatott behozatallal szembeni védelemről szóló, 2016. június 8-i (EU) 2016/1037 európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) (a továbbiakban: alaprendelet) és különösen annak 15. cikkére és 24. cikkének (1) bekezdésére,

mivel:

1. ELJÁRÁS

1.1. Az eljárás megindítása

(1) Az Európai Bizottság (a továbbiakban: Bizottság) 2021. február 17-én szubvencióellenes vizsgálatot indított az Indiából és az Indonéziából (a továbbiakban együtt: érintett országok) származó, rozsdamentes acélból készült hidegen síkhengerelt termékek (a továbbiakban: hidegen síkhengerelt acéltermékek, vizsgált termék) behozatalára vonatkozóan. A Bizottság az eljárás megindításáról értesítést (a továbbiakban: az eljárás megindításáról szóló értesítés) tett közzé az Európai Unió Hivatalos Lapjában (2).

(2) A Bizottság azt követően indított vizsgálatot, hogy 2021. január 4-én az Európai Acélszövetség (a továbbiakban: Eurofer, panaszos) az alaprendelet 10. cikkének (6) bekezdése alapján panaszt nyújtott be a hidegen síkhengerelt acéltermékek uniós gazdasági ágazata nevében. A panasz bizonyítékokat tartalmazott a támogatásra, illetve az abból eredő kárra vonatkozóan, és ez elegendőnek bizonyult a vizsgálat megindításához.

(3) A szubvencióellenes vizsgálat megindítása előtt a Bizottság értesítette India kormányát (a továbbiakban: indiai kormány) (3), valamint Indonézia kormányát (a továbbiakban: indonéz kormány) (4) arról, hogy megfelelő módon dokumentált panaszt nyújtottak be a Bizottsághoz, és az alaprendelet 10. cikkének (7) bekezdésével összhangban konzultációra kérte fel az indiai és az indonéz kormányt. Az indiai kormánnyal 2021. február 10-én, míg az indonéz kormánnyal 2021. február 15-én került sor konzultációra. Mindazonáltal egyik kormánnyal sem sikerült kölcsönösen elfogadható megoldást találni.

(4) A Bizottság 2021. november 18-án egy 2020. szeptember 30-án közzétett, a dömpingellenes eljárás megindításáról szóló értesítés útján indított vizsgálat nyomán (a továbbiakban: külön dömpingellenes vizsgálat) (5) végleges dömpingellenes vámokat vetett ki és véglegesen beszedte az Indiából és az Indonéziából származó ugyanazon termék behozatalára kivetett ideiglenes vámokat (6) (a továbbiakban: dömpingellenes rendelet).

(5) Az e szubvencióellenes vizsgálat, illetve a külön dömpingellenes vizsgálat keretében végzett, a kárra, az ok-okozati összefüggésre és az uniós érdekre vonatkozó elemzések értelemszerűen megegyeznek, mivel az uniós gazdasági ágazat meghatározása és a mintában szereplő uniós gyártók mindkét vizsgálatban azonosak, és a figyelembe vett időszak és a vizsgálati időszak is megegyezik.

1.2. Nyilvántartásba vétel

(6) A panaszos 2021. április 7-én kérelmezte a behozatalok nyilvántartásba vételét. A Bizottság elemezte a kérelmet, de megállapította, hogy nem került sor az érintett országokban kiegyenlíthető támogatásban részesülő termék viszonylag rövid időn belüli tömeges behozatalára. Az eljárás megindítását követő hét hónapban a hidegen síkhengerelt acéltermékek Indiából és Indonéziából érkező behozatala 46 %-kal csökkent a vizsgálati időszak alatti behozatalhoz képest. Ezért a behozatalok nyilvántartásba vételére vonatkozó, a 24. cikk (5) bekezdésében foglalt feltétel nem teljesült, és a Bizottság az érintett termék behozatalaira vonatkozóan nem vezetett be nyilvántartásbavételi kötelezettséget.

1.3. Vizsgálati időszak és figyelembe vett időszak

(7) A támogatásokra és a kárra vonatkozó vizsgálat a 2019. július 1-jétől 2020. június 30-ig tartó időszakra (a továbbiakban: vizsgálati időszak) terjedt ki. A kár vizsgálata szempontjából lényeges tendenciák vizsgálata a 2017. január 1-jétől a vizsgálati időszak végéig tartó időszakra (a továbbiakban: figyelembe vett időszak) terjedt ki. Mindkét időszak megegyezik a külön dömpingellenes vizsgálatban tekintetbe vett hasonló időszakokkal.

1.4. Érdekelt felek

(8) A Bizottság az eljárás megindításáról szóló értesítésben felkérte az érdekelt feleket, hogy a vizsgálatban való részvétel érdekében vegyék fel vele a kapcsolatot. A Bizottság emellett külön tájékoztatta a panaszost, az indiai kormányt, az indonéz kormányt, az érintett országok ismert exportáló gyártóit, valamint az ismert uniós importőröket és felhasználókat a vizsgálat megindításáról, és felkérte őket az abban való részvételre.

(9) Az érdekelt felek lehetőséget kaptak arra, hogy észrevételeket tegyenek a vizsgálat megindításával kapcsolatban, és kérjék a Bizottság és/vagy a kereskedelmi ügyekben eljáró meghallgató tisztviselő előtti meghallgatásukat. Az Eurofer és egy másik társaság meghallgatására került sor.

(10) A Bizottság az eljárás megindításáról szóló értesítésben szintén felkérte a Kínai Népköztársaság hatóságait (a továbbiakban: kínai kormány) a vizsgálatban érdekelt félként való részvételre. A Bizottság továbbá tájékoztatta a kínai kormányt a vizsgálat megindításáról, és kifejezetten hivatkozott az érdekelt félként való részvételre vonatkozó felkérésre, amely az eljárás megindításáról szóló értesítésben szerepelt. Ezt követően a kínai kormány tájékoztatta a Bizottságot, hogy a vizsgálatban bejelentkezett érdekelt félként.

(11) A Bizottság 2021. október 11-én tájékoztatáskéréssel fordult a kínai kormányhoz.

(12) A kínai kormány nem válaszolt a Bizottság tájékoztatáskérésére, hanem 2021. október 21-én benyújtotta magával a tájékoztatáskéréssel kapcsolatos észrevételeit.

(13) Ebben a beadványban a kínai kormány egyrészt kijelentette, hogy a Bizottság eljárásai sérthetik a WTO szabályait és az uniós jogot.

(14) Először is a kínai kormány kijelentette, hogy a Bizottság nem tájékoztatta a kínai kormányt a panasz benyújtásáról, nem folytatott az eljárás megindítása előtt konzultációt a kínai kormánnyal, nem tájékoztatta a kínai kormányt az eljárás megindításáról, valamint nem kérte fel közvetlenül arra, hogy érdekelt félként részt vegyen a vizsgálatban. Azt is hozzátette, hogy mivel a kínai kormány nem exportáló ország, az nem a WTO szabályai értelmében vett érdekelt tag vagy fél, a felhívásban nincs meghatározva a jogalap, illetve nem felel meg az alapvető eljárási követelményeknek.

(15) A Bizottság megjegyezte, hogy ezek az állítások tényszerűen nem helytállóak. Valójában miután az érdekelt félként való részvételre vonatkozó felhívás szerepelt az eljárás megindításáról szóló értesítésben, amelyet az Európai Unió Hivatalos Lapjában2021. február 17-én tettek közzé, a Bizottság ugyanazon a napon elküldte a kínai kormánynak az eljárás megindításáról szóló értesítést, kifejezetten felhívva annak figyelmét az érdekelt félként való részvételre vonatkozó felhívásra. Kezdetben a kínai kormány egy 2021. február 19-i e-mailben hozzáférést kért a nyilvános aktához. Az említett e-mailre aznap küldött válaszában a Bizottság ismét kifejezetten megkérdezte a kínai kormányt, hogy a nyilvános aktához való hozzáférésre irányuló kérésével az volt-e a szándéka, hogy érdekelt félként nyilvántartásba vegye. Ugyanazon a napon a kínai kormány megerősítette a Bizottság részére, hogy bejelentkezett érdekelt félként. Az e-mailben lezajlott teljes üzenetváltás elérhető a nyilvános aktában. A Bizottság tehát közvetlenül tájékoztatta a kínai kormányt az eljárás megindításáról szóló értesítésről, sőt mi több, kétszer is felkérte, hogy érdekelt félként vegyen részt az eljárásban. Ezenkívül a Bizottság nem kéri fel a kínai kormányt az eljárás megindítását megelőző konzultációra, mivel a Bizottság azt várta, hogy az indonéz kormány tisztázza a kínai kormánynak az indonéz exportáló gyártók számára nyújtott közvetett pénzügyi támogatásban betöltött szerepét. Így, tekintve, hogy a Bizottságnak nem állt szándékában a Kína által nyújtott esetleges kiegyenlíthető támogatások vizsgálata, hanem pusztán az indonéz kormány által a kínai kormány pénzügyi támogatása révén nyújtott támogatásokat kívánta megvizsgálni, nem volt jogi előírás, hogy az eljárás megindítását megelőzően folytasson konzultációt a kínai kormánnyal.

(16) Másodszor, a kínai kormány kijelentette, hogy azért kérte, hogy nyomon követhesse az ügy előrehaladását, mivel aggódik amiatt, hogy a Bizottság megsértheti a WTO szabályait és az uniós jogot, de a kínai kormány nem tartozik a vizsgálat hatálya alá, és nem köteles semmilyen információt szolgáltatni a vizsgálat során. Valójában a Bizottság – a kínai kormány szerint – már megsértette a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló WTO-megállapodást (a továbbiakban: a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás) és az alaprendeletet a Kínai Népköztársaságból (a továbbiakban: Kína) és Egyiptomból származó egyes szőtt és/vagy tűzött üvegrost szövetek behozatalára vonatkozó szubvencióellenes vizsgálat során, amely 2019. május 16-án indult (7) és 2020. június 15-én végleges kiegyenlítő vámok kivetését eredményezte (8) (a továbbiakban: az üvegrost szövetekre vonatkozó szubvencióellenes vizsgálat), azáltal, hogy a Kína és Egyiptom közötti szokásos kétoldalú gazdasági és kereskedelmi együttműködést belevette az úgynevezett országok közötti kereszttámogatások körébe.

(17) A Bizottság emlékeztetett arra, hogy nem a kínai kormány kérte az ügy előrehaladásának nyomon követését, hanem maga a Bizottság kérte fel a kínai kormányt az eljárás megindításáról szóló értesítésben, hogy az jelentkezzen be érdekelt félként. Ami az üvegrost szövetekre vonatkozó szubvencióellenes vizsgálattal kapcsolatos állításokat illeti, a Bizottság általánosnak és megalapozatlannak ítélte azokat, és az egyébként sem képezi a jelen vizsgálat tárgyát. A Bizottság mindenesetre megjegyezte, hogy a kínai kormány által nyújtott pénzügyi támogatás, amennyiben az ilyen támogatás az indonéz kormánynak tulajdonítható, a jelen vizsgálat hatálya alá tartozik. Ebben az összefüggésben tehát szükség van a kínai kormány által nyújtott pénzügyi támogatásra vonatkozó információkra.

(18) Harmadszor, a kínai kormány megjegyezte, hogy a Bizottság az eljárás megindítását követő első nyolc hónapban nem küldött részére semmilyen tájékoztatáskérést, ellentétben a WTO azon követelményével, miszerint a vizsgáló hatóságoknak a lehető leghamarabb meg kell határozniuk az érdekelt felektől kért információkat, és hogy a válaszadási határidő 10 nap volt a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 12.1.1. cikkében és az alaprendelet 11. cikke (2) bekezdésében előírt 37 nap helyett.

(19) A Bizottság megjegyezte, hogy a tájékoztatáskérés kínai kormánynak történő elküldésének időpontja a vizsgálat fejleményeinek volt tulajdonítható. A kínai kormánytól bekért elemek nem voltak teljesen egyértelműek a vizsgálat elején, és a tájékoztatáskérés olyan szempontokon alapult, amelyek további vizsgálatot igényeltek az indonéz felekkel folytatott első távoli ellenőrzést követően. Ezenkívül a Bizottság azt válaszolta, hogy „tájékoztatáskérést”, nem pedig „kérdőívet” küldött a kínai kormánynak. A határidőre vonatkozó követelmények, amelyekre a kínai kormány hivatkozott, csak a kérdőívekre vonatkoznak. A tájékoztatáskérésben megszabott határidő elegendő volt a kért információk benyújtásához. Mindenesetre, ha a kínai kormány túl szorosnak ítélte volna meg a határidőt, kérhette volna annak meghosszabbítását, amit nem tett.

1.5. Az eljárás megindításával kapcsolatos észrevételek

1.5.1. Az indiai kormány eljárás megindításával kapcsolatos észrevételei

(20) Az indiai kormány nem nyújtott be írásos észrevételeket sem az eljárás megindítását megelőző konzultáció előtt, sem azok után. A konzultáció során azonban az indiai kormány azzal érvelt, hogy a panasz általánosságban nem tartalmaz elegendő bizonyítékot az állítólagos támogatási programok létezésére vonatkozóan.

(21) A Bizottság figyelembe vette az indiai kormány észrevételeit. Mindazonáltal, amint azt a bizonyítékok elegendő jellegéről készített feljegyzés (a továbbiakban: feljegyzés) (9) részletesen ismerteti, a Bizottság a támogatásra vonatkozó állítások vizsgálatát követően arra a következtetésre jutott, hogy a panasz – a Bizottság rendelkezésére álló és a feljegyzésben felsorolt bizonyítékokkal együtt – elegendő olyan bizonyítékot tartalmazott, amely az Indiából származó érintett termék támogatásának meglétét mutatja.

1.5.2. Az indonéz kormány eljárás megindításával kapcsolatos észrevételei

(22) Az indonéz kormány 2021. február 15-én benyújtotta az eljárás megindítását megelőző, aznap lezajlott konzultáció során elhangzott nyilatkozatainak írásos változatát. Ebben a beadványban azzal érvelt, hogy a panasz általánosságban nem tartalmaz elegendő bizonyítékot az állítólagos támogatási programok létezésére vonatkozóan.

(23) A Bizottság figyelembe vette ezt a beadványt a bizonyítékok elegendő jellegéről készített feljegyzés megszövegezésének szakaszában, és tiszteletteljesen nem értett egyet az indonéz kormány észrevételeivel. A Bizottság ugyanis arra a következtetésre jutott, hogy a panasz – a Bizottság rendelkezésére álló és a bizonyítékok elegendő jellegéről készített feljegyzésben felsorolt bizonyítékokkal együtt – elegendő olyan bizonyítékot tartalmazott, amely a támogatás meglétét mutatja. Mindenesetre a Bizottság különös figyelmet fordított az indonéz kormány által a vizsgálat során kiemelt elemekre.

1.6. Mintavétel

(24) A Bizottság az eljárás megindításáról szóló értesítésben közölte, hogy az alaprendelet 27. cikke alapján mintavételt végezhet az érdekelt felek körében.

1.6.1. Mintavétel az uniós gyártók körében

(25) A Bizottság az eljárás megindításáról szóló értesítésben jelezte azt a döntését, hogy a vizsgálat alá vonandó uniós gyártók számát egy minta kiválasztásával észszerű mértékűre korlátozza, és ideiglenesen kiválasztott egy uniós gyártókból álló mintát. A Bizottság az uniós gyártók által az eljárás megindítását megelőző állandó értékelés keretében bejelentett termelési és uniós értékesítési mennyiségek alapján, a gyártók földrajzi helyzetét is figyelembe véve választotta ki az ideiglenes mintát. Az így létrehozott ideiglenes minta három uniós gyártóból állt, amelyek négy különböző tagállamban működtek, és együtt a hasonló termék uniós termelésének több mint 60 %-át, értékesítésének pedig közel 70 %-át képviselték. Az ideiglenes minta részletei az érdekelt felek számára betekintésre összeállított aktában hozzáférhetők voltak, és az érdekelt felek lehetőséget kaptak észrevételeik megtételére. Észrevétel nem érkezett.

(26) Miután az előírt határidőn belül nem érkezett észrevétel, a Bizottság véglegesítette az uniós gyártókból álló ideiglenes mintát. A mintában az Acciai Speciali Terni S.p.A., az Aperam Stainless Europe és az Outokumpu Stainless OY szerepelt. A végleges minta reprezentatív az uniós gazdasági ágazatra nézve. Ez a minta egybeesett az uniós gyártóknak a külön dömpingellenes vizsgálatban alkalmazott mintájával.

1.6.2. Mintavétel az importőrök körében

(27) Annak érdekében, hogy eldönthesse, szükséges-e a mintavétel, és ha igen, kiválaszthassa a mintát, a Bizottság felkérte az ismert független importőröket az eljárás megindításáról szóló értesítésben meghatározott információk benyújtására.

(28) Egy független importőr jelentkezett érdekelt félként, és nyújtotta be a kért információkat. A benyújtott válaszok kis számára való tekintettel nem volt szükség mintavételre. E döntéssel kapcsolatban az érdekelt felek nem tettek észrevételeket. A Bizottság a szóban forgó importőrt felkérte arra, hogy töltsön ki kérdőívet.

1.6.3. Mintavétel az érintett országok exportáló gyártói körében

(29) Figyelembe véve az érintett országok exportáló gyártóinak potenciálisan nagy számát, az eljárás megindításáról szóló értesítés India és Indonézia esetében rendelkezett a mintavételről. A Bizottság ezért – annak érdekében, hogy eldönthesse, szükséges-e a mintavétel, és ha igen, kiválaszthassa a mintát – felkérte az Indiában és az Indonéziában működő összes ismert exportáló gyártót, hogy nyújtsák be az eljárás megindításáról szóló értesítésben meghatározott információkat.

(30) Emellett a Bizottság felkérte India Európai Unió mellett működő képviseletét és az Indonéz Köztársaság brüsszeli nagykövetségét, hogy nevezze meg azokat az esetleges további exportáló gyártókat és/vagy lépjen kapcsolatba azokkal, amelyek adott esetben részt kívánnak venni a vizsgálatban.

1.6.3.1. India

(31) Két indiai vállalat (illetve vállalatcsoport) nyújtott be a mintavételezéssel kapcsolatos választ. A két szóban forgó exportáló gyártó, a Chromeni Steels Private Limited (a továbbiakban: Chromeni) és a Jindal csoport a hidegen síkhengerelt acéltermékek Indiából az Unióba irányuló exportjának 100 %-át adta a vizsgálati időszak alatt. A Bizottság ezért lemondott a mintavételről India tekintetében.

(32) A Jindal csoport (India) hidegen síkhengerelt acéltermékek gyártásában és értékesítésében érintett része két exportáló gyártóból, két kereskedőből, egy szolgáltatóból és egy nyersanyag-beszállítóból áll.

(33) A Jindal csoport vertikálisan integrált tevékenységeket folytató vállalat, kezdve a koksz, gáz és a ferrokróm gyártásától, a folyékony rozsdamentes acél, a lemeztuskók és a melegen hengerelt tekercsek gyártásán át a hidegen síkhengerelt acéltermékek előállításáig.

(34) A Chromeni nem vertikálisan integrált. Melegen hengerelt rozsdamentesacél tekercsekből állít elő hidegen síkhengerelt acéltermékeket.

1.6.3.2. Indonézia

(35) Három indonéz exportáló gyártó, illetve exportáló gyártói csoport nyújtotta be a kért információkat és járult hozzá ahhoz, hogy felvegyék a mintába. Az alaprendelet 27. cikkének (1) bekezdésével összhangban a Bizottság két exportáló gyártói csoportból álló mintát választott ki az Indonéziából a vizsgálati időszak alatt az Unióba irányuló export azon legnagyobb reprezentatív mennyisége alapján, amelyet a rendelkezésre álló időn belül megfelelően meg lehetett vizsgálni: E két exportáló gyártói csoport a PT. Indonesia Ruipu Nickel and Chrome Alloy (a továbbiakban: IRNC) és a PT. Jindal Stainless Indonesia (a továbbiakban: Jindal Indonesia). A mintában szereplő exportáló gyártói csoportok a vizsgálati időszakban a hidegen síkhengerelt acéltermékek Indonéziából az Unióba irányuló bejelentett kínai exportjának 71 %-át adták.

(36) Az IRNC egy vertikálisan integrált vállalat. Nikkelércből állító elő hidegen síkhengerelt acéltermékeket, ezért rendelkezik saját kohókkal. Az IRNC továbbá egy olyan vállalatokból álló csoport tagja, amelyek különféle típusú acéltermékeket állítanak elő és szintén vertikálisan integráltak (a nikkelércből indulnak ki, ezért saját kohójuk van), és upstream acéltermékeket szállítanak az IRNC-nek a hidegen síkhengerelt acéltermékek gyártásához. Ezek a vállalatok (az IRNC vállalattal együtt a továbbiakban: IRNC csoport) a PT. Indonesia Guang Ching Nickel and Stainless Steel Industry (a továbbiakban: GCNS), a PT Indonesia Tsingshan Stainless Steel (a továbbiakban: ITSS), a PT. Sulawesi Mining Investment (a továbbiakban: SMI), valamint a PT. Tsingshan Steel Indonesia (a továbbiakban: TSI). Mindegyikük az indonéziai Morowali Ipari Parkban található.

(37) A Jindal Indonesia nem vertikálisan integrált. Rozsdamentes acélból készült tekercsekből állít elő hidegen síkhengerelt acéltermékeket.

(38) A Bizottság a minta kiválasztásáról az alaprendelet 27. cikkének (2) bekezdésével összhangban konzultált valamennyi ismert érintett exportáló gyártóval, valamint az indonéz kormánnyal. Nem érkezett észrevétel, és így a minta megerősítést nyert.

1.7. Egyedi vizsgálat

(39) A mintavételi űrlapot visszaküldő harmadik indonéz exportáló gyártó arról tájékoztatták a Bizottságot, hogy nem kíván az alaprendelet 27. cikkének (3) bekezdése alapján egyedi vizsgálatot kérni. Mindazonáltal a Bizottság tájékoztatta a mintában nem szereplő exportáló gyártót arról, hogy neki is kell töltenie a kérdőívet, ha egyedi vizsgálatot kíván kérni. Az exportáló gyártó azonban nem válaszolt a kérdőívre. Ezért nem lehetett egyedi vizsgálatot végezni.

1.8. Kitöltött kérdőívek

(40) A Bizottság kérdőíveket küldött a mintában szereplő három uniós gyártónak, a panaszosnak, az egy független importőrnek, amely jelentkezett, valamint az érintett országokban működő négy exportáló gyártónak. A Bizottság ugyanezeket a kérdőíveket az eljárás megindításának napján hozzáférhetővé tette az interneten is (10).

(41) A kérdőívre a mintába felvett három uniós gyártótól, a panaszostól, egy független importőrtől, a két indiai exportáló gyártótól és mintában szereplő két indonéz exportáló gyártótól érkezett válasz.

(42) Emellett a Bizottság az indiai kormánynak és az indonéz kormánynak is küldött kérdőívet.

(43) Az indiai kormánynak szóló kérdőív egyedi kérdőíveket is magában foglalt, amelyeket a Bizottság a következők számára állított össze: i. minden olyan pénzügyi intézmény, amely kölcsönt vagy exporthitelt nyújtott a vizsgált vállalatoknak vagy azok vásárlóinak (exportvásárlói hitelek keretében), ii. a két indiai exportáló gyártó számára a vizsgált termék előállításához állítólagosan a megfelelő díjazásnál kisebb összeg megfizetése ellenében biztosított inputok (króm- és vasérc) 10 legnagyobb gyártójának és forgalmazójának.

(44) Az indonéz kormány számára összeállított kérdőív tartalmazott egy egyedi kérdőívet a Lembaga Pembiayaan Ekspor Indonesia (a továbbiakban: Indonesia Eximbank) számára. Ezt a pénzügyi intézményt a panasz kifejezetten közjogi szervként, illetve olyan szervként említette, amelyet az indonéz kormány támogatásnyújtással megbízott vagy arra utasított. Ezenkívül – adminisztráció megkönnyítése érdekében – a Bizottság felkérte az indonéz kormányt, hogy továbbítson egyedi kérdőíveket i. bármely más pénzügyi intézménynek, amely kölcsönt vagy exporthitelt nyújtott a mintában szereplő vállalatok vagy a mintában szereplő vállalatok vásárlói részére (exportvásárlói hitelek keretében) (11), ii. a vizsgált termék fő inputjainak 10 legjelentősebb gyártója és forgalmazója részére, valamint a szóban forgó anyagok bármely más olyan inputgyártója és -forgalmazója részére, akik a mintába felvett két vállalat részére inputot szállítottak, és iii. a PT. Asuransi Asei Indonesia (a továbbiakban: ASEI) részére, amelyre a panasz kifejezetten olyan szervezetként hivatkozott, amely kedvezményes alapon nyújt exporthitel-biztosítást, potenciálisan a vizsgált termék gyártói számára is.

(45) Ezenkívül az indonéz kormánynak küldött kérdőív tartalmazott egy, a PT. Indonesia Morowali Industrial Parknak (a továbbiakban: IMIP) szánt kérdőívet. Ez a vállalat üzemelteti az ipari parkot, ahol az IRNC, a mintában szereplő egyik exportáló gyártó székhelye található. Mivel az IMIP az IRNC-vel kapcsolatban álló vállalat, a Bizottság az IRNC-t is felkérte arra, hogy az említett kérdőívet juttassa el az IMIP-nek.

(46) A Bizottság arra is felkérte az indonéz kormányt, hogy gyűjtsön össze minden, e szervezetek által adott választ, és közvetlenül a Bizottsághoz juttassa el azokat.

(47) A Bizottság megkapta a kérdőívre adott válaszokat az indiai kormánytól, amelyek azonban nem tartalmazták a (43) preambulumbekezdésben említett egyedi kérdőívekre adott válaszokat, valamint az indonéz kormánytól, amelyek az Indonesia Eximbanktól, három másik pénzintézettől és a következő tizenegy inputbeszállítótól kapott válaszokat tartalmaztak: négy szénbányászattal foglalkozó vállalat (a PT. Sungai Danau Jaya, a PT. Tanah Bumbu Resources, a PT. Wahana Baratama Mining és a PT. Bukit Asam Tbk), három nikkelércbányászattal foglalkozó vállalat (a PT. GAG Nikel, a PT. Ceria Nugraha Indotama és a PT. Tiran Indonesia), négy nikkelérc- és szénkereskedelmi vállalat (a PT. Ekasa Yad Resouces, a PT. Batu Bara Global Energy, a PT. Rwood Resources Indonesia, és a PT. Bumi Nusantara Jaya), valamint az ASEI és az IMIP. A Bizottság az IRNC-től is megkapta az IMIP kérdőívére adott válaszait.

1.9. Ellenőrző látogatások

(48) A Covid19-világjárvány kitörése, valamint a különböző tagállamok és harmadik országok által bevezetett korlátozó intézkedések miatt a Bizottság a vizsgálat ideiglenes szakaszában nem tudott az alaprendelet 16. cikke értelmében ellenőrző látogatásokat tenni. A Bizottság ehelyett az adatok egybevetésével távolról ellenőrizte az ideiglenes ténymegállapításokhoz szükségesnek ítélt összes információt, összhangban a Covid19-világjárványnak a dömpingellenes és szubvencióellenes vizsgálatokra gyakorolt hatásáról szóló közleményével (12).

(49) Az alaprendelet 28. cikke alkalmazásának sérelme nélkül a Bizottság az adatok egybevetésével, videokonferencia során ellenőrizte az indiai kormány és az indonéz kormány kérdőívre adott válaszait. Az illetékes minisztériumok tisztviselői részt vettek a távoli ellenőrzésen. Az indonéz kormány távoli ellenőrzése magában foglalta az Indonesia Eximbank és két inputbeszállító, nevezetesen a PT. Gag Nikel és a PT. Sungai Danau Jaya által szolgáltatott információk távoli ellenőrzését is.

(50) A Bizottság továbbá a következő vállalkozások/felek esetében végzett távoli ellenőrzéseket: a) a mintában szereplő három uniós gyártót képviselő uniós szövetség: — Európai Acélszövetség (a továbbiakban: Eurofer), Brüsszel, Belgium; b) indiai exportáló gyártók: — Chromeni Steels Private Limited (a továbbiakban: Chromeni), Ahmedabad, — Jindal Stainless Limited (a továbbiakban: JSL), Újdelhi és Jindal Stainless Hisar Limited (a továbbiakban: JSHL), Újdelhi, és a velük kapcsolatban álló vállalataik, nevezetesen a velük kapcsolatban álló kereskedők: Jindal Stainless Steelway Limited (a továbbiakban: JSS), Gurugram és Jindal Steelitalia Limited (a továbbiakban: JSI), Gurgaon, szolgáltató: Jindal United Steel Limited (a továbbiakban: JUSL), Újdelhi és nyersanyag-beszállító: Jindal Coke Limited (a továbbiakban: JCL), Újdelhi (a továbbiakban együtt: Jindal csoport); c) indonéz exportáló gyártók: — a PT. Indonesia Ruipu Nickel and Chrome Alloy (a továbbiakban: IRNC), Jakarta és a vele kapcsolatban álló társaságok, nevezetesen a vele kapcsolatban álló négy fő indonéz inputbeszállító, a PT. Indonesia Guang Ching Nickel and Stainless Steel Industry (a továbbiakban: GCNS), Jakarta, a PT. Indonesia Tsingshan Stainless Steel (a továbbiakban: ITSS), Jakarta, a PT. Sulawesi Mining Investment (a továbbiakban: SMI), Jakarta, és a PT. Tsingshan Steel Indonesia (a továbbiakban: TSI), Jakarta (az IRNC-vel együtt a továbbiakban: IRNC csoport), valamit a velük kapcsolatban álló és azon ipari parkot üzemeltető társaság, ahol az IRNC csoport található, a PT. Indonesia Morowali Industrial Park (a továbbiakban: IMIP), Jakarta, — a PT. Jindal Stainless Indonesia (a továbbiakban: Jindal Indonesia), Gresik.

1.10. Az ideiglenes intézkedések bevezetésének mellőzése, az eljárás további menete

(51) 2021. október 20-án az alaprendelet 29a. cikke (2) bekezdésének megfelelően a Bizottság tájékoztatta az érdekelt feleket arról a szándékáról, hogy nem vezet be ideiglenes intézkedéseket, és folytatja a vizsgálatot.

(52) A Bizottság folytatta azon információk összegyűjtését és ellenőrzését, amelyeket szükségesnek tartott végleges ténymegállapításainak megfogalmazásához.

1.11. Az érdekelt felek végső tájékoztatása

(53) 2021. december 17-én a Bizottság valamennyi felet tájékoztatta azokról lényeges tényekről és szempontokról, amelyek alapján végleges kiegyenlítő vámot kíván kivetni az érintett termék behozatalára vonatkozóan (a továbbiakban: az érdekelt felek végső tájékoztatása). Valamennyi fél számára biztosítottak egy határidőt a tájékoztatással kapcsolatos észrevételeik megtételére. Az érdekelt felek lehetőséget kaptak arra, hogy észrevételeket tegyenek a vizsgálat megindításával kapcsolatban, és kérjék a Bizottság és/vagy a kereskedelmi ügyekben eljáró meghallgató tisztviselő előtti meghallgatásukat.

(54) Ezt követően, 2022. január 21-én az érdekelt felek további újabb végső tájékoztatást kaptak (a továbbiakban: az érdekelt felek újabb végső tájékoztatása), és Bizottság a felek számára egy meghatározott időszakot biztosított a tájékoztatással kapcsolatos észrevételeik megtételére. Az érdekelt feleknek lehetősége nyílt a Bizottsággal és/vagy a kereskedelmi ügyekben eljáró meghallgató tisztviselővel tartandó meghallgatás kérelmezésére.

(55) A panaszostól, az indiai kormánytól, az indonéz kormánytól, a kínai kormánytól, a mintában szereplő exportáló gyártóktól, a független importőrtől (LSI), valamint az importőröket és forgalmazókat tömörítő konzorciumtól (Euranimi) érkeztek észrevételek.

(56) Amennyiben a felek kérelmezték, lehetőséget kaptak szóbeli meghallgatásra is. Meghallgatásra az IRNC csoport és az Euranimi részvételével került sor.

(57) Az érdekelt felek által benyújtott észrevételeket a Bizottság mérlegelte, és indokolt esetben e rendeletben figyelembe vette.

(58) Az IRNC csoport azt állította, hogy sérült a védelemhez való joga, mivel nem kapott elegendő időt az érdekelt felek végső tájékoztatására vonatkozó észrevételei összeállítására. Válaszul a Bizottság kiemelte, hogy az IRNC csoport kezdetben 18 napos határidőt kapott észrevételei megtételére, ami jóval meghaladja a törvényben előírt 10 napos határidőt, amelyet a Bizottság a végső tájékoztatáskor az érdekelt feleknek biztosítani köteles. Emellett a Bizottság három napos hosszabbítást is engedélyezett a vállalatnak annak kérésére. Ezért a Bizottság úgy ítélte meg, hogy az IRNC csoport elegendő időt kapott arra, hogy benyújtsa az érdekelt felek végső tájékoztatásával kapcsolatos észrevételeit, és ezért elutasította ezt az állítást.

(59) A Jindal csoport és a Jindal Indonesia felkérte a Bizottságot annak biztosítására, hogy a javasolt kiegyenlítő vámokat és az acélra vonatkozó védintézkedéseket nem alkalmazzák halmozottan, ahogyan azt a dömpingellenes rendelet tette.

(60) Ezzel a kérdéssel az (1083)–(1084) preambulumbekezdés foglalkozik.

(61) A jogbiztonság érdekében a Jindal csoport és a Jindal Indonesia azt is kérte a Bizottságtól, hogy a kiegyenlítő vámok kivetéséről szóló rendeletjavaslatot foglalja bele az (EU) 2019/1382 rendeletbe (13).

(62) A Bizottság megjegyezte, hogy a 3. cikk már foglalkozik az e rendelet szerint kivetett vámok és az (EU) 2019/159/EU rendelet szerint kivetett vámok közötti kölcsönhatás kérdésével (14). Az (EU) 2019/1382 rendelet legutóbbi módosításában a Bizottság már bejelentette, hogy a jövőben minden, a védintézkedés hatálya alá is tartozó acéltermékekre vonatkozó dömpingellenes és/vagy szubvencióellenes rendelet tartalmaz majd olyan egyedi rendelkezéseket, amelyek megakadályozzák a kontingensen felüli védintézkedésekre vonatkozó vámmal való egyidejű alkalmazásukat (15).

(63) Az érdekelt felek végső tájékoztatását követőeb az Euranimi és az LSI amellett érvelt, hogy a Bizottságnak az alaprendelet 24. cikkének (4) bekezdése alapján fel kellene függesztenie az intézkedéseket.

(64) A Bizottság visszaigazolta az e felek által közölt információk kézhezvételét, és emlékeztette őket, hogy amennyiben helyénvalónak ítéli, az intézkedések felfüggesztése mellett dönthet, ha a piaci viszonyok ideiglenesen annyira megváltoznak, hogy valószínűleg nem keletkezik ismét kár a felfüggesztés eredményeként, és ha ez az Unió érdekében áll.

2. ÉRINTETT TERMÉK ÉS HASONLÓ TERMÉK

2.1. Érintett termék

(65) A jelen vizsgálatban érintett termék: az Indiából és az Indonéziából származó, jelenleg a 7219 31 00, 7219 32 10, 7219 32 90, 7219 33 10, 7219 33 90, 7219 34 10, 7219 34 90, 7219 35 10, 7219 35 90, 7219 90 20, 7219 90 80, 7220 20 21, 7220 20 29, 7220 20 41, 7220 20 49, 7220 20 81, 7220 20 89, 7220 90 20 és 7220 90 80 KN-kódok alá tartozó, rozsdamentes acélból készült, hidegen síkhengerelt (hidegen tömörített), de tovább nem megmunkált termékek. A megadott KN-kódok csak tájékoztató jellegűek.

2.2. A hasonló termék

(66) A vizsgálat rámutatott arra, hogy a következő termékek azonos alapvető fizikai, kémiai és műszaki tulajdonságokkal rendelkeznek, és alapvető felhasználási területeik is megegyeznek: — az érintett termék, — az érintett országok belföldi piacán előállított és értékesített termék, valamint — az uniós gazdasági ágazat által az Unióban gyártott és értékesített termék.

(67) A Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy ezek a termékek az alaprendelet 2. cikkének c) pontja értelmében hasonló termékek.

2.3. A termékkört érintő állítások

(68) Az egyik uniós gyártó, amely importőrként és végfelhasználóként is tevékenykedett, a 200-as és a 201-es acélminőségű rozsdamentes acélból készült hidegen hengerelt termékeknek a termékkörből való kizárását kérte. A vizsgálat megállapította, hogy az ilyen termékek tulajdonságaikat tekintve egymással felcserélhetők. A Bizottság megállapította továbbá, hogy e kizárás iránti kérelemnek az elfogadása valóban indokolatlan terhet róna a vámhatóságokra, amelyeknek minden egyes szállítmány esetében laboratóriumi vizsgálatot kellene végezniük és ellenőrizniük kellene a végfelhasználást. Továbbá a vállalat által a 200-as és 201-es acélminőségű termékek és az érintett országokból származó egyéb termékek általa végrehajtott beszerzéseire vonatkozóan szolgáltatott adatok azt mutatták, hogy a jelenlegi vizsgálat termékkörébe tartozó egyéb termékeket is vásárolt ezekből az országokból, ami magában rejti a keresztkompenzáció veszélyét. Továbbá, jóllehet a vállalat azt állítja, hogy ezeknek az acélminőségeknek az esetében csak egy végfelhasználás lehetséges, nem zárható ki, hogy ezeknek az acélminőségeknek más felhasználási módjai is lehetnek.

(69) A Bizottság ezért arra a következtetésre jutott, hogy a termék kizárása iránti kérelem jóváhagyása nem lenne helyénvaló, így e kérelmet elutasította.

3. TÁMOGATÁSNYÚJTÁS: INDIA

3.1. A vizsgálatok hatálya alá tartozó támogatások és támogatási programok

(70) A panaszban, az eljárás megindításáról szóló értesítésben és a Bizottság által összeállított kérdőívre adott válaszokban szereplő információk alapján a vélelmezett támogatásnyújtás vizsgálata az indiai kormány következő támogatásaira terjedt ki: i. közvetlen transzferek és lehetséges közvetlen transzferek: — szállítás előtti és utáni hitelfinanszírozás, — kamatkiegyenlítési rendszer exportfinanszírozáshoz, — az exporthitel-ügynökségek által biztosított ösztönzők, — az Indiai Állami Bank (SBI) és az Acélipari Fejlesztési Alap (SDF) által nyújtott kedvezményes hitelek, — az SDF és az Acélügyi Minisztérium által nyújtott vissza nem térítendő kutatási-fejlesztési támogatások; ii. egyébként megfizetendő kormányzati bevételek elengedése vagy be nem szedése: — vámmentességi és -elengedési rendszerek: a) előzetes engedélyezési rendszer (Advance Authorisation Scheme, AAS); b) vámmentes behozatal engedélyezésének rendszere (Duty Free Import Authorisation, DFIA); c) vám-visszatérítési rendszer (DDS); d) beruházási javak exportösztönzési rendszere (Export Promotion Capital Goods Scheme, EPCGS); e) indiai árukiviteli rendszer (Merchandise Export from India Scheme, MEIS); f) vám- és adómentességek révén megvalósított exportösztönzés – kváziexport, — exportorientált egységeknek és különleges gazdasági övezeteknek nyújtott ösztönzők, — jövedelemadó-kedvezmények; iii. a kormányzat által a megfelelő díjazásnál kisebb összeg megfizetése ellenében biztosított áruk vagy szolgáltatások: — krómérc biztosítása a megfelelő díjazásnál jóval kisebb összeg megfizetése ellenében, — vasérc biztosítása a megfelelő díjazásnál jóval kisebb összeg megfizetése ellenében; iv. a kormányzati beszerzési politikákon keresztül megvalósuló árubeszerzések; v. az Exim Bank által vásárlói hitelek formájában biztosított ösztönzők; vi. Gudzsarát állam helyi támogatási rendszerei keretében biztosított ösztönzők.

3.2. Rendszerek, amelyeknél nem áll rendelkezésre támogatásra utaló bizonyíték

– Szállítás előtti és utáni hitelfinanszírozás

(71) A panaszos azt állította, hogy az indiai bankok szállítás előtti exportfinanszírozást biztosítanak azoknak az exportőröknek, akik az eladott árukért az áruk szállítása előtt fizetést igényelnek. Hasonlóképpen a szállítás utáni exportfinanszírozás olyan kölcsön, amelyet pénzintézetek nyújtanak exportőröknek. Ezt a rendszert a Reserve Bank of India (RBI), az indiai központi bank működteti. Azt állították továbbá, hogy az indiai kormány – a központi bankja útján – indiai magánbankokat bíz meg vagy utasít arra, hogy közvetlen transzfer formájában nyújtsanak pénzügyi hozzájárulást (az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. alpontja, valamint 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának iv. alpontja). Ahhoz, hogy ezekből a rendszerekből részesülhessen, az exportőrnek csupán igazolnia kell az export tényét, anélkül, hogy bármely kockázatértékelés elvégzése szükséges lenne. Az exportőr gazdasági előnye tehát az így kapott kedvezményes kamatláb és az Indiában elérhető hasonló kölcsönök piaci kamatlába közötti különbség.

(72) Az egyik indiai exportáló gyártó korlátozott mértékben szállítás előtti hiteleket vett igénybe a vizsgálati időszakban.

(73) A társaság az állami és magánbankok által megnyitott forgótőke-konstrukciók (hitelkeretek) keretében vett igénybe szállítás előtti hiteleket. A társaság nyitott hitelkerete esetében alkalmazott kamatlábat a piaci feltételeknek megfelelően, a más állami és magánbankok (ideértve a nemzetközi bankokat is) által felszámított szinten állapították meg. A kamatláb az INR-ben denominált exporthitelek esetében a banki irányadó hitelkamatlábon (BPLR), míg az USD-ben denominált exporthitelek a londoni ajánlott bankközi alapkamatlábon (LIBOR) alapult. Mindkét esetben a Bizottság erre egy kamatfelárat is felszámított a vállalat hitelminősítése alapján. Ugyanezeket a hitelkereteket alkalmazta a Bizottság a belföldi, rövid lejáratú finanszírozásra is.

(74) A két indiai exportáló gyártó nem vett igénybe szállítás utáni exporthitelt a vizsgálati időszak alatt.

(75) Következésképpen a Bizottságnak a továbbiakban nem kellett vizsgálnia ezeket a rendszereket.

– Kamatkiegyenlítési rendszer exportfinanszírozáshoz

(76) A panaszos azt állította, hogy a kamatkiegyenlítési rendszer (IES) közvetlen transzfer formájában pénzügyi hozzájárulást nyújt az exportőröknek oly módon, hogy az érintett exportőrök hitelezőinek megfelelő kompenzációt biztosít azon kamat 3–5 %-ának megfelelő összegben, amely bizonyos hiteleknél egyébként esedékes lett volna.

(77) A két indiai exportáló gyártó a vizsgálati időszak alatt nem vette igénybe a kamatkiegyenlítési rendszert.

(78) Következésképpen a Bizottságnak a továbbiakban nem kellett vizsgálnia ezt a rendszert.

– Az exporthitel-ügynökségek által biztosított ösztönzők

(79) Az indiai kormány két exporthitel-ügynökség 100 %-os tulajdonosa: az Export Credit Guarantee Corporation of India Ltd (ECGC) és az Exim Bank of India. Mindkét ügynökség fő célja az indiai export előmozdítása. A panaszos azt állította, hogy az említett ügynökségek által nyújtott ösztönzőkből az exportőröknek gazdasági előnye származik, mivel a piaci feltételeknél kevésbé szigorú feltételek mellett jutnak biztosításhoz, hitelgaranciákhoz, hitelkeretekhez és exporthitelekhez.

(80) A két indiai exportáló gyártó nem vett igénybe az ECGC vagy az Exim Bank által nyújtott hitelgaranciákat, exporthiteleket vagy hitelkereteket.

(81) A Jindal csoporthoz tartozó két gyártó számára azonban az ECGC nyújtott biztosítási fedezetet. Mindazonáltal a Bizottság úgy találta, hogy ezek a biztosítási szerződések nem tértek el a szokásos piaci feltételektől. A biztosítási díjak mértéke a maximálisan fedezendő veszteségtől, a kötvény hatálya alá tartozó országoktól és vevőktől, valamint a korábbi káreseményektől, azaz a vállalatok kockázati profiljától függött. A Bizottság ellenőrizte, hogy az összes biztosítási és egyéb díjat megfizették-e.

(82) Következésképpen a Bizottságnak a továbbiakban nem kellett vizsgálnia ezt a rendszert.

– Az Indiai Állami Bank (SBI) és az Acélipari Fejlesztési Alap (SDF) által nyújtott kedvezményes hitelek

(83) A panaszos azt állította, hogy indiai kormány ágazatspecifikus kedvezményes kölcsönöket nyújt az Indiai Állami Bankon (SBI) és az Acélipari Fejlesztési Alapon (SDF) keresztül a rozsdamentesacél-gyártók számára.

(84) Az SBI volt az egyik bank, amely hosszú lejáratú hiteleket folyósított a Jindal csoportnak, de a Bizottság nem találta azokat ágazatspecifikusnak vagy kedvezményesnek. A kamatláb a kamatfelárral növelt banki referencia alapkamat alapján került megállapításra. Az SBI által felszámított kamatláb ugyanis valamivel magasabb volt, mint a Jindal csoportnak hasonló futamidejű, hosszú lejáratú hiteleket nyújtó magánbankok által felszámított kamatláb.

(85) A két indiai exportáló gyártó a vizsgálati időszak alatt nem kapott hitelt az Acélipari Fejlesztési Alapból.

(86) Következésképpen a Bizottságnak a továbbiakban nem kellett vizsgálnia ezt a rendszert.

– Az SDF és az Acélügyi Minisztérium által nyújtott vissza nem térítendő kutatási-fejlesztési támogatások

(87) A panaszos azt állította, hogy India kormánya az SDF-en keresztül kutatási-fejlesztési támogatásokat nyújt az acélgyártók számára. A kutatási-fejlesztési támogatások közvetlenül az Acélügyi Minisztériumtól is elnyerhetők.

(88) A két indiai exportáló gyártó a vizsgálati időszak alatt nem részesült sem kutatási-fejlesztési támogatásban, sem pedig a vizsgálati időszakhoz rendelhető támogatásban.

(89) Következésképpen a Bizottságnak a továbbiakban nem kellett vizsgálnia ezt a rendszert.

– Vámmentességi és -elengedési rendszerek

(90) A panaszos azt állította, hogy a vizsgált termék gyártói számos export előtti és utáni vámvisszatérítési rendszerben részesülnek, amelyek keretében az importált nyersanyagok vagy beruházási javak mentesülhetnek a behozatali vámok és adók alól. Ezekből a rendszerekből az exportáló gyártóknak az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja és 3. cikkének (2) bekezdése értelmében gazdasági előnye származik, amely a kormányzat által elengedett bevétel összegével, tehát a be nem szedett vámok és adók összegével egyenlő.

(91) Amint a (117)–(205) preambulumbekezdésben kifejtésre került, egyik vagy mindkét indiai exportáló gyártó részesült a vámmentességi és -elengedési rendszerek, nevezetesen az AAS, a DDS, az EPCGS és a MEIS némelyikéből.

(92) A vizsgálati időszakban azonban a két exportáló gyártó egyike sem részesült a DFIA-rendszerből, és nem voltak kváziexportnak minősített belföldi értékesítési ügyletek sem. A Bizottságnak ezért a továbbiakban nem kellett vizsgálnia az utóbbi két rendszert.

– Exportorientált egységeknek és különleges gazdasági övezeteknek nyújtott ösztönzők

(93) A panaszos azt állította, hogy a vizsgált termék gyártói számos adókedvezményben részesülnek, mivel exportorientált egységként nyilvántartásba vannak véve vagy egy különleges gazdasági övezetben helyezkednek el.

(94) A vizsgálati időszak alatt azonban a két indiai exportáló gyártó egyike sem volt exportorientált egységként nyilvántartásba véve, és nem részesült semmilyen korábbi beruházási javakra nyújtott támogatásban exportorientált egységként, amelyet a vizsgálati időszakhoz lehetett volna rendelni, továbbá a két indiai exportáló gyártó egyike sem található különleges gazdasági övezetben.

(95) Következésképpen a Bizottságnak a továbbiakban nem kellett vizsgálnia ezeket a rendszereket.

– Jövedelemadó-kedvezmények

(96) A panaszos azt állította, hogy a vizsgált termék gyártói jövedelemadó-levonásban és -mentességben részesülnek, többek között az alábbi programok keretében: — csökkentett jövedelemadó-kulcs az újonnan alapított cégek számára, — a kutatási-fejlesztési költségek levonása a jövedelemadóból, — a nagy ipari projektekből származó nyereség (ITES) levonása a jövedelemadóból, — a különleges kategóriájú vállalkozások nyereségének levonása a jövedelemadóból, — új üzemekbe és gépekbe történő beruházások levonása a jövedelemadóból.

(97) A két indiai exportáló gyártó nem részesült jövedelemadó-mentességben, -levonásban vagy csökkentett adókulcsban a vizsgálati időszak során.

(98) Következésképpen a Bizottságnak a továbbiakban nem kellett vizsgálnia ezt a rendszert.

– Vasérc biztosítása a megfelelő díjazásnál jóval kisebb összeg megfizetése ellenében

(99) A panaszos azt állította, hogy az indiai kormány olyan szakpolitikát hajtott végre, amelynek részét képezték a vasércre kivetett magas exportadók. A kormány ezzel biztosította e termékek belföldi kínálatának növekedését, és garantálta, hogy a vasárak jóval a nemzetközi szint alatt maradjanak. Ezek a kiviteli vámok más elemekkel együtt az indiai kormány részéről a nyersanyagtermelők arra történő megbízásának vagy utasításának minősültek, hogy a megfelelő díjazásnál kisebb összeg megfizetése ellenében biztosítsanak inputokat az indiai gyártóknak.

(100) A két indiai exportáló gyártó közül azonban egyik sem használ vasércet a gyártási folyamatában. A Bizottságnak ezért a továbbiakban nem kellett vizsgálnia ezt a rendszert.

– Kormányzati közbeszerzéseken keresztül megvalósuló árubeszerzések

(101) A panaszos azt állította, hogy az indiai kormány kormányzati közbeszerzések útján támogatta a rozsdamentes acélból készült hidegen síkhengerelt termékek indiai ágazatát. Állítása szerint a kormányhivatalok kötelesek meghatározott minimális arányban (15 % és 50 % között) indiai acélt és vasat használni a közbeszerzéseikben. Továbbá ha külföldi ajánlattevő kínálja a legalacsonyabb árat, ennek az ajánlattevőnek legfeljebb a megrendelni kívánt mennyiség fele ítélhető oda. A másik felét olyan helyi beszállítónak kell odaítélni, amelynek árajánlata a külföldi ajánlattevő által kínált árnál legfeljebb 20 %-kal magasabb. A hatékonyabb külföldi ajánlattevő csak akkor nyerheti el a szerződés fennmaradó részét, ha egyetlen helyi beszállító sem képes a legalacsonyabb árnál legfeljebb 20 %-kal magasabb árat kínálni (ami, tekintve a széles ártartományt, meglehetősen valószínűtlen eset).

(102) Az indiai exportáló gyártók egyike sikeresen vett részt a vizsgálati időszakban a kormányzati közbeszerzési eljárásokban.

(103) A Bizottság ellenőrizte a vizsgálati időszakban az érintett indiai vállalathoz köthető összes közbeszerzési eljárást és ajánlatot. Konkrét támogatásra utaló elemet nem talált.

(104) Az ajánlatokat az interneten, az adott indiai közigazgatási egység, intézmény vagy állami vállalat (például az Indiai Vasúttársaság) weboldalán teszik közzé, és a vállalatok szabadon tehetnek ajánlatot. Bevett gyakorlat, hogy a beszerzendő mennyiség két vállalat között oszlik meg. A legalacsonyabb árat kínáló vállalatnak ítélik oda a szerződés 60 %-át, míg a második legalacsonyabb árat kínáló vállalatnak a szerződés fennmaradó 40 %-át, azzal a feltétellel, hogy az árát a nyertes ajánlattevő által kínált árhoz hozzáigazítja. Ez a szabály akkor is érvényesül, ha egyik vagy mindkét érintett vállalat külföldi ajánlattevő.

(105) Nem vitatott, hogy egyes közbeszerzési eljárásokban csak belföldi vállalatok vehetnek részt. Ha azonban külföldi ajánlattevők előtt is nyitva áll az eljárás, a panaszos állításával ellentétben nincs árdiszkrimináció. A belföldi szállítókra érvényes árpreferencia (20 %) csak a beruházási javakkal kapcsolatos közbeszerzések esetében létezik (16).

(106) A Bizottság ellenőrizte, hogy a vizsgálati időszakban a hidegen síkhengerelt acéltermékek ezen indiai gyártója számára odaítélt közbeszerzési eljárások során (függetlenül attól, hogy az érintett eljárások nyitva álltak-e vagy sem a külföldi ajánlattevők előtt) a kiválasztott vállalat minden esetben valóban vagy a legalacsonyabb árat kínálta, vagy a második legjobb ajánlattal rendelkező vállalatként az árát a legalacsonyabb ajánlott árhoz kellett igazítania.

(107) Az érdekelt felek végső tájékoztatását követően a panaszos azt állította, hogy a külföldi ajánlattevők egyes közbeszerzési eljárásokból való kizárása a verseny csökkenéséhez, és ebből kifolyólag összességében magasabb árakhoz vezetett, amelyek a megfelelő díjazásnál nagyobb összeg megfizetése ellenében történő árubeszerzések révén pénzügyi hozzájárulással voltak egyenlőek.

(108) A panaszos észrevételezte továbbá, hogy az indiai közbeszerzési szabályok azáltal, hogy bizonyos ajánlattételi eljárásokból kizárják a külföldi behozatalt, az indiai gyártók számára garantálnak bizonyos mennyiségű beszerzést, amelyből azoknak önmagában is gazdasági előnyük származik.

(109) A Bizottság egyetért azzal, hogy a külföldi ajánlattevők kizárása potenciálisan csökkenti a versenyt, és csak a belföldi ajánlattevők előtt nyitva álló piacot eredményezhet. A Jindal csoport által közbeszerzési eljárás keretében értékesített mennyiség azonban elhanyagolható volt a vállalat vizsgálati időszakbeli teljes belföldi értékesítéséhez viszonyítva. Emellett azon közbeszerzési eljárások elemzése során, amelyeket a hidegen síkhengerelt acéltermékek ezen indiai gyártója a vizsgálati időszakban megnyert, a Bizottság nem észlelt jelentős különbségeket a külföldi vállalatok előtt nyitva álló ajánlattételi eljárások és a külföldiek részvétele nélkül lefolytatott eljárások nyertes ajánlattevőinek árszintje között. Következésképpen ebben az esetben a Bizottság nem állapított meg az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében vett lényeges gazdasági előnyt.

– Az Exim Bank által vásárlói hitelek formájában biztosított ösztönzők

(110) A panaszos azt állította, hogy az Exim Bank hitelkereteket és vásárlói hiteleket kínál. Ezeket az ösztönzőket nem az exportőrök, hanem külföldi kormányok, külföldi fejlesztési bankok és pénzügyi intézmények, külföldi kereskedelmi bankok vagy más szervezetek számára nyújtják. A finanszírozás lehetővé teszi számukra, hogy halasztott fizetési feltételekkel vásárolhassanak indiai exportőröktől.

(111) A vizsgálati időszak alatt a vizsgálat tárgyát képező exportáló gyártók egyike számára sem biztosított az Exim Bank hitelkeretet vagy vásárlói hitelt.

(112) Következésképpen a Bizottságnak a továbbiakban nem kellett vizsgálnia ezeket a rendszereket.

– Gudzsarát állam helyi támogatási rendszerei keretében biztosított ösztönzők

(113) A panaszos azt állította, hogy az indiai kormány által nyújtott támogatásokon kívül a hidegen síkhengerelt acéltermékek gyártóinak egy része részesülhet a Gudzsarát állam kormánya által biztosított állami szintű támogatási rendszerekben. A panasz négy helyi rendszert sorol fel, amelyek az alábbiak: — a 2016–2021-es időszakra vonatkozó iparági ösztönző rendszer, amely adókedvezményt biztosít a Gudzsarát államban alapított új vállalatok számára, — Gudzsarát állam héa-elengedési rendszere: egy Gudzsarátban székhellyel rendelkező vállalat visszaigényelheti a vásárolt inputok után megfizetett héát az előzetesen felszámított adó jóváírása útján, — a különleges gazdasági övezetekről szóló törvény: Bélyegilleték és regisztrációs díj alóli mentesség, — a beszerzett inputokra kivetett forgalmiadó és egyéb állami adók alóli mentesség a különleges gazdasági övezet vagy a különleges gazdasági övezetben elhelyezkedő egység számára.

(114) A vizsgált indiai exportáló gyártóknak csak egyike található Gudzsarát államban, és vehetné esetlegesen igénybe a fentiekben felsorolt helyi támogatási rendszereket. A Bizottság azonban arra a megállapításra jutott, hogy a vállalat nem részesült e rendszer egyike által kínált gazdasági előnyökben sem.

(115) Következésképpen a Bizottságnak a továbbiakban nem kellett vizsgálnia ezeket a rendszereket.

– A villamos energiát terhelő adó csökkentése (Gudzsarát állam kormánya)

(116) A Bizottság megállapította, hogy egyetlen exportáló gyártó vette igénybe ezt az intézkedést a vizsgálati időszak alatt. Mivel azonban úgy tűnt, hogy a szóban forgó vállalat ebből származó gazdasági előnye elhanyagolható volt (0,02 %), a Bizottság úgy döntött, hogy a továbbiakban nem vizsgálja ezt az intézkedést.

3.3. Rendszerek, amelyeknél támogatásra utaló bizonyíték áll rendelkezésre

3.3.1. Vámmentességi és -elengedési rendszerek

(117) Az előzetes engedélyezési rendszer, a beruházási javak exportösztönzési rendszere és az indiai árukiviteli rendszer a külkereskedelem fejlesztéséről és szabályozásáról szóló 1992. évi törvényen (Foreign Trade [Development and Regulation] Act 1992 [No. 22 of 1992], a továbbiakban: külkereskedelmi törvény) alapul, amely 1992. augusztus 7-én lépett hatályba. A külkereskedelmi törvény feljogosítja az indiai kormányt, hogy az export-import politikával kapcsolatban közleményeket adjon ki. Ezek összefoglalása a „Foreign Trade Policy” (külkereskedelem-politikai) dokumentumokban található, amelyeket a Kereskedelmi Minisztérium rendszerint ötévente ad ki és rendszeresen frissít.

(118) A vizsgálati időszak szempontjából a 2015–2020. évi külkereskedelem-politikai dokumentum (a továbbiakban: 2015–2020. évi KPD) releváns. Az indiai kormány a 2015–2020. évi KPD dokumentumra irányadó eljárásokat a „Handbook of Procedures, 2015-20” (Eljárási kézikönyv, 2015–2020) című dokumentumban (a továbbiakban: 2015–2020. évi EK) is meghatározza.

(119) A vámvisszatérítési rendszer az 1962. évi vámtörvény (Customs Act of 1962) 75. szakaszán, az 1944. évi központi jövedékiadó-törvény (Central Excise Act of 1944) 37. szakaszán, az 1994. évi pénzügyi törvény (Financial Act of 1994) 93.A és 94. szakaszán, valamint a vámok, a központi jövedéki adó és a szolgáltatási adó visszatérítéséről szóló 1995. évi szabályzaton (Customs, Central Excise Duties and Service Tax Drawback Rules of 1995) alapul. A visszatérítési rátákat időszakosan teszik közzé.

(120) Általános észrevételként meg kell jegyezni, hogy a Bizottság nem tudta észszerű időn belül befejezni az ezen alszakaszban ismertetett vám-visszatérítési rendszerek keretében megvalósult kiviteli és behozatali ügyletekkel kapcsolatos egyes dokumentumoknak a távoli ellenőrzés során kért és megállapodott távoli ellenőrzését. E tekintetben – az alaprendelet 28. cikkének (3) bekezdése alapján – a Bizottság a rendelkezésre álló legjobb tényeket használta fel abban az esetben, amikor eltéréseket talált a vállalatok és az indiai kormány által közölt számadatok között.

(121) Az érdekelt felek végső tájékoztatását követően az egyik indiai exportáló gyártó azt állította, hogy az előzetes engedélyezési rendszer, a vámvisszatérítési rendszer és az indiai árukiviteli rendszer célja a vállalat által az exporttermékek gyártásához felhasznált nyersanyagok behozatala után fizetett vámok semlegesítése, ezért e három rendszerből a vállalatnak nem származik gazdasági előnye.

(122) Ezzel a kijelentéssel ellentétben azonban a vállalatoknak a vámvisszatérítési rendszer és az indiai árukiviteli rendszer keretében nyújtott gazdasági előnyök nem állnak közvetlen kapcsolatban az adott vállalat által az exporttermékek gyártásához felhasznált nyersanyagok behozatalára kivetett vámokkal.

(123) A vámvisszatérítési rendszer esetében az exportáló vállalat készpénzes kifizetésekben részesül, amelyek kizárólag a kivitele FOB-alapon számított értékéhez kapcsolódnak. Az érintett vállalattól egyáltalán nem várják el, hogy nyersanyagot importáljon.

(124) Az indiai árukiviteli rendszer (MEIS) esetében az exportáló gyártó olyan vámkedvezmény-utalványokat kap, amelyek értékesíthetők a piacon, vagy beszámíthatók a jövőben kivetett behozatali vámokba, a beszámítás azonban nem korlátozódik az azon exporttermékek gyártásához felhasznált nyersanyagokra kivetett behozatali vámokra, amelyek kapcsán az adott vámkedvezmény-utalványt kibocsátották. Így a MEIS keretében adott vámkedvezmény-utalványok beszámíthatók bármely esedékes behozatali vámba, beleértve a beruházási javakra kivetett behozatali vámokat is. Akkor is beválthatók, ha a cég egyáltalán nem importál semmit.

(125) Csak az előzetes engedélyezési rendszer (AAS) esetében van közvetlen kapcsolat a vállalat által importált nyersanyagok behozatalivám-mentessége és az exportált termékek között. Így a Bizottság nem kezeli a vámmentességet a vállalat számára nyújtott gazdasági előnyként, feltéve, hogy ez utóbbi bizonyítani tudja az AAS keretében importált nyersanyagoknak az exportált végtermékek gyártása során történt tényleges felhasználását.

– Előzetes engedélyezési rendszer (AAS)

(126) A Bizottság megállapította, hogy egy indiai exportáló gyártó vette igénybe az előzetes engedélyezési rendszert a vizsgálati időszak alatt.

a) Jogalap

(127) A rendszer részletes leírását a 2015–2020. évi KPD 4.03–4.24. szakasza, valamint a 2015–2020. évi EK és a 2015–2020. évi AEK 4.04–4.52. szakasza tartalmazza.

b) Jogosultság

(128) Az előzetes engedélyezési rendszer hat alrendszerből áll, amelyeket a következő szakaszban ismertetünk részletesebben. Ezek az alrendszerek több más szempont mellett az igénybevételi jogosultságot illetően is eltérnek egymástól. A gyártó exportőrök és a támogató gyártókhoz „kapcsolódó” kereskedő exportőrök az előzetes engedélyezési rendszer „tényleges export” és „éves igény” alrendszerére jogosultak. Az előzetes engedélyezési rendszer „közbenső beszállítás” alrendszerének igénybevételére a végső exportőr részére szállító gyártó-exportőrök jogosultak. Azok a fővállalkozók, amelyek a 2015–2020. évi KPD 7.02. bekezdésében említett „kváziexport” kategóriák, mint például az exportorientált egységek beszállítói, jogosultak a kváziexportra vonatkozó AAS-alrendszer igénybevételére. Végezetül az „előzetes mentesítő határozat” és a „fedezett belföldi akkreditív” alrendszer keretében a kváziexport esetében igénybe vehető kedvezményekre a gyártó-exportőrök közbenső beszállítói jogosultak.

c) Gyakorlati végrehajtás

(129) Az előzetes engedélyt az alábbiakban ismertetett helyzetekben lehet kibocsátani.

(130) Tényleges (fizikai) export: Ez a fő alrendszer. Lehetővé teszi az egy konkrét exportált késztermék gyártásához szükséges inputok vámmentes behozatalát. Ebben az összefüggésben a „tényleges” jelző arra utal, hogy az exportterméknek ténylegesen el kell hagynia India területét. Az engedély meghatározza az importtámogatást és az exportkötelezettséget, beleértve az exporttermék fajtáját is.

(131) Éves igény: Az ilyen engedély nem egy adott exporttermékhez, hanem egy szélesebb termékcsoporthoz (például vegyi és kapcsolódó termékek) kapcsolódik. Az engedély jogosultja – a korábbi exportteljesítménye alapján megállapított értékhatárig – vámmentesen importálhatja az adott termékcsoportba tartozó termék gyártásához szükséges valamennyi inputot. Az adott termékcsoportba tartozó és az említett vámmentes nyersanyag felhasználásával gyártott bármely terméket exportálhatja.

(132) Közbenső beszállítás: Ez az alrendszer azokat az eseteket öleli fel, amikor két gyártó szándékozik ugyanazt az exportterméket gyártani, és felosztják egymás között a gyártási folyamatot. A közbenső terméket előállító gyártó-exportőr az inputokat vámmentesen importálhatja, és ebből a célból a rendszer keretében a közbenső beszállításokra előzetes engedélyt igényelhet. A végső exportőr fejezi be a gyártást, és köteles a befejezett terméket exportálni.

(133) Kváziexport: Ez az alrendszer lehetővé teszi a fővállalkozó számára, hogy a „kváziexportként” értékesített áruk előállításához szükséges inputokat vámmentesen importálja. Az indiai kormány szerint a kváziexport azokat az ügyleteket jelenti, amelyekben a szállított áru nem hagyja el az ország területét. Számos szállítási kategóriát tekintenek kváziexportnak, feltéve, hogy az árukat Indiában állítják elő; ide tartozik például egy exportorientált egységhez vagy egy különleges gazdasági övezetben található vállalathoz történő áruszállítás.

(134) Előzetes mentesítő határozat (ARO): Az előzetes engedély jogosultjának, amennyiben közvetlen behozatal helyett belföldi forrásból kíván alapanyagot beszerezni, lehetősége van arra, hogy azt az ARO-k ellenében szerezze be. Ilyen esetekben az előzetes engedélyeket ARO-ként érvényesítik, és az abban meghatározott áruk szállításakor azokat belföldi szállítóra ruházzák át. Az ARO átruházása feljogosítja a belföldi szállítót a 2015–2020. évi KPD 7.03. bekezdésében meghatározott kváziexport-kedvezményekre (azaz közbenső szállításra/kváziexportra vonatkozó AAS rendszerre, kváziexport-visszatérítésre, valamint a végső jövedéki adó visszatérítésére). Az előzetes mentesítő határozatok rendszere a beszállítónak juttatja vissza az adókat és a vámokat, nem pedig a vám jóváírása vagy visszafizetése formájában a végső exportőrnek. Az adók és a vámok visszatérítése belföldi és importált inputok esetében egyaránt igénybe vehető.

(135) Fedezett belföldi akkreditív: Ez az alrendszer szintén az előzetes engedély jogosultjának végzett belföldi szállításokra vonatkozik. Az előzetes engedély jogosultja kérheti valamely banktól belföldi akkreditív belföldi szállító javára történő megnyitását. Az engedélyt a bank közvetlen import esetében kizárólag az importálás helyett belföldről beszerzett áruk értéke és mennyisége tekintetében érvényesíti. A belföldi szállító jogosult lesz a 2015–2020. évi KPD 7.03. bekezdésében említett kváziexport-kedvezményekre (azaz az előzetes engedélyezési rendszer „köztes szállítások”, illetve „exportnak tekintett műveletek” alrendszerei igénybevételére, az exportnak tekintett műveletekre nyújtandó export-visszatérítésre, valamint a végső jövedéki adó visszatérítésére).

(136) A Bizottság megállapította, hogy a vizsgálati időszak alatt a rendszert igénybe vevő egyetlen exportáló gyártó engedményekben részesült az első alrendszer, vagyis az AAS „tényleges export” alrendszere keretében. Ezért az igénybe nem vett többi alrendszer kiegyenlíthetőségét nem szükséges megállapítani.

(137) Az előzetes engedély jogosultjának jogszabályban előírt kötelezettsége, hogy az indiai hatóságok általi ellenőrzés céljából a vámmentesen importált vagy belföldről beszerzett áruk felhasználásáról valósághű és megfelelő nyilvántartást, azaz tényleges felhasználás-nyilvántartást vezessen meghatározott formátumban (lásd a 2015–2020. évi EK 4.51. szakaszát és 4.H függelékét). Ezt a nyilvántartást független okleveles könyvvizsgálónak vagy kontrollernek kell ellenőriznie, aki igazolást ad ki arról, hogy megtörtént az előírt nyilvántartások és a vonatkozó dokumentumok vizsgálata, és a 4.H függelék alapján szolgáltatott információk minden tekintetben valósághűek és helytállóak.

(138) Ami a felülvizsgálati időszakban az érintett vállalat által igénybe vett „tényleges export” alrendszer alkalmazását illeti, az indiai kormány mind az importtámogatás, mind az exportkötelezettség mennyiségét és értékét rögzíti, és azokat az engedélyen feltünteti. Emellett a behozatalkor és a kivitelkor a kormánytisztviselők dokumentálják az engedélyen a megfelelő ügyleteket. Az előzetes engedélyezési rendszer keretében engedélyezett import mennyiségét az indiai kormány standard input-output normák alapján határozza meg, amelyek a legtöbb termékre, így a vizsgálat tárgyát képező termékre is rendelkezésre állnak.

(139) Az importált inputok nem ruházhatók át, és azokat az adott exporttermék előállításához kell felhasználni. Az exportkötelezettséget egy meghatározott, az engedély kiadásától számított időkereten belül kell teljesíteni (18 hónap, amely két alkalommal, egyenként 6 hónappal meghosszabbítható).

(140) Az importált inputok és az exportált késztermékek között nem kell egyértelmű kapcsolatnak lennie. Az importált elszámolható inputok a vizsgálat tárgyát képező terméktől eltérő termék előállításához is felhasználhatók. Emellett lehetőség van a különböző termékekre vonatkozó engedélyek egyesítésére. Ez azt jelenti, hogy az egy adott termékre az előzetes engedélyezési rendszer keretében kiadott engedélyben megjelölt export feljogosíthat az egy másik termékre az előzetes engedélyezési rendszer keretében kiadott engedélyben megjelölt inputok vámmentes importjára.

(141) A vizsgálat során kiderült, hogy az exportáló gyártó által felhasznált, az előzetes engedélyezési rendszer keretében kiadott engedélyek egyike sem került még lezárásra. Az exportáló gyártó ezért az AAS engedélyei tekintetében semmilyen, a 4.H függelék szerinti formanyomtatványt nem tudott felmutatni. Emellett az exportáló gyártó elismerte, hogy felhasználási nyilvántartása nem teszi lehetővé az importált nyersanyagok tényleges felhasználásának megállapítását, illetve azoknak az előállított és exportált késztermékekhez való társítását. Megjegyzendő, hogy a szóban forgó gyártó több szinten is vertikálisan integrált vállalat: 1. szakasz: koksz és ferrokróm gyártása; 2. szakasz: folyékony rozsdamentes acél gyártása; 3. szakasz: lemeztuskók gyártása; 4. szakasz: melegen hengerelt tekercsek gyártása; 5. szakasz: hidegen síkhengerelt termékek (az érintett termék) gyártása, és az importált nyersanyagokat a 2. szakaszban használják fel, ahol összekeverik azokat az 1. szakaszban gyártott vagy belföldről beszerzett nyersanyagokkal.

d) Az előzetes engedélyezési rendszerre vonatkozó következtetés

(142) A behozatalivám-mentesség az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja és 3. cikkének (2) bekezdése értelmében támogatásnak minősül, mert az indiai kormány által nyújtott pénzügyi hozzájárulásnak minősül, tekintettel arra, hogy egyébként megfizetendő vámbevétel elengedését jelenti, és a vizsgált exportőrnek – likviditásának javításán keresztül – gazdasági előnye származik belőle.

(143) Az előzetes engedélyezési rendszer „tényleges export” alrendszerének igénybevétele a jogszabályok szerint az exportteljesítmény függvénye, ennélfogva az alaprendelet 4. cikke (4) bekezdése első albekezdésének a) pontja alapján egyedi és kiegyenlíthető. Exportra vonatkozó kötelezettségvállalás nélkül a rendszer keretében egyetlen vállalat sem juthat gazdasági előnyhöz.

(144) A szóban forgó alrendszer nem tekinthető az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében megengedhető vámkedvezményrendszernek vagy helyettesítő vámkedvezményrendszernek. Az alrendszer nem felel meg az alaprendelet I. mellékletének i) pontjában, II. mellékletében (a vámkedvezmény fogalommeghatározása és szabályai) és III. mellékletében (a helyettesítő vámkedvezmény fogalommeghatározása és szabályai) megállapított szabályoknak. Az indiai kormány nem alkalmazott ténylegesen ellenőrzési rendszert vagy eljárást annak igazolására, hogy az inputokat valóban az exportált termék gyártásához használták-e fel, és ha igen, milyen mennyiségben (az alaprendelet II. mellékletének 4. pontja; a helyettesítő vámkedvezményrendszerek esetében az alaprendelet III. mellékletének II.2. pontja). A Bizottság továbbá úgy ítéli meg, hogy a vizsgálat tárgyát képező termékre vonatkozó input-output normák nem kellően pontosak, és önmagukban nem alkothatnak a tényleges felhasználás ellenőrzésére szolgáló rendszert, mert nem teszik lehetővé az indiai kormány számára annak kellő pontosságú ellenőrzését, hogy az exporttermék előállításához mennyi inputot használtak fel. Továbbá az indiai kormány nem végzett további vizsgálatokat a ténylegesen érintett inputokra vonatkozóan, ahogyan ténylegesen alkalmazott ellenőrzési rendszer hiányában el kellene járni (az alaprendelet II. mellékletének 5. pontja és III. mellékletének II.3. pontja).

(145) Az alrendszer ezért kiegyenlíthető.

e) A támogatási mérték kiszámítása

(146) Engedélyezett vám-visszatérítési rendszerek hiányában és mivel a Bizottságnak nem áll módjában a releváns inputok tényleges felhasználási arányát ellenőrizni, az elengedett vámok teljes összege (alapvám és vámilleték) túlzott mértékű vámelengedésnek minősül, amely pedig az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontjával összhangban kiegyenlíthető támogatásnak minősül.

(147) Az exportáló gyártót a Bizottság 2021. november 22-i levélben tájékoztatta azon szándékáról, hogy alkalmazni kívánja az alaprendelet 28. cikkét, valamint az e tekintetben rendelkezésre álló legjobb tényekről.

(148) Ellentétben a vállalat további állításaival, miszerint az AAS keretében szerzett gazdasági előny kiszámításának e módszertana eltér a Bizottság korábbi gyakorlatától, és puszta feltételezéseken és következtetéseken alapul, a Bizottság újfent megjegyzi, hogy a vállalat nem szolgáltatott olyan adatokat, amelyek lehetővé tennék a tényleges túlzott mértékű vámelengedés kiszámítását.

(149) Az alaprendelet 7. cikke (1) bekezdésének a) pontjával összhangban a vállalatnál a támogatás megszerzése érdekében felmerült díjakat – ahol ezt a vállalat kérte – a Bizottság levonta a támogatás teljes összegéből.

(150) Az alaprendelet 7. cikke (2) bekezdésének megfelelően a Bizottság ezt a túlzott mértékű vámelengedést részarányosan szét kell osztani a teljes exportforgalomra (az volt a megfelelő nevező), mivel a támogatás a kiviteli teljesítmény függvénye.

(151) E rendszer esetében a vizsgálati időszak alatt megállapított támogatás mértéke 0,05 %.

(152) Az érdekelt felek végső tájékoztatását követően a szóban forgó indiai exportáló gyártó megismételte az alaprendelet 28. cikkének indokolatlan alkalmazására és az e rendszer keretében a vállalat által szerzett gazdasági előny Bizottság általi kiszámításának módszerére vonatkozó állításait.

(153) Nem nyújtottak be azonban új érvet. Emlékeztetni szükséges arra, hogy a Bizottságnak nem volt más lehetősége, mint a rendelkezésre álló legjobb tényekre hivatkozni, mivel a vállalat nem szolgáltatott olyan adatot, amely lehetővé tenné az e rendszer keretében megvalósult túlzott mértékű vámelengedés szabványos kiszámítását. Mindenesetre, figyelembe véve a (151) preambulumbekezdésben említettek szerint megállapított támogatási mértéket, a Bizottság úgy határozott, hogy nem egyenlíti ki a Jindal csoportnak az AAS keretében juttatott, elhanyagolható gazdasági előnyt.

– Vám-visszatérítési rendszer (DDS)

(154) A Bizottság megállapította, hogy egy indiai exportáló gyártó vette igénybe a vámvisszatérítési rendszert a vizsgálati időszak alatt.

a) Jogalap

(155) A felülvizsgálati időszakban alkalmazandó jogalap a vámok és a központi jövedéki adó visszatérítéséről szóló 1995. évi szabályzatnak a 2006-os módosítás szerinti változata (17) (a továbbiakban: 1995. évi szabályzat) volt, amely helyett később elfogadták a vámok és a központi jövedéki adó visszatérítéséről szóló 2017. évi szabályzatot (18) (a továbbiakban: 2017. évi szabályzat), amely 2017. október 1-jén lépett hatályba. A vámvisszatérítési rendszer keretében alkalmazandó számítási módszert az 1995. évi szabályzat 3. szakaszának (2) bekezdése határozza meg. Az 1995. évi szabályzat 12. szakasza (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja szerint az exportáló gyártóknak a rendszer igénybevételéhez kérelmet kell benyújtaniuk. A 2017. évi szabályzatban ezek a szabályok változatlanok maradtak, és a 3. szakasz (2) bekezdésének, illetve a 13. szakasz (1) bekezdése a) pontja ii. alpontjának felelnek meg.

(156) Emellett a 3. szakasz (2) bekezdésével, valamint a 12. szakasz (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja szerinti, az exportőrök által megteendő nyilatkozattal összefüggésben alkalmazandó végrehajtási szabályokat a 24/2001. sz. körrendeletben (19) foglalt konkrét utasítások határozzák meg.

(157) A vámvisszatérítési rendszerről szóló 1995. évi szabályzat 4. szakasza szerint a 3. szakasz alapján meghatározott összegeket vagy rátákat a központi kormányzat felülvizsgálhatja. A kormányzat számos módosítást hajtott végre: a rátákat legutóbb a „95/2018. számú közlemény – VÁMOK” és a „07/2020. számú közlemény – VÁMOK” dokumentumokkal módosították. Ennek eredményeként a vizsgált termék esetében a DDS támogatási ráta az exportált termékek FOB-alapon számított értékének 1,8 %-a, illetve 1,6 %-a volt a vizsgálati időszak első és második felében (20). Ugyanazok a DDS támogatási ráták alkalmazandók a kérdéses indiai társaság által exportált melegen hengerelt rozsdamentesacél termékekre.

b) Jogosultság

(158) A rendszer igénybevételére minden gyártó-exportőr és kereskedő-exportőr jogosult.

c) Gyakorlati végrehajtás

(159) A rendszer keretében minden, a rendszer hatálya alá tartozó terméket exportáló vállalat az exportált termék FOB-alapon meghatározott bejelentett értékének egy meghatározott százalékával megegyező összeg visszatérítésére jogosult. A vámok és a központi jövedéki adó visszatérítéséről szóló szabályzat 3. szakaszának (2) bekezdése meghatározza a támogatás összegének számítási módját: „(2) Az e szakasz szerinti visszatérítés összegének vagy rátájának meghatározása során a központi kormányzat figyelembe veszi: a) az egy adott osztályba tartozó áruk Indiában történő előállításához vagy gyártásához szokásosan szükséges anyagok osztályának vagy megnevezésének megfelelő átlagos mennyiségeket vagy értékeket; b) az egy adott osztályba tartozó áruk Indiában történő előállításához vagy gyártásához szokásosan felhasznált importált anyagok vagy jövedéki anyagok átlagos mennyiségét vagy értékét; c) az áruk gyártása során felhasznált félgyártmányok, alkatrészek és félkész termékek gyártásához felhasznált importált anyagok vagy jövedéki anyagok után fizetett vám vagy jövedéki adó átlagos összegét; d) a gyártási folyamat során hulladékká váló anyagok és a katalizátorok után fizetett vám vagy jövedéki adó átlagos összegét: amennyiben a hulladékot vagy katalizátort értékesítik vagy gyártási folyamatban újrahasználják, az értékesített vagy újrahasznált hulladék vagy katalizátor után fizetett vám vagy jövedéki adó átlagos összegét is le kell vonni; e) az exportáruk tárolására vagy csomagolására felhasznált importált anyagok vagy jövedéki anyagok után fizetett vám vagy jövedéki adó átlagos összegét; f) mindazokat a további információkat, amelyeket a központi kormányzat az adott cél szempontjából relevánsnak vagy hasznosnak ítél”.

(160) Más szóval az indiai kormány a visszatérítendő összeget az importált nyersanyagok után fizetett vám iparági átlagértékére és az indiai kormány által a rendszer hatálya alá tartozó exportáruk gyártóira nézve reprezentatívnak tekintett átlagos iparági felhasználási arányra alapozta. Ezután az indiai kormány a visszatérítendő összeget a rendszer hatálya alá tartozó exportált termékek átlagos exportértékének százalékában fejezi ki.

(161) Az indiai kormány e százalék alapján határozza meg azon vámvisszatérítés összegét, amely minden arra jogosult exportőrt megillet. A rendszer keretében adott visszatérítés rátáját az indiai kormány termékenként határozza meg.

(162) Ahhoz, hogy a rendszerben részt vehessen, a vállalatnak exportálnia kell. Amikor egy szállítmány adatait rögzítik a vámhatóság számítógépes rendszerében, jelzik, hogy az exportra a vámvisszatérítési rendszer keretében kerül sor, és visszavonhatatlanul rögzítik a vámvisszatérítési rendszer keretében visszatérítendő összeget. Miután a fuvarozó kitöltötte az általános exportnyilatkozatot (Export General Manifest), és a vámhatóság meggyőződött arról, hogy az általános exportnyilatkozaton és a fuvarokmányon szereplő adatok megfelelnek egymásnak, minden feltétel teljesül a visszatérítendő összeg akár az exportőr bankszámlájára közvetlen utalással, akár intézvényezés útján történő kifizetésének engedélyezéséhez.

(163) Az exportőrnek emellett a banki megvalósulási bizonylat (Bank Realisation Certificate) segítségével igazolnia kell, hogy hozzájutott az exportból származó bevételhez. Ez a dokumentum a visszatérítendő összeg kifizetése után is benyújtható, de ha az exportőr meghatározott határidőn belül nem nyújtja azt be, a kifizetett összeget az indiai kormány visszafizetteti.

(164) A visszatérített összeg tetszőleges célra felhasználható, és az indiai számviteli standardok szerint az exportkötelezettség teljesítésekor a kereskedelmi számlákban eredményszemléleti alapon elszámolható bevételként.

(165) A vonatkozó jogszabályok és közigazgatási utasítások értelmében az indiai vámhatóság nem követelhet bizonyítékot arra vonatkozóan, hogy a vámvisszatérítést igénylő exportőrnek az exportált termék gyártásához szükséges nyersanyagok vonatkozásában vámfizetési kötelezettsége keletkezett vagy fog keletkezni. A távoli ellenőrzés során az indiai kormány továbbá megerősítette, hogy a fentiekben említett 3. szakasz (2) bekezdése szerint számított teljes támogatási ráta vonatkozik azokra a vállalatokra, amelyek az összes nyersanyagot kizárólag belföldi beszállítóktól szerzik be.

d) A vámvisszatérítési rendszerre vonatkozó következtetések

(166) A vámvisszatérítési rendszer az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. alpontja és 3. cikkének (2) bekezdése értelmében támogatást nyújt. Az úgynevezett vámvisszatérítés összege az indiai kormánytól származó pénzügyi hozzájárulás, mivel az indiai kormány részéről közvetlen finanszírozás formájában történik. Az így képződő összeg felhasználására nem vonatkozik korlátozás. Emellett a vámvisszatérítés összege gazdasági előnyt juttat az exportőrnek, mivel növeli likviditását.

(167) Az export esetében adott visszatérítés rátáját az indiai kormány termékenként határozza meg. Ugyanakkor bár a támogatást vámvisszatérítésnek nevezik, a rendszer az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében nem rendelkezik a megengedhető vámkedvezményrendszerek vagy helyettesítő vámkedvezményrendszerek minden jellemzőjével, és nem felel meg az alaprendelet I. mellékletének i) pontjában, II. mellékletében (a vámkedvezmény fogalommeghatározása és szabályai) és III. mellékletében (a helyettesítő vámkedvezmény fogalommeghatározása és szabályai) megállapított szabályoknak sem. Az exportőrnek kifizetett pénzösszeg nem feltétlenül kapcsolódik a nyersanyagokra ténylegesen kifizetett behozatali vámokhoz, és nem olyan vámelismervényhez kapcsolódik, amelynek segítségével a nyersanyagok múltbeli vagy jövőbeli importjához kapcsolódó behozatali vámok kiegyenlíthetők. Emellett nincs olyan rendszer vagy eljárás, amelynek segítségével igazolható, hogy a gyártás során milyen inputokat milyen mennyiségben használtak fel az exportált termékek előállításához. Továbbá az indiai kormány nem végzett további vizsgálatokat a ténylegesen érintett inputokra vonatkozóan, ahogyan ténylegesen alkalmazott ellenőrzési rendszer hiányában el kellene járni (az alaprendelet II. mellékletének 5. pontja és III. mellékletének II.3. pontja).

(168) Az exportőrök általi exportot követően az indiai kormány által nyújtott kifizetés az exportteljesítmény függvénye, ezért a rendszer az alaprendelet 4. cikke (4) bekezdésének a) pontja értelmében egyedi és kiegyenlíthető.

(169) A fentiek alapján a Bizottság megállapította, hogy a vámvisszatérítési rendszer kiegyenlíthető.

e) A támogatási mérték kiszámítása

(170) Az alaprendelet 3. cikkének (2) bekezdésével és 5. cikkével összhangban a Bizottság a kiegyenlíthető támogatások összegét a kedvezményezettnek juttatott és a vizsgálati időszak alatt feltárt gazdasági előny alapján számította ki. Ebben a tekintetben a Bizottság úgy ítélte meg, hogy a kedvezményezettnek akkor származik gazdasági előnye, amikor e rendszer alapján sor kerül egy exportügyletre. Jelenleg az indiai kormány köteles megfizetni a visszatérítés összegét, ami az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. alpontja értelmében pénzügyi hozzájárulásnak minősül. Amint a vámhatóságok kiadják a kiviteli fuvarszámlát – amely többek között megjelöli az adott kiviteli ügyletre nyújtandó vámvisszatérítés összegét –, megszűnik az indiai kormány rendelkezési joga a támogatás megadása felett.

(171) A fentiek fényében indokoltnak tekinthető a DDS keretében biztosított gazdasági előnyöket úgy értékelni, mint a rendszer keretében a vizsgálati időszakban megvalósuló valamennyi exporttranzakcióra megkapott vámvisszatérítések összegét. A Bizottság figyelembe vette az indiai exportáló gyártó összes exporttranzakciójára megkapott vámvisszatérítések összegét, mivel a vállalat csak a vizsgált terméket és melegen hengerelt rozsdamentesacél termékeket exportál, amelyek a vizsgált termék előállítására szolgáló féltermékek, és amelyekre ugyanazok a DDS támogatási ráták érvényesek.

(172) Az alaprendelet 7. cikke (2) bekezdése értelmében a Bizottság e támogatási összeget részarányosan szétosztotta a vállalat vizsgálati időszak alatti exportforgalmára (az volt a megfelelő nevező), mivel a támogatást az exportteljesítmény függvényében adták, és megítélésének alapjául nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított termékek mennyisége szolgált.

(173) E rendszer esetében a vizsgálati időszak alatt a Jindal csoport esetében megállapított támogatás mértéke 1,65 %.

– Beruházási javak exportösztönzési rendszere (EPCGS)

(174) A Bizottság megállapította, hogy két indiai exportáló gyártó az EPCGS keretében olyan koncessziókat kapott, amelyeket a vizsgálati időszakban az érintett termék vonatkozásában nyújtottak.

a) Jogalap

(175) Az EPCGS részletes leírása a 2015–2020. évi KPD 5. fejezetében, valamint a 2015–2020. évi EK 5. fejezetében található.

b) Jogosultság

(176) Az intézkedés igénybevételére a gyártó-exportőrök, a támogató gyártókhoz „kötődő” kereskedő-exportőrök és a szolgáltatók jogosultak.

c) Gyakorlati végrehajtás

(177) Exportkötelezettség vállalásával a vállalat csökkentett vámtétel mellett importálhat (új és legfeljebb tízéves használt) beruházási javakat. Ebből a célból az indiai kormány – kérelemre, díjfizetés ellenében – engedélyt ad ki. A rendszer az annak keretében importált beruházási javak mindegyikére csökkentett vámtételt biztosít. Az exportkötelezettség teljesítése érdekében az importált beruházási javakat bizonyos idő alatt bizonyos mennyiségű exportra szánt áru előállítására kell felhasználni. A 2015–2020. évi KPD és a 2015–2020. évi AKPD szerint a rendszer keretében a beruházási javak 0 %-os vámtétellel importálhatók. A 2015 előtt importált beruházási javak esetében azonban 3 %-os vámtételre is volt lehetőség – ebben az esetben hosszabb idő állt rendelkezésre az exportkötelezettség teljesítésérére. A megtakarított vám hatszorosát kitevő exportkötelezettséget legfeljebb hat éven belül kell teljesíteni.

(178) Az engedély jogosultja a beruházási javakat belföldi forrásból is beszerezheti. Ilyenkor a beruházási javak belföldi gyártója a beruházási javak gyártásához szükséges összetevőket vámmentesen importálhatja. Alternatívaképpen a belföldi gyártó az engedély jogosultja számára szállított beruházási javak tekintetében igénybe veheti a kváziexport esetében járó kedvezményeket.

d) A beruházási javak exportösztönzési rendszerére vonatkozó következtetések

(179) A beruházási javak exportösztönzési rendszere az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja és 3. cikkének (2) bekezdése értelmében vett támogatásnak minősül. A vámcsökkentés az indiai kormány által nyújtott pénzügyi hozzájárulást képez, mivel ez az engedmény csökkenti az indiai kormány azon vámbevételeit, amelyek máskülönben esedékesek lennének. Ezen túlmenően a vámcsökkentés gazdasági előnyhöz juttatja az exportőrt, mert az importálásnál megtakarított vám növeli a vállalat likviditását.

(180) Ezenkívül a beruházási javak exportösztönzési rendszere jogilag az exportteljesítménytől függ, mivel az engedély exportkötelezettség vállalása nélkül nem nyerhető el. A rendszer ennélfogva az alaprendelet 4. cikke (4) bekezdése első albekezdésének a) pontja alapján egyedi és kiegyenlíthető.

(181) Az EPCGS az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében nem tekinthető sem megengedhető vám-visszatérítési rendszernek sem helyettesítő vámkedvezményrendszernek. A beruházási javak nem tartoznak az ilyen engedélyezett rendszerek hatálya alá, amint azt az alaprendelet I. mellékletének I) pontja meghatározza, mivel nem használják őket el az exportált termékek előállítása során.

e) A támogatási mérték kiszámítása

(182) A kiegyenlíthető támogatások összegét az alaprendelet 7. cikkének (3) bekezdése értelmében az importált beruházási javak vonatkozásában meg nem fizetett vámok alapján számították ki, az érintett gazdasági ágazatban az ilyen beruházási javak szokásos értékcsökkenési időszakát tükröző időszakra elosztva. Az így kiszámított és a vizsgálati időszakra vonatkozó összeget kiigazították az adott időszakra érvényes kamatlábakkal, annak érdekében, hogy ez tükrözze a pénzösszeg teljes időszakra vonatkozó értékét. Erre a célra a Bizottság a vizsgálati időszak alatt Indiában érvényes kereskedelmi kamatlábat ítélte megfelelőnek.

(183) Az alaprendelet 7. cikke (1) bekezdésének a) pontjával összhangban a vállalatoknál a támogatás megszerzése érdekében felmerült díjakat – ahol ezt a vállalat kérte – a Bizottság levonta a támogatás teljes összegéből.

(184) Az alaprendelet 7. cikke (2) és (3) bekezdésének megfelelően e támogatási összeget az érintett termék vizsgálati időszak alatti megfelelő exportforgalmára vetítették ki (nevező), mivel a támogatás az exportteljesítmény függvénye, és megítélésének alapjául nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított termékek mennyisége szolgált. Az egyik indiai vállalat esetében a Bizottság a vizsgált termék exportforgalmát használta nevezőként, mivel a vállalat az EPCGS keretében beszerzett berendezéseket kizárólag az érintett termék előállításához használja.

(185) Az egyik indiai exportáló gyártó a számításoknál nevezőként használt exportforgalom kiigazítását kérte. A vállalat azzal érvelt, hogy a vizsgálati időszakban éppen megkezdték a termelést, és csupán kapacitásuk 15 %-át érték el. Ezért a vállalat kérte exportforgalmának extrapolálását a kapacitása teljes mértékű kihasználásának mérlegeléséhez.

(186) A támogatás mértékének kiszámítása azonban mindig a tényleges forgalom alapján történik. Nem feltételezhető, hogy a felfutási szakaszt követően a vállalat teljes mértékben kihasználja majd kapacitását. A belföldi és az exportforgalom jövőbeli megoszlásának aránya is csak spekuláció lenne. A Bizottság ezért elutasította ezt az állítást.

(187) Az érdekelt felek végső tájékoztatását követően a vállalat megismételte az erre irányuló kérését, hangsúlyozva, hogy az EPCGS egyszeri szubvenció, ezért a nevező kiigazítása nélkül elvégzett számítás nem tükrözi megfelelően a vállalatnak nyújtott gazdasági előnyt, amely jelenleg a felfutási szakaszban van.

(188) Az EPCGS valóban egyszeri szubvenció, és a Bizottság ekként is kezelte: a rendszer keretében juttatott gazdasági előny összegét a vizsgálati időszakra vetített, figyelembe véve a szóban forgó beruházási javak értékcsökkenési időszakát. A Bizottság azonban nem módosíthatja a nevezőt oly módon, hogy feltételezésekbe bocsátkozik a vállalat lehetséges jövőbeli exportforgalmára vonatkozóan, amint azt a (186) preambulumbekezdés már kiemelte. Ezért a Bizottság fenntartja a számítási módszert.

(189) E rendszer esetében a Chromeni esetében megállapított, a vizsgálati időszaknak tulajdonított támogatás mértéke 5,69 %, míg a Jindal csoport esetében 0,36 % volt.

– Indiai árukiviteli rendszer (Merchandise Export from India Scheme, MEIS)

(190) A Bizottság megállapította, hogy két indiai exportáló gyártó vette igénybe az indiai árukiviteli rendszert a vizsgálati időszak alatt.

a) Jogalap

(191) Az indiai árukiviteli rendszer részletes leírását a 2015–2020. évi KPD és a 2015–2020. évi AKPD 3. fejezete, valamint a 2015–2020. évi EK és a 2015–2020. évi AEK 3. fejezete tartalmazza.

b) Jogosultság

(192) A rendszer igénybevételére minden gyártó-exportőr és kereskedő-exportőr jogosult.

c) Gyakorlati végrehajtás

(193) Az indiai árukiviteli rendszert az igénybevételére jogosult vállalatok akkor vehetik igénybe, ha meghatározott termékeket az „A” csoportba („hagyományos piacok”, köztük az összes EU-tagállam), a „B” csoportba („fejlődő és fókuszpiacok”) vagy a „C” csoportba („egyéb piacok”) besorolt országok valamelyikébe exportálnak. Az egyes csoportokba tartozó országokat, valamint az adott csoport esetében kedvezményre jogosító termékeket és a kedvezmény mértékét a 2015–2020. évi AKPD 3.B függeléke sorolja fel.

(194) A kedvezmény az export FOB-alapon számított értéke egy meghatározott százalékának megfelelő összegre szóló vámelismervény formájában jelenik meg. A MEIS támogatási ráta a vizsgálati időszakban 2 % volt (21).

(195) A 2015–2020. évi KPD 3.06. szakasza szerint egyes exporttípusok – például az importált és az átrakodott termékek exportja, a kváziexport, a szolgáltatásexport, valamint a különleges gazdasági övezetben működő egységek és az exportorientált egységek exportforgalma – nem tartoznak a rendszer hatálya alá.

(196) A 2015–2020. évi AEK 3.13. szakasza szerint az indiai árukiviteli rendszer keretében kiadott vámelismervények szabadon átruházhatók, és a kiadás időpontjától számított 18 hónapig, 2016. január 1-jei vagy azt követő kiadás esetén a kiadás időpontjától számított 24 hónapig érvényesek.

(197) A vámelismervények felhasználhatók i. az inputok és a termékek (ideértve a beruházási javakat is) importját terhelő vám megfizetésére; ii. az inputok és a termékek (ideértve a beruházási javakat is) belföldi beszerzését terhelő jövedéki adó megfizetésére; iii. a szolgáltatások beszerzését terhelő szolgáltatási adó megfizetésére.

(198) Az indiai árukiviteli rendszer keretében igényelhető kedvezmény igénybevételére vonatkozó kérelmet internetes úton, a Külkereskedelmi Főigazgatóság internetes honlapján keresztül kell benyújtani. A kérelemhez csatolni kell a vonatkozó okmányokat (szállítólevél, banki megvalósulási bizonylat, a kirakodás igazolása). Az indiai kormány illetékes regionális hatósága az okmányok ellenőrzését követően kiadja a vámelismervényt. Ha az exportőr rendelkezésre bocsátja a vonatkozó okmányokat, a regionális hatóság nem tagadhatja meg a vámelismervény kiadását.

d) Az indiai árukiviteli rendszerre vonatkozó következtetés

(199) A MEIS az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja és 3. cikkének (2) bekezdése értelmében támogatást nyújt. Az indiai árukiviteli rendszer keretében kiadott vámelismervény útján rendelkezésre bocsátott összeg az indiai kormány által nyújtott pénzügyi hozzájárulást képez, tekintettel arra, hogy végső soron a beruházási javak után fizetett behozatali vámok kiegyenlítésére szolgál, azaz csökkenti az indai kormány egyébként esedékes vámbevételét. Emellett az indiai árukiviteli rendszer keretében kiadott vámelismervény révén az exportőr jut gazdasági előnyhöz, azaz nem az a személy, amelyet az adott importvámfizetési kötelezettség terheli.

(200) Ezen túlmenően a MEIS jogilag az exportteljesítménytől függ, és ennélfogva az alaprendelet 4. cikke (4) bekezdése a) pontjának első albekezdése alapján egyedi és kiegyenlíthető támogatásnak tekintendő.

(201) Megjegyzendő, hogy a MEIS a vizsgálati időszak után, 2021. január 1-jén járt le. A cégek azonban 2021 végéig még igényelhetnek a MEIS keretében adott vámkedvezmény-utalványokat a 2020-ban lebonyolított exporttranzakciók kapcsán. Ezenkívül a vállalatok 2023. szeptember 15-ig beszámíthatják a 2021-ben kapott vámkedvezmény-utalványokat az esedékes kiviteli vámokba. Így a rendszer keretében sor került gazdasági előnyök nyújtására a vizsgálati időszak alatt, sőt mi több, ez az intézkedések bevezetése után is folytatódik.

e) A támogatási mérték kiszámítása

(202) Az alaprendelet 3. cikkének (2) bekezdésével és 5. cikkével összhangban a Bizottság a kiegyenlíthető támogatások összegét a kedvezményezettnek juttatott és a vizsgálati időszak alatt feltárt gazdasági előny alapján számította ki. Ebben a tekintetben a Bizottság úgy ítélte meg, hogy a kedvezményezettnek akkor származik gazdasági előnye, amikor e rendszer alapján sor kerül egy exportügyletre. Ekkor az indiai kormány kiadja a vámelismervényt, amelynek tárgyösszegét az exportáló gyártó követelésként könyveli el, és bármikor felhasználhatja. Ez az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja alapján pénzügyi hozzájárulásnak minősül. Attól fogva, hogy a vámhatóságok kiadják a kiviteli fuvarokmányt, az indiai kormány nem tagadhatja meg a támogatás nyújtását. A fentiek fényében a Bizottság indokoltnak tekintette a MEIS keretében biztosított előnyöket úgy értékelni, mint a rendszer keretében a vizsgálati időszakban megvalósuló valamennyi exportügyletre megkapott tételek összegét. A Bizottság figyelembe vette az indiai exportálók gyártó összes exporttranzakciójára a MEIS keretében megkapott tételek összegét, mivel a vállalatok csak a vizsgált terméket és melegen hengerelt rozsdamentesacél termékeket exportálnak, amelyek a vizsgált termék előállítására szolgáló féltermékek, és amelyekre ugyanazok a MEIS támogatási ráták érvényesek.

(203) Az alaprendelet 7. cikke (1) bekezdésének a) pontjával összhangban a vállalatoknál a támogatás megszerzése érdekében felmerült díjakat – ahol ezt a vállalat kérte – a Bizottság levonta a támogatás teljes összegéből.

(204) Az alaprendelet 7. cikke (2) és (3) bekezdésének megfelelően a Bizottság ezt a támogatási összeget részarányosan szétosztotta a vállalatok vizsgálati időszak alatti teljes exportforgalmára (az volt a megfelelő nevező), tekintettel arra, hogy a támogatás az exportteljesítmény függvénye, és odaítélése nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított termékek mennyisége szerint történt.

(205) E rendszer esetében a Chromeni esetében megállapított támogatás mértéke 1,87 %, míg a Jindal csoport esetében 1,92 % volt a vizsgálati időszakban.

3.3.2. Krómérc biztosítása a megfelelő díjazásnál jóval kisebb összeg megfizetése ellenében

3.3.2.1. A panasz és a támogatási rendszer

(206) A panaszos azt állította, hogy az indiai kormány mesterségesen csökkenti a helyi ipar kulcsfontosságú inputjainak költségeit azáltal, hogy számos szabályozási intézkedéssel, többek között exportkorlátozással (például kiviteli vámmal, exportengedélyekkel és állami kereskedelmi vállalatoknak a kivitelbe történő bevonásával), arra ösztönzi a krómérc-bányászattal foglalkozó indiai vállalatokat, hogy a krómércet a megfelelő díjazásnál kisebb összeg megfizetése ellenében biztosítsák a hidegen síkhengerelt rozsdamentesacél termékek downstream indiai ágazata számára.

(207) A panaszos továbbá azt állította, hogy az indiai kormány teljes mértékben ellenőrzi a krómérc bányászatát Indiában. Törvényei és rendeletei révén az indiai kormány határozza meg, hogy ki termelhet ki krómot (az engedéllyel rendelkező bányavállalatok). A bányavállalatok némelyike esetében állami tulajdonrészesedés és/vagy az állam jelenléte is tapasztalható. Így a bányavállalatokat az indiai kormány hatáskörrel ruházza fel a saját politikai célkitűzéseinek megvalósítására.

(208) Mivel a krómércet főként ferrokróm előállítására használják, amelyet főként a rozsdamentes acél előállításához használnak, ebben a gazdasági előnyben a hidegen síkhengerelt rozsdamentesacél termékek azon indiai gyártói részesültek, amelyek ferrokrómot és rozsdamentes acélt egyaránt gyártanak.

3.3.2.2. Jogalap

(209) A krómércre vonatkozó bányászati szakpolitikát az indiai Bányászati Minisztériumon keresztül kezelik. Az ásványianyag-kivitel kezelése szintén az indiai Kereskedelmi és Ipari Minisztérium feladatkörébe tartozik.

(210) Mind a központi kormány és a regionális önkormányzatok létfontosságú szerepet játszanak a bányászatban (beleértve a krómérc bányászatát is) azáltal, hogy meghatározzák a nemzeti bányászati politikákat, szabványokat, irányelveket és kritériumokat, valamint határozatot hoznak a bányászati engedélyezési eljárásokban.

(211) Az e területre vonatkozó szabályok és rendeletek jogalapja: — a bányászatról és ásványi anyagokról (és ezek fejlesztéséről és szabályozásáról) szóló 1957. évi törvény (22), — az ásványi anyagokról (és az ásványianyag-tartalomra vonatkozó bizonyítékokról) szóló szabályzat, 2015 (23), — az ásványi anyagokról (és azok árveréséről) szóló szabályzat, 2015 (24), — az ásványi anyagokról (és a nem kizárólagos bányászati célú felmérési engedélyekről) szóló szabályzat, 2015 (25), — a Nemzeti Ásványfeltárási Trösztről szóló szabályzat, 2015 (26), — az ásványi anyagokról (és az állami vállalatok által végzett bányászatról) szóló szabályzat, 2015 (27), — a bányászatról és ásványi anyagokról (és a Járási Ásványügyi Alapítványhoz való hozzájárulásról) szóló szabályzat, 2015 (28), — az atomenergia-termeléshez használt ásványi anyagokkal kapcsolatos koncessziókról szóló szabályzat, 2016 (29), — az ásványi anyagokkal (az atom- és szénhidrogénenergia -termeléshez használt ásványi anyagok kivételével) kapcsolatos koncessziókról szóló szabályzat, 2016 (30), — az ásványi anyagok megőrzéséről és a kapcsolódó fejlesztésekről szóló szabályzat, 2017 (31), — nemzeti ásványianyag-politika, 2019 (32).

3.3.2.3. A vizsgálat ténymegállapításai

(212) A Bizottság megállapította, hogy a hidegen síkhengerelt acéltermékek egyik vertikálisan integrált indiai exportáló gyártója belföldről szerzett be krómércet ferrokróm előállításához, amelyet a szóban forgó gyártó lemeztuskók, majd ezt követően melegen hengerelt tekercsek, végül pedig hidegen síkhengerelt termékek gyártására használt.

(213) A vállalat a vizsgálati időszakban a krómércet túlnyomó részt az Odisha Mining Corporation (a továbbiakban: OMC) állami tulajdonú vállalattól szerezte be. Kisebb mennyiségű, két állítólagosan magánkézben lévő bányavállalattól és egy kereskedelmi társaságtól történt beszerzésekről is beszámoltak.

a) Az alaprendelet 28. cikkének (1) bekezdésében foglalt rendelkezések alkalmazása

(214) A Bizottság tájékoztatta az indonéz kormányt, hogy lehetséges, hogy az alaprendelet 28. cikkének (1) bekezdése szerint a rendelkezésre álló tényekre kell támaszkodnia annak vizsgálatakor, hogy megvalósult-e a hidegen síkhengerelt acéltermékek ágazatának – többek között a krómérc megfelelő nagyságú díjazásnál alacsonyabb összeg megfizetése ellenében történő rendelkezésre bocsátásán keresztül – nyújtott állítólagos támogatás, és ha igen, akkor milyen mértékben.

(215) A Bizottság a kérdőíven, a hiánypótlásra felhívó levélben, valamint a távoli ellenőrzés során is kérte az indiai kormányt, hogy adjon át bizonyos információkat a krómérc-beszállítókkal és a krómérc indiai belföldi piacának működésével kapcsolatosan. Ezek a tájékoztatáskérések többek között a jogi és intézményi keretre, a krómérc piacának szervezésére, az indiai krómércgyártókra, az ármegállapítási mechanizmusokra és az árakra, valamint a vállalatok tulajdoni viszonyaira vonatkozó kérdéseket tartalmaztak.

(216) Az eljárás megindításakor a Bizottság felkérte az indiai kormányt, hogy juttassa el a szubvencióellenes kérdőívhez csatolt B. függeléket (a krómérc szállítói számára összeállított kérdőívet) a 10 legnagyobb krómércgyártónak és -forgalmazónak, valamint a krómérc bármely más olyan gyártójának és forgalmazójának, amelyek az exportáló gyártók részére krómércet szállított. A B függelék egy Word-dokumentumból („Appendix B_Input supplier”) és egy Excel-fájlból („Appendix B - Input suppliers tables”) állt. Nem érkezett a B függelékre vonatkozó válasz.

(217) A Bizottság az indiai kormánynak címzett, 2021. augusztus 25-i hiánypótlásra felhívó levelében nyugtázta, hogy nem kapott választ a kérdőív B. függelékére.

(218) A Bizottság a távoli ellenőrzés alatt és azt követően is tájékoztatta az indiai kormányt, hogy még mindig nem állnak rendelkezésére az indiai piacon a krómérc teljes termelésére és felhasználására vonatkozó információk. Az indiai kormány azt is jelezte, hogy nem tud a kérdéses nyersanyag indiai belföldi áraira vonatkozó árstatisztikákat szolgáltatni. Emellett továbbra is maradtak nyitott kérdések a piac szerkezetével és szereplőivel, valamint azzal kapcsolatban, hogy azok állami vagy magán tulajdonban vannak-e. Végül a Bizottság továbbra is hiányolta a megfelelő jogalapot a krómércre kivetett exportadók tekintetében.

(219) A Bizottság következésképpen 2021. december 8-án tájékoztatta az indiai kormányt, hogy szándékában áll az alaprendelet 28. cikkének (1) bekezdése szerint a rendelkezésre álló tényeket felhasználni. E levél kézhezvétele után az indiai kormány először a hiányzó információknak csupán igen csekély részét nyújtotta be