A Bizottság határozata

(1999. május 31.)

a környezetszennyezés integrált megelőzéséről és csökkentéséről (IPPC) szóló 96/61/EK tanácsi irányelvvel kapcsolatos kérdőívről (A 91/692/EGK tanácsi irányelv végrehajtása.)

(Az értesítés a C(1999) 1395. számú dokumentummal történt.)

(EGT vonatkozású szöveg)

(1999/391/EK)

AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,

tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,

tekintettel a környezetszennyezés integrált megelőzéséről és csökkentéséről szóló, 1996. szeptember 24-i 96/61/EK tanácsi irányelvre [1], és különösen annak 16. cikke (3) bekezdésére,

tekintettel a környezetre vonatkozó egyes irányelvek végrehajtásáról szóló jelentések egységesítéséről és ésszerűsítéséről szóló, 1991. december 23-i 91/692/EGK tanácsi irányelvre [2],

(1) mivel a 96/61/EK irányelv 16. cikkének (3) bekezdése megköveteli, hogy az irányelv végrehajtásáról és annak, a Közösség más környezetvédelmi jogi eszközeihez viszonyított hatékonyságáról jelentések készüljenek a 91/692/EGK irányelv 5. és 6. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően;

(2) mivel a 91/692/EGK irányelv 5. cikke értelmében a jelentés egy kérdőív vagy vázlat alapján készül, amelyet a Bizottság dolgoz ki az irányelv 6. cikkének megfelelően létrehozott bizottság segítségével;

(3) mivel az első jelentés a 2000-től 2002 végéig terjedő időszakra vonatkozik;

(4) mivel az e határozatban felvázolt intézkedések megfelelnek a bizottságnak a 91/692/EGK irányelv 6. cikke alapján kifejtett véleményének,

ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

1. cikk

Az e határozathoz csatolt kérdőív, amely a környezetszennyezés integrált megelőzéséről és csökkentéséről szóló 96/61/EK tanácsi irányelvhez kapcsolódik, elfogadásra került.

2. cikk

A tagállamok ennek a kérdőívnek az alapján készítik el azt a jelentést, amelyet a 91/692/EGK irányelv 5. cikke, valamint a 96/61/EK irányelv 16. cikkének (3) bekezdése alapján a Bizottságnak benyújtanak.

3. cikk

Ennek a határozatnak a tagállamok a címzettjei.

Kelt Brüsszelben, 1999. május 31-én.

a Bizottság részéről

Ritt Bjerregaard

a Bizottság tagja

[1] HL L 257., 1996.10.10., 26. o.

[2] HL L 377., 1991.12.31., 48. o.

--------------------------------------------------

MELLÉKLET

KÉRDŐIV A KÖRNYEZETSZENNYEZÉS INTEGRÁLT MEGELŐZÉSÉRŐL ÉS CSÖKKENTÉSÉRŐL (IPPC) SZÓLÓ 96/61/EK IRÁNYELV VÉGREHAJTÁSÁRÓL

1. Általános leírás

1.1. Melyek azok a legjelentősebb változtatások, amelyek a nemzeti jogszabályokban és az engedélyezési rendszerben szükségesek voltak annak érdekében, hogy megvalósuljon az irányelv I. mellékletében felsorolt tevékenységekből származó környezetszennyezés integrált megelőzésének és szabályozásának átfogó célja?

2. Az irányelv hatálya alá tartozó létesítmények

2.1. Az I. mellékletben szereplő hat ágazat esetében külön-külön hány létesítmény sorolható be az alábbi kategóriákba:

- minden, a 2. cikk (4) bekezdése értelmében meglévő létesítmény, amely a jelentési időszak végén üzemben volt,

- meglévő létesítmények, amelyek jelentős változtatásáról értesítették a hatáskörrel rendelkező hatóságot, és amelyek engedélyt kaptak a jelentési időszak folyamán,

- új létesítmények (beleértve azokat is, amelyek még nem üzemelnek), amelyek a jelentési időszak folyamán engedélyt kaptak.

3. Az üzemeltetők alapvető kötelezettségei

3.1. Milyen intézkedések történtek annak érdekében, hogy a hatáskörrel rendelkező hatóságok biztosítani tudják, hogy a létesítményeket a 3. cikkben megállapított általános elveknek megfelelően üzemeltetik?

4. Meglévő létesítmények

4.1. Tervezték-e, hogy az 5. cikk (1) bekezdésében említett követelményeket alkalmazzák a meglévő létesítmények bizonyos kategóriáira az ugyanott említett átmeneti időszak vége előtt?

4.2. Mely időpontig kell a fennálló létesítmények vonatkozásában új kérelmet vagy kiegészítő információkat benyújtani annak biztosítására, hogy az 5. cikk (1) bekezdésében említett követelményeknek az ugyanott említett átmeneti időszak végéig eleget tegyenek?

5. Engedélykérelmek

5.1. Hogyan biztosítja a nemzeti jog azt, hogy az engedélykérelmek a 6. cikk értelmében kért összes információt tartalmazzák?

6. Az engedélyezési folyamat és a feltételek koordinálása

6.1. Melyik hatáskörrel rendelkező hatóság vagy hatóságok vesznek részt az IPPC-létesítmények engedélyezésében?

6.2. Amennyiben egynél több hatáskörrel rendelkező hatóság vesz részt ebben az engedélyezési folyamatban, hogyan biztosítja a nemzeti jog, hogy az engedélyezési folyamat és a feltételek teljesen össze legyenek hangolva? Hogyan működik ez a koordináció a gyakorlatban?

7. Engedélyezési feltételek

7.1. Az engedélyezési feltételek teljessége

7.1.1. Hogyan biztosítja a nemzeti jog, hogy az engedély tartalmazza a 9. cikkben felsorolt összes követelményt? Részletezzék különösen, a következő szempontok biztosítását:

- a levegőbe és vízbe történő kibocsátás határértékei,

- a nagy távolságra jutó vagy határokon átterjedő környezetszennyezés minimalizálása,

- a talaj és a felszín alatti vizek védelme,

- hulladékgazdálkodás,

- a kibocsátások ellenőrzésének követelményei,

- a normálistól eltérő működési feltételek esetén meghozandó intézkedések.

7.2. Az engedélyezési feltételek fontossága és megfelelősége

7.2.1. Milyen jogi rendelkezések, eljárások és kritériumok vonatkoznak a kibocsátási határértékeknek és egyéb engedélyezési feltételeknek a megállapítására, amelyek a környezet egészének magas szintű védelméhez vezetnek?

7.2.2. Milyen (kötelező vagy nem kötelező) útmutató található a tagállamokban az elérhető legjobb technikák meghatározására?

7.2.3. Hogyan veszik figyelembe általánosan vagy egyedi esetekben az irányelv IV. mellékletében említett szempontokat az elérhető legjobb technikák meghatározásánál?

7.2.4. Hogyan veszik figyelembe különösen általánosan vagy egyedi esetekben a Bizottság által a 16. cikk (2) bekezdése alapján vagy nemzetközi szervezetek által közzétett információkat az elérhető legjobb technikák meghatározásánál?

7.2.5. Milyen intézkedéseket vezettek be annak biztosítására, hogy a kibocsátás határértékei és az ennek megfelelő paraméterek és technikai intézkedések a 9. cikk (3) bekezdésének megfelelően az elérhető legjobb technikán alapuljanak, konkrét technikák vagy technológia előírása nélkül, de figyelembe véve a létesítmény műszaki jellemzőit, földrajzi elhelyezkedését és a helyi környezeti feltételeket?

7.2.6. Milyen (kötelező vagy nem kötelező) útmutató található a tagállamokban a kibocsátások ellenőrzésének követelményeivel kapcsolatosan, amelyeket az engedélynek tartalmaznia kell?

7.3. Rendelkezésre álló, reprezentatív adatok

7.3.1. Adja meg a rendelkezésre álló, reprezentatív adatokat az I. mellékletben szereplő tevékenységek egyes kategóriáira megállapított határértékekről, és adott esetben az elérhető legjobb technikákról, amelyekből ezeket az értékeket levezették. Írja le, hogyan választották ki és gyűjtötték össze ezeket az adatokat.

A Bizottság a jelentési időszak előtt vagy alatt útmutatást javasolhat bizonyos ágazatok számára ennek a kérdésnek a megválaszolásához, különös tekintettel a 16. cikk (2) bekezdése alapján közzétett információ alapján. Ilyen útmutató hiányában az adatok kifejezhetőek például határérték-tartományokkal.

7.3.2. A szennyező anyag-kibocsátási határértékeken kívül milyen más feltételeket szabtak az engedélyhez? A példákat különös tekintettel a következőkre adják:

- megfelelő paraméterek és műszaki intézkedések, amelyek kiegészítik az engedélyben szereplő szennyező anyag-kibocsátási határértékeket,

- megfelelő paraméterek és műszaki intézkedések, amelyek felváltják a szennyező anyag-kibocsátási határértékeket,

- a talaj és felszín alatti víz védelmének, a hulladékgazdálkodásnak, a kibocsátások ellenőrzési követelményeinek és a normálistól eltérő működési feltételek esetén megteendő intézkedéseknek a feltételei.

8. Általánosan kötelező szabályok

8.1. Lehetőséget ad-e a nemzeti jog arra, hogy a létesítmények bizonyos kategóriái számára bizonyos követelményeket általánosan kötelező szabályok formájában állapítsanak meg, nem pedig az egyedi engedélyezések feltételei közé sorolják?

8.2. A létesítmények mely kategóriái számára állapítottak meg általánosan kötelező szabályokat? Milyen formában jelennek meg ezek a szabályok?

9. Környezetminőségi szabványok

9.1. Hogyan kezeli a nemzeti jog a kiegészítő intézkedések szükségességét olyan esetekben, amikor az elérhető legjobb technikák alkalmazása nem felel meg egy közösségi környezetminőségi szabványnak?

9.2. Voltak-e ilyen esetek? Ha igen, milyen kiegészítő intézkedések születtek?

10. Az elérhető legjobb technikák fejlődése

10.1. Milyen lépések történtek annak biztosítása érdekében, hogy a hatáskörrel rendelkező hatóságok figyelemmel kövessék az elérhető legjobb technikák fejlődését, vagy megfelelően legyenek tájékoztatva e fejlődésről?

11. Változtatások a létesítményekben

11.1. Milyen jogi előírások, eljárások és gyakorlat létezik az olyan helyzetek kezelésére, amikor az üzemeltetők változtatásokat eszközölnek a létesítményekben?

11.2. Hogyan állapítják meg a hatáskörrel rendelkező hatóságok, hogy az üzemeltetésben bekövetkezett változtatás következményekkel jár-e a környezetre (2. cikk 10. pont a) alpont), és/vagy ez a változtatás lehet-e jelentős káros hatással az emberekre és a környezetre (2. cikk 10. pont b) alpont).

12. Az engedélyezési feltételek újraértékelése és frissítése

12.1. Milyen jogi előírások, eljárások és gyakorlat létezik arra, hogy a hatáskörrel rendelkező hatóság újraértékelje és frissítse az engedélyezési feltételeket?

12.2. Az engedélyek újraértékelésének és, adott esetben, frissítésének gyakoriságát a nemzeti jog határozza-e meg, vagy az más módon van szabályozva?

12.3. Hogyan döntik el a hatáskörrel rendelkező hatóságok, hogy a 13. cikk (2) bekezdésében megállapított kritériumokat betartják-e?

13. Az engedélyezési feltételek betartása

13.1. Írják le általánosságban azokat a jogi előírásokat, eljárásokat és gyakorlatot, amelyek az engedélyezési feltételek betartását biztosítják.

13.2. Milyen jogi előírások, eljárások és gyakorlat biztosítja, hogy a üzemeltetők rendszeresen tájékoztassák a hatóságokat a szennyező anyag-kibocsátás ellenőrzésének eredményeiről, és késedelem nélkül értesítsék bármely olyan üzemzavarról vagy balesetről, amely jelentős hatással van a környezetre?

13.3. Feljogosítja és/vagy kötelezi-e a nemzeti jog a hatáskörrel rendelkező hatóságokat arra, hogy helyszíni ellenőrzéseket tartsanak?

13.4. Milyen eljárásokat és gyakorlatot alkalmaznak a hatáskörrel rendelkező hatóságok a rendszeres helyszíni ellenőrzések során? Amennyiben nem történnek rendszeres helyszíni ellenőrzések, hogyan bizonyosodnak meg a hatáskörrel rendelkező hatóságok az üzemeltető által szolgáltatott információk valódiságáról?

13.5. Milyen szankciókat vagy egyéb intézkedéseket lehet alkalmazni abban az esetben, ha az engedélyben meghatározott feltételeket nem tartják be? Alkalmaztak ilyen szankciókat vagy egyéb intézkedéseket a jelentési időszak alatt?

14. A nyilvánosság tájékoztatása és bevonása

14.1. Hogyan biztosítja a nemzeti jog a nyilvánosság tájékoztatását és az engedélyezési eljárásban való részvételét?

14.2. Milyen módon teszik a nyilvánosság számára hozzáférhetővé a kérelmekkel, a határozatokkal és a kibocsátások ellenőrzésének eredményeivel kapcsolatos információkat?

14.3. Milyen intézkedéseket tettek annak biztosítása érdekében, hogy a nyilvánosságot tájékoztassák arról, hogy jogában áll észrevételt tenni a 15. cikk (1) bekezdésében említett dokumentumokkal kapcsolatban?

14.4. Mennyi idő áll a nyilvánosság rendelkezésére, hogy észrevételezze az engedélyezési kérelmeket a hatáskörrel rendelkező hatóság döntése előtt?

14.5. Hogyan veszik figyelembe a hatóságok a nyilvánosság észrevételeit a döntéshozatal során?

14.6. Milyen körülmények esetében van a nyilvánosság képviselőinek lehetősége arra, hogy egy másik hatósághoz vagy bírósághoz fellebbezést nyújtsanak be egy engedély ellen?

14.7. Milyen hatással vannak a 90/313/EGK irányelv 3. cikkének (2) és (3) bekezdésében megállapított korlátozások a nyilvánosság információhoz való hozzáférésére és részvételére az engedélyezési folyamatban?

15. Határokon átnyúló együttműködés

15.1. Gondoskodik-e a nemzeti jog határokon átnyúló tájékoztatásról és együttműködésről, vagy ezt a területet a tagállamok kétoldalú vagy többoldalú kapcsolataira, illetve a közigazgatási gyakorlatra hagyja?

15.2. A gyakorlatban hogyan állapítják meg, hogy egy létesítmény üzemeltetése jelentős káros hatással lehet-e egy másik tagállam környezetére?

15.3. Hogyan biztosítja a nemzeti jog és/vagy gyakorlat azt, hogy a valószínűleg érintett tagállam nyilvánossága elegendő információt szerezzen az engedélyezési folyamatról és részt vehessen abban? Ehhez a részvételhez hozzátartozik-e a fellebbezés joga?

15.4. Hány ilyen eset fordult elő a jelentési időszak során?

16. Kapcsolat más közösségi jogi eszközökkel

16.1. Hogyan értékelik a tagállamok ennek az irányelvnek a hatékonyságát, többek között összehasonlítva a Közösség más, környezetvédelemre vonatkozó jogi eszközeivel?

16.2. Milyen intézkedéseket tettek annak biztosítása érdekében, hogy az irányelv alkalmazása összhangban legyen a Közösség más, környezetvédelemre vonatkozó jogi eszközeinek alkalmazásával?

--------------------------------------------------