32004R0138
2004.2.5. L 33/1 AZ EURÓPAI UNIÓ HIVATALOS LAPJA
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 138/2004/EK RENDELETE
(2003. december 5.)
a közösségi mez őgazdasági számlarendszerr ől
(EGT vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerz ődésre és külö-
nösen annak 285. cikke (1) bekezdésére,
tekintettel a Bizottság javaslatára,
a Szerz ődés 251. cikkében megállapított eljárásnak megfe-
lelően (1),
mivel:
(1) A közös agrárpolitika ellen őrzéséhez és értékeléséhez
összevethet ő, naprakész és megbízható információkra
van szükség a mez őgazdaság gazdasági helyzete és külö-
nösen a mez őgazdasági jövedelem változásai tekinte-
tében.
(2) A mez őgazdasági számlák alapvet őeszközként szol-
gálnak egy ország mez őgazdasága gazdasági helyzetének
elemzéséhez, feltéve hogy a számlák ugyanazon szem-pontok alapján készültek. A mez őgazdasági számlák
egyúttal jelent ősen hozzájárulnak a nemzeti számlák
kiszámításához.
(3) A mez őgazdasági számlák összeállítása a Közösségben a
nemzeti és regionális számlák európai rendszerér ől
szóló, 1996. június 26-i 2223/96/EK tanácsi rendelet (2)
alapfogalmaival és szabályaival összhangban történik.
(4) A közösségi statisztikákról szóló, 1997. február 17-i
322/97/EK tanácsi rendelet (3) hivatkozási keretrendszert
biztosít e rendelethez.
(5) Mivel a javasolt intézkedés célkit űzését, nevezetesen az
összehangolt adatok el őállítását lehet ővé tév őközös
statisztikai szabályok kialakítását a tagállamok nemképesek megfelel ően megvalósítani, és ezért – az intéz-
kedés átfogó volta miatt – az közösségi szinten hatéko-nyabban megvalósítható, a Közösség – a Szerz ődés 5.
cikkében megállapított szubszidiaritás elvével össz-hangban – intézkedéseket fogadhat el. Összhangban az
említett cikkben meghatározott arányosság elvével e ren-
delet nem haladja meg a célkit űzések eléréshez szükséges
mértéket.
(6) Az e rendelet végrehajtásához szükséges intézkedéseket a
Bizottságra ruházott végrehajtási hatáskörök gyakorlá-
sára vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 1999.június 28-i 1999/468/EK tanácsi határozattal (
4) össz-
hangban kell elfogadni.
(7) Az Agrárstatisztikai Állandó Bizottság és a statisztikai
programbizottság tájékoztatása megtörtént,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Tárgy
(1) E rendelet létrehozza a közösségi mez őgazdasági számla-
rendszert (a továbbiakban: EAA), rendelkezve az alábbiakról:
a) összevethet őszámlák közösségi célokra történ őösszeállítá-
sához és a 3. cikkel összhangban történ őadattovábbításhoz
kapcsolódó felhasználásra szánt EAA-módszertan (közösszabályok, fogalommeghatározások, osztályozások és elszá-molási szabályok);
b) az EAA-módszertannak megfelel ően összeállított mez őgaz-
dasági számlák továbbítására vonatkozó határid ők.03/42. kötet 290 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
(1) Az Európai Parlament 2003. szeptember 3-i véleménye (a Hivatalos
Lapban még nem tették közzé) és a Tanács 2003. november 17-i
határozata.
(2) HL L 310., 1996.11.30., 1. o. A legutóbb az 1267/2003/EK
európai parlamenti és tanácsi rendelettel módosított rendelet
(HL L 180., 2003.7.18., 1. o.).
(3) HL L 52., 1997.2.22., 1. o. (4) HL L 184., 1999.7.17., 23. o.
(2) E rendelet nem kötelez egyetlen tagállamot sem arra,
hogy a saját célra készített mez őgazdasági számlák összeállítá-
sában az EAA-módszertant alkalmazza.
2. cikk
Módszertan
(1) Az 1. cikk (1) bekezdésének a) pontjában említett EAA-
módszertant az I. melléklet tartalmazza.
(2) Az EAA-módszertan frissítését a 4. cikk (2) bekezdésében
említett eljárással összhangban kell végrehajtani.
3. cikk
Továbbítás a Bizottságnak
(1) A tagállamok az egyes táblázatoknál megállapított határ-
időkön belül továbbítják a II. mellékletben meghatározott
adatokat a Bizottsághoz (az Eurostathoz).
(2) Az els őadattovábbítás ideje 2003. november.(3) A II. mellékletben megállapított adatok továbbítására
vonatkozó változók és határid ők jegyzékének frissítését a 4.
cikk (2) bekezdésében említett eljárással összhangban kellvégrehajtani.
4. cikk
Bizottsági eljárás
(1) A Bizottság munkáját az Agrárstatisztikai Állandó
Bizottság segíti.
(2) Amennyiben erre a bekezdésre hivatkozás történik, az
1999/468/EK határozat 4. és 7. cikkét kell alkalmazni, tekin-
tettel az említett határozat 8. cikkének rendelkezéseire.
Az 1999/468/EK határozat 4. cikkének (3) bekezdésében
megállapított id őtartam három hónap.
(3) A bizottság elfogadja saját eljárási szabályzatát.
5. cikk
Záró rendelkezés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirde-
tését követ ő20. napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelez őés közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2003. december 5-én.
az Európai Parlament részér ől
az elnök
P. COXa Tanács részér ől
az elnök
P. LUNARDI03/42. kötet 291 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
I. MELLÉKLET
MEZ ŐGAZDASÁGI SZÁMLARENDSZER
(EAA)
TARTALOMJEGYZÉK
Oldalszám
Elős z ó ............................................................................................................................ ...... 2 9 4
I. A számlák általános jellemz ői................................................................................................... 2 9 4
A Bevezetés ...................................................................................................................... 2 9 4
B. Az alapegység és a mez őgazdasági ágazat . . ............................................................................ 2 9 5
1. Alapegység. .............................................................................................................. 2 9 5
2. A mez őgazdasági ágazat . . ............................................................................................ 2 9 6
3. El nem különíthet ő, nem mez őgazdasági másodlagos tevékenységek . . ...................................... 2 9 7
C. A kibocsátás mérése . ....................................................................................................... 2 9 9
D. A számlák sorrendje. ....................................................................................................... 3 0 0
1. A számlák sorrendje az ESA 95-ben el őírtak szerint ............................................................ 3 0 0
2. Az EAA számlák sorrendje ........................................................................................... 3 0 0
E. Adatforrások és számítási módszerek az eaa összeállításához ....................................................... 3 0 3
F. Osztályozás . . . ................................................................................................................ 3 0 4
1. Általános . . . .............................................................................................................. 3 0 4
2. A mez őgazdaság jellemz őtevékenységeinek meghatározása ................................................... 3 0 4
3. A mez őgazdaság jellemz őegységeinek meghatározása . ........................................................ 3 0 5
4. Az egyes tételekre vonatkozó észrevételek ........................................................................ 3 0 6
5. Eltérés az EAA szerinti mez őgazdasági ágazat és a nemzeti számlák központi keretrendszere szerinti
mez őgazdasági ágazat között ........................................................................................310
II. Termékekhez kapcsolódó gazdasági m űveletek ............................................................................. 3 1 0
A. Általános szabályok. . ....................................................................................................... 3 1 0
1. Elszámolási id őszak .................................................................................................... 3 1 0
2. Egységek . . . .............................................................................................................. 3 1 1
3. A számbavétel id őpontja. . ............................................................................................ 3 1 1
B. Kibocsátás ..................................................................................................................... 3 1 4
1. Általános megjegyzések a kibocsátás ESA 95- és EAA-beli fogalmáról ...................................... 3 1 4
2. A mez őgazdasági tevékenység kibocsátása: mennyiségek ....................................................... 3 1 5
3. El nem választható, nem mez őgazdasági másodlagos tevékenységek kibocsátása .......................... 3 2 1
4. A mez őgazdasági ágazat kibocsátása ............................................................................... 3 2 1
5. A kibocsátás értékelése ................................................................................................ 3 2 2
C. Folyó termel őfelhasználás .................................................................................................. 3 2 2
1. Fogalommeghatározás ................................................................................................. 3 2 2
2. A folyó termel őfelhasználás elemei ................................................................................. 3 2 3
3. A folyó termel őfelhasználás értékelése . . . .......................................................................... 3 2 703/42. kötet 292 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
Oldalszám
D. Bruttó felhalmozás. . . ....................................................................................................... 3 2 7
1. Bruttó állóeszköz-felhalmozás ....................................................................................... 3 2 7
2. Készletváltozás .......................................................................................................... 3 3 6
3. Állatállomány elszámolása „bruttó állóeszköz-felhalmozásként” vagy „készletváltozásként” . . . .......... 3 4 1
III. Jövedelemelosztással kapcsolatos gazdasági m űveletek és egyéb folyamatok ......................................... 3 4 2
A. Fogalommeghatározás ..................................................................................................... 3 4 2
B. Általános szabályok . . ....................................................................................................... 3 4 2
1. Elszámolási id őszak .................................................................................................... 3 4 2
2. Egységek . . . .............................................................................................................. 3 4 3
3. A jövedelemelosztással kapcsolatos gazdasági m űveletek számbavételének id őpontja . ................... 3 4 3
4. Általános megjegyzések a hozzáadott értékr ől.................................................................... 3 4 3
C. Munkavállalói jövedelem ................................................................................................... 3 4 4
D. Termelési és importadók .................................................................................................. 3 4 5
1. Termékadók ............................................................................................................. 3 4 6
2. A hozzáadottérték-adó kezelése . . ................................................................................... 3 4 7
3. A hozzáadottérték-adó kezelése . . ................................................................................... 3 4 8
E. Támogatások . ................................................................................................................ 3 5 0
1. Terméktámogatások. ................................................................................................... 3 5 0
2. Egyéb termelési támogatások ......................................................................................... 3 5 2
F. Tulajdonosi jövedelem ...................................................................................................... 3 5 6
1. Fogalommeghatározás ................................................................................................. 3 5 6
2. Kamatok.. . . .............................................................................................................. 3 5 6
3. Bérleti díjak (term őföld és felszín alatti kincsek után) . . . ........................................................ 3 5 7
4. Biztosításikötvény-tulajdonosok tulajdonosi jövedelme (az EAA nem tartalmazza) ........................ 3 5 7
G. T őketranszferek ............................................................................................................. 3 5 8
1. Beruházási támogatások. . . ............................................................................................ 3 5 8
2. Egyéb t őketranszferek ................................................................................................. 3 5 9
H. Állóeszközök értékcsökkenése ............................................................................................ 3 5 9
IV. Mez őgazdasági munkaer ő-ráfordítás. . ....................................................................................... 3 6 1
V. A mez őgazdasági jövedelem mutatói. . ....................................................................................... 3 6 2
A. A jövedelem és az egyenlegez őtételek meghatározása .............................................................. 3 6 2
B. A vállalati alapokon szervezett egységek jövedelmének kezelése . . ................................................. 3 6 3
C. A mez őgazdasági jövedelem mutatóinak meghatározása . . .......................................................... 3 6 4
D. A jövedelemmutatók összesítése az európai unióra .................................................................. 3 6 5
E. A jövedelemmutatók deflálása ............................................................................................ 3 6 5
VI. Az EAA értékelése változatlan árakon ....................................................................................... 3 6 6
A. Ár- és volumenmérések .................................................................................................... 3 6 6
B. Az EAA változatlan árakon történ őösszeállításának alapelvei és módszere ..................................... 3 6 7
1. Az indexképlet megválasztása ........................................................................................ 3 6 7
2. Bázisév ................................................................................................................... 3 6 7
3. Sorozatok bemutatása egy adott referenciaévre. . ................................................................. 3 6 7
4. Hozzáadott érték számítása változatlan árakon. . ................................................................. 3 6 8
5. Termékadók és -támogatások lebontása volumen- és árösszetev ők r e......................................... 3 6 903/42. kötet 293 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
TARTALOMJEGYZÉK
A számlák európai rendszerének 1995. évi átdolgozása (ESA 1995) (1), valamint a mez őgazdaságban tapasztalható
gazdasági és strukturális változásokhoz való alkalmazkodás szükségessége új, az EAA esetében alkalmazott alapvet ő
módszertan létrehozásához vezetett. Az alapvet őEAA-módszertan módosításainak két, gyakran egymással ellentétben
álló követelménynek kellett megfelelniük: egyrészr ől biztosítani kellett a módszertan összefüggését az ESA-rendszerrel,
hogy lehet ővé váljon az EAA összehangolása mind a tagállamok között, mind a nemzeti számlák központi keretrend-
szerével; másrészr ől pedig a jogalkotónak biztosítania kellett, hogy az elvégzend őváltoztatások megvalósíthatók
legyenek. E kézikönyv kialakításában ezen megfontolások szerepet játszottak, mivel – az EAA összeállításához szükséges
fogalmak, alapelvek és alapszabályok mellett – a mez őgazdaság területén fennálló egyedi jellemz őkhöz való esetleges
adaptációra is kitér.
I. A SZÁMLÁK ÁLTALÁNOS JELLEMZ ŐI
A. BEVEZETÉS
1.01. Az integrált gazdasági számlák rendszerének szisztematikus, összevethet őés a lehet őlegteljesebb áttekintést kell
nyújtania a gazdasági tevékenységekr ől, amely elemzések, el őrejelzések és politikai intézkedések alapjául szol-
gálhat. A rendszer által lefedett hatalmas számú és rendkívül változatos gazdasági m űveleteket és egységeket álta-
lános kritériumok szerint kell osztályozni, továbbá világosan és egyszer űen, számlák és táblázatok koherens rend-
szerében kell megadni.
1.02. Az Integrált Nemzeti Számlák Európai Rendszerét – amely az Egyesült Nemzetek Szervezete által kidolgozott
Nemzeti Számlák Átdolgozott Rendszeréb ől (SNA 93) (2) származik – az Európai Unió egyedi szükségletei
nyomán hozták létre. Azokat a fogalmakat, meghatározásokat, elszámolási szabályokat és azokat az egységes
osztályozási rendszereket rögzíti, amelyeket az EU-tagállamoknak kell alkalmazniuk.
1.03. Az ország gazdasága nagyszámú egység tevékenységének az összessége, amelyek a termelés, pénzügyek, bizto-
sítás, elosztás és fogyasztás céljából számos különböz őtípusú gazdasági m űveletben vesznek részt. A nemzeti
számlákban alkalmazott egységeket és az egységek csoportjait a vizsgált gazdasági modellekre vonatkoztatva kell
meghatározni. Az ESA 95 rendszert három egységtípusnak és a nemzetgazdaság felosztása két különböz ő
módjának a használata jellemzi.
1.04. A jövedelem- és t őkeáramlás, a pénzügyi tranzakciók és a befektetett pénzügyi eszközök elemzéséhez elengedhe-
tetlen azoknak az egységeknek a kiválasztása, amelyek megfelel ően jellemzik a gazdasági szerepl ők (szervezeti
egységek) közötti kölcsönhatást. A termelési folyamat elemzéséhez elengedhetetlen azoknak az egységeknek a
kiválasztása, amelyek ábrázolják a m űszaki-gazdasági jelleg űösszefüggéseket (azaz a szakosodott telephelyek és a
homogén szakosodott egységek).
1.05. Így a gazdaság két különböz őmódon osztható fel:
i. szervezeti szektorokra vagy alszektorokra, amelyek szervezeti egységek csoportjait képviselik;
ii. „ágazatokra”, amelyek a szakosodott telephelyek csoportjait (ágazat), vagy a homogén szakosodott egységek
csoportjait (homogén ágazat) fogják át.
1.06. Az EAA legf őbb célja a termelés folyamatának és az általa képzett els ődleges jövedelmeknek az elemzése. Ezért a
számlák az ágazati koncepción alapulnak.
1.07. Az EAA olyan szatellitszámlákból áll, amelyek a mez őgazdasági ágazat egyedi jellegéhez igazított kiegészít ő
információkkal és fogalmakkal szolgálnak. Bár felépítésükben nagyon közel állnak a nemzeti számlákhoz, össze-
állításuk mégis megfelel őszabályok és módszerek kidolgozását igényli.03/42. kötet 294 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
(1) Az Európai Közösségek Statisztikai Hivatala, Számlák Európai Rendszere – ESA 1995, Luxembourg, 1996.
(2) Nemzeti Számlák Rendszere, 1993. Az Egyesült Nemzetek Szervezete, a Nemzetközi Valutaalap, az Európai Közösségek Bizottsága, az
OECD és a Világbank közös kiadványa.
1.08. Megkülönböztetést kell tenni a mez őgazdasági termelés által el őállított jövedelem és a mez őgazdasággal foglal-
kozó háztartások jövedelme között, amely utóbbi a mez őgazdasági tevékenységb ől származó jövedelmen kívül a
mez őgazdasággal foglalkozó háztartások esetében esetlegesen fennálló egyéb forrásokból (tulajdon, társadalmi
juttatások stb.) származó jövedelmet is tartalmazza. Ezt a két jövedelemtípust (a mez őgazdasági termelés által
előállított jövedelem és a mez őgazdasággal foglalkozó háztartások összjövedelme) két különböz őcélból mérik,
ami a gazdaság felosztásának két különböz őmódját kívánja meg: az els őaz EAA esetében a termel őegységeken
alapul, amelyek meghatározása valamely tevékenységi ágazatra való hivatkozással történik, míg a második a
háztartásokon (vagyis a szervezeti egységeken) alapul, amelyek f őjövedelemforrása az önálló mez őgazdasági
tevékenység (1).
B. AZ ALAPEGYSÉG ÉS A MEZ ŐGAZDASÁGI ÁGAZAT
1. Alapegység
1.09. A termelési folyamat által el őidézett folyamatok, valamint az áruk és szolgáltatások igénybevételének elemzése
céljából szükséges azon egységek kiválasztása, amelyek a m űszaki-gazdasági típusú összefüggéseket hangsú-
lyozzák ki. Ez a követelmény annyit jelent, hogy a szervezeti egységeket a termelés típusának figyelembevételével
rendszerint több kisebb homogén egységre kell felosztani. A szakosodott telephelyek (LKAU) ennek a követel-
ménynek hivatottak eleget tenni els ő, ugyanakkor gyakorlat-orientált m űködési szemlélet űmegközelítésben (ESA
95, 2.105) (2).
1.10. A szakosodott telephely egy adott SZE azon része, amely egy szakosodott telephelynek felel meg. A szakosodott
egység magában foglalja azon termel őszervezeti egység valamennyi részét, amely hozzájárul a NACE Rev. 1.
(gazdasági tevékenységek referenciaosztályozása, vö. 1.55) valamely szakágazati szintjéhez (négy számjegy)
tartozó tevékenység végzéséhez, és megfelel a szervezeti egység egy vagy több m űködési alrészlegének. A szerve-
zeti egység információs rendszerének képesnek kell lennie arra, hogy minden egyes szakosodott telephelyre
kimutassa, vagy kiszámítsa legalább a kibocsátás, a folyó termel őfelhasználás, a munkavállalói jövedelem, a
működési eredmény értékét, a foglalkoztatottak létszámát és a bruttó állóeszköz-felhalmozás mértékét (ESA 95,
2.106).
1.11. Bár egy szakosodott telephely termel ői min őségében megfelelhet egy szervezeti egységnek, vagy egy szervezeti
egység valamely részének, de soha nem tartozhat két külön szervezeti egységhez. Mivel a gyakorlatban az
árutermel őés szolgáltató szervezeti egységek többsége párhuzamosan több különböz őtevékenységet végez
(egyet f őtevékenységként, míg egy vagy több másikat másodlagos tevékenységként), ezért azok azonos számú
szakosodott telephelyre oszthatók fel. A kisegít őtevékenységek (beszerzés, értékesítés, marketing, számvitel, fuva-
rozás, raktározás, karbantartás stb.; vö. 1.27) viszont nem eredményezhetik szakosodott telephely létrejöttét.
1.12. Alapvet ően annyi szakosodott telephelyet kell nyilvántartani, amennyi a másodlagos tevékenységek száma,
ugyanakkor megtörténhet, hogy a statisztikai (számviteli) információk nem teszik lehet ővé a szakosodott telep-
hely másodlagos tevékenységeinek, vagy az ilyen tevékenységek egyes részeinek elkülönítését a f őtevékenységt ől.
Ilyenformán egy szakosodott telephely egy vagy több másodlagos tevékenységet is végezhet a f őtevékenysége
mellett (ESA 95, 2.107).
1.13. Tevékenység végzésér ől akkor beszélhetünk, amikor az olyan er őforrásokat, mint például a berendezéseket, a
munkaer őt, a gyártástechnológiát, az információs hálózatokat, illetve a termékeket egymással úgy kombináljuk,
hogy a meghatározott áruk vagy szolgáltatások létrejöttét eredményezze. Egy tevékenység jellemz ői a termel őfel-
használás (áruk és szolgáltatások), a termelési folyamat és a kibocsátás (ESA 95, 2.103). A szakosodott telephely
főtevékenysége az a tevékenység, amely az egységen belül végzett minden más tevékenységnél nagyobb hozzá-
adott értéket állít el ő.Af őtevékenység osztályozásának meghatározása a NACE Rev.1-re hivatkozva történik,
először az osztályozás legmagasabb szintjén, majd mind részletesebb szintekre ereszkedve (ESA 95, 3.10).03/42. kötet 295 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
(1) Az elemz ők egymástól eltér őigényeit felismerve a FAO az élelmiszeripari és a mez őgazdasági gazdasági számlák leírásához használt
alapegységekként három egységtípus, azaz a szervezeti egységek (beleértve a háztartásokat), a szakosodott részlegek (amelyek megfe-
lelnek az ESA-ban említett szakosodott telephelyeknek (SZT)), valamint az 1993-as SNA szerinti termékek (amelyek megfelelnek az
ESA-ban említett SZT-knek), használatát ajánlotta (vö. FAO (1996) Élelmiszeripari és Mez őgazdasági Számlarendszer, Egyesült
Nemzetek Szervezete, Róma).
(2) Meg kell jegyezni, hogy bár az ESA els őbbséget ad a szakosodott telephelyeknek, a termelési folyamat elemzéséhez legjobban
illeszked őegység a homogén szakosodott egység (HSZE). Ez az egység a felhasználás és kibocsátás elemzésére szolgál, mivel pontosan
megfelel a tevékenység típusának. A szervezeti egységek így annyi HSZE-re vannak felosztva, ahány tevékenység van (a kisegít őtevé-
kenységeken kívül). E HSZE-k csoportosítása által lehetséges a gazdaság felbontása „tiszta” (homogén) ágazatokra. A HSZE-k általában
nem figyelhet ők meg közvetlenül. Ezért a homogén ágazatok számlái nem hozhatók létre a HSZE-k csoportjai alapján. Az ESA e
számlák összeállítására vonatkozó módszert ír le. Ebbe beletartozik a másodlagos termelés és a tevékenységi ágazatok megfelel őköltsé-
geinek elszámolása a megfelel őhomogén ágazatokra. (ESA, 9.53–9.61).
2. A mez őgazdasági ágazat
1.14. Egy ágazatot az azonos típusú tevékenységet végz őösszes szakosodott telephely egy csoportba rendezésével lehet
létrehozni. Ez lehet ővé teszi a gazdasági ágazatokra történ őfelbontását. Ezeknek az ágazatoknak az osztályozása
az így összesorolt egységek f őtevékenységét ől függ. Az osztályozás legrészletesebb szintjén egy „ágazat” a NACE
Rev.1-nek egyazon szakágazatába (4 számjeggyel jelölt szint) tartozó és ezért a NACE Rev.1-ben meghatározott
tevékenységnek megfelel őtevékenységet végz őösszes szakosodott telephelyet magába foglalja.
1.15. Bár a mez őgazdasági ágazatot korábban úgy határozták meg, mint a homogén mez őgazdasági termel őegységek
egy csoportját, mégis a szakosodott telephelyet választották az EAA leírásának alapegységéül azért, hogy i. az
EAA-t a mez őgazdaság gazdasági helyzetéb ől kiindulva lehessen megközelíteni, azaz teljes egészében figyelembe
lehessen venni bizonyos (el nem különíthet ő) másodlagos nem mez őgazdasági tevékenységek létét a mez őgazda-
sági egységek teljes termel őtevékenységének mérésénél, továbbá azért, hogy ii. fennmaradjon a konzisztencia a
nemzeti számlarendszer többi részével. Ez elmozdulást jelent a homogén termelési egységen és a homogén
ágazaton alapuló analitikus szemlélet irányából a szakosodott telephely és az „ágazat” fogalmán alapuló statisz-
tikai szemlélet felé.
1.16. Az el nem különíthet ő, másodlagos nem mez őgazdasági tevékenységek olyan tevékenységek, amelyek költségei
nem figyelhet ők meg az adott mez őgazdasági tevékenység költségeit ől függetlenül. Ilyen például a mez őgazdasági
termékek feldolgozása a gazdaságban, az erdészet, a fakitermelés, az idegenforgalom. A mez őgazdasági ágazat
kibocsátása így kétfajta tevékenységb ől származik:
i. mez őgazdasági egységek által végzett mez őgazdasági tevékenységek (f ő- vagy másodlagos);
ii. mez őgazdasági egységek nem mez őgazdasági másodlagos tevékenységei.
1.17. A mez őgazdasági üzem – amely a mez őgazdaság statisztikai tanulmányozásához (cenzus, mez őgazdasági üzem-
szerkezeti összeírások) jelenleg használt egység – az a szakosodott telephely, amely leginkább megfelel a
mez őgazdasági ágazatnak (annak ellenére, hogy bizonyos egyéb egységeket, mint például a bor- vagy olívaolaj-
termel őszövetkezeteket, vagy szerz ődéses munkát végz őegységeket stb. is ide kell számítani). Ett ől függetlenül
meg kell jegyezni, hogy a mez őgazdasági üzemekben végezhet őszámos mez őgazdasági tevékenység eredménye-
képpen ezek speciális típusú szakosodott telephelyek. Az ESA-szabályzatnak az egységekre és azok csoportjára
történ őszigorú alkalmazásának azt kell eredményeznie, hogy azokban az esetekben, ahol több, a NACE Rev. 1.
négy számjegy űszakágazata szerinti tevékenységet végeznek ugyanabban a mez őgazdasági üzemben, a mez őgaz-
dasági üzem több különálló szakosodott telephelyre oszlik. A mez őgazdasági üzem elfogadása a nemzeti szám-
lákban és az EAA-ban a mez őgazdasági ágazat szakosodott telephelyeként a statisztikai megközelítésen alapul.
1.18. Ennélfogva a mez őgazdasági ágazat számlái lényegében hasonlóak a mez őgazdasági üzemek számláihoz (terme-
lési és jövedelemkeletkezési számlák). A félreérthet őség elkerülése érdekében azonban meg kell jegyezni, hogy a
mez őgazdasági számlák nem azon gazdasági egységek számlái, amelyek f őtevékenysége mez őgazdasági jelleg ű:
először is, ezekbe nem tartozik bele e gazdaságok összes, nem mez őgazdasági tevékenysége (amelyeket el lehet
különíteni a mez őgazdasági tevékenységekt ől, azok nem tartoznak ide). Magukban foglalják továbbá olyan gazda-
sági egységek mez őgazdasági tevékenységeit, amelyek f őtevékenysége nem mez őgazdasági jelleg ű. Ennek eredmé-
nyeképpen a mez őgazdasági üzem elfogadása az EAA alapegységeként nem változtat azon a tényen, hogy a
mez őgazdasági számlák a mez őgazdasági ágazat számlái.
1.19. Mivel a nemzetgazdasági ágazat magában foglalja olyan egységek csoportját, amelyek ugyanazon vagy hasonló
típusú tevékenységet végeznek, a mez őgazdasági ágazat EAA-beli meghatározása az adott nemzetgazdasági
ágazatban jellemz őtevékenységek és egységek azonosításától függ. A mez őgazdasági tevékenységek és egységek
ennek eredményeképpen történ őkiválasztása bizonyos eltérésekhez vezethet az EAA mez őgazdasági ágazat
számlái és a nemzetgazdasági számlák között (vö. 1.93).
1.20. A mez őgazdasági ágazatot az összes olyan helyi szint űszakosodott egység csoportjaként kell kezelni, amelyek az
alábbi gazdasági tevékenységeket végzik (a mez őgazdasági ágazat pontos meghatározásához vö. 1.60–1.66):
– növénytermesztés; árutermel őkertészet; kertészet (beleértve a bor és az olívaolaj termelését az ugyanazon
egység által termesztett sz őlőből és olajbogyóból),
– állattenyésztés,03/42. kötet 296 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
– az állattenyésztéshez kapcsolódó növénytermesztés,
– szerz ődéses mez őgazdasági munka,
– vadgazdálkodás; csapdával való vadászat, vadszaporítás és kapcsolódó tevékenységek.
1.21. A mez őgazdasági üzemek mellett a mez őgazdasági ágazat tartalmaz termel ők csoportjaiból (pl. szövetkezetek)
álló egységeket is, amelyek bort és olívaolajat állítanak el ő, valamint olyan szakosított egységeket, amelyek
gépeket, anyagokat és munkaer őt bocsátanak rendelkezésre szerz ődéses munka elvégzéséhez.
1.22. Azokat a szakosított egységeket, amelyek gépeket, berendezéseket és személyzetet bocsátanak rendelkezésre
szerz ődéses munka elvégzéséhez a mez őgazdasági termelési szakaszban (üzleti vállalkozások, amelyek részt
vesznek a szerz ődéses munkában vagy mez őgazdasági üzemek, amelyek megbízottként szolgáltatásokat nyúj-
tanak) a mez őgazdasági ágazat részeként kell kezelni. Szigorúbb értelmezésben ezeknek az egységeknek –
amelyeket a mez őgazdasági ágazatba kell sorolni – olyan munkát kell végezniük, amely a) része a mez őgazdasági
termelési folyamatnak, b) kapcsolódik a mez őgazdasági termékek el őállításához, c) általában a gazdaságok végzik,
valamint d) ténylegesen teljes mértékben a gépeket, anyagokat és munkaer őt rendelkezésre bocsátó szakosított
egység hatja végre.
1.23. Ha azonban a szerz ődéses munkát nem teljes mértékben a szakosított egység hajtja végre (pl. ha a gazdálkodó
gépeket bérel, de a saját dolgozóit alkalmazza), ezt a tevékenységet a NACE Rev. 1. szerinti 71. fejezet (gép és
berendezés kölcsönzése kezel őnélkül) alatt kell elszámolni; ebben az esetben a gazdálkodók mellett szerz ődéses
viszonyban dolgozó gazdasági egységeknek kifizetett összegeket az „egyéb áruk és szolgáltatások” néven kell
elszámolni a „folyó termel őfelhasználás” alatt (vö. 2.108).
1.24. Mivel az EAA célja a mez őgazdasági tevékenységb ől (amely az EU-tagállamokban szinte kizárólag árutermel ő
tevékenység) származó bevétel felhalmozásának mérése, leírása és elemzése, az a döntés született, hogy ki kell
hagyni azokat a mez őgazdasági tevékenységeket, amelyek csupán szabadid ős tevékenységet jelentenek. Ezzel
szemben az önellátást szolgáló gazdálkodást folytató egységek szerepelnek az EAA-ban. Meg kell jegyezni, hogy
a mez őgazdasági üzemek saját végs őfogyasztására szánt mez őgazdasági kibocsátást el kell számolni az EAA
-ban.
3. El nem különíthet ő, másodlagos nem mez őgazdasági tevékenységek
1.25. A szakosodott telephely használata a mez őgazdasági ágazat alapegységeként maga után vonja olyan nem
mez őgazdasági másodlagos tevékenységek elszámolását, amelyeket nem lehet elkülöníteni a mez őgazdasági
főtevékenységt ől.
1.26. A szakosodott telephelyek el nem különíthet ő, nem mez őgazdasági másodlagos tevékenységei olyan, a mez őgaz-
dasági termeléshez szorosan kapcsolódó tevékenységek, amelyek esetében a kibocsátás, a folyó termel őfelhasz-
nálás, a munkavállalói jövedelem, a munkaer ő-ráfordítás vagy a bruttó állóeszköz-felhalmozás bármelyikére
vonatkozó információk a statisztikai megfigyelési id őszak alatt nem különíthet őke laf őmez őgazdasági tevé-
kenységre vonatkozó információktól.
1.27. Ezek az el nem választható, nem mez őgazdasági másodlagos tevékenységek az alábbi f őbb jellemz őkkel rendel-
keznek:
– céljuk az értékesítés vagy árucsere (az elszámolási id őszakban, vagy azt követ ően, raktározás után), a termel ő
általi saját végs őfogyasztás, vagy természetbeni ellentételezés (beleértve az alkalmazottaknak kifizetett termé-
szetbeni ellentételezést),
– nem lehetnek kisegít őtevékenységek. Ez utóbbiak kiegészít őtevékenységek (pl.értékesítés, marketing, raktá-
rozás, saját számlás szállítás; lásd ESA 95, 3.12 és 3.13, valamint SNA 93, 5.9–5.16), amelyeket valamely
gazdasági egység hajt végre annak érdekében, hogy megteremtse a f ő- és másodlagos tevékenységek végrehaj-
tásához szükséges feltételeket. A kisegít őtevékenységek kibocsátása tipikusan a különböz őtermel őtevékeny-
ségek ráfordításaként jelenik meg,
– megegyezés alapján ezek a tevékenységek nem foglalnak magukban olyan tevékenységeket, amelyek nem
mez őgazdasági termékek (mint például épületek vagy gépek) saját számlára történ őbruttó állóeszköz-felhal-
mozását tartalmazzák. Ez a saját végs őfogyasztásra történ őtermelés elkülöníthet őtevékenységnek tekintend ő,
és az azonosítható szakosodott telephely termeléseként kell elszámolni. Az alkalmazottak részére természet-
beni díjazásként nyújtott elszállásolási szolgáltatásokat hasonlóképpen kell kezelni (a jövedelmek keletkezése
számlán természetbeni díjazásként kell elszámolni),03/42. kötet 297 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
– jellemz őnek kell lenniük a gazdaságokra, jelent ős gazdasági súllyal kell rendelkezniük nagyszámú gazdaság
esetében,
– a mez őgazdasági „szerz ődéses munka” nem nevezhet őnem mez őgazdasági tevékenységnek, mivel a mez őgaz-
dasági ágazat jellemz őtevékenysége (mez őgazdasági szolgáltatások).
1.28. Az egyedi nem mez őgazdasági másodlagos tevékenységnek csak az a része tartozik ide, amely nem elkülöníthet ő.
Ennek eredményképpen egy adott, nem mez őgazdasági tevékenység bekerül a mez őgazdasági ágazatba, ha azt
lehetetlen elkülöníteni a szakosodott telephely mez őgazdasági f őtevékenységét ől, azonban azt abból ki kell
hagyni, ha elkülöníthet őa mez őgazdasági f őtevékenységt ől, amely utóbbi esetben egy nem mez őgazdasági szako-
sodott telephely jön létre. A nem elkülöníthet őnem mez őgazdasági másodlagos tevékenységek kiválasztási krité-
riuma nem annyira a termék jellege, inkább a tevékenység típusa (1). Például valamely gazdaság által nyújtott
agrárturisztikai szolgáltatások csak abban az esetben tartoznak ide, ha azokat nem lehet elválasztani a gazdaság
mez őgazdasági tevékenységeit ől. Valószín űleg nem ez a helyzet áll fenn, ha e tevékenységek volumene megn ő.
Így a mez őgazdasági ágazat termelésében elszámolt nem mez őgazdasági termékek a földrajzi helyt ől függ ően és
időben is változhatnak.
1.29. Az el nem választható, nem mez őgazdasági másodlagos tevékenységeknek két f őtípusa különböztethet őmeg:
– Tevékenységek, amelyek mez őgazdasági tevékenység folytatását jelentik, és amelyek mez őgazdasági termékeket
használnak fel. Ez a tevékenységtípus a legtöbb EU-tagállamban megtalálható. A mez őgazdasági termékek
feldolgozása e csoportba tartozó jellegzetes tevékenység:Mez őgazdasági termékek feldolgozása
– tej feldolgozása vajjá, tejszínné, sajttá, joghurttá és egyéb tejtermékké,– gyümölcsök és zöldségek feldolgozása gyümölcslevekké, élelmiszerkonzervekké, alkoholtartalmú italokká és
egyéb termékekké,
–s z őlő, must és bor feldolgozása alkoholtartalmú termékekké (pl. habzóborrá, mint például a pezsg ő,é s
szeszes italokká, mint például a konyak),
– növényi anyagok/textíliák/gyapjú fonása,– foie gras, pástétom és egyéb feldolgozott húskészítmények el őállítása,
– egyéb mez őgazdasági termékek feldolgozása,
Mez őgazdasági termékek osztályozása és csomagolása, pl. tojás és burgonya.
– A mez őgazdasági üzemet és annak mez őgazdasági termel őeszközeit (berendezések, létesítmények, épületek,
munkaer ő) bevonó tevékenységek. Alapvet ően az alábbi tevékenységek tartoznak ide:
– agrárturizmus – kemping, vendéglátás, szállodák, különböz őszálláshelytípusok, stb.,
– gazdaságok boltjai – nem a gazdaságból származó termékeket érint őkiskereskedelmi tevékenységek. A
nyers vagy feldolgozott mez őgazdasági termékek közvetlen értékesítését az érintett termékek kibocsátásánál
kell elszámolni,
– sportolási lehet őség és vidéki szabadid ős tevékenységek – a föld használata olyan tevékenységekre, mint
például golf, lovaglás, vadászat, horgászat stb.
– harmadik fél számára nyújtott szolgáltatások – pl. mez őgazdasági gépek bérbeadása és javítása, öntözési
projektek, mez őgazdasági tanácsadói szolgáltatások, terméktárolás, gazdasági épületek karbantartása,
mez őgazdasági termékekkel kapcsolatos kereskedelmi szolgáltatások, mez őgazdasági termékek szállítása stb.
Ezek a szolgáltatásokat csak akkor számolják el másodlagos tevékenységként, ha azokat harmadik fél részére
végzik. Ha elvégzésük saját részre történik, akkor kisegít
őtevékenységnek min ősülnek, amelyek nem szere-
pelnek a számlákban (vö. 1.27),03/42. kötet 298 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
(1) Nem szabad figyelmen kívül hagyni azonban, hogy egyes másodlagos tevékenységek, pl. épületek és lakások bérlése, mindig a
mez őgazdasági tevékenységt ől elválaszthatónak tekintend ők.
– tájvédelmi szolgáltatások – f űnyírás, sövénynyírás, hóeltakarítás, zöld területek és hasonló jelleg űterületek
kijelölése, telepítése és karbantartása,
– haltenyésztés,
– a föld és a mez őgazdasági termel őeszközök használatával járó egyéb tevékenységek.
1.30. A nem mez őgazdasági másodlagos tevékenységek felsorolása (vö. 1.29) azonban csak tájékoztató jelleg ű, és nem
minden országra vonatkozik. Ellenkez őleg, minden országnak a saját mez őgazdasága jellemz ői alapján magának
kell összeállítania a saját jegyzékét az el nem választható, nem mez őgazdasági másodlagos tevékenységekr ől. A
jegyzéket a nemzeti számlákkal foglalkozó szervezeti egységekkel együttm űködésben kell elkészíteni annak bizto-
sítása érdekében, hogy az EAA összeegyeztethet őlegyen a nemzeti számlák alkalmazásában kialakított mez őgaz-
dasági ágazati számlákkal és e nem mez őgazdasági tevékenységek számláival (azaz annak biztosítása érdekében,
hogy egyetlen tevékenységet sem hagynak ki vagy számolnak el duplán).
1.31. A nem mez őgazdasági egységek másodlagos mez őgazdasági tevékenységei elhanyagolhatók és megegyezés
alapján nulla értéken számolják el azokat. Valamely nem mez őgazdasági egység által végzett mez őgazdasági
termelést a számviteli adatok tekintetében valójában mindig elkülöníthet őnek kell tekinteni, a termékek és a
mez őgazdasági termel őeszközök egyedi tulajdonságai, valamint az eredményül kapott EAA összeállításához alkal-
mazott adatforrások és módszerek (vö. az I. fejezet E. szakasza és a II. fejezet B. és C. szakasza) miatt. Annak
érdekében, hogy az EAA az ágazati koncepción alapuljon, az összes mez őgazdaságitermék-kibocsátást – kivéve a
nem mez őgazdasági szakosodott telephelyek másodlagos tevékenységeib ől származó termékeket – mérni kell.
Mivel az említett másodlagos tevékenységek megegyezés alapján nullának tekintend ők, az összes mez őgazdasági
kibocsátást elszámolják (kivéve azon egységek kibocsátását, amelyek esetében a mez őgazdasági tevékenység
csupán szabadid ős tevékenységet jelent; vö. 1.24).
1.32. A mez őgazdasági üzemek által el őállított nem mez őgazdasági áruk és szolgáltatások nem szerepelnek az EAA
-ban, kivéve, ha azok nem elkülöníthet őmásodlagos tevékenységek eredményei. Például, ha az egységeken belül
számos, vertikálisan integrált termelési folyamat található (pl. baromfi vágását, csomagolását és vákuumcsomago-
lását; burgonya vagy egyéb zöldségfajták osztályozását, mosását és el őcsomagolását; vet őmagok osztályozását,
előkészítését és értékesítését végz ővállalkozások; tárolóhelyet biztosító és a termékek értékesítését végz őszövet-
kezetek, stb.), a mez őgazdasági ágazat tevékenységüknek csak azon részét tartalmazza, amely kapcsolódik a
mez őgazdasági termeléshez az 1.62 és 1.63 pont szerint, valamint az el nem elkülöníthet ő, nem mez őgazdasági
másodlagos tevékenységekhez.
C. A KIBOCSÁTÁS MÉRÉSE
1.33. Az ESA 95 értelmében egy ágazat kibocsátása az ágazat összes egysége által a kérdéses elszámolási id őszak alatt
megtermelt összes terméket jelenti, az ugyanazon elszámolási id őszakon belül ugyanazon egység által el őállított
és felhasznált áruk és szolgáltatások kivételével. A mez őgazdasági kibocsátás mérése (1) az ESA e szabályának
adaptációján alapul, a mez őgazdasági egységek által felhasznált kibocsátás egy részének a mez őgazdasági kibo-
csátásba való felvételével (vö. 2.032–2.036). Ennélfogva az EAA-ban a mez őgazdasági kibocsátás az ágazat összes
egységének össztermelése (kivéve az ugyanazon egység általi folyó termel őfelhasználásra szánt kibocsátást), plusz
az ugyanazon egység által folyó termel őfelhasználásként használt kibocsátás, feltéve hogy ez a kibocsátás két
különböz őalaptevékenységre vonatkozik (mint például az állati takarmánynak szánt növényi termékek), és
megfelel bizonyos (a 2.055 pontban megállapított) kritériumoknak.
1.34. Az ESA-szabályzatot a mez őgazdasági ágazat különleges jellege miatt adaptálták:
– a mez őgazdasági termelésnek az a része, amely ugyanannál az egységnél folyó termel őfelhasználás céljára
szolgál, a mez őgazdaságban nagyobb, mint a gazdaság bármely másik szektorában,
– a gazdaság sokféle, egymással szoros kapcsolatban lév őmez őgazdasági tevékenységet végez (az egyik tevé-
kenység a másik tevékenység alapjaként vagy folytatásaként szolgál, mint például a gabonafélék és takarmány-
növények termesztése állati takarmányokhoz; szoros kapcsolat áll fenn a termelési tényez ők, például a beren-
dezések és gépek használatában). A mez őgazdasági üzem változó tartalma – anélkül, hogy kérdésessé tenné
szakosodott telephelyként való jellemzését – igen speciálissá teszi a helyzetet a gazdaság egyéb területeinekszakosodott telephelyeivel szemben (vö. 1.17). A gazdaság ágazatokra való lebontásában a számlák célja
részben az, hogy tükrözzék a termelési folyamaton belüli részfolyamatokat: a gazdasági érték létrejöttét, átala-
kulását, kereskedelmét és továbbadását. A mez őgazdasági üzemben végzett különféle tevékenységeket nem
lehetne teljes egészében figyelembe venni kizárólag a mez őgazdasági üzemet elhagyó kibocsátás mérésével.03/42. kötet 299 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
(1) A kibocsátás mérése korábban a „nemzeti gazdaság” koncepción alapult, amely a nemzetgazdaság összes mez őgazdasági termelését
előállító egyedi, fiktív mez őgazdasági üzem volt, ahol a mez őgazdasági kibocsátás a nemzeti gazdaságból kilép ővalamennyi termék
összessége volt. A nemzeti gazdaság koncepciójának elvetése mellett döntöttek a következ őtényez ők javulása következtében: i. a
mez őgazdasági számlák gazdasági elemzése (hozzáadott érték technikai együtthatói és szintjei), ii. a termelési számlák és a bevétel-
számlák közötti megegyezés, iii. a hozzáadott érték technikai együtthatóinak és szintjeinek összehasonlítása az alágazatok és a tagál-lamok között, valamint iv. megegyezés az ESA-val és annak alapelveivel.
1.35. Az ESA-szabályzat ezen adaptációja bizonyos termékek, mint például a gazdaságon belül takarmánynak szánt
mez őgazdasági termékek, a bortermeléshez felhasznált sz őlő, az olívaolaj-el őállításhoz felhasznált olajbogyók,
valamint az el nem választható, nem mez őgazdasági másodlagos tevékenységek folyó termel őfelhasználásaként
felhasználni kívánt mez őgazdasági termékek, különleges bánásmódot igényelnek.
1.36. Él őállatok gazdaságok közötti kereskedelme és az él őállatok behozatala különleges bánásmódot igényel, mivel
ezeket befejezetlen termelésként tartják számon (vö. II. fejezet).
D. A SZÁMLÁK SORRENDJE
1. Számlák sorrendje az ESA 95-ben el őírtak szerint
1.37. Az EAA egymással kölcsönösen összefügg őszámlák sorozatán alapul. A ESA 95-ben a számlák teljes sorozatát a
folyó gazdasági m űveletek számlái, a felhalmozási számlák és a vagyonmérlegek alkotják. Ezek a különböz ő
számlák teszik lehet ővé a gazdasági m űveletek és a gazdasági ciklus különleges aspektusaihoz (például a terme-
léshez) kapcsolódó egyéb folyamatok rendezett keretek között történ őelszámolását. Ezek a gazdasági m űveletek
a jövedelem keletkezését ől a jövedelem eszközök formájában történ őfelhalmozásán keresztül annak elosztásáig
és újraelosztásáig terjednek. A bel őlük levont egyenlegez őtételeket használjuk fel azután a gazdasági teljesítmény
mérésére szolgáló aggregátumként.
1.38. A folyó gazdasági m űveletek számláinak tárgya a termelés, a jövedelemelosztás és -újraelosztás, valamint a jöve-
delem felhasználása végs őfogyasztás formájában;ezek a számlák teszik lehet ővé a „megtakarítások” kiszámítását,
amelyek a felhalmozás nélkülözhetetlen alkotóelemei. A felhalmozási számlák biztosítják az egységek eszköz- és
forrásváltozásában szerepet játszó összetev ők elemzését és teszik lehet ővé a nettó vagyon változásainak (az
eszközök és a források egyenlege) elszámolását. A vagyonmérlegek a különböz őegységek teljes eszköz- és forrá-
sállományát mutatják be az elszámolási id őszak elején, illetve végén azok nettó vagyonával együtt. Az egyes
eszköz- és forrástételekkel összefüggésben a felhalmozási számlákon nyilvántartott folyamatok a vagyonmérleg-
számlákon is megjelennek (ESA 95, 8.04).
1.39. A számláknak a fentiekben részletezett teljes sorozata csak az egységekre, a gazdasági szektorokra és az alszekto-
rokra alkalmazható. A ESA 95 azzal a feltételezéssel él, hogy egy szakosodott telephely és egy „ágazat” vonatko-
zásában nincs értelme a számlák teljes sorozatát összeállítani, mivel egy ilyen egységnek ritkán áll módjában az
áruk vagy az eszközök megtartása saját név alatt, vagy az hogy jövedelemhez jusson és azt elossza.
2. Az EAA számlák sorrendje
1.40. Mivel az EAA az ágazati koncepción alapul, a számláknak az ESA 95 szerinti sorát a folyó gazdasági m űveletek
számláinak els őkét számlájára kell korlátozni, azaz:
– a termelési számlára és– a jövedelmek keletkezése számlára,
amelyek egyenlegez őtételei a hozzáadott érték, illetve a m űködési eredmény (vö. az alábbi 1. és 2. táblázatot).
1.41. Mindazonáltal általános az a nézet, hogy a mez őgazdaság sajátos jellege miatt legalább részben biztosítani kell
egyéb számlák összeállításának lehet
őségét, amennyiben a vonatkozó folyamatok egyértelm űen hozzájuk rendel-
hetők. A kérdéses számlák (vö. az alábbi 3. és 4. táblázatot) a következ ők:
– a vállalkozói jövedelemszámla (a folyó gazdasági m űveletek számláinak egyike), valamint
–a t őkeszámla (a felhalmozási számlák egyike).
1.42. Jelenleg vizsgálják a számlasorozat kiterjesztésének kérdését, hogy a felhalmozási számlák közé tartozó „Egyéb
eszközváltozás” számla magába foglaljon bizonyos tételeket (folyamatokat) (vagyis bizonyos tételeket az „Az
eszközök egyéb volumenváltozása” alatt és az átértékelési számlát), valamint a vagyonmérleg kés őbbi esetleges
figyelembevételét.
1.43. Az ESA 95 által meghatározott táblázatok és számviteli szerkezet alapján az EAA számláinak sorozata az 1–4.
táblában feltüntetettek szerint ábrázolható.03/42. kötet 300 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
A. Folyó gazdasági m űveletek számlái
1. táblázat: Termelési számla
Felhasználás Források
P.2 Folyó termel őfelhasználás 50 P.1 Kibocsátás 100
B.1b Bruttó hozzáadott érték 50
K.1 Értékcsökkenés 10
B.1n Nettó hozzáadott érték 40
2. táblázat: Jövedelmek keletkezése számla
Felhasználás Források
D.1 Munkavállalói jövedelem 10 B.1n Nettó hozzáadott érték 4-
0
D.29 Egyéb termékadók 5
D.39 Egyéb terméktámogatás –10
B.2n/B.3n Nettó m űködési eredmény/nettó
vegyes jövedelem35
3. táblázat: Vállalkozói jövedelemszámla
Felhasználás Források
D.4 Tulajdonosi jövedelem 10 B.2n/
B.3nNettó m űködési eredmény/nettó
vegyes jövedelem35
D.41 Kamatok 5
D.45 Bérleti díj 5 D.4 Tulajdonosi jövedelem 1
D.41 Kamatok 1D.42 Felosztott társasági jövedelemD.43 Közvetlen külföldi t őkebefektetés
újrabefektetett jövedelme
D.44 Biztosítási kötvénytulajdonosok
tulajdonosi jövedelme
D.45 Földbérleti díj és felszín alatti
kincsek utáni bérleti díj
B.4n Nettó vállalkozói jövedelem 26
B.Felhalmozási számlák
4. táblázat: T őkeszámla
Eszközváltozás Kötelezettségek és a nettó vagyon változásai
B.10.1 Nettó vagyonváltozás megtaka-
rítás és t őketranszfer miattB.8n Megtakarítás, nettó
D.9 T őketranszferek, kapott 10
D.92 Beruházási támogatások 5D.99 Egyéb t őketranszferek 5
D.9 T őketranszferek, fizetend ő
D.91 T őkeadók
D.99 Egyéb t őketranszfer03/42. kötet 301 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
Eszközváltozás Kötelezettségek és a nettó vagyon változásai
P.51 Bruttó állóeszköz-felhalmozás 100 B.10.1 Nettó értékváltozás megtakarítás
és tőketranszfer miatt
P.511 Tárgyi állóeszközök beszerzése
mínusz továbbadása85
P.511a Bruttó állóeszköz-felhalmozás –
növénytermesztés10
P.511b Bruttó állóeszköz-felhalmozás –
állattenyésztés15
P.511c Bruttó állóeszköz-felhalmozás –
gépek és berendezések20
P.511d Bruttó állóeszköz-felhalmozás –
fuvareszközök20
P.511e Bruttó állóeszköz-felhalmozás –
gazdasági épületek20
P.511f Bruttó állóeszköz-felhalmozás –
egyéb munkálatok, kivéve a
terület-közm űvesítést (egyéb
épületek, szerkezetek stb.)
P.512 Immateriális állóeszközök
beszerzése mínusz továbbadása
(software stb.)10
P.513 Nem termelt nem pénzügyi
eszközök értéknövekedése5
P.513a Jelent ős terült-közm űvesítés 4
P.513b Földtulajdon és a termelési jogok
átruházásának költsége1
K.1 Értékcsökkenés 10
P.52 Készletváltozás 5
P.53 Értéktárgyak beszerzése mínusz
továbbadása
K.2 Nem termelt nem pénzügyi
eszközök beszerzése mínusz
továbbítása
K.21 Föld és egyéb nem termelt tárgyi
eszközök beszerzése mínusz
továbbadása
K.22 Nem termelt immateriális javak
beszerzése mínusz továbbadása
(termelési jogok, stb.)
B.9 Nettó hitelnyújtás (+)/Nettó hitel-
felvétel (-)
1.44. Szem el őtt kell tartani, hogy a 3. és 4. táblázatban d őlt bet űvel szedett gazdasági m űveletek és állományok olyan
tételek, amelyek:
– az EAA szempontjából nem jelent ősek az ágazati koncepció használata miatt és a számlák sorozata nem teljes.
A szóban forgó címszavak a következ ők: D.42 Felosztott társasági jövedelem, D.43 Közvetlen külföldi t őkebe-
fektetés újrabefektetett jövedelme, D.44 Biztosítási kötvénytulajdonosok tulajdonosi jövedelme, D.45 Bérleti díj
a 3. táblázat Források oszlopában, valamint az alábbi tételek: B.8n Nettó megtakarítás, B.10.1 Nettó értékvál-
tozás megtakarítás és t őketranszfer miatt, és B.9 Nettó hitelnyújtás (+)/Nettó hitelfelvétel (–) a 4. táblázatban,
vagy
– nincsenek nyilvántartva vagy megbízható információk hiányában, vagy azért, mert jelenleg kevésbé érdekesek
az EAA szempontjából. A kérdéses címszavak a következ ők: D.9 T őketranszfer, fizetett; D.91 T őkeadó, és
D.99 Egyéb t őketranszfer; P.53 Értéktárgyak beszerzése mínusz továbbadása; K.2 Nem termelt nem pénzügyi
eszközök beszerzése mínusz továbbadása; K.21 Föld és egyéb nem termelt tárgyi eszközök beszerzése mínusz
továbbadása; K.22 Nem termelt immateriális eszközök (termelési jogok stb.) beszerzése mínusz továbbadása a
4. táblázatban.03/42. kötet 302 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
1.45. A termelési számlán tartják nyilván a termelési folyamathoz kapcsolódó gazdasági m űveleteket. A kibocsátás a
„Források” alatt, a folyó termel őfelhasználás pedig a „Felhasználás” alatt szerepel. A hozzáadott érték, azaz az
egyenlegez őtétel kiszámítható az értékcsökkenés el őtt vagy után (bruttó vagy nettó hozzáadott érték). Mivel a
kibocsátás értékelése alapáron, a folyó termel őfelhasználás értékelése pedig beszerzési áron történik, a hozzáadott
érték tartalmazza a terméktámogatások és -adók egyenlegét.
1.46. A jövedelmek keletkezése számla a termelési folyamatból származó jövedelem kialakulását és annak a „mun-
kaer ő” mint állóeszköz és az államháztartás (adók és támogatások formájában) közötti eloszlását foglalja
magában. A m űködési eredmény, azaz az egyenlegez őtétel megfelel az egységek által a saját termel őeszközeik
használatával el őállított jövedelemnek. A háztartások jogi személyiséggel nem rendelkez ővállalkozásai esetében e
számla egyenlegez őtétele implicit módon tartalmazza a tulajdonos vagy családtagjai által végzett munka ellenér-
tékét is, amely nem különíthet őel a vállalkozói min őségben kapott nyereségét ől. Ez a jövedelem a „vegyes jöve-
delem” (ESA 95, 8.19).
1.47. A vállalkozói jövedelemszámla lehet ővé teszi a jövedelem mérését, amely hasonló az üzleti könyvelésben szoká-
sosan alkalmazott, osztalék és társasági adó levonása el őtti folyó nyereség fogalmához.
1.48. A t őkeszámla lehet ővé teszi annak meghatározását, hogy a nem pénzügyi eszközök beszerzésének és eladásának
egyenlegét milyen mértékben finanszírozták megtakarításból illetve t őketranszferrel. Ez a számla megmutatja a
hitelnyújtást és a hitelfelvételt. A mez őgazdaságra nem lehet létrehozni egy teljes t őkeszámlát, mert bár egyes
gazdasági folyamatok egyértelm űen hozzárendelhet ők ehhez az ágazathoz, más tételek (pl. nettó megtakarítás, a
folyószámlák sorozatának egyenlege) nem számíthatók ki ágazati alapon. Mindazonáltal az ágazatban a nem
pénzügyi eszközök értékében (beszerzések, elidegenítések és értékcsökkenések miatt) bekövetkez őváltozások,
valamint az ágazat által kapott t őketranszferek közül a lehet őlegtöbb elszámolásával értékes információk nyer-
hetők az ágazat gazdasági helyzetér ől és vagyonmérlegér ől (továbbá a termelési folyamat által létrehozott jövede-
lemre vonatkozó információk is nyerhet ők).
E. ADATFORRÁSOK ÉS SZÁMÍTÁSI MÓDSZEREK AZ EAA ÖSSZEÁLLÍTÁSÁHOZ
1.49. Az EAA egyik f őjellemz ője a „mennyiség × ár” képlet átvétele a termékek nagy többsége kibocsátásának méré-
séhez. Ezt a megközelítést els ősorban az üzleti számlák reprezentatív mintáin alapuló mez őgazdasági számlák
összeállításának bonyolultsága tette szükségessé.
1.50. A növénytermesztés értékelése általában alapozható a forrásokra, azaz a termelt (betakarított) mennyiségek becs-
lése a növényi kultúrával befedett területek és a terméshozamok becslésére, vagy a felhasználásra, azaz a felhasz-
nálói ágazat által megvásárolt mez őgazdasági termékek mennyiségére, a nettó kivitelre (kivitel mínusz behozatal)
vonatkozó becslésekre, amelyhez hozzáadódnak bizonyos, a mez őgazdasági ágazat folyó termel őfelhasználásához
használt mennyiségek, a termel ői készletek változásai, valamint a saját célú felhasználás (amelynek nagy része
saját végs őfogyasztás). Ez utóbbi megközelítés különösen olyan esetekben bizonyul indokoltnak, amikor az adott
mez őgazdasági termékek vásárlói könnyen azonosíthatók, és a felhasználás másik négy összetev ője korlátozott
(például olyan termékeknél, amelyek csak el őzetes feldolgozás után használhatók fel, mint a cukorrépa, a dohány
stb.). Ett ől függetlenül az adatok következetességének és megbízhatóságának ellen őrzése érdekében tényleges
mérleg is szükséges.
1.51. Az állattenyésztés mérésének legfontosabb adatforrásai a vágási statisztikák, az él őállatok kivitele és behozatala
és az állatállományok mérete. Az állati eredet űtermékek (f őként tej) kibocsátását az egyedi felhasználási formák
miatt általában a felhasználói ágazatoknak (tejüzemeknek, csomagolóknak) történ őeladások segítségével becslik.
1.52. A számítási módszerek részletesebb leírása a II. fejezetben található.
1.53. A legtöbb köztes áru alapvet ően csak a mez őgazdaságban használható fel (vet őmagok és ültetési anyagok,
műtrágyák, peszticidek stb.). Ebben az esetben a mez őgazdasági beszerzések a szóban forgó közbüls őárukat
beszállító ágazatok értékesítéseire vonatkozó adatokon alapulnak (a külkereskedelem levonása után).03/42. kötet 303 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
1.54. E szabály alkalmazása azonban nem mentes bizonyos kockázatoktól. Valójában az els ősorban a mez őgazda-
ságban használt köztes fogyasztási áruk termel ői általi értékesítések nem feltétlenül felelnek meg e termékek
agrárágazatban történ őbeszerzésének mértékével, mivel a m űtrágyákat, peszticideket stb. más célokra is vásárol-
hatják (kereskedelmi egységek készletei, egyéb egységek – például közparkok és háztatások stb. – általi felhasz-
nálás).
F. OSZTÁLYOZÁS
1. Általános
1.55. Az EAA szerves részét képezi a számlák európai rendszerének, ennélfogva összeállítása során az Eurostat által
készített Gazdasági Tevékenységek Általános Besorolását, a NACE Rev. 1. rendszert alkalmazzák. A NACE Rev.
1. a tevékenységek 1990-ben összeállított négyszámjegy űnómenklatúrája. Ez tulajdonképpen az Eurostat által
először 1970-ben „A tevékenységek általános osztályozási rendszere az Európai Közösségekben” címen közzétett
dokumentum átdolgozott változata.
1.56. A NACE Rev. 1. az ISIC Rev. 3. (1) részletesebb változata, amelyet kifejezetten az európai körülményekhez alakí-
tottak. Ezenkívül a NACE Rev.1 közvetlenül kapcsolódik „A termékek tevékenység szerinti statisztikai osztá-
lyozása az Európai Gazdasági Közösségben (CPA)” cím űdokumentumhoz, amely viszont az Egyesült Nemzetek
Szervezetének Központi Termékosztályozásán (CPC) alapul.
1.57. A NACE Rev. 1. azokat a tevékenységeket osztályozza, amelyeket az ágazatok meghatározására használnak a
nemzeti számlákon. Az alábbiakban ismertetett négyszint űkódrendszerre épül:
–a z e l őzetes szint bet űrendben lév őkódokkal meghatározott címszavakból áll (nemzetgazdasági ágak),
– a közbens őszint két bet űből álló, bet űrendben lév őkódokkal meghatározott címszavakból áll (nemzetgazda-
sági alágazatok),
– a második szint két számjegyb ől álló numerikus kódokkal meghatározott címszavakból áll (ágazatok),
– a harmadik szint három számjegyb ől álló numerikus kódokkal meghatározott címszavakból áll (alágazatok),
– a negyedik szint négy számjegyb ől álló numerikus kódokkal meghatározott címszavakból áll (szakágazatok).
1.58. Általában a gazdasági tevékenységek minden egyes osztályozási szintje meghatározható annak jellemz őtermé-
keivel és szolgáltatásaival. Ennélfogva a CPA használatos a mez őgazdasági ágazat különböz őgazdasági tevékeny-
ségei részletes leírására, ahol a további két számjegy hozzáadásával történ őmegkülönböztetés lehet ővé teszi az
egyes címszavak részletesebb meghatározását.
1.59. Az ágazat az azonos vagy hasonló tevékenységgel foglalkozó szakosodott telephelyeket foglalja magában. A
legrészletesebb osztályozási szinten az ágazat magában foglalja az összes, a NACE Rev. 1. azonos szakágazatába
(négy számjegy) sorolt szakosodott telephelyet, amely az e nómenklatúra szerinti azonos tevékenységet folytatja
(ESA 95, 2.108). Ennélfogva a mez őgazdasági ágazat területének meghatározásához az alábbiak pontos megálla-
pítása szükséges:
– a mez őgazdaság jellemz őtevékenységei,
– az EAA jellemz őegységei.
2. A mez őgazdaság jellemz őtevékenységeinek meghatározása
1.60. A mez őgazdasági ágazat – a NACE Rev. 1-ben szerepl ő01-es ágazatnak felel meg.
1.61. Az EAA a nemzeti számlák keretrendszerében létez őszatellitszámla, amelynek az alapfogalmai, alapelvei és
szabályai az ESA 95 rendszeren alapulnak. Ez utóbbi azonban csak általános keretrendszert nyújt a gazdaság
egészére, és a mez őgazdaság egyedi követelményeinek megfelel ően kell átdolgozni. Ezek a különleges követelmé-
nyek els ősorban az EAA egyedi céljaiból, az adatforrások hozzáférhet őségéb ől, valamint a mez őgazdasági
egységek és azok gazdasági tevékenységei egyedi jellegéb ől erednek. A szatellitszámlák egyedi jellege szükségessé
teszi az EAA jellemz őmez őgazdasági tevékenységei jegyzékének összeállítását, amelynek egyértelm űen a NACE
Rev. 1. osztályozásán kell alapulnia.03/42. kötet 304 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
(1) ISIC Rev. 3: az Egyesült Nemzetek gazdasági tevékenységek nemzetközi ágazati osztályozási rendszere.
1.62. A nemzeti számlák alkalmazásában a mez őgazdasági ágazat a meghatározás szerint magában foglalja az összes
olyan egységet, amely – kizárólag vagy egyéb másodlagos gazdasági tevékenységekkel együtt – amelyek a NACE
Rev.1-nek 01-es „Mez őgazdaság, vadgazdálkodás és kapcsolódó szolgáltató tevékenységek” elnevezés űágaza-
tához tartozik. A 01-es ágazat az alábbi alágazatokból áll (1):
– 01.1 alágazat: Növénytermesztés; árutermel őkertészet,
– 01.2 alágazat: Állattenyésztés,
– 01.3 alágazat: Növénytermelés és állattenyésztés (vegyes gazdálkodás),
– 01.4 alágazat: Növénytermesztési, állattenyésztési szolgáltatás, kivéve az állat-egészségügyi szolgáltatásokat,
– 01.5 alágazat: Vadgazdálkodás; vadászat és szaporítás és kapcsolódó szolgáltatások.
1.63. Az EAA jellemz őmez őgazdasági tevékenységeinek jegyzéke megfelel a fenti öt tevékenységi alágazatnak (01.1–
01.5), de az alábbi eltérésekkel:
– a fentieken túl szerepel benne a bor- és az olívaolaj-termelés (kizárólag az ugyanazon gazdaságban termett
szőlőilletve olajbogyó felhasználásával), szövéshez használt növényi anyagok, karácsonyfák, gyümölcsfák,
szőlőés csemetekerti díszfa termesztése (amelyek a 02, Erd őgazdálkodás ágazat alá tartoznak),
– nem szerepelnek benne a NACE Rev. 1. által mez őgazdasági tevékenységnek tekintett, vet őmagok szaporítás
előtti és utáni el őállításával kapcsolatos tevékenységek, valamint egyes egyéb tevékenységek (azaz öntöz őrend-
szerek m űködtetése, kertek, parkok, sportlétesítmények zöldterületei és egyéb zöldterületek tervezése, telepítése
és gondozása, fák metszése és sövénynyírás; ezen a helyen csak a mez őgazdasági szerz ődéses munkát figye-
lembe véve).
3. A mez őgazdaság jellemz őegységeinek meghatározása
1.64. Minden olyan egységet fel kell tüntetni, amely az EAA szerinti mez őgazdasági ágazat valamely jellemz őtevé-
kenységét folytatja. A szóban forgó egységek a NACE Rev. 1. alábbi alágazataiba sorolt tevékenységeket foly-
tatják:
– 01.1 alágazat: Növénytermesztés; árutermel őkertészet,
– vet őmagok el őállítása: csak a vet őmag-szaporítást végz őegységek,
– bor (olívaolaj) el őállítása: az ilyen típusú termelésben részt vev őegységek közül kizárólag azok, amelyek
ugyanazon egység és termel ői csoport (pl. szövetkezetek) által termesztett sz őlőből (olajbogyóból) állítják
előa bort (olívaolajat) (2),
– 01.2 alágazat: Állattenyésztés,
– 01.3 alágazat: Növénytermesztés és állattenyésztés (vegyes gazdálkodás),
– 01.4 alágazat: Növénytermesztési, állattenyésztési szolgáltatás, kivéve az állat-egészségügyi szolgáltatásokat,
– kivéve azokat az egységeket, amelyek a szerz ődéses munkától eltér őmez őgazdasági szolgáltatási tevékenysé-
geket folytatnak (azaz olyan egységek, amelyek öntöz őrendszereket üzemeltetnek vagy kertek, parkok,
sportlétesítmények zöldterületei és egyéb zöldterületek tervezésével, telepítésével és gondozásával, valamint
fák metszésével és sövénynyírással kapcsolatos szolgáltatásokat végeznek),
– 01.5 alágazat: Vadgazdálkodás; vadászat és szaporítás és kapcsolódó szolgáltatások.03/42. kötet 305 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
(1) Lásd még: Eurostat: NACE Rev. 1. Gazdasági tevékenységek statisztikai osztályozása az Európai Közösségekben, 2. tétel, E. sorozat,
Luxembourg, 1996; 4. fejezet: „Magyarázó megjegyzések”.
(2) Ennélfogva megkülönböztetést kell tenni a bortermel őegységek három típusa között: élelmiszeripari vállalkozások, mez őgazdasági
termel ők csoportjai és mez őgazdasági üzemek.
1.65. Az 1.64 pont alatti felsorolást ki kell egészíteni a karácsonyfákat, gyümölcsfákat, sz őlőnövényeket és díszfaiskolai
facsemetéket termel őegységekkel, valamint a szövéshez használt növényi anyagokat el őállító termelési egysé-
gekkel.
1.66. A jegyzékb ől látható, hogy a mez őgazdasági üzemeken kívül az alábbiak a mez őgazdaság jellemz őegységei: bor-
és olívaolaj-termel ők társulása, valamint a szerz ődéses mez őgazdasági munkát végz őszakosodott egységek (vö.
1.20 és 1.21). Nem hagyható figyelmen kívül, hogy azok az egységek, amelyek esetében a mez őgazdasági tevé-
kenység csak szabadid ős tevékenységet jelent, nem tartoznak a mez őgazdaság jellemz őegységei közé (vö. 1.24).
4. Az egyes tételekre vonatkozó észrevételek
a) 01.1 alágazat: Növénytermesztés; árutermel őkertészet
1.67. A 01.1-es alágazat – „Növények” – szisztematikus bontás, amely lehet ővé teszi az EU-tagállamokban végzett
összes növénytermelési tevékenység, valamint a betakarítási tevékenységek (növények és vadon term őgyümöl-
csök) osztályozását.
1.68. Az elszámolhatóság érdekében a takarmánynövények termelésének valamelyik gazdasági tevékenység részének
kell lennie.
1.69. A NACE Rev. 1-t ől eltér ően – amely a facsemeték termelését az erd őgazdálkodáshoz sorolja – ezt a tevékenységet
mez őgazdasági tevékenységként kezelik, amennyiben a facsemeték és gyümölcsterm őcserjék, sz őlőnövények és
díszcserjék termesztéséhez kapcsolódik, míg az erdei növények termesztése erdészeti tevékenységnek számít, ha
a növényeket erdei fatermelésben használják (1). A karácsonyfák termesztését is mez őgazdasági tevékenységként
kell kezelni, ha a fák el őállítása dísznövény-termesztési céllal m űködőfaiskolákban történik, ha azonban a kará-
csonyfák például erdei fák lenyesésével vagy kivágásával jönnek létre, akkor ezt erd őgazdálkodási termelésként
kell értékelni.
1.70. Az EAA nómenklatúrájában a mez őgazdasági vet őmagok a „Vet őmagok” alá tartoznak, ez alól kivételt képeznek
a gabonafélék (beleértve a rizst), az olajos magvak, a fehérjenövények és a különböz őburgonyafélék vet őmagjai,
amelyeket az egyes megfelel őgabonafélék vagy olajos magvak fajtáinál, fehérjenövényeknél és burgonyafajtáknál
jegyeztek be (2). A vet őmagtermelés valójában többféle termelési tevékenységet takar: kutatás (azaz az els őgene-
rációs vet őmag-prototípusok el őállítása), szaporítás (amelyet mez őgazdasági üzemek végeznek szerz ődéses
formában) és tanúsítás (azaz a szakosodott termelési egységek által végzett osztályozás és csomagolás). Ezek
közül csak a vet őmagok szaporítása jellemz őmez őgazdasági tevékenység, mivel a kutatási és a tanúsítási tevé-
kenységeket kutató- és termel őüzemek végzik, és ezek nem részei a hagyományos mez őgazdasági tevékeny-
ségnek (azaz a természeti er őforrások növénytermesztés és állattenyésztés céljából való felhasználásának). Ebb ől
kifolyólag a vet őmagok el őállítása az EAA-ban csak a szaporított vet őmagokra vonatkozik. A vet őmagok folyó
termel őfelhasználása i. a szaporítási célból vásárolt els őgenerációs vet őmagokra, valamint ii. a mez őgazdasági
termel ők által növénytermesztés céljából vásárolt min ősített vet őmagokra vonatkozik.
1.71. Sz őlőmust, bor és olívaolaj el őállítása: a CPA a bort és az olívaolajat élelmiszeripari termékként kezeli. A NACE
Rev. 1. a bor és az olívaolaj el őállítását a DA „Élelmiszer, ital, dohány gyártása” alágba (15.93 „Bortermelés” és
15.41 „Nyers olaj és zsír gyártása” szakágazat) sorolja. Csupán a borsz őlőés az olajbogyó termesztése tartozik a
mez őgazdaság alá (01.13-as szakágazat: „Gyümölcs, dió, ital és f űszernövény termelése”). Azonban a NACE Rev.
1. által elfogadott egyezmény nyomán, ha bor (olívaolaj) el őállítása az ugyanazon termelési egység által termesz-
tett sz őlőből (olajbogyóból) történik, akkor azt a mez őgazdasághoz kell besorolni (01.13-as szakágazat). Ez az
egyezmény szükségtelenné teszi a sz őlőtermeszt őés a bortermel őegység közötti megkülönböztetést. Ennek ered-
ményeként minden, az ugyanabban a mez őgazdasági üzemben megtermelt sz őlőből (olajbogyóból) történ ő
bortermelés (olívaolaj-termelés) a jellemz őmez őgazdasági tevékenységek közé tartozik.03/42. kötet 306 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
(1) A NACE-fogalommeghatározásokban van néhány eltérés az egyes nyelvek között. A NACE német és angol nyelv űváltozata szerint
csak az erdei fafajták faiskoláinak m űködtetése tartozik a NACE 02.01 (Erd őgazdálkodási termelés) alá. Ennélfogva a gyümölcsfa-
csemetéket, sz őlőnövényeket és díszfacsemetéket termeszt őfaiskolák felvétele a mez őgazdasági ágazatba nem jelent eltérést a NACE
rendszerét ől.
(2) Az általános szabálytól való eltérés oka, hogy ezekben a különleges esetekben a vet őmagok jelent ős részét az adott gabonából, olajos
magból, fehérjenövényb ől vagy burgonyából betakarított normál termésb ől nyerik, míg a többi esetben a vet őmagokat szakosodott
gazdaságokban állítják el ő.
1.72. Az EAA-ban a mez őgazdasági üzemekkel szoros kapcsolatban álló egységek által végzett bortermelés is jellemz ő
mez őgazdasági tevékenységnek tekintend ő. A mez őgazdasági üzemekkel szoros kapcsolatban álló egységek közé
tartoznak a termel ői csoportok (pl. sz őlőtermeszt ők szövetkezetei) is. Felvételüket a mez őgazdasági ágazatba e
szervezetek jellege indokolja, mivel ezek a történelem folyamán a mez őgazdasági üzemek „kiterjesztését” jelen-
tették (a termelés és az értékesítés tekintetében kölcsönös alapokon), és mivel ezek általában a mez őgazdasági
üzemek tulajdonában vannak. Ezzel szemben az agrár-élemiszeripari ágazat vállalkozásai által végzett borter-
melés (olívaolaj-termelés) nem tartozik az EAA-ba (a tisztán ipari jellege miatt).
1.73. A sz őlőmust el őállítása a jellemz őtevékenységek jegyzékén együtt szerepel a bortermeléssel, mivel a sz őlőmust
nyers állapotában értékesíthet ővagy exportálható, illetve az értékesítést vagy kivitelt megel őzően hozzáadható a
készletekhez, akár fogyasztási, akár borkészítési céllal, valamely kés őbbi elszámolási id őszakban.
1.74. Mivel a bor, az olívaolaj és a sz őlőmust (ez utóbbi csak akkor, ha az elszámolási id őszak során nem forr ki borrá)
mind az ugyanannál az egységnél termesztett sz őlő, illetve olajbogyó feldolgozásában testet ölt őmez őgazdasági
termelés eredménye, ezért sem a sz őlőmust és bor el őállítására szánt sz őlő, sem pedig az olívaolaj készítésére
szolgáló olajbogyó (mint kiindulási terméket) nem képezi a termelés részét. Ezeket a tételeket egységen belüli
felhasználásként kell kezelni, amely nem mérhet őaz ágazat kibocsátásaként (vö. 2 052). A sz őlőmustot, amib ől
az elszámolási id őszak során nem készítenek bort, beleszámítjuk az adott id őszak termelésébe soroljuk. A borrá
erjedés alatt ezt mint folyó termel őfelhasználást (ágazaton belüli felhasználást) kell elszámolni, amit a megegyez ő
érték űkészletcsökkenés egyenlít ki. A mustfeldolgozás eredményeként kapott bort a termelés egyik elemeként a
megfelel ősoron kell elszámolni.
1.75. Az ültetvények (pl. sz őlőültetvények és gyümölcsösök) állóeszközök, és létesítésüket a kibocsátás alatt kell elszá-
molni. A saját célra szánt ültetvények létrehozása a „Saját számlára termelt állóeszközök” alá tartozik. Ha az
ültetvények létrehozását szakosodott egységek végzik szerz ődéses alapon, akkor a vonatkozó érték az „Értéke-
sítés”.
b) 01.2 alágazat: Állattenyésztés
1.76. A növénytermelési tevékenységekhez (vö. 1.67) hasonlóan ez az alágazat az EU-tagállamokban tenyésztett összes
élőállat és el őállított állati termék szisztematikus bontását tartalmazza.
1.77. A CPA rendszerében a keltet őtojást a tojással egy alkategóriába sorolják. Azonban az EAA-ban – megegyezés
alapján – a tojás a baromfitenyésztés félkész kibocsátásnak tekintend ő(1).
1.78. A lótenyésztés az EAA szerinti jellemz őtevékenység, függetlenül az állat végs őrendeltetését ől (tenyésztés, húsi-
pari termékek el őállítása vagy szolgáltatások). Azonban meg kell jegyezni, hogy a versenylóistállók és lovasis-
kolák vezetése nem tartozik a jellemz őmez őgazdasági tevékenységek közé (a szórakoztató, kulturális és sportte-
vékenységek közé tartozik: 92-es ágazat) (vö. 2.210). Ennélfogva a mez őgazdasági termel ők ilyen tevékenysé-
gekb ől keletkez őjövedelmét ki kell hagyni az EAA-ból. Emellett a mez őgazdasági termelési folyamatban nem
szerepl őversenylovakat és hátaslovakat is ki kell hagyni az EAA-ból. Hasonló módon kell kezelni a bikaviada-
lokhoz tenyésztett bikákat is.
1.79. A gazdasági számlákon a melléktermékeket (2) – amelyek automatikusan keletkeznek bizonyos mez őgazdasági
termékek el őállítása során – nem ugyanazon címszó alatt számolják el, mint magát a terméket. Elkülönítve
jelennek meg a termelési tevékenységek egyes alágazatainak a végén, fajok szerinti lebontásban. A növényter-
mesztésben például ide tartozik a szalma, a répalevél és káposztalevél, a borsó- és babhüvely, stb.; a borkészí-
tésben a sepr őés a bork ő; az olívaolaj el őállítása során az olyan hulladékok, mint az olajpogácsa; valamint az
állattenyésztés esetében az elhullott vagy leölt vadak b őre, sz őre és prémje, valamint a viasz, a trágya és trágyalé.
Általánosságban elmondható, hogy e termékek egyike sem a termelés els ődleges célja, ami magyarázatot ad arra,
miért olyan ritka az ezekre a termékekre vonatkozó megbízható statisztikai adat. Magában a mez őgazdaságban
ezeket a termékeket els ősorban állati takarmányként vagy talajjavítóként használják. Alkalmanként azonban
ezeket a melléktermékeket a mez őgazdaságtól eltér őnemzetgazdasági ágazatoknak adják el, amely esetben a
kibocsátás értékét fel kell tüntetni az EAA-ban.03/42. kötet 307 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
(1) Ennek az eltérésnek az oka az, hogy a gyakorlatban a keltet őtojás és a fogyasztásra szánt tojás el őállítási folyamata egymástól igen
eltér ő, és nincsen egy közös „tojás”-kibocsátás, amelyre a termelés után megállapítható lenne a rendeltetési hely. A keltet őtojásokat a
termelési folyamat kezdetét ől baromfi el őállítására szánják. Ennek megfelel ően kezeli őket az EAA, ahogy a malacokat is a sertéste-
nyésztés félkész kibocsátásának tekinti.
(2) A másodlagos termék olyan termék, amely m űszakilag kapcsolódik más termékek el őállításához. Lehet kizárólagos, ha olyan egyéb
termékekhez kapcsolódik, amelyek ugyanabba az alágazatba tartoznak, de a termelése kizárólagos erre az alágazatra vonatkozólag,vagy lehet általános, ha olyan egyéb termékekhez kapcsolódik, de a termelése nem korlátozódik egyetlen alágazatra.
c) 01.4 alágazat: Növénytermesztési, állattenyésztési szolgáltatás, kivéve az állat-egészségügyi szolgáltatásokat,
1.80. A 01.4-es alágazat tevékenységei két csoportba sorolhatók:
– szerz ődéses formában a termelési szakaszban végzett mez őgazdasági szolgáltatások (azaz mez őgazdasági
szerz ődéses munka),
– „egyéb” mez őgazdálkodási szolgáltatások (öntöz őrendszerek m űködtetése; kertek, parkok, sportlétesítmények
zöldterületei és egyéb zöldterületek tervezése, telepítése és gondozása, fák metszése és sövénynyírás stb.).
1.81. A második kategóriába tartozó mez őgazdasági szolgáltatási tevékenységek nem kezelhet ők jellemz őEAA-tevé-
kenységekként (még akkor sem, ha azokat a nemzeti számlák mez őgazdasági számláin számolják el), mivel nem
hagyományos vagy jellegzetes mez őgazdasági tevékenységek. El nem választható, nem mez őgazdasági másod-
lagos tevékenységekként azonban (az EAA értelmében) elszámolhatók. A hagyományos megközelítés – amelyben
mez őgazdaságnak a föld megm űvelését tekintik – tágabb értelemben tartalmazza a természeti er őforrások
növénytermelési és állattenyésztési célú, az emberiség javát szolgáló felhasználását és kiaknázását célzó összes
munkát. Az egyre növekv őgazdasági jelent őségük ellenére az volt az általános vélemény, hogy a környezettel
kapcsolatos szolgáltatások figyelembevétele a fent említett hagyományos megközelítés elfogadhatatlan kiterjesz-
tését eredményezné.
Mez őgazdasági szerz ődéses munka
1.82. A gazdasági szakosodási folyamat részeként a mez őgazdasági üzemek és a mez őgazdasággal foglalkozó háztar-
tások már régóta nem maguk végeznek bizonyos feladatokat, amelyeket az egyre növekv őszámú szakosodott,
saját termelési egységgel rendelkez őszakmák vettek át. A feladatok ilyen megosztása f őleg a mez őgazdasági
termékek feldolgozását érinti (újabb szektorok által végzett vágási tevékenység és húsfeldolgozás, gabonafélék
őrlése, kenyér, vaj és sajt gyártása, valamint vet őmag-feldolgozás), valamint – egy kés őbbi szakaszban – bizonyos
értékesítési m űveleteket. Különösen ez a helyzet a mez őgazdaságot érint őlényeges strukturális változások, a nagy
teljesítmény űgépek növekv őhasználata, valamint a növénytermesztéshez és az állattenyésztéshez közvetlenül
hozzájáruló mez őgazdasági tevékenységek esetében, amelyeket egyre nagyobb mértékben helyeznek ki szakoso-
dott egységekhez.
1.83. E tevékenységek közül említést érdemel a talaj m űtrágyázása, mésztrágyázása, felszántása, bevetése, gyomirtása,
kártev ő-mentesítése, növényvédelme, a szénabetakarítás, a cséplés és a birkanyírás.
1.84. Mindezen tevékenységek jellemz őtulajdonsága, hogy általában szükségesek a mez őgazdasági termékek termelési
folyamatának részeként és e termékek el őállításához kapcsolódnak.
1.85. Azokat a tevékenységeket, amelyek nem kapcsolódnak közvetlenül a mez őgazdasági termékek el őállításához –
azaz, amelyek nem a mez őgazdasági termelési szakaszban zajlanak le (példa a másik nemzetgazdasági ágazathoz
tartozó, nem mez őgazdasági tevékenységre a harmadik fél részére történ őszállítás és a tej szállítása tejüzemekbe)
–, nem lehet feltüntetni az EAA rendszerében (kivéve, ha a mez őgazdasági f őtevékenységt ől el nem különíthet ő
tevékenységekr ől van szó; vö. 1.12).
1.86. Szem el őtt kell tartani, hogy ez a besorolás csak akkor alkalmazandó, ha a szóban forgó tevékenységeket kizá-
rólag a szakosodott egység részére hajtják végre. Azonban ha a mez őgazdasági termel őkezel őnélkül vagy a
szükséges kezel őszemélyzetnek csak egy részével együtt bérel egy gépet azzal az eredménnyel, hogy továbbra is
saját maga végzi el a tevékenységet a gépek segítségével, akkor ez a tevékenység a NACE Rev. 1. 71-es ágazatába
tartozik. Ez f őként az egyszer űbb, viszonylag kevés javítást igényl őgépek esetében, és f őleg a csúcsid őszakok
idején fordul el ő, amikor a gépek iránt a legnagyobb a kereslet (vö. 1.23).
1.87. A mez őgazdasági termelési szakaszban végrehajtott szerz ődéses munkákat f őleg drága gépekkel és berendezé-
sekkel hajtják végre. Ilyen munkát az alábbiak végezhetnek:
a) szakvállalkozók, akiknek ez a f őtevékenységük (valódi értelemben vett vállalkozók);03/42. kötet 308 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
b) mez őgazdasági üzemek
A gazdálkodók által végzett szerz ődéses munka általában az alábbi formákban történik:
– a mez őgazdasági termel ők kiegészít őjövedelmét tekintve a legrugalmasabb forma a szomszédoknak alkal-
manként nyújtott segítség. Ebbe a kategóriába beletartozik az állatállomány elhelyezése, és – f őként sertés
és baromfi esetében – az állat díjazás fejében történ őtartása (különösen a hízlalás). Elhelyezés nyújtható
egy másik mez őgazdasági termel őtulajdonát képez őállatállománynak, vagy az állatállomány lehet egy ipari
vállalkozás, általában beszállító (pl. takarmánynövények termel ője vagy keresked ője) vagy vásárló (pl.
vágóhíd) tulajdona,
– többé-kevésbé autonóm összevont géppark formájában, amely a szomszédok közötti kölcsönös segítség-
nyújtás szisztematikus formáját jelenti. A gépek magas költségei és az egyes gazdaságok általi alacsony
kihasználtságuk arra ösztönözték az ilyen gépeket birtokló gazdaságokat, hogy összevont gépparkokat
hozzanak létre, amelyeket egyéb gazdaságok rendelkezésére bocsátanak, a szükséges személyzettel együtt.
Egyre nagyobb mértékben jellemz ő, hogy a mez őgazdasági termel őkfőmez őgazdasági jövedelme olyan
személyeknek végzett szerz ődéses munkából származik, akik számára a mez őgazdaság csak másodlagos
tevékenység, vagy akik egyes esetekben csupán a föld tulajdonosai,
– mez őgazdasági gépellátó szövetkezetek (1). Ezek nagyméret űszövetkezetek fizetett alkalmazottakkal; hason-
lóak a szakvállalkozókhoz;
c) valamely kés őbbi termelési szakaszban érdekelt vállalkozások, amelyek gyümölcs vagy zöldség betakarítását
végzik, majd azokat maguk dolgozzák fel (pl. szerz ődéses munkaként zöldborsókonzervet gyártó konzerv-
gyárak);
d) egy korábbi termelési fázisban résztvev őgazdasági egységek. Ide tartoznak a mez őgazdasági gépek szerz ő-
déses munkát végz őforgalmazói. Bár egyéb esetek – az EAA szempontjából – nem túl valószín űek, elméle-
tileg lehetséges, hogy például a rovarirtó szerek gyártója saját maga alkalmazza a terméket. Azonban ha ezt a
legmodernebb technológiával hajtják végre, nem feltétlenül min ősül szerz ődéses munkának a mez őgazdasági
termelési szakaszban, és biztosan nem min ősül annak, ha az adott munkát a mez őgazdasági termel őegyéb-
ként nem végzi rendszeresen (pl. légi permetezés paraziták ellen).
1.88. Azokban az esetekben, amikor valamilyen tevékenységr ől el kell dönteni, hogy szerz ődéses munkának tekin-
tend ő-e (tehát olyan munkának, amit a mez őgazdasági termelési folyamat összefüggéseiben rendszerint maguk a
mez őgazdasági üzemek végeznek el), nem tévesztend őszem el ől, hogy nemcsak a tevékenység jellege fontos,
hanem azok a sajátos összefüggések is, melyek keretében végrehajtására sor kerül, tehát a „mez őgazdasági terme-
lési folyamat”.
1.89. A gazdaságokban díjazás fejében végzett állattartás (föld rendelkezésre bocsátása az állatállomány számára)
szerz ődéses mez őgazdasági munka, mivel része a mez őgazdasági termelési folyamatnak. Nem tartozik ide
azonban a hátaslovak magáncélú tenyésztése és gondozása, mivel ezek a tevékenységek nem árutermelésre irá-
nyulnak, hanem az ESA 95 értelmében vett valódi szolgáltatást jelentenek (NACE Rev. 1. O. nemzetgazdasági
ág). Ugyanezen az alapon a parkok, kertek, golfpályák és útmenti ültetvények kialakítása és gondozása sem
kezelhet őmez őgazdasági termelési folyamatként.
1.90. Nincsen jelent ősége annak, hogy a szerz ődéses munkát végz őnek milyen jelleg űellenszolgáltatást fizetnek.
Semmi esetre sem kell rögzített összeg űdíjazásnak (azaz szigorú értelemben vett bérnek) lennie; az ellentételezés
történhet nyereségrészesedés formájában vagy vegyes formában (például az ellentételezésért borjak hízlalását
vállaló gazda általában kap egy fix összeget borjanként, valamint részesedést a nettó nyereségb ől). Az ellenszol-
gáltatás lehet a kibocsátás egy meghatározott része is.
1.91. Mindenesetre a munkát mindig önálló gazdasági egységnek kell végeznie: a birtok fizetett munkavállalói által
végzett munka nem tartozik ebbe a kategóriába. A gazdaság szempontjából az ilyen munka díjazása (például a
fizetett marhapásztor munkája) bérköltség és a „Munkavállalói jövedelem” rovatban jelenik meg. Ezzel ellentétben
a szerz ődéses alapon fejést végz őgazdasági egység munkája az EAA-ben egyrészt kibocsátásként (szolgáltatás
értékesítése), másrészt folyó termel őfelhasználásként (szolgáltatás megvásárlása a gazdaság részér ől) kerül nyilván-
tartásra.03/42. kötet 309 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
(1) A berendezések és a gépek a szövetkezet tulajdonát képezik, ellentétben az összevont gépparkkal, ahol általában az egyes gazdaságok
a tulajdonosok.
d) 01.5 alágazat: Vadgazdálkodás; vadászat és szaporítás és kapcsolódó szolgáltatások
1.92. Ez a tevékenységi csoport az alábbi tevékenységeket foglalja magában: i. állatok vadászata és befogása élelem-
szerzés, irha vagy b őr szerzése céljából, kutatási célokra, állatkertek részére vagy kedvtelésb ől tartott állatnak; ii.
a vadászatból és csapdázásból származó sz őrmeáru, hüll ő- vagy madárb őr kikészítése; iii. vadállomány pótlása;
iv. a kereskedelmi célú vadászatot és a vadbefogást segít őszolgáltatások. Meg kell jegyezni, hogy a vágóhidakról
és a sportként vagy szabadid ős tevékenységként űzött vadászatból származó irha és a b őr kikészítése nem
tartozik a mez őgazdaság jellemz őtevékenységei közé. Továbbá a „vadgazdálkodás” alágazat nem tartalmazza a
vadak gazdaságokban történ őtenyésztését, amelyet az „Egyéb állatok tenyésztése” szakágazat alatt kell elszá-
molni.
5. Eltérés az EAA szerinti mez őgazdasági ágazat és a nemzeti számlák központi keretrendszere szerinti
mez őgazdasági ágazat között
1.93. Az EAA szerinti – az 1.62–1.66 pontokban meghatározott – mez őgazdasági ágazat bizonyos tekintetben külön-
bözik a nemzeti számlák alkalmazásában meghatározott ágazattól. A különbségek mind a jellemz őtevékeny-
ségek, mind a jellemz őegységek meghatározását érintik. A különbségek a következ őképpen foglalhatók össze:
EAA szerinti mez őgazdasági ágazat = NSZ mez őgazdasági ágazat
+ Bor- és olívaolaj-termel őegységek (termel ői csoportosulások, szövetke-
zetek stb.)
+S z őhetőanyagokat termel őtermelési egységek
+ Faiskolákban karácsonyfákat, gyümölcsfákat, sz őlőnövényeket és dísz-
facsemetéket termeszt őtermelési egységek
– Vet őmagtermesztésben részt vev őegységek (kutatási vagy tanúsítási
céllal)
– Szerz ődéses munkától eltér ő, kapcsolódó mez őgazdasági szolgáltatá-
sokat (azaz öntöz őrendszerek m űködtetését; kertek, parkok, sportléte-
sítmények zöldterületei és egyéb zöldterületek tervezését, telepítését és
gondozását, fák metszését és sövénynyírást) végz őtermelési egységek.
– egységek, amelyek esetében a mez őgazdasági tevékenység csak
szabadid ős tevékenységet jelent
II. TERMÉKEKHEZ KAPCSOLÓDÓ GAZDASÁGI M ŰVELETEK
2.001. A termékekhez kapcsolódó gazdasági m űveletek a termékek eredetér ől és felhasználásáról adnak számot. A
termékek alatt a termelés határán belül létrehozott árukat és szolgáltatásokat értjük. A termékekhez kapcsolódó
gazdasági m űveletek az ESA 95 által meghatározott f őbb kategóriái a következ ők: kibocsátás, folyó termel őfel-
használás, végs őfogyasztási kiadás, tényleges végs őfogyasztás, bruttó felhalmozás, áru- és szolgáltatásexport,
valamint termékek és szolgáltatások importja.
2.002. Az 1.40 és 1.41 pontban említettek szerint az EAA-ban csak a kibocsátást, a folyó termel őfelhasználást és a
bruttó felhalmozást lehet figyelembe venni. A kibocsátás a termelési számlán forrásként, a folyó t őkefelhasználás
pedig felhasználásként van elszámolva. A bruttó t őkefelhalmozást a t őkeszámlán számolják el felhasználásként
(eszközváltozásként).
A. ÁLTALÁNOS SZABÁLYOK
1. Elszámolási id őszak
2.003. Az EAA esetében az elszámolási id őszak a naptári év.03/42. kötet 310 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
2. Egységek
a) Mennyiség
2.004. A mennyiségeket általában 1 000 t-s (a sz őlőmust és bor esetében 10 000 hl-es) egységben kell megadni egy tize-
desjegy pontossággal. Állatok esetében az él ősúlyt kell alapul venni.
b) Árak
2.005. Az EAA rendszerében az árakat tonnánként (bor és sz őlőmust esetében 10 hl-re) kell feltüntetni.
2.006. Az EAA rendszerében az árakat vagy a legközelebbi egész számra, vagy egy, illetve két tizedesjegyre kerekítve
kell elszámolni, a rendelkezésre álló áradat statisztikai megbízhatóságától függ ően.
c) Értékek
2.007. Az értékeket a nemzeti pénznem millió egységeiben kell feltüntetni.
3. Számbavétel id őpontja
2.008. Az ESA 95 (1.57) a gazdasági folyamatokat (különösen a termékekkel kapcsolatos gazdasági m űveleteket és a
jövedelemelosztással kapcsolatos gazdasági m űveleteket) az eredményszemlélet alapján számolja el, azaz akkor,
amikor a gazdasági érték, a követelések és a igények keletkeznek, átalakulnak, törlik azokat vagy megsz űnnek, és
nem a kifizetés tényleges napján.
a) Kibocsátás
2.009. A kibocsátást annak keletkezésekor kell értékelni és számba venni. Ezért az el őállításakor kell elszámolni és nem
akkor, amikor a vásárló kifizeti.
2.010. Az ESA 95-ben a termelést folytonos folyamatként kezelik, amelyben az árukat és szolgáltatásokat egyéb árukká
és szolgáltatásokká alakítják át. Ez a folyamat a termékekt ől függ ően különböz őhosszúságú id őtartamokat vehet
igénybe, és ezen id őtartamok túlnyúlhatnak az elszámolási id őszakon. A termelés e jellemzése – az eredmény-
szemlélet elvével kombinálva – így azt eredményezi, hogy a kibocsátást befejezetlen termelés formájában
számolják el. A mez őgazdasági termékek kibocsátását úgy kell számba venni, mintha annak el őállítása az egész
termelési id őszak alatt folyamatos lenne (és nem csupán akkor, amikor a termést betakarítják vagy az állatokat
levágják). A lábon álló növényeket, emberi fogyasztásra tenyésztett hal- vagy állatállományt a termelés folyamata
során befejezetlen termelési készletként kell kezelni, és akkor kell késztermék-állománnyá átmin ősíteni, amikor a
folyamat befejez ődött.
2.011. A kibocsátás befejezetlen termelésként való elszámolása egyrészt kívánatos, másrészt szükséges a gazdasági elem-
zéshez, amennyiben a termelési folyamat az elszámolási id őszakon túlnyúló id őszak alatt megy végbe. Ennek
segítségével meg őrizhet őa költségek és a kibocsátás nyilvántartásának konzisztenciája annak érdekében, hogy a
hozzáadott értékr ől sokatmondó adatokhoz juthassanak. Mivel az EAA a naptári évre épül, a befejezetlen
termelés elszámolása értelmezhet őúgy, hogy az csak azokra a termékekre vonatkozik, amelyek termelési folya-
mata még nem fejez ődött be a naptári év végeztével (továbbá olyan esetekben is, amikor az általános árszínvonal
igen gyors változásokon megy keresztül az elszámolási id őszak során) (1).
2.012. Azonban olyan gazdaságokban el őállított termékek esetén, amelyek termelési ciklusa rövidebb az elszámolási
időszaknál, szükségtelen lenne a kibocsátás befejezetlen termelésként való elszámolása. A kibocsátásnak a kész-
termékfázisban, vagyis a betakarítás id őpontjában (növénytermesztés esetén) történ őszámbavételével valójában
meg őrizhet őa kibocsátás és a termelési költségek közti konzisztencia megfelel őfoka. Ez a helyzet áll fenn a
legtöbb olyan mez őgazdasági kibocsátás esetében, amelyek termelési ciklusa egy évnél rövidebb. Nem szükséges
az sem, hogy a rövidciklusú növénytermesztést befejezetlen termelésként számolják el, amelynek a termelési
folyamata átnyúlik a második naptári évbe (vö. 2.172). Ezekben az esetekben a lábon álló növények nem
min ősülnek befejezetlentermelés-készletnek.03/42. kötet 311 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
(1) Vö. Nemzeti számlák rendszere 6.72–6.79 és 6.94–6.100.
2.013. A gyakorlatban csak a hosszú termelési ciklussal rendelkez őtermékekre vonatkozik a befejezetlen termelés
formájában történ őelszámolás. Ilyen termékek különösen az állatállományok, az olyan növényi termékek, mint
például a bor (amelynek az érlelése a termelési folyamat szerves részét képezi), valamint az ültetvények. Az
Európai Unióban az árak normál trendje általában nem túlzottan jelent ős, és ez nem lehet ok egyes termékek
befejezetlen termelésként történ őelszámolására (bár ez megtörténhet bizonyos kivételes esetekben, vö. 2.172).
2.014. Amikor egy befejezetlen termelésként elszámolt, hosszú termelési ciklussal rendelkez őterméket betakarítanak
(növénytermesztés esetében) vagy levágnak (állatok esetében), a termelési folyamat véget ér, és a befejezetlen
termelés késztermék-készletté min ősül át, amely készen áll az értékesítésre vagy egyéb célra történ őfelhaszná-
lásra. A termelési folyamat alatt az egyes években befejezetlen termelés alatt kibocsátásként elszámolandó értéket
úgy kapjuk meg, ha a késztermék értékét az egyes id őszakokban fellép őköltségek arányában osztjuk fel (SNA
93, 6.96).
2.015. Állatok: az állattenyésztéshez általában egy adott hosszúságú id őszak szükséges, amely több elszámolási
időszakot is felölelhet, miel őtt a folyamat véget ér. A születés idejét ől kezdve lehetséges, és helyénvaló is bejegy-
zést készíteni a termelés minden egyes szakaszáról, azaz az egyes állatok minden egyes korcsoportjáról (a terme-
lési folyamat születést megel őzőrésze azonban nem számolható el, mivel az nem különíthet őel a szül őállat
tartásához igénybe vett szolgáltatásoktól).
2.016. Az igavonó állatokra vonatkozó termelési folyamat hivatalosan véget ér a születésükkor; ett ől kezdve állóeszköz-
ként számolják el azokat. Az állatok természetesen ekkor még nem állnak készen tervezett felhasználásukra, de
az egyes fajtaváltozatok olyan eltér őek, hogy egy bizonyos életkor meghatározása az összes esetre igen önkényes
lenne. A születés pillanatát gyakorlati okokból választották, különösen mivel a kés őbbi felhasználásuk már ebben
a szakaszban eldöntött.
2.017. Nem mindig ez az eset áll fenn a szarvasmarha, a sertés, a juh és egyéb állatok esetében, amelyek tartása
történhet tenyésztési vagy vágási céllal. Amennyiben lehetséges különbséget tenni a fiatal egyedek között a
jövőbeni felhasználásuk alapján, a termelési tényez őként használni kívánt egyedeket a születésükt ől kezdve bruttó
állóeszköz-felhalmozásként kell elszámolni (sajátszámlás bruttó állóeszköz-felhalmozásként, azaz az állatok befe-
jezetlen termelésnek számítanak, a növekedésüket pedig termelésként számolják el, vö. ESA 95, 3.112). Egyéb
esetekben az állatok befejezetlen termelésként szerepelnek a készletekben, amíg el nem érik a megfelel őkort és
meg nem kezd ődik a termelési tényez őként történ őfelhasználásuk (pl. mint tejel őtehenek, tenyésztési vagy
egyéb termelési célokra, mint például gyapjútermelésre használt állatok). Ekkor állóeszköz címen számolják el
azokat. Azokat az állatokat, amelyeket a vágás el őtt eltávolítanak a tenyészállományból szintén készletként, és
nem állóeszközként kell elszámolni.
2.018. A baromfitenyésztés különleges kezelést igényel, ha két elszámolási id őszakra terjed ki. Az id őszak végén inkubá-
torban keltetett tojásokat a csirkék kibocsátásának kell tekinteni, és az EAA rendszerében a baromfi-kibocsátás
alatt kell elszámolni (befejezetlen termelés formájában) (vö. 2.048).
2.019. Bor: a kibocsátást befejezetlen termelésként kell elszámolni, mivel a bor érlelése a termelési folyamat részét
képezi, és több elszámolási id őszakon át tarthat. Hasonlóképpen az erjed őszőlőmustot – amely bár már nem
nyers must, de még nem is bor – a termelési folyamat végén az inkubátorban keltetett tojásokkal megegyez ő
módon kell kezelni, és az EAA rendszerében befejezetlen termelés formájában lév őborként kell feltüntetni.
2.020. Ültetvényeken termesztett eszközök: a sajátszámlás bruttó állóeszköz-felhalmozásra szánt árukat (az állatállo-
mány kivételével), mint például az újraterm őültetvényeket bruttó állóeszköz-felhasználásként kell elszámolni az
érintett eszközök termelésének idején.
b) folyó termel őfelhasználás
2.021. Az árukat és szolgáltatásokat akkor kell elszámolni, amikor bekerülnek a termelési folyamatba, tehát akkor,
amikor valóban fel is használják azokat, és nem akkor, amikor megvásárolják, vagy raktárra kerülnek.
2.022. Adott elszámolási id őszakra vonatkoztatva az áruk felhasználása a gyakorlatban olyan áruvásárlásnak vagy árube-
szerzésnek felel meg, amihez a nyitókészletet hozzá kell adni, az id őszak végén meglév őzárókészletet pedig le
kell vonni (1).03/42. kötet 312 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
(1) A készletek elszámolásának id őpontjával kapcsolatban vö. 2.029–2.031.
2.023. A szolgáltatások elszámolása a vásárlás idején történik. Mivel a szolgáltatások nem tárolhatók, a vásárlás ideje
egyben a fogyasztás ideje is.
2.024. Az alábbi szolgáltatások kivételt képeznek e szabály alól:
– árubeszerzéssel kapcsolatos szolgáltatásokat, mint például a kereskedelmi és szállítási szolgáltatások, folyó
termel őfelhasználásként kell elszámolni az adott áruk felhasználásának id őpontjában (vö. 2.111),
– állandónak tekintett szolgáltatások, mint például a biztosítási szolgáltatások. Ezeket arányosan kell elszámolni
az elszámolási id őszak végén, az adott évre vagy az év egy részére esedékes befizetések arányában. Ennek
megfelel ően az elszámolt összegek nem feltétlenül egyeznek meg az érintett id őszak alatt kifizetett biztosítási
díjakkal.
c) Bruttó állóeszköz-felhalmozás
2.025. A bruttó állóeszköz-felhalmozást az érintett állóeszközök tulajdonjogának az azokat termelési célra felhasználni
kívánó egységre való átruházása idején kell elszámolni. Mindazonáltal ezen alapelv alól van két kivétel: el őször
is, a pénzügyi lízing útján szerzett eszközöket úgy kell elszámolni, mintha a felhasználó az áruk tulajdonosává
válna, amikor azokat használatra a rendelkezésére bocsátják (vö. 2.122). Másodszor, a sajátszámlás bruttó álló-
eszköz-felhalmozást az érintett eszközök el őállítása idején kell elszámolni (kivéve a szarvasmarha, sertés, juh és
egyéb állatok esetén, amelyeknél a jöv őbeni felhasználást nem lehet egyértelm űen megállapítani, mivel ezek az
állatok a készletekben befejezetlen termelésként szerepelnek, vö. 2.017).
2.026. Ennek megfelel ően gyümölcsösök és sz őlőültetvények (saját létrehozású állóeszközök) telepítésekor – ameny-
nyiben az elszámolási id őszak végéig nem fejez ődik be az összes szükséges munkálat – az elszámolási év során
felhasznált anyagok és nyújtott szolgáltatások értékét az id őszak végén bruttó állóeszköz-felhalmozásként kell
elszámolni.
2.027. A föld vásárlását vagy eladását, valamint a kapcsolódó költségeket a tulajdon átruházásakor kell elszámolni.
Azonban a nettó term őföldvásárlás nem szerepel a bruttó állóeszköz-felhalmozásban, mivel a term őföld nem
termelt eszköz. A nettó term őföld- (és egyéb nem termelt tárgyi eszközök) vásárlást a t őkeszámlán (nem pénz-
ügyi eszközök beszerzése számla) kell elszámolni.
d) Készletváltozások
2.028. A készletváltozás megfelel a készletekhez az elszámolási id őszak alatt hozzáadott, és az abból kivont áruk közötti
különbségnek.
2.029. A készletekhez hozzáadott áruk vagy a termelési folyamat kés őbbi pontján történ őfelhasználásra szánt áruk
(input készletek), amely esetben a tulajdon átruházásának id őpontjában kell őket elszámolni, vagy magából a
nemzetgazdasági ágazatból származó, jöv őbeni felhasználásra szánt áruk, pl. eladással vagy az egység állót őké-
jébe való átvitellel (kibocsátási készletek), amely esetben készletekként kell elszámolni őket, amikor a termelésük
véget ér.
2.030. Az ágazatból származó befejezetlen termékek (befejezetlen termelésként elszámolva) esetében valamely elszámo-
lási id őszak alatt felhasznált anyagok és nyújtott szolgáltatások értékét szintén készletként számolják el az adott
időszak végén (kivéve a rövidciklusú, lábon álló növényeket, vö. 2.012; ennek eredményeképpen az elszámolási
időszak alatt felhasznált anyagok és nyújtott szolgáltatások egy részét anélkül számolják el, hogy a készletek érté-
kében ellentételez őnövekedés lenne).
2.031. A készletekb ől kivont áruk – az input készletek esetében – termelési folyamatba belép őáruk, vagy – az output
készletek esetében – a nemzetgazdasági ágazatot elhagyó, eladandó vagy más célt szolgáló áruk. Az els őesetben
az árukat a termelési folyamatban történ őtényleges folyó termel őfelhasználásuk idején le kell vonni az ágazat
készleteib ől; a második esetben az értékesítésük vagy egyéb felhasználásuk idején kell levonni őket a készle-
tekb ől.03/42. kötet 313 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
B. KIBOCSÁTÁS
(vö. ESA 95, 3.07 –3.58)
1. Általános megjegyzések a kibocsátás ESA 95- és EAA-beli fogalmáról
2.032. Az ESA 95 rendszerében a „termelés” alatt magát a folyamatot, „kibocsátás” alatt pedig az eredményként kapott
árukat és szolgáltatásokat kell érteni; ezt a megkülönböztetést fontos mindig szem el őtt tartani. Az ESA 95
(3.14) szerint a kibocsátás tartalmazza az elszámolási id őszak alatt el őállított összes terméket.
2.033. Az ESA 95 szerint a kibocsátás egyaránt magában foglalja i. azon árukat és szolgáltatásokat, amelyeket ugyan-
azon szervezeti egységhez tartozó egyik szakosodott telephely biztosít egy másik szakosodott telephelynek, ii.
azon árukat, amelyeket egy szakosodott telephely állított el őés ugyanott készleten marad a termelési id őszak
végéig, függetlenül annak kés őbbi felhasználási módjától. Azokat az árukat és szolgáltatásokat azonban,
amelyeket ugyanazon elszámolási id őszakban ugyanazon szakosodott telephelyen termeltek és használtak fel,
nem tartják külön nyilván. Ezek ezért nem részei sem az adott szakosodott telephely kibocsátásának, sem annak
folyó termel őfelhasználásának.
2.034. A kibocsátás EAA-ban alkalmazott fogalma – amely a „teljes kibocsátás” fogalmához kapcsolódik – az ESA 95
adaptációján alapul, mivel egyes, ugyanazon elszámolási id őszakban, ugyanazon mez őgazdasági egység által
termelt és felhasznált árukat és szolgáltatásokat az általános mez őgazdasági tevékenység kibocsátásában
számolják el. Ezen áruk és szolgáltatások azonosításának kritériumait a mez őgazdasági ágazat kibocsátásban való
feltüntetéséhez a 2.055. pont állapítja meg. Az ESA 95 és az EAA-ban elfogadott módszer közötti különbségetaz egységen belüli felhasználás ezen elemei jelentik, amelyek értéke mind a kibocsátásban, mind a folyó termel ő-
felhasználásban szerepel. A hozzáadott érték így ugyanaz marad, az alkalmazott módszert ől függetlenül.
2.035. Az 1.34 pontban említetteknek megfelel ően az ESA-szabályok e módosítása a mez őgazdasági tevékenység és a
mez őgazdasági üzemek (mint szakosodott telephelyek) különleges jellegén alapul. Továbbá lehet ővé teszi az aláb-
biakat:
– javítja a mez őgazdasági számlák gazdasági elemzésének hatásfokát, különösen a technikai együtthatók és
hozzáadottérték-hányad (a kibocsátás és a folyó termel őfelhasználás közötti arány) meghatározását,
– javítja a technikai együtthatók és a hozzáadott-értékhányadok gazdasági tevékenység alágazatai és országok
közötti összehasonlításának hatásfokát. Valójában az ugyanazon egységen belül felhasznált kibocsátás legtöbb-
ször csak néhány egyedi termékre korlátozódik (mint például gabonafélék, fehérje- vagy olajtartalmú termékek,
takarmánynövények és tej az állatállomány takarmányozásához), és az egységen belüli felhasználás szintje
lényegesen változó értéket mutat a gazdasági ágazattól és az országtól függ ően.
–e r ősíti a termelési, a m űködési és a vállalkozóijövedelem-számlák közötti összefüggést: a termékekkel folytatott
gazdasági m űveletek (kibocsátás, folyó termel őfelhasználás stb.) és a jövedelemelosztással kapcsolatos gazda-
sági m űveletek közötti szükséges összefüggést (munkavállalói jövedelem, támogatások, adók, bérleti díjak,
kamatok stb.) meger ősítették a közös agrárpolitika 1992. évi reformja óta, így a támogatások (amelyek néme-
lyike ágazaton belüli felhasználásban szerepl őtermékekre vonatkozik) jelenleg fontos szerepet játszanak a
mez őgazdasági jövedelem kialakításában és alakulásában.
2.036. Bár ezt nem az ESA 95 javasolta, az EAA által átvett szabályt az SNA (vö. SNA 93, I. melléklet, 15. pont) írta el ő
a mez őgazdaság különleges jellege miatt, valamint a FAO módszertani kézikönyve (
1). Végezetül az EAA lehet ővé
teszi az alapegység (szakosodott telephely vagy homogén szakosodott egység) megválasztásából ered ő, kibocsá-
tásmérések közötti különbségek lényeges csökkentését.03/42. kötet 314 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
(1) FAO (1996) Élelmiszeripari és mez őgazdasági számlák rendszere, Egyesült Nemzetek Szervezete, Róma.
2. A mez őgazdasági tevékenység kibocsátása: mennyiségek
2.037. Az EAA összeállítása során a kibocsátást a mennyiség alapján progresszív módon kell lebontani.
Az er őforrások és a mez őgazdasági termékek felhasználásának sematikus ábrázolása
2.038. A progresszív számítás kiindulópontja:
– bruttó kibocsátás (1 q), vagy– hasznosítható kibocsátás (3 q),
attól függ ően, hogy a bázisként használt betakarítási értékek magukban foglalják-e a szántóföldi, betakarítási és
gazdálkodási veszteségeket, vagy sem.
a) Bruttó kibocsátás
Bruttó kibocsátás: (1 q)
2.039. Ez jelenti a kiindulópontot azon országok számára, amelyek hivatalos betakarítási statisztikái tartalmazzák a
veszteségeket. Az ágazati koncepcióval összhangban az ágazaton belüli mez őgazdasági egységek mez őgazdasági
tevékenységei által el őállított összes terméket (az 1.62 és 1.63 pontban említettek értelmében) mérni kell. Az
1.31 pontban elfogadott egyezménynek (azaz, hogy a nem mez őgazdasági egységek másodlagos mez őgazdasági
tevékenységeinek a kibocsátását nem létez ő, mivel a feltételezés szerint minden mez őgazdasági tevékenység elvá-
lasztható, és így a saját mez őgazdasági szakosodott telephely f őtevékenységét alkotja) megfelel ően az összes
mez őgazdasági kibocsátást el kell számolni, kivéve azon egységek által el őállított kibocsátást, amelyek esetében a
mez őgazdasági tevékenység csak szabadid ős célokat szolgál (vö. 1.24).
b) Veszteségek
Veszteségek: (2 q)
2.040. Ez a tétel a készleten lév őáruk szokásos veszteségeire vonatkozik (vö. 2 041). Ide tartoznak a szántóföldi, a beta-
karítási és a gazdálkodással kapcsolatos egyéb (a termékek romlandó jellegéb ől, az id őjárási hatásokból – mint
például fagy, aszály stb. – ered ő) veszteségek. Az értékesítés különböz őfázisaiban – azaz a gazdaságból történ ő
elszállítás, a keresked őknél való tárolás, és a feldolgozóiparban a feldolgozás vagy kezelés során – történ őveszte-
ségek itt nem tüntethet ők fel. Ezzel szemben elszámolhatok itt a termel ők által eladásra felkínált, de el nem adott
és így megromlott termékek (különösen gyümölcsök és zöldségek).
A veszteségek típusai
2.041. Az ESA 95 alapján három veszteségtípus jelentkezhet a termel őknél: készleten lév őtermékek szokásos veszte-
ségei (ESA 95, 3.117 és 3.118), kivételes veszteségek a készletekben (ESA 95, 6.25 e) pont), valamint kataszt-
rófák miatti veszteségek (ESA 95, 6.22 és 6.23 b) pont).03/42. kötet 315 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
A három veszteségtípus elszámolása
2.042. A készleten lév őáruk veszteségeinek elszámolásához megkülönböztetést kell tenni egyrészr ől a szokásos veszte-
ségek, másrészr ől a kivételes, valamint a katasztrófa okozta veszteségek között. A veszteségek elszámolása
azonban a kibocsátás kiszámításának módszerét ől és az egyes országok alapvet őstatisztikai adatainak típusától is
függ.
2.043. Ha a kibocsátást a nyitókészlet és a zárókészlet, az értékesítés, és esetenként egyéb felhasználási módok (mint
például a saját el őállítású állóeszköz) adatai alapján számítják, a szokásos veszteségeket már a készletváltozásból
levonják, és ezek újbóli elszámolása a „veszteségek” tétel alatt kett ős elkönyvelést eredményez. Ezzel szemben ha
a kibocsátás számítása nem a készletadatokon, hanem olyan megalapozott számításokon alapul, mint például a
tényleges születésszám, az érintett elszámolási id őszakban a termelés során fellép őszokásos veszteségeket el kell
számolni, csakúgy, mint a tartásra vagy hízlalásra importált vagy korábbi id őszakok alatt született állatokat.
2.044. A készleten lév őáruk kivételes vagy katasztrófa okozta veszteségeit a felhalmozási számlákon, nevezetesen az
„eszközök egyéb volumenváltozásai” számlán kell elszámolni. A kibocsátás ily módon tartalmazza e veszteségek
teljes értékét.
2.045. Az állóeszközök (mint például tejel őtehenek, tenyészállatok stb.) veszteségeit (akár szokásos, akár kivételes vagy
katasztrófa okozta) az „eszközök egyéb volumenváltozásai” számlán kell elszámolni. Ezek a veszteségek
nincsenek befolyással a kibocsátás értékére. Hangsúlyozni kell, hogy a már term őültetvényeket érint ővesztesé-
geket vagy „értékcsökkenésként”, vagy „eszközök egyéb volumenváltozásaiként” kell elszámolni, a veszteség típu-
sától függ ően.
c) Hasznosítható kibocsátás
Hasznosítható kibocsátás: (3 q) = (1 q) mínusz (2 q) = bruttó kibocsátás mínusz a veszteségek (a termel ői
szakaszban)
2.046. Azon országok esetében, amelyek elszámolási id őszaki betakarítási statisztikái nem tartalmazzák a veszteségeket,
ez az els őtétel, amelyet meg kell adni. Ez képezi az elszámolási id őszak rendelkezésre álló termelését, amelyet
vagy értékesítenek, termel őeszközként használnak fel, a termel őmaga dolgozza fel, saját háztartásában felhasz-
nálja, tárolja vagy esetleg saját el őállítású állóeszközként használja.
d) Nyitókészlet
Nyitókészlet: (4 q)
2.047. Ide tartoznak a mez őgazdasági üzemben az elszámolási év kezdetekor meglév ő(azaz a termel ők által birtokolt)
saját termékek kész- vagy félkész készletei. Ennélfogva a különböz őértékesítési fázisban lév őkészleteket és az
intervenciós készleteket nem itt kell elszámolni (vö. 2.201, valamint az állatállomány kezelésére vonatkozóan).
2.048. A „baromfiállomány” nyitókészleténél kell elszámolni az elszámolási id őszak kezdetekor inkubátorban keltetett
tojásokat is, mivel azok félkész baromfiterméknek tekintend ők (vö. 2.018).
e) Összes rendelkezésre álló er őforrás
Összes rendelkezésre álló er őforrás: (5 q) = hasznosítható kibocsátás plusz a nyitókészlet (3 q plusz 4 q)
f) Egységen belüli felhasználás
Egységen belüli felhasználás: (6 q)
2.049. Az egységen belüli felhasználás alatt azokat a termékeket kell elszámolni, amelyeket a mez őgazdasági egységen
(szakosodott telephelyen) belül állítottak el ő, és az egység azokat ugyanazon elszámolási id őszakon belül felhasz-
nálja a termelési folyamat ráfordításaként.
2.050. Minden, a mez őgazdasági egység által más mez őgazdasági termel őegységeknek értékesített mez őgazdasági
terméket (kivéve az állatállományt; vö. 2.067 és 2.208) értékesítésként, majd folyó termel őfelhasználásként kell
elszámolni. Ide tartoznak a kezelésnek és feldolgozásnak alávetett áruk, valamint azok melléktermékei (pl. a fölö-
zött tejb ől visszamaradt anyagok, a korpa, az olajpogácsa, a cukorrépapép és –fej, valamint a vet őmagok kezelés
utáni maradékanyagai).03/42. kötet 316 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
Egységen belüli felhasználás osztályozása
2.051. Az egységen belüli felhasználás az érintett termékek felhasználása szerint bontható fel:
2.052. Termékek, amelyeket a nemzetgazdasági ágazaton belül ugyanaz a mez őgazdasági tevékenység használ fel (azaz
a NACE Rev. 1. ugyanazon négy számjegy űtevékenységi szakágazata):
– vet őmag (gabonafélék, zöldségek, virágok stb.): újrafelhasználás ugyanazon növény termesztésében,
– borsz őlőés sz őlőmust: felhasználás a bortermelésben,
– olajbogyó: felhasználás az olívaolaj el őállításában,
– tej: felhasználás az állatállomány takarmányozásában.
2.053. Termékek, amelyeket az ágazaton belül eltér őmez őgazdasági tevékenység használ fel (azaz a NACE Rev. 1.
eltér ő, négy számjegy űtevékenységi szakágazata):
Ide f őleg állatok takarmányozására használt növényi termékek tartoznak, valamint egyéb tevékenységek termelési
folyamatában felhasznált állati melléktermékek (a növénytermesztésben a talaj term őképességét növel őelemként
használt hígtrágya és trágya). A takarmányozásban használt növényi termékek aszerint csoportosíthatók, hogy
rendes körülmények között milyen mértékben értékesíthet ők (ez általában becsléssel kapott eredmény):
– rendes körülmények között forgalomba hozható, takarmányozásra használt termékek: gabonafélék (búza, rozs,
árpa, zab, kukorica, cirok, rizs és egyéb gabonamagvak); fehérjenövények; különböz őburgonyafélék; olajos
magvak (repcemag, napraforgómag, szójabab és egyéb olajos magvak),
– rendes körülmények között forgalomba nem hozható, takarmányozásra használt termékek:
– egyéves takarmánynövények: gumós növények (cukorrépa, takarmányrépa, karórépa, takarmány-tarlórépa,
takarmány-sárgarépa, takarmánykáposzta/fodroskáposzta és egyéb gumós növények); takarmánykukorica és
egyéb zöldtakarmányok (zölden, szárítva vagy tartósítva),
– ével őtakarmánynövények: valamely gazdasági tevékenységb ől állandó vagy id őszakos jelleggel nyert takar-
mánytermékek (zölden, szárítva vagy tartósítva),
– takarmány-melléktermékek (szalma, pelyva, növényi levelek és hulladékok, valamint egyéb takarmány-
melléktermékek).
Az ágazati kibocsátásba beleszámítandó egységen belüli felhasználás meghatározása
2.054. Az egységen belüli felhasználásban részt vev őmez őgazdasági termékek csak akkor szerepelnek az ágazat kibo-
csátásának mérésében, ha megfelelnek bizonyos követelményeknek. Az egységen belüli felhasználás elszámolá-
sára vonatkozó korlátozó kritériumok meghatározása két követelménynek is megfelel: el őször is egy módszertani
követelménynek, mivel az ESA-szabály szövegét ől való eltérés után felmerült annak szükségessége, hogy legalább
szellemiségében kövessék azt (két eltér őtevékenység bevonásával); másodszor pedig egy gyakorlati követel-
ménynek, mivel a kidolgozandó kritériumoknak pontos és összevethet őkeretrendszerként kellett szolgálniuk
annak meghatározásához, milyen típusú egységen belüli felhasználást kell elszámolni ahhoz, hogy ez a kibocsá-
tásmér őmódszer megvalósítható legyen.
2.055. E kritériumok a következ ők:
1. A végzett két tevékenységnek a NACE Rev. 1. két különböz ő, négy számjegy űszintjébe kell tartoznia (01-es
ágazat: Mez őgazdaság, vadgazdálkodás). E kritérium alkalmazása így például eleve kizárja az állatállomány
takarmányozására használt tej és az ugyanazon gazdaságban termelt és növénytermelés céljára (ugyanazon
elszámolási id őszakban) felhasznált vet őmag figyelembevételét.
2. A mez őgazdasági terméknek jelent ős gazdasági értéket kell képviselnie számos gazda számára.
3. Az árakra és mennyiségekre vonatkozó adatoknak könnyen hozzáférhet őnek kell lenniük. Ezt a kritériumot
egyes forgalomba nem hozható termékek nehezen tudják teljesíteni.03/42. kötet 317 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
2.056. Az egységen belül felhasznált termékeknek a kibocsátás mérésébe történ őfelvételéhez szükséges kiválasztási
kritériumok meghatározásával összhangban (vö. 2.055) az ágazatkibocsátásban csak az állatok takarmányaként
(akár értékesíthet ő, akár nem) felhasznált növényi termékeket lehet elszámolni.
2.057. Ha ezeket a termékeket elszámolják az ágazat kibocsátásában, akkor folyó termel őfelhasználásként is el kell
számolni azokat, ezáltal eleget téve annak az alapelvnek, hogy az el őállított, majd a referenciaéven belül egyéb
termelési tevékenységhez felhasznált összes mennyiséget számításba kell venni (vö. 2.055). Amennyiben a kibo-
csátásból a folyó termel őfelhasználásba való átmenet tovább tart, mint a referenciaév, a megfelel őkibocsátás-
mennyiségeket a referenciaév alatt az érintett termék „zárókészleteként” kell elszámolni.
2.058. Az állati melléktermékek a mennyiségeikre és különösen az áraikra vonatkozó adatok el nem érhet őségével
kapcsolatos gyakorlati nehézségek miatt nem szerepelhetnek az egységen belüli felhasználásban.
g) Termel ői feldolgozás
Termel ői feldolgozás: (7 q)
2.059. A termel ők általi feldolgozás alatt a mez őgazdasági termel ők által további feldolgozásra termelt mennyiségeket
kell elszámolni (pl. vaj vagy sajt el őállításához termelt tej, almamust vagy almabor el őállításához feldolgozott
alma), de csak azon feldolgozási tevékenységek keretén belül, amelyek elkülöníthet ők a mez őgazdasági f őtevé-
kenységt ől (a számviteli bizonylatok alapján, vö. 1.26). Csak a nyersanyagokat (pl. nyerstej, alma) kell elszámolni,
a bel őlük el őállított feldolgozott termékeket (pl. vaj, almamust és almabor) nem. Más szóval e helyen nem kell
figyelembe venni a mez őgazdasági termékek feldolgozásába befektetett munkát. A termel őáltali feldolgozásból
származó termékek természetesen megjelennek a nemzeti számlák „mez őgazdaság” alszektorának kibocsátása
alatt (vö. 1.04 és 1.05).
2.060. Amennyiben ezek a feldolgozási tevékenységek el nem különíthet ő, nem mez őgazdasági tevékenységek, e feldol-
gozási tevékenységek termékeit a mez őgazdasági ágazat kibocsátásának értékében kell elszámolni (vö. 1.25). Az
ezen feldolgozási tevékenységek által folyó termel őfelhasználásként felhasznált alapvet őmez őgazdasági terméke-
ket sem kibocsátásként, sem folyó termel őfelhasználásként nem számolják el. Ez a szabály abból a tényb ől ered,
hogy a két tevékenység (a mez őgazdasági termékek el őállítása és az ilyen termékek feldolgozása) nem különíthet ő
el egymástól a számviteli bizonylatok alapján. Ennek megfelel ően e két típusú tevékenység költségeit együtt
számolják el, és a kibocsátásukat a feldolgozott termékek kibocsátásaként mérik fel.
h) Saját végs őfogyasztás
Saját végs őfogyasztás: (8 q)
2.061. Ez magában foglalja az alábbiakat:
i. a mez őgazdasági termel ők által el őállított és a háztartásaik által elfogyasztott termékek;
ii. a mez őgazdasági egységb ől (üzemb ől) származó, és természetbeni fizetségként a gazdaság dolgozóinak kifize-
tett díjazás formájában vagy egyéb termékekre cserélve felhasznált termékek.
2.062. A mez őgazdasági egység által elkülöníthet őmódon feldolgozott (azaz nem mez őgazdasági szakosodott telephe-
lyet létrehozásával) és a mez őgazdasági termel őháztartása által elfogyasztott mez őgazdasági termékeket az „Élel-
miszer, ital, dohány gyártása” nemzetgazdasági ágazatok (a NACE Rev. 1. DA. nemzetgazdasági alágazat) alatt
saját végs őfogyasztásként kell elszámolni. Ezzel szemben az el nem különíthet őmódon feldolgozott mez őgazda-
sági termékek mez őgazdasággal foglalkozó háztartások általi fogyasztását (azaz az el nem különíthet ő, nem
mez őgazdasági tevékenységek kibocsátását) e tevékenységek saját végs őfogyasztásaként kell elszámolni (vö.
2.080), és fel kell tüntetni a mez őgazdasági ágazat kibocsátásában.
2.063. A saját tulajdonú lakóegység imputált bérleti díját nem itt kell elszámolni, hanem az „ingatlan bérbeadása,
üzemeltetése” (NACE Rev. 1. 70.20-as szakágazat) alatt. A szálláshely bérbeadása nem mez őgazdasági tevé-
kenység, amelyet mindig a mez őgazdasági tevékenységt ől elkülöníthet őnek kell tekinteni.03/42. kötet 318 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
i. Értékesítés
Értékesítés: (9 q)
2.064. Ide tartozik a mez őgazdasági termékek mez őgazdasági egységek általi értékesítése más egységek számára
(mez őgazdasági egységek vagy egyéb ágazatok egységei), beleértve a tároló- és intervenciós központokat is, az
állóeszközök elidegenítését kivéve. A kategória az ágazaton kívüli belföldi értékesítésre, az egyéb mez őgazdasági
egységeknek történ őértékesítésre, valamint a külföldi értékesítésre osztható fel.
2.065. Következésképpen az adott egység tekintetében az értékesítés megfelel az egység kibocsátásának piaci értékesíté-
séből származó árbevétellel. Meg kell említeni, hogy az állóeszközként osztályozott állatok értékesítését, amelyek
a termel őállományból kerültek kivételre (kivitel vagy vágás) nem kell elszámolni. Az állóeszközként osztályozott
és a termel őállományból kivett állatokat az értékesítésük el őtt készletbe kell venni, de ezeknek az állatoknak az
(vágásra vagy kivitelre történ ő) értékesítése a számlákon készletcsökkentésként jelenik meg, amely csak a
tőkeszámlán látható. A hozzá tartozó kibocsátást ekkor már a sajátszámlás állóeszközök (1) részeként beszá-
mítják, majd a termelési számlán elszámolják.
2.066. Készletként nyilvántartott állatok: a készletként nyilvántartott állatok eladása más gazdaságoknak a 2.064
pontban adott meghatározással összhangban értékesítésnek min ősül. Ez az értékesítés ellentételezhet őa kész-
letből történ őlevonással, ha az állatállományt az elszámolási id őszak kezdetekor készletként tartják nyilván
(ellenkez őesetben csak az értékesítést számolják el).
2.067. Az állatállomány beszerzése készletnövekedést jelent, ha az elszámolási id őszakon belül nem értékesítik újra a
termékeket. A beszerzett állatállományt azonban nem lehet folyó termel őfelhasználásként kezelni, mivel – a
meghatározás szerint – a folyó termel őfelhasználásként elszámolt áruk a termelési folyamat során elt űnnek (vagy
legalábbis lényeges átalakuláson mennek keresztül). Ezeket az állatokat befejezetlen termelésnek kell tekinteni,
mivel az állattenyésztés folyamata még nem ért teljesen véget (a folyamat a levágáskor fejez ődik be). A beszerzé-
seket ezért befejezetlen termelés (termék) készletnövekedésként kell elszámolni, és így „negatív” értékesítésként
kell elszámolni, nem pedig folyó termel őfelhasználásként. Rezidens gazdaságok közötti kereskedés esetében az
értékesítések és a hozzá tartozó vásárlások ellensúlyozzák egymást (a tulajdon átruházásának költségeit
kivéve) (2). Tekintetbe véve a mez őgazdasági egységek közötti él őállat-kereskedelem e különleges kezelését az
„állatállomány és állati termékek” alatt nem számolható el folyó termel őfelhasználás (3).
2.068. Állóeszközként besorolt állatállomány: az állóeszközként besorolt állatállomány mez őgazdasági egységek közötti
kereskedelmét nem a fentiekben meghatározott értékesítésként, hanem eszközök kereskedelmeként kell elszá-
molni (a t őkeszámlán a mez őgazdaság bruttó állóeszköz-felhalmozásaként elszámolva). Rezidens gazdaságok
közötti kereskedés esetében az értékesítések és a hozzá tartozó vásárlások ellensúlyozzák egymást (az átruházás
költségeit kivéve).
2.069. Az él ő(nem azonnali vágásra szánt) állatok behozatalának elszámolása: a rezidens gazdaságok közötti kereskede-
lemhez hasonlóan a készletként kezelt (az azonnali vágásra szánt állatok kivételével) és az elszámolási id őszak
alatt a mez őgazdasági egységek által importált állatállományt a befejezetlen termelés készleteiként kell elszámolni,
ezért az értékét le kell vonni az értékesítésb ől. Másrészr ől az állóeszközként besorolt és e min őségében importált
állatállomány (mint például a tenyészállatok) nem vonható le az értékesítésb ől.
2.070. Ett ől függetlenül, mivel a gyakorlatban a rendelkezésre álló EU-adatok alapján gyakran nehezen lehet különbséget
tenni az állatok különböz őkategóriái (az állóeszközként, valamint a készletként osztályozott állatok) között,
minden behozatalt készletek felállítását célzó állatállományként kell kezelni, és az összes importált állat (kivéve
az azonnali vágásra szánt állatok) értékét le kell vonni az értékesítésb ől. Ez az elszámolási módszer garantálja,
hogy az él őállatok külkereskedelme az állati eredet űtermékek el őállítására vonatkozó statisztikákban hasonló
legyen a bruttó belföldi termelés kiszámítására elfogadott módszerhez.03/42. kötet 319 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
(1) Az ezekre az állatokra vonatkozó kibocsátást a saját el őállítású állóeszközök (= bejegyzések az eladott eszközök nélkül) és az értéke-
sítés (= eladások) összeadásával kell kiszámítani.
(2) A kereskedelem felértékelésekor a tulajdonjog átruházásának költségeit (kereskedelmi árrések és szállítási költségek) a beszerzés érté-
kében tüntetik fel. Ha a kereskedés rezidens gazdaságok között történik, az értékesítések és a vásárlások ellensúlyozzák egymást, kivéveaz átruházás költségeit, amelyeket kibocsátás kiszámítása során „negatív értékesítésként” kell kezelni.
(
3) Ugyanez vonatkozik az egyéb, készletjelleg űmez őgazdasági termékekre is.
j) Sajátszámlás állóeszköz-felhalmozás
Sajátszámlás állóeszköz-felhalmozás: (10 q)
2.071. Ezek csupán a következ őket foglalják magukban:
– mez őgazdasági egységek által ültetvények – mint például gyümölcsösök, sz őlőültetvények, bogyósgyümölcs-
ültetvények és komlóültetvények – saját kivitelezés űlétrehozása érdekében végzett munka (pl. munkaer ő,
gépek és egyéb termel őeszközök használata, beleértve a szaporító anyagot is). Általánosságban a gyümölcs- és
szőlőültetvények stb. saját kivitelezés űlétrehozásában végzett munka számos különálló munkam űveletb ől áll,
amelyeket nem lehet adott mennyiségekbe összevonni,
– mez őgazdasági egységekben tenyésztett és az állóeszköz-állományba felvett állatok (vö. 2.161). Ezeket az álla-
tokat a rendszeresen nyújtott kibocsátás miatt tartják (f őleg a tenyészállat-állomány, a tejel őállat-állomány, az
igavonó állatok, a juhok és egyéb, a gyapjukért tenyésztett állatok; vö. 2.202).
k) Záróállomány
Záróállomány: (11 q)
2.072. Ide tartoznak az ágazat üzemei (azaz a termel ők) által birtokolt késztermék- vagy befejezetlen termeléskészletei a
referenciaév végén. A különböz őértékesítési fázisokban lév őkészletek (különösen a keresked ők és a feldolgozó
vállalatok tartalékai), valamint az intervenciós készletek itt nem tüntethet ők fel.
2.073. Azok a termékeket, amelyeket csak átmenetileg vesznek fel a készletbe, és egy kés őbbi id őpontban felhasználják
azokat az ágazaton belül (pl. takarmányozásra szánt gabonafélék, vet őmagok és ültetési anyagok stb.), szintén itt
kell elszámolni, mivel a készletbe vétel id őpontjában nem ismert a termék végs őfelhasználási módja.
l) Teljes felhasználás
Teljes felhasználás: (12 q) (az egységen belüli felhasználás nélkül) = (7 q) + (8 q) + (9 q) + (10 q) + (11 q) = a
termel ői feldolgozás, a saját végs őfogyasztás, az értékesítés, a sajátszámlás állóeszköz-felhalmozás és a záróállo-
mány összege.
2.074. Ez az érték a 7 q–11 q oszlopok összege.
m) Készletváltozás
Készletváltozás: (12 q) = (11 q) mínusz (4 q) = készletnövekedés (H) mínusz készletcsökkenés (K)
2.075. Az ágazat készletének (kivéve a különböz őértékesítési szakaszokban lév őkészleteket) a referenciaév alatti állo-
mányváltozásának mérése a készletnövekedések és azkészletcsökkenések közötti különbség, vagy a záró- és
nyitókészlet közötti különbség kiszámításával történik. Az utóbbi esetben az egyéb volumenváltozásokat és az
eszköztartási nyereségeket (a veszteségek utáni nettó értéket) le kell vonni az értékek kiszámítása során (vö.
2.179 és utána).
n) A mez őgazdasági tevékenység kibocsátása
A mez őgazdasági tevékenységek kibocsátása = (6 q, állati takarmányok) + (7 q) + (8 q) + (9 q) + (10 q) +
(12 q)
2.076. A kibocsátás fogalmával, valamint az egységen belüli felhasználás (vö. 2.049 és utána), a mez őgazdasági
termékek feldolgozása (vö. 2.059 és 2.060), és a saját végs őfogyasztás (vö. 2.061, 2.062, 2.063) elszámolására
vonatkozó szabályokkal összhangban a mez őgazdasági tevékenységek kibocsátása az alábbiak szerint ábrázol-
ható:03/42. kötet 320 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
Források FelhasználásA mez őgazdasági ágazat
mez őgazdasági kibocsátása
Bruttó kibocsátás
– Veszteségek= Hasznosítható kibocsátásÉrtékesítés (összesen, a mez őgazdasági üzemek
közötti állatkereskedelmet kivéve)X
Készletváltozás (a termel őknél) X
Saját számlás állóeszköz-felhalmozás (újraterm ő
ültetvények, árutermel őállatok)X
Saját végs őfogyasztás (mez őgazdasági termékeké) X
Termel ői feldolgozás (mez őgazdasági termékeké,
elválasztható tevékenységek)X
Egységen belüli felhasználás:
– ugyanazon tevékenységhez: (vet őmagok, tej az
állatállomány takarmányozásához, borsz őlő, olaj-
bogyó olívaolajhoz, keltet őtojások)
– különálló tevékenységhez: Xa növénytermesztéshez használt állati mellékter-
mékek (trágyalé, trágya)
2.077. Összevetve a korábbi „végs őkibocsátás” fogalommal – amelyre az EAA régebben alapult – a mez őgazdasági tevé-
kenység kibocsátásának mérésére vonatkozó új koncepció magában foglalja a mez őgazdasági áruk és szolgálta-
tások mez őgazdasági egységek közötti kereskedelmét, valamint az állati takarmányozásra használt termékek
egységen belüli felhasználását is (legyen az akár értékesíthet ő, akár nem értékesíthet ő).
3. El nem különíthet ő, nem mez őgazdasági másodlagos tevékenységek kibocsátása
2.078. Megkülönböztetést kell tenni az „el nem különíthet ő, nem mez őgazdasági másodlagos tevékenységek” két típusa
között (vö. 1.29):
– „mez őgazdasági termékek feldolgozása”: ebbe a csoportba olyan tevékenységek tartoznak, amelyek a mez őgaz-
dasági tevékenység kiterjesztését képezik, és amelyekben mez őgazdasági termékek szerepelnek. A mez őgazda-
sági termékek feldolgozása ebbe az els őcsoportba tartozó jellegzetes tevékenység,
– „egyéb el nem különíthet ő, nem mez őgazdasági másodlagos tevékenységek”: ebbe a csoportba olyan tevékeny-
ségek tartoznak, amelyek a mez őgazdasági üzemet és annak mez őgazdasági termel őeszközeit veszik igénybe.
Ezek a tevékenységek kevésbé egységesek, mint az els őcsoportba tartozók.
2.079. Általában ezek a tevékenységek számos termékfajtára (áruk és szolgáltatások) vonatkoznak, amelyek mennyisé-
geit nem lehet összeadni.
2.080. Az e tevékenységek által el
őállított termékeket értékesítésre, barterekre, természetbeni fizetségnek, saját végs ő
fogyasztásra (vö. 2.062) vagy készletbe vételre szánják.
4. A mez őgazdasági ágazat kibocsátása
2.081. A mez őgazdasági ágazat kibocsátásának meghatározásával (vö. 1.16) összhangban a mez őgazdasági ágazat kibo-
csátása a mez őgazdasági termékek kibocsátásának (vö. 2.076–2.077) és az el nem különíthet ő, nem mez őgazda-
sági másodlagos tevékenységek által el őállított áruknak és szolgáltatások (vö. 2.078–2.080) összegéb ől áll össze.03/42. kötet 321 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
5. A kibocsátás értékének megállapítása
2.082. A kibocsátás értékét az alapáron állapítják meg. Az alapár az az ár, amelyet a termel őa vásárlótól kap a kibocsá-
tásként el őállított termék vagy szolgáltatás egy egységéért, levonva ebb ől minden, az egységhez kapcsolódó olyan
adót, amely a termelés vagy az értékesítés következménye (vagyis termékadót), növelve minden, az egységhez
kapcsolódó, a termelés vagy az értékesítés következményeként kapott támogatással (vagyis terméktámogatással).
Nem tartozik bele semmilyen szállítási díj, amelyet a termel őkülön kiszámláz. Beleértend őviszont minden szállí-
tási árrés, amelyet a termel őugyanazon a számlán számít fel, még akkor is, ha a számlán az külön tételként
szerepel (vö. ESA 95, 3.48).
2.083. A kibocsátás elemeit, mint például az értékesítés, a természetbeni fizetség, a készletnövekedés és az egységen
belül felhasznált termékek, alapáron kell értékelni. Hasonlóképpen, a saját végs őfelhasználásra szánt kibocsátást
(azaz a saját számlás állóeszköz-felhalmozást és a saját végs őfogyasztást) a forgalomban lév őhasonló termékek
alapárán kell értékelni. A befejezetlen termelés és növekményeinek értékelése a késztermék folyó alapárának
arányában történik. Ha ez utóbbi nem becsülhet őmeg el őzetesen, a számításnak a ténylegesen felmerült költ-
ségek várható m űködési eredménynek vagy vegyes jövedelemnek megfelel őösszeggel növelt értékén kell ala-
pulnia.
2.084. Az EAA-nak a „nettó” elszámolási rendszer (vö. 3.033 és 3.035–3.043) szerinti összeállításakor a termel őáltal
kiszámlázott hozzáadottérték-adó nem szerepel az alapár megállapításában.
2.085. A termel őnek kifizetett ár az SNA 93 által meghatározott termel ői árnak (mez őgazdasági üzemi ár) felel meg (a
kiszámlázott hozzáadottérték-adó nélkül). Az alapár a termel ői árból úgy kapható meg, hogy hozzáadjuk a
terméktámogatások termékadókkal (kivéve a hozzáadottérték-adót) csökkentett értékét. Amennyiben valamely
adott termékre vonatkozó adó vagy támogatás felosztásával kapcsolatos problémák megnehezítik az alapár kiszá-
mítását, a kibocsátás közvetlenül, az alapáron is kiszámítható. Ebben az esetben az közvetlenül a termel őiá r( a
számlázott hozzáadottérték-adó nélküli) értékéb ől kapható meg a termékadók (a hozzáadottérték-adó kivételével)
értékének levonása és a terméktámogatások értékének hozzáadása után.
2.086. A kibocsátás alapáron történ őértékelése szükségessé teszi a különbségtételt egyrészr ől a termékadók (a hozzáa-
dottérték-adót kivéve) és a terméktámogatások (vö. 3.072 és 3.053), másrészr ől az egyéb termelési adók és támo-
gatások között. A termékadókat és -támogatásokat nem számolják el az ágazat m űködési számláján (e számla
csak az egyéb termelési adókat és támogatásokat tartalmazza, vö. 3.055).
2.087. Egy, a termel ők által átvett tétel ára nem feltétlenül mindig ugyanaz; változhat – többek között – a szállítás típu-
sától függ ően is. Például a közvetlenül a termel őáltal exportált áruk szerkezete – a min őség tekintetében – eltér ő
lehet a nemzeti fogyasztásra szánt értékesítés vagy más mez őgazdasági egységeknek történ őbelföldi értékesítés
szerkezetét ől. Ezeket az árukat következésképpen eltér őáron kínálják. Megemlítend ő, hogy amennyiben valamely
termelési egység közvetlenül exportálja a kibocsátását, a kivitel monetáris ellenértékének beérkezését vagy kifize-
tését figyelembe kell venni az EAA rendszerében.
2.088. Ezek az általános értékelési alapelvek bizonyos termékek – mint például az idényjelleg űtermékek és a bor –
esetében egyedi alkalmazást igényelnek. Ezek magyarázata a készletváltozások értékelésével foglalkozó
szakaszban (vö. 2.185–2.200) található.
C. FOLYÓ TERMEL ŐFELHASZNÁLÁS
(vö. ESA 95, 3.69–3.73)
1. Fogalommeghatározás
2.089. A folyó termel őfelhasználás azon áruk és szolgáltatások értékét jelenti, amelyeket a termelési folyamat során
ráfordításként felhasználnak, kivéve azokat az állóeszközöket, amelyek felhasználását állóeszközök értékcsökke-
néseként kell elszámolni. A termelési folyamat során az árukat és szolgáltatásokat vagy átalakítják, vagy teljesen
felhasználják (vö. ESA 95, 3.69). A tételek különböz őkategóriáinak részletes osztályozásában a folyó termel őfel-
használás a mez őgazdaságnak a ráfordítások kapcsán kialakuló, a gazdaság más ágazataival való kapcsolódását
mutatja meg. A folyó termel őfelhasználást továbbá a tényez őintenzitások (azaz két termelési tényez őaránya,
például a folyó termel őfelhasználás és a munkaer ő-ráfordítás) számításának egyik tételeként is használják.
2.090. A folyó termel őfelhasználásba nem tartoznak bele a gazdaságban megtermelt vagy importált, új vagy meglév ő
beszerzett állóeszközök: ezeket bruttó állóeszköz-felhalmozásként kell elszámolni (vö. 2.109 c)–f) pont). Ez
azokat a tételeket érinti, amelyek nem mez őgazdasági állóeszközök, mint például épületek, gépek és berende-
zések, illetve mez őgazdasági állóeszközök, mint például ültetvények vagy nem hústermelésre szánt haszonállatok.
A nem termelt eszközök, mint például a term őföld, szintén nem számolhatók el folyó termel őfelhasználásként. A
szerszámokat és egyéb tartós javakat (f űrészek, kalapácsok, csavarhúzók stb.) folyó termel őfelhasználásként kell
elszámolni, ha az egyenkénti beszerzési értékük (vagy nagy mennyiségek beszerzése esetén a teljes vásárlás
értéke) nem haladja meg az 500 eurós küszöböt (1995-ös árakon). Ezen érték felett az ilyen tartós tárgyi
eszközök beszerzéseit a bruttó állóeszköz-felhalmozás alatt kell elszámolni (vö. ESA 95, 3.70).03/42. kötet 322 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
2.091. A folyó termel őfelhasználásba beletartoznak a kisegít őtevékenységekben felhasznált áruk és szolgáltatások (pl.
beszerzések és értékesítések adminisztrációja, marketing, könyvelés, szállítás, raktározás, karbantartás stb.). Az
ilyen áruk és szolgáltatások felhasználása nem különíthet őel a szakosodott telephely f őtevékenységében (vagy
másodlagos tevékenységében) felhasznált áruk és szolgáltatások felhasználásától.
2.092. A folyó termel őfelhasználásba beletartozik továbbá az olyan árukkal és szolgáltatásokkal kapcsolatos összes
költség, amelyek miközben az alkalmazottak számára is kedvez őek, els ősorban a munkaadó javát szolgálják (1)
(pl. a feladataik elvégzése során felmerül őutazási, különélési, költözési és reprezentációs költségek megtérítése az
alkalmazottak számára; munkahelyi kényelem biztosításának költségei).
2.093. Az ágazatnak és a szakosodott telephelynek, mint az EAA alapegységének koncepciója alkalmazása céljából az
ágazat folyó termel őfelhasználásába beletartoznak a valamely szakosodott telephely által egy másik szakosodott
telephelynek (termelési célra) kínált áruk és szolgáltatások, még abban az esetben is, ha ezek az egységek ugyan-
ahhoz a szervezeti egységhez tartoznak.
2.094. A befejezetlentermelés-készletekhez hasonló állatállománnyal (mint például a malacok és keltet őtojások, vö.
1.77) és mez őgazdasági egységek között történ őkereskedelmet, valamint az állatállomány-behozatalt nem folyó
termel őfelhasználásként (vagy bármely kibocsátástípusként) kell elszámolni (vö. 2.066–2.070).
2.095. Az ugyanazon mez őgazdasági egységen belül el őállított és felhasznált (azaz ugyanazon elszámolási id őszakban
megtermelt és mez őgazdasági termelési célra felhasznált) árukat és szolgáltatásokat csak akkor lehet folyó
termel őfelhasználásként elszámolni, ha az ágazat kibocsátásban is megjelennek (azaz az állatok takarmányozá-
sában felhasznált növényi termékek, vö. 2.049–2.057; 2.060).
2.096. Meg kell említeni, hogy az ESA 95 ideiglenes egyezményével összhangban a rezidens termel ők által nyújtott vala-
mennyi pénzközvetít ői szolgáltatás közvetett módon mért díját (FISIM) a nemzetgazdaság folyó termel őfelhaszná-
lásaként kell elszámolni. Abban az esetben, ha olyan döntés születik, hogy az ESA 95-ben a felhasználó szektor
és a felhasználó nemzetgazdasági iparág szerint le kell bontani a pénzközvetít ői szolgáltatás közvetett módon
mért díjait, akkor a mez őgazdasági nemzetgazdasági iparág által felhasznált FISIM-értéket a mez őgazdasági
ágazat folyó termel őfelhasználásaként kell elszámolni (vö. ESA 95, I. melléklet).
2. A folyó termel őfelhasználás elemei
a) Vet őmagok és szaporítóanyagok
2.097. Ez a kategória foglalja magában a sz őlőültetvény-, gyümölcsültetvény-, valamint karácsonyfaültetvény-állomá-
nyok folyó termelését és karbantartását szolgáló felvásárolt, belföldi és importált vet őmagok és szaporító anyagok
összes felhasználását. Ide tartozik különösen a vet őmagok és szaporító anyagok más gazdálkodóktól való
közvetlen beszerzése. Azonban az ugyanazon egységen belül ugyanazon elszámolási id őszak alatt megtermelt és
felhasznált vet őmag nem számolható el ez alatt a kategória alatt (vö. 2.052).
2.098. Meg kell említeni, hogy a szántóföldi növénykultúrák és zöldségvet őmagok folyó termel őfelhasználása f őleg i. a
termel ők által szaporításra megvásárolt els őgenerációs vet őmagoknak, és ii. a mez őgazdasági termel ők által
növénytermelés céljából megvásárolt min ősített vet őmagoknak felel meg.
b) Energia; ken őanyagok
2.099. Ez a kategória foglalja magában a villamos áramot, a gáz- és egyéb szilárd és folyékony tüzel őanyagokat és hajtó-
gázokat. Megjegyzend ő, hogy csak a mez őgazdasági üzemekben felhasznált energiát kell feltüntetni, a mez őgaz-
dasági termel ők háztartásaiban felhasznált energiát nem.03/42. kötet 323 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
(1) Általában ez az eset áll fenn akkor, ha a termelést a munkaadó ilyen jelleg űkiadásai el őmozdítják, illetve bizonyos esetekben csak
lehet ővé teszik.
c) M űtrágyák és talajjavító szerek
2.100. Talajjavító szerek például a mész, a t őzeg, az iszap, a homok és a szintetikus habok.
d) Növényvéd őszerek és peszticidek
2.101. Ide tartoznak a gyomirtó szerek, a gombaöl őszerek, a rovarirtók és egyéb hasonló szervetlen és szerves anyagok
(pl. mérgezett csalétek).
e) Állategészségügyi költségek
2.102. Itt kell elszámolni az állatorvosi díjtól külön számlázott gyógyszereket (a közvetlenül az állatorvos által felírt
gyógyszereket az állatorvosi díjjal együtt kell elszámolni), valamint az állategészségügyi költségeket.
f) Állati takarmány
2.103. Ez a kategória foglalja magában az összes felvásárolt belföldi vagy importált – feldolgozott vagy nem feldolgozott
– takarmányt, beleértve a közvetlenül más mez őgazdasági termel őktől beszerzett takarmányokat is. Az állati
takarmányként felhasznált növényi termékeket, amelyeket ugyanazon elszámolási id őszakon belül ugyanazon
mez őgazdasági üzemben termesztenek és használnak fel, szintén itt kell elszámolni, és egységen belüli felhaszná-
lásként kell feltüntetni az „állati takarmányok” valamely alkategóriájában (vö. 2.057). Ezeket kibocsátásként is kell
elszámolni.
2.104. A takarmányok el őkészítése és tartósítása kapcsán felmerül őköltségeket (pl. energiaköltségek és a vegyi tartósító-
szerek költségei stb.) le kell bontani költségtípus szerint, és nem vonhatók össze magukkal a takarmányokkal.
g) Anyagok karbantartása
2.105. Ez a pont magában foglalja az alábbiakat:
– áruk és szolgáltatások vásárlása a tárgyi eszközök felhasználható állapotban való tartásához szükséges karban-
tartáshoz (azaz az egyes károsodott vagy törött alkatrészek rendszeres cseréjéhez) és javításokhoz (vö. 2.127–
2.129),
– növényvéd őberendezések beszerzése (kivéve a növényvéd őés kártev ők elleni készítményeket, vö. 2.101), mint
például gyújtószerkezetek, jéges őelleni védelem, fagyvédelmi füstöl ők stb.
h) Épületek karbantartása
2.106. Ide tartoznak a mez őgazdasági termel őknél felmerül ő, a mez őgazdasági épületek és egyéb szerkezetek (kivéve a
lakáscélú szerkezeteket) karbantartásához kapcsolódó anyagbeszerzések (cement, tégla stb.), bérköltségek és össz-
költség (vö. 2.127–2.129).
i) Mez őgazdasági szolgáltatások
2.107. Ezek a mez őgazdasági szolgáltatások (amelyek gépek és berendezések megfelel őmunkaer ővel együtt történ ő
kölcsönzését jelentik) a mez őgazdaság szerves részét képezik (vö. 1.82–1.91), és folyó termel őfelhasználásként
kell azokat elszámolni, valamint a „kibocsátás” alatt is fel kell tüntetni.
j) Egyéb áruk és szolgáltatások
2.108. Az egyéb áruk és szolgáltatások közé tartoznak:
a) nem lakáscélú épületekért és egyéb t őkebefektetések (tárgyi vagy immateriális) használatáért, mint például a
gépek és berendezések kezel őszemélyzet nélküli kölcsönzésérét (vö. 1.23) vagy számítógépes szoftverek
kölcsönzéséért közvetlenül, vagy bérleti megállapodás részeként fizetett bérleti díj. Azonban ha nem külön-
böztethet őmeg a nem lakáscélú épületek szakosodott telephely általi kölcsönzése és a term őföld kölcsönzése,
az egész tételt term őföld kölcsönzéseként kell elszámolni a vállalkozás jövedelemszámláján (vö. 3.082);
b) az alkalmazottak orvosi vizsgálatainak díja;03/42. kötet 324 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
c) mez őgazdasági tanácsadók, földmér ők, könyvel ők, adótanácsadók, jogászok stb. díjai;
d) tudományos kutatási, piackutatási és reklámozási szolgáltatások vásárlása; alkalmazottak képzése és hasonló
szolgáltatások kiadásai;
e) szállítási szolgáltatások kiadásai: ide tartozik az alkalmazottaknak a feladataik elvégzése során felmerül ő,
elsősorban a munkaadó javát szolgáló utazási, különélési, költözési költségek megtérítése, valamint a
munkaadó által az alkalmazottak utaztatásáért (kivéve a lakóhely és a munkahely közötti utazást; vö. 2.092.,
2.109. b) pont és 3.106.), valamint az áruk vásárra és kiállításra való szállításáért független vállalkozásoknak
fizetett összegek. Ha azonban a szállítást az alkalmazottak és a munkaadó saját szállítóeszköze biztosítja, a
költségeket a megfelel őkategóriák alatt el kell számolni.
mivel az áruk beszerzését beszerzési áron, az értékesítést pedig alapáron kell értékelni (vö. 2.110 és 2.111,
2.082), az áruk szállításának költségeit általában nem tüntetik fel külön. Az értékesítéshez kapcsolódó szállí-
tási költségeket külön számlázottként kell tekinteni. Amennyiben a termel őharmadik félt bíz meg az áruknak
a vásárlóhoz történ őelszállításával, a szállítási költségek sem folyó termel őfelhasználásként, sem kibocsátás-
ként nem jelennek meg az EAA-ban. Amennyiben a termel őaz árukat saját maga szállítja, az nem mez őgaz-
dasági tevékenységnek tekintend ő, amely esetben a költségeket a megfelel őmódon el kell számolni, ameny-
nyiben a tevékenység el nem különíthet ő. Végül ide tartoznak a harmadik fél számára végzett, szállítással,
kereskedelemmel és raktározással kapcsolatos, nem mez őgazdasági másodlagos tevékenységek során
felmerül őkiadások;
f) postai és távközlési költségek;
g) a vállalkozás olyan kockázatok, mint például az állatállományt ért veszteség, jégkár, fagykár, t űzkár, szélvi-
harok okozta kár stb. elleni biztosítása érdekében kötött biztosítás bruttó díjába beletartozó szolgáltatások
díjazása. A fennmaradó, azaz a nettó díj a fizetett bruttó díj azon összetev ője, amely a biztosítótársaságok
rendelkezésére áll a kártérítési igények rendezéséhez.
A bruttó díj lebontása a két összetev őre csak annyiban valósítható meg a nemzetgazdaság egészére, ameny-
nyiben azt a nemzeti számlákban megtették. A szolgáltatási összetev őfelosztása a termelési ágazatok között
általában megfelel őbontási kulcsok használatával történik, az input-output táblázatok összeállításával kapcso-
latban. Ennélfogva e tétel EAA-ban történ őkitöltésekor hivatkozni kell a nemzeti számlákra (a biztosítási
szolgáltatásokkal kapcsolatos támogatások elszámolása tekintetében lásd 3.063, 48-as lábjegyzet);
h) fedeztetés díja;
i) a számlázott banki díjak (de a bankkölcsönök kamata nem tartozik ide) minden esetben, és a pénzközvetít ői
szolgáltatások közvetett módon mért díja csak akkor, ha ezeket a felhasználó szektor és/vagy felhasználó
ágazat szerint lebontották (vö. 2.096; 3.079);
j) el őfizetések, szakmai szervezetek, mint például mez őgazdasági kamarák, kereskedelmi kamarák és mez őgaz-
dasági szakszervezetek tagsági díjai;
k) mez őgazdasági szövetkezetek tagdíja;
l) tejtermék-ellen őrzések, bemutatók és származási bejegyzések költségei;
m) a mesterséges termékenyítés és a kasztrálás kiadásai;
n) nem termelt immateriális javak, mint például szabadalmaztatott eszközök, védjegyek, szerz ői jogok, tejkvóták
és egyéb termelési jogok stb. használatáért fizetett összegek. E nem termelt immateriális javak vásárlását
másrészr őlat őkeszámlán kell elszámolni;
o) államháztartási szerveknek kereskedelmi vagy szakmai tevékenységek folytatásához szükséges licencek vagy
engedélyek megszerzése céljából fizetett összegek, ha az engedélyeket szabályozási célokból alapos vizsgá-
latnak vetik alá (kivéve, ha a díjak nem állnak arányban az érintett szolgáltatás el őnyeivel, vö. 3.048. e) pont
és ESA 95, 4.80. d) pont);
p) alacsony érték ű(500 EUR alatt, 1995-ös árakon) vagy egy évnél rövidebb szokásos élettartamú kisebb szer-
számok, munkaruha, tartalékalkatrészek és tartós berendezések vásárlása (vö. 2.125);03/42. kötet 325 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
q) az alkalmazottak szerszám-, berendezés- és munkaruha-vásárlásai az e célra adott különleges juttatásból, vagy
a bérükb ől és fizetésükb ől szerz ődéses megállapodás alapján visszatartott összegb ől.
k) A folyó termel őfelhasználásba nem tartozó tételek
2.109. A folyó termel őfelhasználás nem tartalmazza az alábbiakat:
a) a termelési egységek által az alkalmazottaik számára térítésmentesen vagy csökkentett áron rendelkezésre
bocsátott áruk vagy szolgáltatások, amennyiben e kiadás egyértelm űen és els ősorban az alkalmazottak javát
szolgálja. Ezen áruk és szolgáltatások értéke a munkavállalói jövedelem részét képezi (vö. 3.108);
b) a munkaadó által az alkalmazottaknak készpénzben kifizetett utazási hozzájárulás; ezeket a munkavállalói
jövedelem részeként kell tekinteni (az alkalmazott a számára kifizetett összeget a lakóhelye és a munkahelye
közötti közlekedésre használja) (vö. 3.018. c) pont). Ehhez hasonlóan a munkaadó által közvetlenül valamely
közlekedési vállalatnak a munkavállalók kollektív szállításáért (a lakóhelyük és a munkahelyük között) kifize-
tett összegek is munkavállalói jövedelemnek számítanak. Ezek a szolgáltatások, mint például a lakóhely és a
munkahely közötti szállítás vagy parkolási lehet őség biztosítása, rendelkeznek a folyó termel őfelhasználás
egyes jellemz őivel. Ett ől függetlenül a munkaadóknak azért van szükségük az ilyen típusú szolgáltatásokra
(amelyeket az alkalmazottaknak normál esetben egyébként maguknak kellene fizetniük), hogy magukhoz
vonzzák és megtartsák az alkalmazottakat, nem pedig magához a termelési folyamathoz (vö. SNA 93, 7.41);
c) gazdasági épületek és ingó vagyon (azaz olyan tárgyi eszközök, amelyek szokásos használati ideje meghaladja
az egy évet) vásárlása; ezeket a beszerzéseket bruttó állóeszköz-felhalmozásnak kell tekinteni (vö. 2.162);
d) a mez őgazdasági állóeszközök használata utáni pénzügyi lízingkifizetések nem szolgáltatásvásárlásnak
min ősülnek, hanem olyan gazdasági m űveletnek, amelyet részben a kamatok alatt (a vállalkozói jövedelem
számlán) és részben t őke-visszatérítésként (a pénzügyi számlán) kell elszámolni (vö. 2.122);
e) az állóeszközök helyreállításának (karbantartás, vö. 2.105 és 2.106) kiadásai (tet ők, es őcsatornák, elektromos
és fűtési létesítmények helyreállítása a gazdasági épületekben), valamint a tárgyi eszközök azon fejlesztésének
és javításának kiadásai, amelyek a szokásos élettartamuk meghosszabbítását vagy termelékenységük növelését
szolgálják; ez a kiadás bruttó állóeszköz-felhalmozásnak tekintend ő, mivel lényegesen meghaladja azt a
mértéket, amely az állóeszközök megfelel őállapotban való tartásához szükséges (vö. 2.127–2.129);
f) term őföld, épületek és egyéb meglév őállóeszközök tulajdonjogának megszerzésével kapcsolatos szolgálta-
tások vásárlása, mint például közvetít ői, ügyvédi, földmér ői, mérnöki stb. díjak, valamint az ingatlan-nyilván-
tartásba való bejegyzés költségei (vö. ESA 95, 3.111). Ezeket a bruttó állóeszköz-felhalmozás részének kell
tekinteni (vö. 2.132 és 2.133);
g) ugyanazon egységen belül ugyanazon elszámolási id őszakban el őállított és felhasznált áruk és szolgáltatások
(bizonyos termékek kivételével, vö. 2.056, 2.103, 2.107). Ezeket az árukat és szolgáltatásokat kibocsátásként
sem lehet elszámolni;
h) a „bérleti díj” alatt felsorolt földhasználatért fizetett bérleti díj (vö. 3.080);
i) lakáshasználattal kapcsolatos kiadások; ez végs őfogyasztásnak min ősül (háztartások számlái) és nem jelenik
meg az EAA rendszerében;
j) tőkejavak kopása, amely az állóeszközök értékcsökkenése alá tartozik (vö. 3.099);
k) nettó biztosítási díjak (vö. 2.108. g) pont);
l) személyi sérülés biztosítási díjai, és a beteg- és balesetbiztosítási rendszerekbe befizetett járulékok; ezek
megoszlanak a jövedelemelosztással kapcsolatos gazdasági m űveletek és a végs őfogyasztás (háztartások
számlái) között;
m) a felhasznált víz mennyiségét ől függetlenül, kizárólag adóként kifizetett vízdíj;
n) államháztartási szervekt ől bizonyos körülmények között vásárolt szolgáltatások (vö. 3.048 e) pont).03/42. kötet 326 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
3. A folyó termel őfelhasználás értékelése
2.110. A folyó termel őfelhasználásként felhasznált termékeket a termelési folyamatba való felvételük idején a hasonló
termékekre és szolgáltatásokra alkalmazandó beszerzési áron kell elszámolni.
2.111. A beszerzési ár az az ár, amelyet a beszerzés pillanatában a vev őténylegesen fizet a termékért. Ez tartalmazza a
termékadók és -támogatások egyenlegét (kivéve a levonható adókat, mint például a termékek hozzáadottérték-
adóját). A beszerzési ár tartalmaz továbbá minden szállítási díjat, amelyet a vev őkülön fizet azért, hogy a kívánt
időben és helyre szállítsák az adott terméket; a nagy tételben történ ővagy szezonon kívüli vásárlás esetén az álta-
lános árból vagy díjból adott árkedvezmény levonása után; nem tartalmazza a hitel-megállapodás alapján hozzá-
adott kamat és szolgáltatás díját; nem tartalmazza a vásárlás id őpontjában meghatározott határid őn belül való
fizetés elmulasztásakor felmerül őkülön költségeket.
2.112. A gazdaság egyéb ágazataitól eltér ően a mez őgazdaságban jelent ősek a folyó termel őfelhasználáshoz kapcsolódó
támogatások. Céljuk, hogy csökkentsék a folyó termel őfelhasználás költségét. Amennyiben ezeket a támogatá-
sokat (nem mez őgazdasági) termékekre vonatkozó támogatásként osztályozzák, csökkentik a folyó termel őfel-
használás értékét, amelyet a beszerzési áron számolnak el (függetlenül attól, hogy a folyó termel őfelhasználást
szállítóknak vagy a mez őgazdasági termel őknek fizetik ki).
2.113. Ha az árukat vagy szolgáltatásokat közvetlenül a termelési egységek importálják, a beszerzési árnak tartalmaznia
kell az összes behozatali vámot, nem levonható hozzáadottérték-adót, valamint a pénzügyi kompenzációs össze-
geket (bevételek vagy kifizetések).
2.114. A folyó termel őfelhasználást a levonható hozzáadottérték-adó nélkül kell értékelni. A levonható hozzáadottérték-
adót minden, a mez őgazdasági egységek általi vásárlásra ki kell számítani, függetlenül attól, hogy azok normál
vagy átalányrendszer űhozzáadottérték-adózást folytatnak. Azon összeg, amely az átalányadózó mez őgazdasági
egységek által a normál hozzáadottérték-adó rendszerében levonható lenne, és az átalányadó-térítés közötti
különbség a hozzáadottérték-adó túlkompenzációját vagy alulkompenzációját jelenti. Ezt az egyéb termeléstámo-
gatások, illetve az egyéb termelésadók alatt kell elszámolni (vö. 3.041 és 3.042).
D. BRUTTÓ FELHALMOZÁS
(vö. ESA 95 3.100–3.116)
2.115. A bruttó felhalmozás magában foglalja az alábbiakat:
– bruttó állóeszköz-felhalmozás,– készletváltozás,– értéktárgyak beszerzésének és eladásának egyenlege.
2.116. Mivel az EAA az egységek által a termelési funkciójuk révén létrehozott gazdasági folyamatok ábrázolására szol-
gáló számlák rendszere, ezért az alábbiakban csak a bruttó állóeszköz-felhalmozás és a készletváltozás szerepel.
2.117. A bruttó felhalmozás az állóeszközök értékcsökkenésének bruttó értékét jelenti. A nettó felhalmozást úgy kapjuk
meg, ha az állóeszköz-felhalmozást levonjuk a bruttó állóeszköz-felhalmozásból. Az állóeszköz-felhalmozás az
állóeszközök a termelési folyamat során bekövetkez őnormális mérték űkopásából következ őértékcsökkenésének
az értéke (vö. 3.099).
1. Bruttó állóeszköz-felhalmozás
a) Fogalommeghatározás
2.118. A bruttó állóeszköz-felhalmozás az állóeszközök rezidens termel ők általi, az adott id őszakra vonatkozó beszerzé-
sének és eladásának egyenlegéb ől áll, plusz a termel ők vagy a szervezeti egységek termel ő
tevékenységéb ől szár-
mazó nem termelt eszközök értékének bizonyos növekményei. Az állóeszközök a termelési folyamatokból szár-
mazó, kibocsátásként létrehozott tárgyi eszközök vagy immateriális javak, amelyeket ismételten vagy folyama-
tosan több mint egy éven át felhasználnak egyéb termelési folyamatokban (vö. ESA 95, 3.102).03/42. kötet 327 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
b) A nemzetgazdaság egészére vonatkozó megfontolások
2.119. A nemzetgazdaság bruttó állóeszköz-felhalmozása alatt a referenciaévben el őállított és egy évnél hosszabb ideig
tartó, a termelési folyamatban termel őeszközként való használatra szánt bruttó hazai termék (GDP) arányát kell
érteni (megkülönböztetve a magán- vagy állami háztartások végs őfogyasztásától, a kivitelt ől és a készletválto-
zástól). Következésképpen azokat a termékeket, amelyeket valamikor a múltban állítottak el ő– így tehát szere-
pelnek a nemzeti termékben – és az elszámolási id őszakban valamely más célból használják fel azokat, nem
tartoznak bele a nemzetgazdaság bruttó állóeszköz-felhalmozásába. A felhasználási módban bekövetkez ő
változás vagy a tulajdonosváltás nem jelenti azt, hogy ezek a termékek második alkalommal is a hazai termék
részévé válnak, és semmi esetre sem változtatja meg a nemzetgazdaság egészének teljes állóeszköz-állományát.
Az ilyen jelleg űtranzakciók figyelembevétele azonban a homogén ágazatok, az ágazatok vagy szektorok szerinti
elemzésekben játszik fontos szerepet.
2.120. Ha a tulajdonosváltás eltér őfelhasználási módot (azaz már nem állóeszközként való felhasználást) eredményez,
csökken a nemzetgazdaság állóeszköz-állománya. Erre a leggyakoribb példák: háztartások által termel őegysé-
gekt ől megvásárolt használt gépjárm űvek, használt hajók külföldi értékesítése, valamint ide tartoznak a felbontott
és valamely köztes felhasználásba vett tárgyi eszközök is. Mivel az új felhasználási mód ezekben az esetekben a
nemzeti termék részét képezi (végs őfogyasztás, kivitel vagy bármely más felhasználási mód, a hulladékból el őállí-
tott termékek típusától függ ően), a bruttó állóeszköz-felhalmozást ennek eredményeképpen csökkenteni kell. Ez
az oka annak, hogy az ESA 95 a bruttó állóeszköz-felhalmozás kiszámításához a meglév őelőállított áruk nettó
beszerzéseinek fogalmát alkalmazza: ez a kategória lehet ővé teszi az állóeszköz-elidegenítések, azaz az állóeszköz
csökkenéseinek figyelembevételét.
2.121. A meglév őáruk nettó beszerzése lehet pozitív érték is, azaz jelenthet növekedést a nemzetgazdaság egészének
tőkeeszközeiben. Ez a helyzet áll fenn például, amikor használt, a nemzeti termékben már végs őfogyasztásként
felsorolt gépjárm űveket állóeszközként történ őfelhasználásra vásárolnak meg. Mivel a meglév őbefektetési javak
értékesítése meghaladja a vásárlást, a nettó beszerzés a nemzetgazdaság egészét tekintve negatív lesz. Ha azonban
a bruttó állóeszköz-felhalmozást lebontják felhasználói ágazatokra, a nettó beszerzés egyes ágazatokra nézve
pozitív is lehet.
c) Tulajdonátruházási kritérium
2.122. A gazdaság ágazatai és területei bruttó állóeszköz-felhalmozásának meghatározása a tulajdon átruházásának
(beszerzés, eladás) kritériumán alapul, és nem az áruk felhasználási módján. Meg kell említeni, hogy a pénzügyi
lízing útján szerzett állóeszközöket (kivéve a pusztán bérlés útján szerzetteket) a bérl őeszközeiként kell kezelni
(ha a bérl őtermel ő), és nem a bérbeadó eszközeiként, aki a névleges követeléssel egyenérték űbefektetett pénz-
ügyi eszközzel rendelkezik (vö. 2.109. d) pont és az ESA 95 tartós javak kölcsönzése különböz őformái közötti
megkülönböztetésr ől szóló II. melléklete) (1).
2.123. A tulajdon átruházása kritériumának alkalmazása attól a statisztikai rendszert ől függ, amely alapján a bruttó álló-
eszköz-felhalmozást kiszámították. Ha a vev őktől származó adatokról van szó, akkor elméletileg nem adódhatnak
nehézségek (az összes befektet őelszámolásának gyakorlati nehézségét ől eltekintve). Azonban gyakran el őfordul
(és ez különösen igaz a mez őgazdaságra), hogy a tárgyi eszközök el őállítóitól származó, a kibocsátásukra és az
értékesítésükre vonatkozó információk szolgálnak a számítások alapjául. Azokat az eseteket leszámítva, amikor
nem teljesen egyértelm ű, hogy egy adott termék a tárgyi eszközök kategóriába tartozik-e vagy sem, a tényleges
vevőt is nehéz meghatározni, mivel a tárgyi eszközök jellege csak általános jelzést ad a felhasználó kilétér ől. A
mez őgazdaságban ezért fennáll annak a veszélye, hogy nem csak a mez őgazdasági üzemek által beszerzett,
hanem az üzleti vállalkozások által kezel őszemélyzet nélküli bérbeadásra beszerzett tárgyi eszközöket is elszá-
molják.
d) Beszerzések
2.124. Az állóeszközök beszerzése új vagy meglév őbeszerzett (vásárolt, barterügyletekben megszerzett, természetbeni
tőketranszferként kapott vagy pénzügyi lízing keretében szerzett) állóeszközökb ől, a termel ősaját használatára
előállított és visszatartott állóeszközökb ől, az állóeszközök és a nem termelt tárgyi eszközök jelent ősebb állapot-
javításából, a mez őgazdasági eszközök természetes gyarapodásából (állatállomány és ültetvények), valamint a
nem termelt eszközök tulajdon-átruházásával kapcsolatos költségekb ől tev ődik össze (vö. ESA95, 3.103. a) pont).03/42. kötet 328 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
(1) A lízing annyiban különbözik az egyszer űbérlést ől, hogy a lízing esetében a tulajdonjogból ered őkockázatok és el őnyök de facto ,é s
nem de jure szállnak át a bérbeadóról a bérl őre (az eszköz használójára). Az ESA számba veszi a lízing gazdasági helyzetét azáltal, hogy
az elszámolása céljából úgy veszi figyelembe, hogy a bérbeadó hitelt nyújt a bérl őrészére, amely segítségével ez utóbbi megvásárol-
hatja a tartós javakat, és annak de facto tulajdonosává válhat. A lízinget ezért a befektetési finanszírozás speciális formájának kell tekin-
teni.
2.125. Szem el őtt kell tartani, hogy a bruttó állóeszköz-felhalmozásként való elszámolhatóság érdekében a beszerzett
tartós javaknak 1995-ös árakon 500 EUR feletti egységértékkel (vagy összértékkel, ha nagy mennyiségben
történt a beszerzésük) kell rendelkezniük (vö. 2.090).
2.126. Ugyanez vonatkozik a kezdeti telepítéshez szükséges tartós javak vásárlására vagy saját el őállítására. Egy sörgyár
vagy bortermel ővállalat palackkészlete (kivéve a nem visszaváltható palackokat) például eszközként elszámo-
landó árutömeget jelent, bár az egyes palackok értéke elhanyagolható. Ugyanez vonatkozik az éttermek székeire
és asztalaira, az edényekre és az ev őeszközökre, valamint a vállalkozások szerszámaira. Ezen áruk kezdeti telepí-
tése állóeszköz-felhalmozást jelent: ett ől függetlenül ezekben az esetekben nem számítanak értékcsökkenésre,
mivel feltételezhet ő, hogy a telepítés befejezte után az elveszett vagy használhatatlanná vált tételek pótlása érde-
kében folytatott állandó vásárlás eredményeképpen ugyanezen a szinten maradnak. Az aktuális pótlási vásárlá-
sokat folyó termel őfelhasználásként kell elszámolni. Ez az elméletben egyértelm űszabály a gyakorlatban néha
nehezen megvalósítható, mivel a termelésre vagy értékesítésre vonatkozó statisztikai adatok nem adnak világos
képet arról, hogy az adott árukat kezdeti telepítésként vagy a meglév őtételek pótlására vásárolták meg.
2.127. A meglév őállóeszközökbe a fejlesztésük, újraépítésük, átalakításuk, élettartamuk meghosszabbítása vagy termelé-
kenységük növelése érdekében beépített árukat és szolgáltatásokat azon tárgyi eszközökkel együtt kell elszámolni,
amelyekbe beépítették azokat. Ezt a munkát új állóeszközök beszerzésének kell tekinteni. Elvben ebbe a kategó-
riába tartozik az állóeszközökbe beépített összes áru és szolgáltatás, amely jóval túllép az aktuális karbantartás és
javítás körén. A folyó karbantartás alatt minden olyan szolgáltatást kell érteni, amelynek – a tárgyi eszközök
szokásos élettartamával összevetve – viszonylag rövid id őközönkénti biztosítása szükséges ahhoz, hogy az árukat
javítható állapotban tartsák. Ide tartozik például a tárgyi eszközök gyorsan elkopó alkatrészeinek cseréje, a küls ő
és bels őfestés, stb.
2.128. Az ilyen jelleg űkarbantartásokra kifizetett összeg nagysága semmi esetre sem lehet annak a döntésnek a krité-
riuma, hogy az adott szolgáltatás eszköz létrehozásának vagy folyó karbantartásnak számít, mivel a nagy érték ű
tételek esetében a folyó karbantartási szolgáltatások is igen költségesek lehetnek (vö. 2.109. e) pont). Szigorúértelemben véve a meglév őállóeszközökön végrehajtott szolgáltatásokat vagy a „folyó karbantartás” vagy a
„bruttó állóeszköz-felhalmozás” kategóriába történ őkiosztását azon id őtartam alapján kell eldönteni, amely a
szolgáltatás szükséges megismétléséig eltelik, pl. azon cserealkatrészek esetében, amelyek általában elkopnak egy
éven belül – mint például a tehergépkocsik gumiabroncsai –, folyó karbantartásról van szó, míg a motor cseréje
állóeszköz-felhalmozást jelent, és nem a nagyobb érték miatt, hanem azért, mert a motort rendes körülmények
között nem évente, hanem csak több év elteltével kell kicserélni. Az ilyen szolgáltatások eszközök kategóriában
való elszámolása (azaz állóeszköz-felhalmozásként és nem folyó karbantartásként való kezelése) az értékcsök-
kenés rendszerén keresztül lehet ővé teszi az érték egyenl őelosztását a teljes használati id őszakra.
2.129. Az SNA 93 meghatározza, hogy az állóeszközök javításait az állóeszközök jellemz őiben bekövetkez őváltozások
terjedelmére – azaz a méretükben, formájukban, teljesítményükben, kapacitásukban vagy várható élettarta-
mukban bekövetkez őfőbb változások –, vagy arra a tényre alapozva kell eldönteni, hogy az adott típusú javí-
tások nem olyan jelleg űváltoztatások, amelyekre a hasonló típusú állóeszközök esetében rutinszer űen, a rend-
szeres karbantartási és javítási programok keretében szükség lenne (vö. SNA 93, 10.49).
e) Állóeszköz-átadás
2.130. Az állóeszközök átadása magában foglalja az állóeszközök tulajdonos általi értékesítését, lebontását, selejtezését
vagy megsemmisítését, vagy árucserébe, illetve természetbeni t őketranszferként való felajánlását (vö. ESA 95,
3.103. b) pont és 3.104). Ezek az átadási formák általában tulajdonosváltást eredményeznek és közvetlen gazda-
sági céllal rendelkeznek (ennélfogva a tulajdonosuk által a további gazdasági használat megakadályozása céljából
lebontott, leselejtezett vagy megsemmisített állóeszközök nem szerepelnek ezen elidegenítések között) (SNA 93,
10.35 és 10.39). Egyes esetekben azonban az átadott eszköz ugyanazon szervezeti egységen belül tartható, mint
például a mez őgazdasági termel ő
által levágott és a családja által felhasznált állatok esetében.03/42. kötet 329 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
f) Bruttó állóeszköz-felhalmozás értékelése
2.131. A bruttó állóeszköz-felhalmozást beszerzési áron (a tulajdon átruházásnak költségeivel, a telepítési és egyéb átru-
házási díjakkal együtt), vagy – ha saját el őállítású – a hasonló állóeszközök alapárán (az alapár megkapható a
felmerül őköltségek összegéb ől) kell értékelni. Az elidegenítéseket az értékesítési áron kell elszámolni, amely
megfelel a beszerzési árnak a tulajdon átruházása során felmerül őköltségekkel, valamint a telepítési és átruházási
díjakkal csökkentett összegével (vö. 2.130).
g) Tulajdonátruházás költségei
2.132. Az eszközök tulajdonának átruházási költségei a beszerz őfélnél bruttó állóeszköz-felhalmozásként jelentkeznek,
még akkor is, ha a költségek némelyikét az eladó fizette. Ide tartoznak az eszközök tulajdonba vétele érdekében
felmerül őkiadások (telepítési és szállítási díjak stb.), a közvetít ői díjak és jutalékok (ügyvédek, szakért ők stb.),
valamint az eszközök tulajdonának átruházása során felhasznált közvetít ői szolgáltatások után fizetend őadók.
2.133. A beszerz őfél bruttó állóeszköz-felhasználása magában foglalja a beszerzett áruk értékét (az átruházási költségek
nélkül) plusz a beszerzés során felmerül őösszes átruházási költséget. Ezzel szemben az eladó bruttó állóeszköz-
felhalmozása csak az eladott áruk értékét tartalmazza (az átruházási költségek nélkül) (1). A nem termelt eszközök
(pl. term őföld vagy szabadalmazott eszközök, pl. termelési jogok) esetében, amelyek nem szerepelnek a bruttó
állóeszköz-felhalmozásban, e költségeket el kell különíteni ezen eszközök beszerzését ől/eladásától, és más címen,
a beszerz őbruttó állóeszköz-felhalmozásaként kell elszámolni.
h) A bruttó állóeszköz-felhalmozás és az eszközök értékváltozásai
2.134. A mérleg, amely a tulajdonban lév őeszközök és a vállalt kötelezettségek értékeinek részletes jegyzékét tartal-
mazza, tájékoztatást nyújt az eszközök értékváltozásainak különböz őösszetev őiről. A mérlegben meghatáro-
zottak szerint (vö. ESA 95, 7.08) valamely eszköznek az elszámolási id őszak kezdete és vége közötti értékválto-
zása az alábbiak szerint írható le:
Az eszközök értéke az elszámolási
időszak végén
– Az eszközök értéke az elszámo-
lási id őszak kezdetén = Bruttó állóeszköz-felhalmozás
– Értékcsökkenés+ Egyéb volumenváltozások
+ Névleges eszköztartási nyereség (veszte-
ségek nélkül)
2.135. A névleges eszköztartási nyereségek (veszteségek nélküli) megfelelnek a vizsgált id őszak alatt felhalmozott, és
azon eszközök árváltozásából származó eszköztartási nyereségeknek (veszteségek nélkül), amelyek gazdasági és
fizikai (mennyiségi és min őségi) jellemz ői az érintett id őszak alatt változatlanok maradtak. Ezeket a változásokat
az átértékelési számlán kell elszámolni.
2.136. Az eszközök egyéb volumenváltozásai olyan gazdasági folyamatok, amelyek lehet ővé teszik a természeti kincsek
feltárásának, fokozatos csökkenésének és kimerülésének az elszámolását, valamint az eszközökb ől származó
hasznot esetlegesen módosító kivételes események következményeinek elszámolását. Ami a mez őgazdasági
ágazat eszközeit illeti, a volumenváltozások három kategóriába sorolhatók:
– kivételes veszteségek vagy katasztrófa okozta veszteségek (földrengés, háború, aszály, járvány stb.),
– az eszközérték-csökkenés várható leírása (az állóeszközök értékcsökkenésével mérve) és a ténylegesen elhatáro-
zott értékcsökkenés (el őre nem látható elavulás, károsodás, min őségromlás és balesetek miatt a vártnál
nagyobb mérték űértékcsökkenés) közötti árrés,03/42. kötet 330 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
(1) E módszer közvetlen folyományaként az „állóeszköz” állatállományok egységek közötti kereskedelmével kapcsolatos költségeket a
beszerz őbruttó állóeszköz-felhalmozása alatt kell elszámolni.
– az állóeszközök osztályozásában vagy szerkezetében fellép őváltozások: pl. a mez őgazdasági földterület gazda-
sági céljának megváltozása, tejel őállomány átállítása hústermelésre (vö. 2.149, 1. lábjegyzet) vagy magáncélú
vagy egyéb gazdasági használatra átalakított mez őgazdasági épületek.
2.137. Ennélfogva a bruttó állóeszköz-felhalmozáson és az értékcsökkenésen (vö. 3.098–3.106) kívül az eszközök érték-
változásainak elemzése során más elemeket is figyelembe kell venni.
i) A bruttó állóeszköz-felhalmozás elemei
2.138. Az ESA 95 négy olyan elemtípust különböztet meg, amelyet bruttó állóeszköz-felhalmozásként kell elszámolni
(vö. ESA 95, 3.105):
– új vagy meglév őtárgyi eszközök (lakások, egyéb épületek és szerkezetek, gépek és berendezések, m űvelés alatt
álló eszközök) beszerzésének és eladásának egyenlege,
– új vagy meglév őimmateriális javak (ásványkincsek feltárása, számítógépes szoftverek, m űvészeti és egyéb alko-
tások) beszerzésének és eladásának egyenlege,
– a nem termelt tárgyi eszközökön végzett nagyobb fejlesztések, beleértve a term őföldet,
– a nem termelt eszközök, mint például a term őföld és a szabadalmazott eszközök tulajdonjogának átruházási
költségei.
2.139. Az EAA esetében a bruttó állóeszköz-felhalmozás elemeinek öt típusa különböztethet őmeg:
– újratermel őültetvények,
– állatállomány,
– tárgyi eszközök és immateriális javak:
– gépek és egyéb tárgyi eszközök,– fuvareszközök,– gazdasági épületek (nem lakáscélú),– egyéb szerkezetek, a term őföld min őségének javítása kivételével (egyéb épületek és szerkezetek stb.),
– egyéb (számítógépes szoftverek stb.)
– term őföld min őségének javítása,
– a nem termelt eszközök, mint például a term őföld és a termelési jogok tulajdonjogának átruházási költségei.
2.140. A mez őgazdasági eszközök esetében a bruttó állóeszköz-felhalmozás két eszköztípust érint (ültetvények és
állatok), amelyeket ismételten és folyamatosan olyan termékek el őállítására használnak, mint a gyümölcsök,
gumi, tej stb.: gyümölcsfák, sz őlőültetvények, komlóültetvények, bogyósgyümölcs-ültetvények és spárga-ágyások.
A karácsonyfa-ültetvények (amelyek csak egy alkalommal szolgáltatnak végterméket) nem min ősülnek állóesz-
köznek, ahogyan a gabona- és zöldségvetemények sem. Állóeszközként szolgáló állatok például a következ ők:
tenyészállatok, tejel őtehenek, gyapjukért tartott juhok és igavonó állatok (a vágásra szánt állatok, köztük a
baromfifélék, nem állóeszközök).
j) Ültetvények
2.141. Az ESA 95 értelmében (3.103) az ültetvények bruttó állóeszköz-felhalmozása megfelel a már term őképes újrater-
melődőtermészeti er őforrások (mint például gyümölcsfák) beszerzése és elidegenítése egyenlegének, plusz a még
nem term őképes (termékeket el őállítani még nem képes) természeti er őforrások természetes gyarapodásának
összegével az érintett elszámolási id őszakban.03/42. kötet 331 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
2.142. A bruttó állóeszköz-felhalmozás e meghatározása megfelel az alábbiaknak:
– az elszámolási id őszakban új ültetvényekre (új vagy felújított) fordított kiadások, beleértve az elszámolási
időszak alatt a fiatal ültetvények fenntartására fordított összegeket (az els őhárom évben),
– az ültetvényeknek a term őképességük eléréséig a bels őértékükben bekövetkezett növekedés,
– a már term őképes ültetvények mez őgazdasági egységek közötti cseréjével kapcsolatos tulajdonátruházási költ-
ségek.
2.143. A bruttó állóeszköz-felhalmozás ültetvényekre vonatkozó felosztásának els őkét eleme a bruttó állóeszköz-felhal-
mozás saját el őállítású mez őgazdasági kibocsátásának felel meg.
2.144. Az ültetvények elidegenítése (amelyet negatív bruttó állóeszköz-felhalmozásként kell elszámolni) két formában
történhet: lábon álló ültetvények értékesítése más (mez őgazdasági) egységeknek, amely esetben az EAA rend-
szerébe csak a tulajdon átruházásával kapcsolatos költségeket kell felvenni. A másik lehet őség az ültetvények
szokásos élettartamuk végét megel őzőkivágása. Ebben az esetben azonban – az elidegenítés általános meghatáro-
zásának megfelel ően – a kivágott ültetvényeknek közvetlen gazdasági felhasználással kell rendelkezniük; más
szóval egy ellentételez őtételt kell bejegyezni áruk és szolgáltatások formájában való felhasználásként (mint
például értékesítés faanyagok értékesítésére szakosodott vállalkozásnak (1)). A második esetben az ültetvények
negatív bruttó állóeszköz-felhalmozásként elszámolandó elidegenítésének alacsonyabb összeget kell képviselnie.
2.145. Következésképpen az esetek többségében (kivéve a 2.144 pontban leírt második esetben) a kivágások értékét
nem lehet levonni az ültetvényekbe beruházott értékb ől. A meglév őültetvények megújítását szolgáló beruházá-
sokat beruházásként, és nem szokásos karbantartási költségekként kell elszámolni.
2.146. Az ültetvények kivágásának kezelését az értékcsökkenés kiszámításával kapcsolatosan kell elemezni. Az ESA 95
rendszerrel összhangban az ültetvények esetében akkor beszélhetünk az ültetvények értékcsökkenésének
megfelel őállóeszköz-értékcsökkenésr ől, ha az ültetvények már elérték a term őképességet. Ennek megfelel ően a
kivágások (2) a következ őképpen értelmezhet ők:
– az ültetvények szokásos élettartamának végén kivitelezett kivágások az ültetvények eszközök közül való kivo-
násának felelnek meg. Ezeket a kivágásokat az ültetvények term őideje alatt végig figyelembe kell venni az álló-
eszköz értékcsökkenésében,
– a „kivételes” kivágások az ültetvényeknek a szokásos élettartamuk vége el őtti kivágását jelentik, amely
különböz ő(gazdasági, stratégiai stb.) okokból történhet. Ezeket a kivágásokat a reál (tényleges) értékcsökkenés
és az állóeszköz értékcsökkenésével mért szokásos értékcsökkenés különbségeként kell értelmezni. Ezt az
értékcsökkenési többletet az „eszközök egyéb volumenváltozásai” számlán (felhalmozási számlák) kell elszá-
molni, amely nem szerepel az EAA rendszerében.
2.147. Az ültetvények értékében az elszámolási id őszak alatt bekövetkezett változás tehát az alábbi négy összetev őből
áll (vö. 2.134):
– bruttó állóeszköz-felhalmozás, amely megfelel az elszámolási id őszak alatti beszerzések és eladások közötti
értékkülönbségnek, a 2.141–2.145 pontban meghatározottak szerint,
– állóeszköz értékcsökkenése, amely az ültetvények értékcsökkenését méri a 2.146 pontban meghatározottak
szerint,
– a „volumen” egyéb változásai, amelyek az ültetvényeket érint őelőre nem látható eseményeket (mint például
kivételes kivágások) képezik le, és amelyeket az „eszközök egyéb volumenváltozásai” számlán kell elszámolni
(vö. a 2.136 és 2.146 pontokban említett meghatározásokkal),
– eszköztartási nyereségek (veszteségek nélkül), amelyek az elszámolási id őszakban bekövetkezett árváltozások
eredményeképpen bekövetkezett értékváltozást mérik, és amelyeket az ESA 95 felhalmozási számlák átértéke-
lési számláján kell elszámolni (vö. a 2.135 pontban említett meghatározással).03/42. kötet 332 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
(1) Ebben az esetben az ültetvény kivágásának és a faanyag értékesítésének tevékenysége erd őgazdálkodási tevékenységnek min ősül.
(2) Megjegyzend ő, hogy a kivágási szolgáltatás költsége, amely lehet egy kivágásokat vállaló vállalat által kiszámlázott összeg is, a szolgál-
tatás folyó termel őfelhasználását jelenti.
2.148. A m űvelés alatt álló növényi eszközökbe, azaz ültetvényekbe fektetett beruházásokat az ilyen típusú mez őgazda-
sági szerz ődéses munkára (talajel őkészítéssel, gépek rendelkezésre bocsátásával, növényi anyaggal, munkaer ővel
stb. együtt) szakosodott vállalkozások általi értékesítésként, vagy saját számlára el őállított állóeszközök kibocsátá-
saként kell elszámolni (vö. 1.75).
Ültetvény saját számlás el őállításánál az alábbiakat kell elszámolni:
a) a kibocsátás értékének kiszámításához: az ültetvényben a saját el őállítású állóeszközök esetében akár a
hasonló ültetvények értéke, amelyet az alapár és az id őszak alatt felmerül őarányos termelési költségek alapján
lehet értékelni, akár az id őszak alatt felhasznált anyagok (beleértve a faiskolai növényeket) és nyújtott szolgál-
tatások értéke;
b) a folyó termel őfelhasználás kiszámítása során a különböz őfolyó termel őfelhasználásként felhasznált áruk
(beleértve a faiskolai növényeket) értéke;
c) a bruttó állóeszköz-felhalmozáshoz, az „ültetvények” kategóriában az ültetvények saját el őállítású állóeszközei
értékének (azaz az a) pontban említett bejegyzés) és az ilyen jelleg űszerz ődéses munkára szakosodott egység
telepítési kibocsátásának összeadásával kapott érték.
k) Állóeszközként besorolt állatok.
2.149. Az állatállományra vonatkozó bruttó állóeszköz-felhalmozás az alábbi elemeknek felel meg:
– az állatállomány éves gyarapodása (a teljes kifejlettség eléréséig);– állatállomány-beszerzések (behozatal) és eladások (vágások (
1) és kivitel) egyenlege;
– mez őgazdasági egységek közötti kereskedésben (2) felmerül ő, a tulajdon átruházásával kapcsolatos költségek.
2.150. Az ESA 95 rendszerrel összhangban az állatállományra vonatkoztatott bruttó állóeszköz-felhalmozás az év során
megvalósított állatállomány-beszerzések (természetes gyarapodás és behozatal), beleértve a saját tenyésztésb ől
származókat is, és az állatállomány-elidegenítések (vágásra (3), kivitelre vagy egyéb végs őfelhasználásra) közötti
különbség mértéke, amelyhez hozzáadódik a tulajdon átruházásának költsége (4). Az állatállományra vonatkozó
bruttó állóeszköz-felhalmozás végig jelen van az állat élete során. El őször is a bruttó állóeszköz-felhalmozás
elsősorban az állat természetes gyarapodásából áll. Amikor az állat eléri a kifejlett állapotot, a bruttó állóeszköz-
felhalmozás mérése els ősorban az elidegenítések (értékesítés eladásra vagy kivitelre) segítségével történik. A beho-
zatal, a kivitel és a tulajdon átruházásának költségei az állatállományra vonatkozó bruttó állóeszköz-felhalmozás
olyan elemei, amelyek az állat hasznos élettartama alatt nagy valószín űséggel bármikor megjelenhetnek. Az állat-
állomány természetes gyarapodása (és a bruttó állóeszköz-felhalmozás egésze) képezi az állatállomány-állóesz-
közök saját mez őgazdasági el őállítását.
2.151. A 2.134. pontban említettek szerint a bruttó állóeszköz-felhalmozás mérése az eszközök értékváltozásának csak
az egyik eleme. Valójában a bruttó állóeszköz-felhalmozás az egyes állatkategóriák adott naptári évre vonatkozó
átlagárán értékelt állatállomány számában bekövetkezett változáson keresztül csak akkor mérhet ő(kvantitatív
módszer), ha teljesül az alábbi három feltétel:
– nincs névleges eszköztartási nyereség vagy veszteség (azaz az árak és az állatállomány létszámában szabályos
trend figyelhet őmeg),03/42. kötet 333 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
(1) A vágásra (azaz vágóhíd vagy a gazdálkodó általi levágásra, beleértve a nem mez őgazdasági egységek számára vágástól eltér őgazda-
sági felhasználásra való értékesítést) szánt állatállomány értékesítésének állóeszköz elidegenítéseként való kezelése a megváltozottgazdasági felhasználású állóeszközök elidegenítésének elszámolására szolgáló elszámolási eljárás leegyszer űsítését jelenti. Az „álló-
eszköz” állatállomány valójában készletté alakul át az „eszközök egyéb volumenváltozásai” számlára felvett „egyéb volumenváltozás”
elnevezés űgazdasági folyamat (vö. 2 136) elszámolásával. Az értékesítésük készlet formájában történik, így az értékesítés készletb ől
való kivételt jelent, nem pedig eszközök elidegenítését.
(
2) Amennyiben az értékesítés és a vásárlás ugyanazon elszámolási id őszakban történik. Ellenkez őesetben egyrészr ől elidegenítést (az
időszakra, amelyben az értékesítés történt), másrészr ől beszerzést (az id őszakra, amelyben a beszerzés történt) kell elszámolni.
(3) Beleértve a saját végs őfogyasztásra vagy természetbeni fizetségnek szánt vágásokat.
(4) A mez őgazdasági termel ők közötti állatállomány-kereskedelmet nem számolják a számlákban. Ugyanez a helyzet áll fenn akkor is, ha
a kereskedés ügynökön keresztül megy végbe (ha a vásárlás és az értékesítés ugyanabban az id őszakban történt). Azonban a tulajdon
átruházásának költségét (ügynöki szolgáltatások, kereskedelmi árrések, szállítási költségek stb.) fel kell tüntetni az állatállományravonatkozó bruttó állóeszköz-felhalmozás értékében.
– nincs egyéb volumenváltozás (azaz nincs természeti katasztrófák okozta veszteség és nincs változás az osztá-
lyozásban stb.),
– nincs állóeszköz-értékcsökkenés (azaz nincs el őrelátható értékcsökkenés az állatállomány értékében).
A számítás másik módszere (közvetlen módszer) az egyes állatkategóriák hozzáadási és kivonási folyamatainak
méréséb ől áll, a megfelel őárakon történ őszámítással: a beszerzések és az elidegenítések mellett ez a módszer a
hozzáadásokat (különösen születések) és az üzemb ől való kivonásokat is figyelembe veszi.
2.152. Ebb ől kifolyólag a bruttó állóeszköz-felhalmozás általában nem mérhet őaz elszámolási id őszak vége és eleje
közötti állatállomány-értékek különbségével. Az állatállományra vonatkozó bruttó állóeszköz-felhasználás kiszá-
mítására vonatkozó szabály közvetlenül függ az állatállomány (bruttó állóeszközön-felhalmozáson kívüli) érték-
változása három elemének elszámolására és mérésére elfogadott módszert ől, és különösen az állóeszköz-érték-
csökkenés elemét ől.
2.153. Elméletben az állóeszköz értékcsökkenését az állatállományra kell kiszámítani (1). Valójában az állatállomány álló-
eszköz-értékcsökkenése megfelel az állatállománynak a termelési célból való felhasználása során a termelékenység
várt visszaesése mérésének, amelyet az adott állatállományból származó jöv őbeli bevétel frissített értéke is tükröz.
Azonban, tekintetbe véve az állóeszköz értékcsökkenése kiszámításának gyakorlati nehézségeit (a számítási para-
méterek meghatározása igen összetett, vö. 3.105 és 3.106), a termel őállatállományokra nem kell kiszámítani az
állóeszköz értékcsökkenését.
2.154. Az állatállományra vonatkozó bruttó állóeszköz-felhalmozás különböz őmódszerekkel mérhet ő. A folyamatos
leltározás módszerének használatával a bruttó állóeszköz-felhalmozás 2.149. pontban meghatározott összes
eleme (az állatállomány természetes gyarapodása, a behozatal, az értékesítések vágásra és kivitelre, a tulajdon
átruházásának költségei) pontosan értékelhet ő. Ett ől függetlenül számos adat szükséges az értékeléshez (mint
például a termel őállatállományra vonatkozó árak a hasznos élettartamuk során). Ugyanez vonatkozik az állatál-
lomány termelési ciklusára alapuló módszerekre is. Szükséges tehát egy egyszer űbb módszer elfogadása, még
akkor is, ha az kevésbé pontos.
2.155. Az ajánlott módszer közvetett számítási megközelítést (2) alkalmaz. Az állatok számában bekövetkez őváltozás
számításán, és az alábbi két feltevésen alapul:
– az állatállományok árai szabályosak és általában el őre láthatók, így az évi átlagár használható a mennyiségek
értékelésére, kizárva az eszköztartási nyereségeket/veszteségeket,
– a kivételes veszteségek megbecsülhet ők (mennyiségben és árban).
2.156. A bruttó állóeszköz-felhalmozás az alábbi elemek összegéb ől áll:
Bruttó álló-
eszköz-felhal-
mozás=Az állatállomány egyedszámában az elszámolási id őszak vége
és eleje közötti változás, az éves átlagáron (P) értékelve
+ Selejt állat értékkülönbözet
+ Termel őállatállomány egyéb veszteségei
+ Tulajdon átruházásának költségei
2.157. A „selejt állat értékkülönbözet” a termel őállatállományból való kivonása idején fennálló, a termel őállatokként
értékelt állomány értéke (amelyet nevezhetünk „t őkeárnak”) és ugyanezen állatállomány vágásra szánt állatokként
értékelt értéke (azaz a vágóhídi eladási ár) közötti különbségre vonatkozik.
2.158. A „termel őállatállomány egyéb veszteségei” két veszteségtípusból áll össze:
– a teljes kifejlettséget elért termel őállatállomány kivételes veszteségei,
– az élete végéig (természetes halál) termelésben tartott állatállomány értéke.03/42. kötet 334 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
(1) Az SNA 93 (6.185), az ESA 95 rendszerrel (6.03) ellentétben úgy véli, hogy az állóeszköz értékcsökkenését az állatállományra kell
kiszámítani.
(2) Bármely más, ezzel egyenérték űeredményeket adó módszer használható.
2.159. A bruttó állóeszköz-felhalmozás számítása során elszámolandó veszteségek értéke megfelel az állatállománynak
az id őszak elején érvényes áron számított értéke és az állatok elidegenítési értéke közötti különbségnek. Ezeket
az elidegenítéseket a vágásra (azaz értékesítésre vagy saját végs őfogyasztásra) kerül őállatok eladási árán kell érté-
kelni, vagy lehet nulla is, ha az állatokat nem hasznosítják (pl. ha kényszervágást hajtanak végre rajtuk stb.).
2.160. A „termel őállatállomány egyéb veszteségei” és a „selejt állat értékkülönbözet” kifejezések a mérleg „eszközök
egyéb volumenváltozásai” számláján elszámolt folyamatoknak felelnek meg. Kapcsolatot biztosítanak az eszkö-
zértékek változásának különböz őösszetev ői és a bruttó állóeszköz-felhalmozás között, és biztosítják az ESA 95-
nek való megfelelést. Figyelembevételük elmulasztása az állatállományokra vonatkozó bruttó állóeszköz-felhal-
mozás reálértékének alulbecslését eredményezné.
2.161. Az állatállomány mint saját el őállítású állóeszköz – amely megfelel az állatok természetes gyarapodásának – becs-
lése a bruttó állóeszköz-felhalmozás 2.149. pontban említett meghatározásából származik, a teljes kifejlettséget
még el nem ért állatok kategóriájára alkalmazva:
Saját el őállítás = bruttó állóeszköz-felhalmozás + elidegenítések (vágások és kivitel) – beszerzések (behozatal) (1)
– (tulajdon átruházásának költsége).
l) Tárgyi eszközök és immateriális javak (a mez őgazdasági eszközök kivételével)
2.162. A mez őgazdasági eszközökt ől (ültetvények és állatállomány) eltér őtárgyi eszközök és immateriális javak az
alábbi elemekb ől állnak:
– gépek és egyéb tárgyi eszközök,– fuvareszközök,– gazdasági épületek (nem lakáscélú),– egyéb (számítógépes szoftverek stb.).
2.163. A bruttó állóeszköz-felhalmozás megfelel ezen eszközök (az elszámolási id őszak alatt el őállított vagy importált új
eszközök) beszerzésének az egyéb egységekhez (a mez őgazdasági ágazat vagy valamely más nemzetgazdasági
ágazat egységeihez) irányuló transzferrel csökkentett értékének. Szem el őtt kell tartani, hogy ha ez a gazdasági
művelet a mez őgazdasági ágazat két egységére vonatkozik ugyanazon elszámolási id őszakon belül, akkor a két
folyamat kioltja egymást, és a megfelel őállóeszköz-kategória alatt csak a tulajdon átruházásával kapcsolatos költ-
ségeket kell elszámolni.
2.164. Olyan építkezés vagy (értékesítésre szánt) tárgyi eszközök esetében, amelyek el őállítása több id őszakon nyúlik át,
a termelés id őszakában végzett munka értékét a termel őkészleteinek állományváltozása alatt kell elszámolni
befejezetlen termelés formájában. Ezeket az árukat (ingó vagy ingatlan) nem kell elszámolni a bruttó állóeszköz-
felhalmozás alatt mindaddig, amíg a tulajdon átruházása meg nem történt. Ezzel szemben, ha a termelés saját
előállítású, akkor ezt a munkát a termelési id őszak egésze alatt bruttó állóeszköz-felhalmozásként kell elszámolni
(vö. 2.025).
2.165. Azokat az eszközöket, amelyek gazdasági felhasználása anélkül változik meg, hogy tulajdonosváltás következne
be (pl. amikor valamely gazdasági épületet a mez őgazdasági termelést ől eltér őcélra használnak), nem lehet
eszközök elidegenítéseként elszámolni. Ezeket a változásokat az „eszközök egyéb volumenváltozásai” számlán
kell elszámolni.
m) A földterület fejlesztése
2.166. A nem termelt tárgyi eszközökön végzett jelent ősebb fejlesztések els ősorban a földterület fejlesztésére (jobb talaj-
min őség és nagyobb terméshozamok öntözés, alagcsövezés és árvízvédelmi intézkedések révén) vonatkoznak, és
bármely más bruttó állóeszköz-felhalmozáshoz hasonlóan kell ezeket kezelni. Mivel a term őföld-beszerzéseket és
-kivonásokat nem bruttó állóeszköz-felhalmozásként számolják el (mivel nem termelt eszközök), a term őföld
min őségének javítására tett beruházásokat külön, egy speciális bruttó állóeszköz-felhalmozási kategória alatt kell
felsorolni.03/42. kötet 335 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
(1) Ez a levonás megfelel annak az elméleti esetnek, amikor a termel őállatok behozatalát bruttó állóeszköz-felhalmozásként számolják el.
A gyakorlatban a mez őgazdasági ágazat által importált összes állatot készletek állományváltozásaként kezelik (vö. 2.205).
2.167. Ezek a beruházások a term őföld min őségének javítására és egyéb termelési felhasználásokra történ őelőkészíté-
sére fordított kiadásoknak felelnek meg, a szokásos karbantartási kiadások kivételével (vö. 2.127–2.129). Ezeknek
a kiadásoknak a gazdálkodóktól kell származniuk, vagy a ráfordítások eredményének az őtulajdonukba kell
kerülnie. Ez különösen az olyan infrastruktúrával kapcsolatos munkálatokra vonatkozik, mint például az
erdőirtás, a planírozás, az alagcsövezés, az öntözés és a talajkonszolidáció (vö. ESA 95, 3.106 és SNA 93,
10.51–10.54).
n) A nem termelt eszközök tulajdonjogának átruházásával kapcsolatos költségek
2.168. A nem termelt eszközök tulajdonjogának átruházásával kapcsolatos költségek a term őföld és nem termelt imma-
teriális javak (mint például szabadalmaztatott eszközök, termelési jogok stb.) mez őgazdasági egységek általi
beszerzéseire vonatkoznak. Ezeket a beszerzéseket nem bruttó állóeszköz-felhalmozásként számolják el (hanem a
tőkeszámla egy másik kategóriája alatt, mivel ezek nem termelt eszközök), és bruttó állóeszköz-felhalmozásként
csupán a tulajdonjog átruházásával kapcsolatos költségeket számolják el (a beszerz őnél, de nem az eladónál).
o) A bruttó állóeszköz-felhalmozásba nem tartozó áruk és szolgáltatások
2.169. Az alábbi áruk és szolgáltatások nem tartoznak bele a bruttó állóeszköz-felhalmozásba:
a) kis érték ű(500 EUR alatt, 1995-ös árakon) kisebb szerszámok, munkaruha, tartalékalkatrészek és berende-
zések, még akkor sem, ha szokásos élettartamuk meghaladja az egy évet (vö. azonban 2.125 és 2.126); mivel
ezeket rendszeresen pótolják, és az üzleti elszámolási gyakorlatnak való megfelelés érdekében az ilyen árukbeszerzéseit folyó termel őfelhasználásnak kell tekinteni (vö. 2.105 és 2.106);
b) a folyamatban lév őkarbantartást és javítást (vö. 2.127–2.129) folyó termel őfelhasználásként sorolják be;
c) tudományos kutatási, reklámozási és piackutatási stb. szolgáltatások. Az ilyen szolgáltatások beszerzései a
folyó termel őfelhasználás alá tartoznak (vö. 2.108 d) pont);
d) háztartások által saját szükségleteik kielégítésére beszerzett tartós javak; mivel ezeket az árukat nem hasz-
nálják fel termelési célokra, végs őfogyasztásként kell őket kezelni;
e) készletként besorolt állatok: vágásra tartott hízóállatok, beleértve a baromfiféléket;
f) állóeszközök eszköztartási nyereségei vagy veszteségei (az átértékelési számlán kell elszámolni, vö. 2.135);
g) állóeszközök katasztrófa (szarvasmarha-betegségek stb.) vagy vis maior (árvíz, szélvihar stb.) eredményezte
veszteségei (vö. 2.045 és 2.136).
2.170. Az egyszerre szakmai és magáncélokra is használt állóeszközök (például gépjárm űvek) értékét a két lehetséges
felhasználásukkal összhangban kell elszámolni; részben bruttó állóeszköz-felhasználásként, részben pedig végs ő
felhasználásként.
2. Készletváltozás
a) A készlet és a készletváltozás meghatározása
2.171. A készletek olyan árukból állnak, amelyek nem részei az állót őkének, és amelyek az adott pillanatban a terme-
lőegység tulajdonában vannak. A készletek két típusát különböztetjük meg: az input készleteket és az output
készleteket:
– az input készletek olyan nyersanyagokból és forrásokból állnak, amelyeket egy-egy kés őbbi id őpontban folyó
termel őfelhasználás céljára fognak felhasználni a termelési folyamatokban. Általában e termékek felhasználását
a vásárlásoknak (vagy egyéb beszerzési formáknak) az elszámolási id őszakban történt készletváltozással való
kompenzálásával számítják ki (vö. 2.021).
– az output készletek a termel őkésztermék- és befejezetlentermelés-készleteit jelentik. Ezeket a kibocsátás kiszá-
mításakor veszik figyelembe. Az output készletek az alábbiakból állnak:03/42. kötet 336 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
– az ágazat késztermékei: ezek olyan áruk, amelyeket a termel ők már nem dolgoznak fel tovább, miel őtt
egyéb gazdasági célokra továbbküldenék őket. A mez őgazdaság esetében ide tartoznak a növényi termékek,
az olívaolaj, a sz őlőmust, az állati termékek és az el nem választható másodlagos tevékenységek által termelt
nem mez őgazdasági termékek,
– befejezetlen termelés: még nem teljesen befejezett termelés. Az EAA esetében ide tartozik a bor, a vágásra
szánt állatok, csirke és egyéb baromfifélék (beleértve a tenyészbaromfikat is), és egyéb állatok, kivéve az
állóeszközként besorolt állatokat. Meg kell említeni, hogy a lábon álló növényi állományok (vö. 2.012) az
éves gazdasági számlákban nem befejezetlen termelésként szerepelnek.
2.172. Azt a jelenséget, hogy az európai mez őgazdaságban a lábon álló növényi állományokat nem befejezetlen terme-
lésként számolják el, az támasztja alá, hogy a növények igen nagy többségének a termelési ciklusa rövidebb, mint
az elszámolási id őszak. Az az általános vélemény, hogy a betakarítás idején való elszámolásuk megfelel őkonzisz-
tenciát biztosít a termelési költségekkel ahhoz, hogy a tevékenységb ől származó bevétel elemzésében szerepeljen
(vö. 2.012). Amennyiben a betakarítási, a talajel őkészítési és a vetési m űveletek nem ugyanabban az elszámolási
időszakban zajlanak le, annak az id őszaknak a számlái, amelyben a költségek felmerültek, elszámolási veszte-
séget, míg a betakarítási id őszak számlái elszámolási nyereséget mutatnak. Ez az elszámolási módszer azonban
elfogadható lehet, ha a körülmények évr ől évre változatlanok, hozzávet őleges egyensúly alakul ki abban a tekin-
tetben, hogy az adott id őszak kiadásait kompenzálja az el őzőbetakarítás értékesítéséb ől származó haszon. Ez a
kompenzáció csak a termelésben bekövetkez őjelent ős változás vagy igen gyenge betakarítás esetén nem történik
meg. Ilyen körülmények között a kibocsátás befejezetlen termelésként való elszámolása lenne javasolt (vö.
2.013).
2.173. Meg kell említeni, hogy a szolgáltatásokat nem lehet készletként elszámolni, kivéve a készletekbe felvett áruk
beszerzési árában benne foglalt szolgáltatásokat.
2.174. Az ESA 95 értelmében a készletváltozást a készletbevétel értékéb ől a készletb ől való kivonásokat, valamint a
készleten lév őáruk esetleges veszteségeit levonva kell kiszámítani.
b) A számbavétel id őpontja és a készletváltozás értékelése
2.175. A készlet tételeit a készletbevétel napján kell értékelni, a készletb ől való kivonásokat pedig a készletb ől való
kivonás idején érvényes árakon. A készletbe vételek és kivonások számbavétele (és értékelése) id őpontjának
konzisztensnek kell lennie termékekkel való egyéb gazdasági m űveletek (kibocsátás és folyó termel őfelhasználás)
időpontjával.
2.176. A készletekváltozásnak (készletbe vétel, kivonás, vagy késztermékek vagy befejezetlen termelés ismétl ődőveszte-
ségei) az értékeléséhez az alapárat kell használni. A befejezetlen termelés készletbe vétele esetén az alkalmazott
árat az id őszak végéig felmerül őösszes termelési költség arányos részét egy hasonló késztermék érvényes alap-
árára alkalmazva kell megbecsülni. A befejezetlen termelés készletbevételi értékének becslésére alkalmazható a
termelési költségnek a várható m űködési eredménnyel vagy a (becsült) vegyes jövedelemmel megnövelt összege
is (vö. ESA 95, 3.51 és 3.52).
2.177. Az ESA 95 rendszerben a készletnövel őés készletcsökkent őtételek elszámolására javasolt módszer a folyamatos
leltározás módszere. Ez a megoldás azonban nem alkalmazható általánosan, tekintve a készletbe vételre és kész-
letből való kivonásra vonatkozó információk megszerzésének nehézségeit. A folyamatos leltározás módszerével
való összhang kialakítása érdekében az ESA 95 a „kvantitatív” módszert ajánlja, amely a készletváltozások az
elszámolási id őszak nyitó- és zárókészletének volumenei közötti különbségként való méréséb ől áll, az adott
időszakban érvényben lév őátlagárak alapján értékelve. Azonban ez a módszer csak akkor alkalmazható, ha az
árak az érintett id őszak alatt változatlanok, vagy ha az elszámolási id őszak alatt az árak és a készletezett mennyi-
ségek változatlan ütemben n őnek vagy csökkennek.
2.178. Ez a „mennyiségi módszer” az árak és a termelési folyamatból származó mennyiségek, valamint a kínálat és
kereslet szerkezetének ingadozása miatt nem alkalmazható a növénytermelésre. Ezt a mez őgazdaságra jellemz ő
problémát az ESA 95 felismerte (vö. 3.124. c) pont).03/42. kötet 337 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
2.179. Azt is figyelembe kell venni, hogy a készleteknek a 2.174. pont szerinti változása csak egyik összetev ője a készle-
tértéknek az elszámolási id őszak kezdete és vége közötti változásában. Létezik egy olyan elszámolási alapegyen-
let, amely összekapcsolja a készletállományok nyitó- és záróértékeit:
A zárókészletek értéke, az elszámo-
lási id őszak végén alkalmazandó
árakon
– A nyitókészletek értéke, Készletváltozás (készletnövel ő tételek –
készletcsökkent őtételek – ismétl ődőveszte-
ségek
+ névleges eszköztartási nyereség (veszte-
ségek nélkül)
+ egyéb volumenváltozások
2.180. Ezek a névleges eszköztartási nyereségek és veszteségek, valamint az egyéb volumenváltozások (1) nem szere-
pelnek a kibocsátás mérésében, az eszközök egyéb változásai számlán viszont igen (az átértékelési számlán, vala-
mint az eszközök egyéb volumenváltozásai számlán).
2.181. A készletváltozás értékelése kapcsán az EAA-ban a legf őbb nehézség a növényi termékekkel kapcsolatban adódik.
Ezek a termékek valójában idényjelleg űtermékek, amelyek készletnövel őtételként csak a betakarítást követ ően
jelennek meg, míg állománycsökkenésként a betakarítást követ őtöbb hónapon is áthúzódnak, s őt gyakran még a
következ őelszámolási esztend őre is átnyúlnak. Az áruk is jelent ősen ingadozhat egyik id őszakról a másikra, s őt
még ugyanazon id őszakon belül is.
c) Állatállomány és állati termékek készletváltozásai
2.182. Az állatállomány-készletek változásainak értékelésekor nem bír túl nagy jelent ősséggel, hogy az állatokat a szüle-
tésükt ől kezdve az országban tartották, vagy fiatalon importálták, és azt követ ően tartották és hizlalták az
országban. Amikor az importált állatokat átveszi a gazdaság, amely folytatja a tartásukat az ország területén, az
állatok a nemzeti termelés részévé válnak, és következésképpen bekerülnek a hazai termelésbe.
2.183. Az állományban bekövetkezett változások elszámolási id őszak végén történ őértékeléséhez megkülönböztetést
kell tenni a „készletként” és az „állóeszközként” besorolt állatok között (vö. 2.140 és 2.202). Az els őkategóriába
tartozó állatok esetében a különböz őállatállomány-szakágazatokban az alapáron vett értéket kell tekinteni az
átlagos állatok élete során felmerül őtermelési költségek összegeként a referenciaévvel bezárólag, a becsült
működési eredmény vagy becsült vegyes jövedelem értékével növelve (vö. 2.176). Ha egy állatot eredetileg impor-
táltak a nemzeti területen eltöltött id őszak el őtt, a behozatal idején érvényes beszerzési ár tekinthet őaz addig az
időpontig felhasznált termelési költségek összegeként.
2.184. Mivel az állatok ára általában szabályosan változik, az állatállomány-készletek változásai megbecsülhet őka z
egyszer űközelítéses módszerrel, amely nem veszi figyelembe a névleges eszköztartási nyereségeket (veszteségek
nélkül). Az állatok minden egyes kategóriája esetében a számviteli év vége és kezdete közötti populációváltozást
meg kell szorozni az elszámolási id őszak alatt tapasztalt átlagárral.
d) Idényjelleg űtermékek készleteinek állományváltozása
2.185. Az idényjelleg űtermékek olyan termékek, amelyek esetében a mennyiségi módszer nem biztosítja a folyamatos
leltározás módszerének megfelel őmegközelítését, tekintve az árak és mennyiségek szabálytalan változásait. A
mennyiségi módszer alkalmazása a névleges eszköztartási nyereségek vagy veszteségek figyelembevételét eredmé-
nyezheti a készletváltozások mérése során. Megoldás lehet erre, ha a készletváltozásokat az elszámolási
időszaknál rövidebb id őszakokra (például minden negyedévben), alid őszakokra nézve mérjük, amelyek még több
ár- és mennyiségi trenddel szolgálhatnak. Mindamellett az ilyen jelleg űmódszert gyakran nehéz alkalmazni az
alapadatok hiánya miatt.03/42. kötet 338 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
(1) Az egyéb volumenváltozások alatt általában olyan árukészletek értend ők, amelyek valamely rendkívüli esemény (mint például termé-
szeti katasztrófák) következtében megsemmisülnek. A folyó veszteségeket a készletekb ől való kivonás alatt kell elszámolni.
2.186. Az idényjelleg űtermékek készletei értékelésének másik módszere a készletezett áruk áraiban mutatkozó trend
vizsgálata. Az áruk ára a tárolás alatt megváltozhat, legalább három okból kifolyólag (SNA 93, 6.105):
– az áru fizikai jellemz őii dővel javulhatnak vagy romolhatnak,
–e l őfordulhat, hogy szezonális tényez ők befolyásolják az áru kínálatát és keresletét, ezáltal szabályos és el őre
megjósolható változásokat okozva az ár éves alakulásában, még akkor is, ha a fizikai jellemz ők egyébként nem
változnak,
– jelen lehetnek olyan tényez ők, mint például az általános infláció vagy egyéb általános tényez ők, amelyek az ár
változását eredményezhetik, még akkor is, ha az áru fizikai és gazdasági jellemz őii dővel nem változnak.
2.187. A termékek készletbe vételkor érvényes ára és a készletb ől való kivonásakor érvényes ára közötti különbség – az
elsőkét esetben – a tárolás során keletkezett kiegészít őkibocsátás értéket tükrözi (SNA 93, 6.106), mivel a több
hónappal a betakarítás után a készletb ől kivont termékek – gazdasági értelemben véve – különböznek a tárolt
termékekt ől. A termékek ilyen értéknövekedése nem számolható el névleges eszköztartási nyereségként (SNA 93,
12.70).
2.188. A készletértékek változásainak különböz őösszetev ői, valamint a készleten lév őtermékek árában bekövetkezett
változásokat meghatározó tényez ők alapján, és tekintve az eszköztartási nyereségek és veszteségek elszámolá-
sának a szezonális kibocsátás értékeléséb ől való teljes kizárásának nehézségét, két módszer ajánlott. A két
módszer különbözik a tárolási tevékenység, valamint az áruk készleten maradása okozta értékváltozás számbavé-
teli id őpontja értelmezésében. Az els őmódszer képezi az idényjelleg űmez őgazdasági termékek kibocsátásának
és készletváltozásának értékelésében alkalmazandó referenciamódszert. A második módszer egyedi esetekben
használható (f őleg olyan termékek esetében, amelyek árait nehéz el őre jelezni).
2.189. A referenciamódszer a készletváltozásnak az éves kibocsátási érték és ugyanazon év értékesítései (és egyéb
felhasználásai) értékének különbségeként történ őmeghatározásából áll (1). Azon a feltevésen alapul, hogy az érté-
kesítési év végén (a következ őnaptári év els őfelének végén) nem marad meg készlet. A módszer lényege, hogy
közvetlenül értékeli az n év során betakarított teljes kibocsátást az (n/n + 1) gazdasági év súlyozott átlagárának
használatával, majd levonja ebb ől a betakarítás évének megfelel őn naptári év (2) alatt realizált összes értékesítést
(és egyéb felhasználást), az értékesítés (vagy egyéb felhasználások) idején alkalmazandó árakon.
2.190. A referenciamódszer a raktározási tevékenységet az áruk tárolás alatti áremelkedését szolgáló tényez őként kezeli.
Ezért különbséget tesz a raktározási tevékenység és annak a termékek áraira kifejtett hatása között. A raktározás
alatti értéknövekedés „várható”, mivel felosztják az év (azaz a betakarítás éve, bár az értékesítés két naptári évet
érint) kibocsátására, lehet ővé téve az ártrendek túl nagy bizonytalanság nélküli el őrejelzését, mivel ezek többnyire
szabályos és el őre jelezhet őárak alapján jöttek létre (vö. 2.186).
2.191. E módszer alkalmazása lehet ővé teszi az eszköztartási nyereségeknek és veszteségeknek a kibocsátás mérésébe
való beszámításának minimalizálását. Biztosítja a kibocsátás értékben és mennyiségben történ őszámítása közötti
összefüggést, és megakadályozza a kibocsátás befejezetlentermelés-alapú elszámolását (amelyhez adatok szüksé-
gesek a naptári év végén és kezdetén fennálló készletek szintjér ől és a megfelel őárakról). Emellett megkönnyíti a
számlák állandó árakon történ őkidolgozását is.
2.192. A második módszer termékek azon egyedi esetében ajánlott, amelyeknél nehéz el őre jelezni az árakat (mint
például a gyümölcsök, zöldségek, burgonya és olívaolaj), és amelyek mez őgazdasági üzemekben való raktározása
gazdasági szempontból jelent ős mértéket ér el. Ez a módszer a referenciamódszernél kevésbé szigorú az eszköz-
tartási nyereségeknek és veszteségeknek a kibocsátás méréséb ől való kizárása tekintetében; a raktározási tevé-
kenységet a termelési folyamat id őben való meghosszabbításának tekinti. A raktározott termékek árában bekövet-
kezett növekedés felvétele késleltetett, és arra az évre osztják fel, amelyben a raktározás történt.03/42. kötet 339 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
(1) A módszer felhasználja a kibocsátás értékesítésre (és egyéb felhasználási formákra) és készletváltozásokra történ őlebontását.
(2) Hasonló eredményt kapunk, ha az értékesítést félévenként számoljuk el, és az n bázisév kibocsátását az n év második felének értékesí-
tése és az n + 1 év els őfelének kibocsátása összeadásával számítjuk ki.
2.193. Ezzel a második módszerrel a szezonális kibocsátás közvetlenül kiszámítható az értékesítés, az egyéb felhasználás
és a készletváltozások összegeként. A készletváltozások felbecslése a készleteknek az elszámolási id őszak végén
és elején, az aktuális áraik alapján történ őértékelésével történik.
2.194. Meg kell említeni, hogy e két módszer különbözik ugyan a készletváltozás mérésének módszerében, de az értéke-
sítés (a készletb ől való kivonásra alkalmazandó alapáron értékelve) értékelésében nincs köztük eltérés.
e) Készletváltozások (ugyanazon gazdaság által termelt sz őlőbőle lőállított) bor esetében
2.195. A bor olyan termék, amelyet érlelés céljából általában több évig tárolnak. Ez alatt a tárolási id őszak alatt megvál-
tozik a bor min ősége. A gazdaságnál végzett e tárolási tevékenység tekinthet őa bortermelés folyamata meghosz-
szabbításának, mivel a tárolásból kikerül őbor min ősége különbözik a korábban betárolt bor min őségét ől. A
tárolt bort ezért befejezetlen termelésként kell kezelni, és a meghatározott értéknövekedést a kibocsátás növeke-
désének kell tekinteni, és a tárolás alatt folyamatosan mérni kell.
2.196. A bor értékében bekövetkez őváltozást három tényez őeredményezheti: a min őségváltozás, a kereslet és kínálat
szerkezetében bekövetkez őváltozások (azaz a fiatal és id ősebb borok közötti relatív árak), valamint az árak álta-
lános növekedése. Míg a bor értékében az els őkét tényez őeredményeképpen bekövetkez őváltozást figyelembe
kell venni a kibocsátás mérésekor, a borárakban bekövetkez őbármely általános növekedést nem a kibocsátás
értékében kell feltüntetni, hanem eszköztartási nyereségként kell kezelni (és az átértékelés számlán kell elszá-
molni).
2.197. A bor értéke növekedésének a kibocsátás értékében történ őelszámolását az érlelési folyamat során folyamatosan
kell végezni. Azonban ehhez nagy mennyiség űadat hozzáférhet ősége szükséges a borkészletek szerkezetére
vonatkozóan a termelési év, min őség és term őterület, valamint a vonatkozó árak alakulása alapján. Mivel ezek az
adatok általában nem állnak rendelkezésre a tagállamokban, kifejlesztettek két gyakorlati módszert, amelyek
lehet ővé teszik az érlelés eredményeképpen a bor értékében bekövetkezett növekedés megközelít őkiszámítását
az EAA számára. Bár ez a két módszer a fogalmak szempontjából nem túl pontos, ett ől függetlenül az adatok
hozzáférhet őségét tekintve a jelenlegi helyzetben elfogadhatónak t űnik. A tagállamok boripariparuk szerkeze-
tének és a statisztikai rendszerüknek megfelel ően választják ki, melyik módszert alkalmazzák.
2.198. A bor érleléséb ől származó értéknövekedésének el őzetes számítása: az els őmódszer lényege, hogy a termel őáltal
érlelend ő, készletbe vett bormennyiségeket értékeli a már kiérlelt boroknak az év második felében megfigyelt
eladási árainak segítségével. A várt értéknövekedést a szüret évének kibocsátásában el őlegezik meg. Ez a növe-
kedés csak részleges, mivel ezeket a borokat nem a valós eladási árukon értékelik, hanem más, azonos fajtájú, de
régebbi borok árain. A valós eladási ár és a készletek értékelésére használt ár közötti különbség nem számít bele
a kibocsátás értékébe, mivel eszköztartási nyereségként szerepel (Megj.: ebbe a különbségbe beletartoznak az
inflációs hatások is). Mivel ez a módszer nem tesz különbséget a készletre kerül ővagy eladott bor szüretelési
évének függvényében, azt feltételezi, hogy a min őségi borok piaca a bor korát tekintve egyenletes.
2.199. A borok érlelésének késleltetett figyelembevétele: a második módszer lényege, hogy a készletbe vett bormennyisé-
geket a szüret idején az újborok árán értékeli, és nem számol el növekedést a bor befejezetlen termelésére (azaz
érlelés alatti árnövekedést, függetlenül a borárak általános változásának hatásától), amíg az óbort nem értékesítik.
Mivel az értékesítést az éves átlagáron értékelik, a szüret éve és az értékesítés éve közötti bármely értéknöveke-
dést az értékesítés évének kibocsátásában kell elszámolni (ebb ől kifolyólag id őben nem megosztott). Ehhez a
módszerhez több adatra van szükség a borkészletek szerkezetére vonatkozóan, és ez a módszer azt feltételezi,
hogy minden szüreti évre ismert a készletek (és a készletb ől való kivonások) eloszlása. Mindazonáltal ez a
módszer pontosabb képet adhat a különböz őszüretek értékesítése és készletei tekintetében.03/42. kötet 340 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
2.200. E két gyakorlati módszer egyike sem teszi lehet ővé a bornak az érlelésb ől származó értéknövekedésének id őbeli
felosztását: azt az egyik módszer el őre, a másik pedig késleltetve számolja el. Ez a hátrány mindkét esetben
viszonylag jelentéktelennek tekinthet ő, ha feltételezik, hogy az „óborok” termelése id őben bizonyos állandóságot
mutat. Rövidebb érlelési id őszak esetében az els őmódszer t űnik célszer űbbnek.
3. Állatállomány elszámolása „bruttó állóeszköz-felhalmozásként” vagy „készletváltozásként”
2.201. A 2.140. és 2.151. pontban említettek értelmében az állatállomány számának változását (agrárstatisztikai
célokból) bruttó állóeszköz-felhalmozásként vagy készletváltozásként kell elszámolni, az állat típusától függ ően.
a) Fogalommeghatározás
2.202. Az állatállomány bruttó állóeszköz-felhalmozása olyan állatokra, azaz állóeszközökre vonatkozik, amelyeket
ismétl ődően és folyamatosan használnak a termelési folyamatban. Ezeket az állatokat – a tenyészállat-állományt,
a tejel őállat-állományt, az igavonó állatokat, a juhokat és egyéb, a gyapjukért tenyésztett állatokat –a rendszeresen
nyújtott kibocsátás miatt tartják. Ezzel szemben a készletként szolgáló állatok olyan állatok, amelyeket a folyó
vagy egy el őzőidőszakban tenyésztettek, és amelyeket a kés őbbi eladás vagy egyéb termelési célra való felhasz-
nálás érdekében tartanak. Ide tartoznak a húsukért tartott állatok, mint például a vágásra szánt állatok és a
baromfifélék.
b) Állatbehozatal elszámolása
1. Állóeszközként értékelhet őállatok:
2.203. Amennyiben a behozatal id őpontjában az állatok egyértelm űen állóeszközként értékelhet ők, kizárólag a bruttó
állóeszköz-felhalmozás beszerzéseiként kell őket elszámolni (vö. 2.149. és 2.150.). Természetesen a mez őgaz-
daság bruttó állóeszköz-felhalmozásaként csak a mez őgazdasági ágazat által vásárolt állatokat lehet elszámolni,
így például a magáncélú használatra beszerzett hátaslovak vagy egyéb célokra beszerzett állatok nem tartoznak
ide.
2. Készletként értékelhet őállatok:
2.204. Ezzel szemben, ha a behozatal id őpontjában az állatok egyértelm űen készletként értékelhet ők (pl. vágóállatok), a
behozatalukat a befejezetlen termelés készleteibe való felvételként kell tekintetni, és ezért a kibocsátás kiszámítá-
sakor ezt le kell vonni az értékesítésb ől (negatív értékesítés) (vö. 2.069.).
3. A kezelés módja:
2.205. A rendelkezésre álló adatforrások alapján néha nehéz megfelel őkülönbséget tenni az állatok e két különböz ő
kategóriája között. Ez az oka annak, hogy a kibocsátás kiszámításakor minden importált állat (állóeszközként
vagy készletként osztályozott állatok, az azonnali vágásra importált állatok kivételével) értékét le kell vonni az
értékesítésb ől. Ha a kés őbbiekben valamikor átkerülnek a termel őállományba (azaz az állóeszközök közé), akkor
saját el őállítású állóeszközként kell őket elszámolni abban az elszámolási id őszakban, amelyben a transzfer
megtörténik (ugyanúgy, ahogy az országban tenyésztett és tartott állatok esetében, amelyek kés őbb átkerülnek a
termel őállományba) (vö. 2.069. és 2.070.).
2.206. Megemlítend ő, hogy az azonnali vágásra importált állatokat a nemzeti vágóhidak behozatalaként számolják el, és
ezeket az EAA rendszerében nem kell elszámolni, mivel annak a feladata a nemzeti mez őgazdaság kibocsátá-
sának ábrázolására korlátozódik.
c) Mez őgazdasági egységek közötti állatállomány-kereskedelem elszámolása
2.207. Állóeszközként osztályozott állatok: az ezekkel az állatokkal folytatott kereskedést a bruttó állóeszköz-felhal-
mozás alatt állóeszközök beszerzéseként vagy átadásaként kell elszámolni (a tulajdon átruházásával kapcsolatos
szolgáltatásokat a beszerzési árban tüntetik fel). Ha az értékesítés és a vásárlás ugyanazon elszámolási id őszakon
belül történik, akkor ezek a folyamatok kompenzálják egymást, és csak a tulajdonjog átruházásával kapcsolatos
költségeket számolják el bruttó állóeszköz-felhalmozásként (vö. 2.068).03/42. kötet 341 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
2.208. Készletként besorolt állatok: ezeket az értékesítéseket és vásárlásokat csak akkor kell elszámolni, ha két
különböz őelszámolási id őszakban történnek. Az ilyen kereskedelemmel kapcsolatos szolgáltatásokat – amelyeket
beépítenek a beszerzési árba – le kell vonni a kibocsátás összegéb ől, ha a kereskedelem ugyanabban az elszámo-
lási id őszakban történik (vö. 2.067).
2.209. A mez őgazdasági egységek közötti állatállomány-kereskedelem és a behozatal különleges kezelése miatt az „Állat-
állomány és állati termékek” esetében nincsen folyó termel őfelhasználás.
d) Nem mez őgazdasági állatok
2.210. A versenylovak, hátaslovak, kutyák, macskák, díszmadarak, állatkerti és cirkuszi állatok, valamint a bikaviadalra
szánt bikák tartása szerepel a mez őgazdasági ágazat meghatározó tevékenységei között, attól függetlenül, hogy a
tartás tenyésztés, hústermelés, szabadid ős tevékenységek vagy sportesemények céljából történik (vö. 1.78). Ezen
állatok szolgáltatási tevékenységekben való használata csak akkor tartozik a mez őgazdasági ágazatba, ha az ilyen
tevékenységeket mez őgazdasági egységek végzik el nem választható másodlagos tevékenységként. A nem
mez őgazdasági állatok tartása olyan egységek által, amelyek esetében a mez őgazdasági tevékenység pusztán
szabadid ős tevékenységet jelent, nem tekinthet őaz EAA részének (vö. 1.24).
2.211. Az ilyen állatok az alábbi helyekre értékesíthet ők:
– háztartások: amely esetben az állatokkal kapcsolatos további m űveletek már nem bírnak jelent őséggel az EAA
szempontjából,
– más ágazatoknak: például őrző-véd őkutyák, cirkuszi állatok vagy versenylovak; ezek a vásárló ágazat álló-
eszköz-felhalmozásának részét képezik.
III. JÖVEDELEMELOSZTÁSSAL KAPCSOLATOS GAZDASÁGI M ŰVELETEK ÉS EGYÉB FOLYAMATOK
A. FOGALOMMEGHATÁROZÁS
3.001. A jövedelemelosztással kapcsolatos gazdasági m űveletek olyan m űveletek, amelyek:
– elosztják a termelés által létrehozott hozzáadott értéket a munkaer ő,at őke és az államháztartás között,
– a jövedelem és a vagyon újraelosztásával járnak.
3.002. Az ESA 95 a folyó transzferek és a t őketranszferek között tesz különbséget, amely utóbbi inkább megtakarítást
vagy vagyont, és nem a jövedelem újraelosztását jelenti.
3.003. Mivel az EAA egy nemzetgazdasági ágazat számláit képviseli, e fejezet a jövedelemelosztással kapcsolatos gazda-
sági m űveleteknek csak némelyikét mutatja be. A legfontosabbak az els ődleges jövedelemelosztási számlákon,
különösen a jövedelem keletkezése számlán és a vállalkozóijövedelem-számlán kerülnek elszámolásra (vö. EAA
számlák sorozata, 1.38–1.48). A jövedelmek keletkezése számla esetében ezek a jövedelemelosztással kapcsolatos
gazdasági m űveletek az egyéb termelési adókra, az egyéb termelési támogatásokra és a munkavállalói jövede-
lemre vonatkoznak. A vállalkozóijövedelem-számla esetében ezek a m űveletek a tulajdonosi jövedelem bizonyos
típusainak (els ősorban term őföld bérleti díjai, kamatok és a biztosítási kötvénytulajdonosok tulajdonosi jöve-
delme) felelnek meg. A számla azokat a jövedelemelosztási m űveleteket is nyilvántartja, amelyek a t őkeszámlán a
beruházási támogatásnak és az „egyéb t őketranszfernek” felelnek meg.
3.004. Nem tartoznak ide egyes, bizonyos tulajdonosi jövedelemre (els ősorban osztalékok és egyéb, vállalatok által
elosztott jövedelem), a folyó jövedelem-, vagyon- stb. adókra vonatkozó jövedelemelosztással kapcsolatos gazda-
sági m űveletek. E m űveletek elszámolása csak akkor megvalósítható és értelmezhet őstatisztikailag, ha az szerve-
zeti egységek csoportjait, azaz az ágazatokat és alágazatokat figyelembe veszik (vö. 1.06).
B. ÁLTALÁNOS SZABÁLYOK
1. Elszámolási id őszak
3.005. Az EAA esetében az elszámolási id őszak a naptári év.03/42. kötet 342 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
2. Egységek
3.006. Az értékeket a nemzeti pénznem millió egységeiben kell feltüntetni.
3. A jövedelemelosztással kapcsolatos gazdasági m űveletek számbavételének id őpontja
3.007. A 2.008. pontban kifejtettek szerint az ESA 95 a jövedelemelosztással kapcsolatos gazdasági m űveleteket az
eredményszemlélet elve alapján számolja el, azaz akkor, amikor a gazdasági érték, a követelések és a kötelezett-
ségek keletkeznek, átalakulnak, törlik azokat vagy azok megsz űnnek, és nem a kifizetés tényleges napján. Ezt a
(jogokon és kötelezettségeken alapuló) elszámolási alapelvet kell alkalmazni minden folyamatra, függetlenül attól,
hogy monetáris állományok vagy egységek között, illetve egyetlen egységen belül történ őfolyamatokról van-e
szó. Gyakorlati okokból azonban egyes kivételek indokoltak lehetnek.
3.008. A jövedelemelosztással kapcsolatos gazdasági m űveletek különböz őtípusainak számbavételi id őpontjai a követ-
kezők:
a) Munkavállalói jövedelem
3.009. A bruttó béreket és kereseteket, valamint a (munkaadók által fizetett) tényleges társadalombiztosítási hozzájárulá-
sokat abban az id őszakban számolják el, amikor a munkát elvégzik, bár a jutalmakat vagy egyéb rendkívüli kifi-
zetéseket akkor kell elszámolni, amikor kifizetésük esedékessé válik (vö. ESA 95, 4.12).
b) Termelési adók és támogatások
3.010. A termelési adókat akkor számolják el, amikor az adófizetési kötelezettség alapját képez őtevékenység, gazdasági
művelet vagy egyéb esemény megtörténik (vö. ESA 95, 4.26). Hasonlóképpen a termelési támogatásokat is akkor
számolják el, amikor a támogatást indokoló m űvelet vagy egyéb esemény (termelés, értékesítés, behozatal, stb.)
megtörténik (vö. ESA 95, 4.39).
c) Tulajdonosi jövedelem
3.011. A kamat elszámolása abban az elszámolási id őszakban történik, amelyben az esedékessé válik, függetlenül attól,
hogy azt ténylegesen kifizették-e (vö. ESA 95, 4.50 és az utána következ őpontok). Ez folyamatosan történik a
kérdéses t őkeösszeg tekintetében. A bérleti díjakat abban az id őszakban kell elszámolni, amelyben esedékesek
(vö. ESA 95, 4.75).
d) T őketranszferek
3.012. A t őketranszfereket (beruházási támogatások vagy egyéb transzferek) akkor kell elszámolni, amikor kifizetésük
esedékessé válik (vagy, természetbeni transzferek esetében, amikor az eszköz tulajdonjogát átruházzák, vagy a
tartozást törlik) (vö. ESA 95, 4.162 és 4.166).
4. Általános megjegyzések a hozzáadott értékr ől
3.013. A hozzáadott érték a termelési számla egyenlegez őtétele. Ez a kibocsátás értéke és a folyó termel őfelhasználás
értéke közötti különbség (függetlenül az alkalmazott kibocsátási koncepciótól, mivel a folyó termel őfelhasználás
is annak megfelel ően változik). A hozzáadott érték kulcsfontosságú tétel a valamely gazdaság vagy ágazat terme-
lékenységének mérésében. Elszámolható bruttó alapon (bruttó hozzáadott érték) vagy nettó alapon (nettó hozzá-
adott érték), azaz az állóeszköz értékcsökkenésének levonása el őtt vagy után. A nettó hozzáadott érték az
egyetlen tétel a jövedelmek keletkezése számla forrásoldalán. A kibocsátás (alapár), valamint a folyó termel őfel-
használás (beszerzési ár) értékelésére szolgáló módszerrel összhangban a nettó hozzáadott érték mérése alapáron
történik.
3.014. Az alapáron számított hozzáadott értékb ől levonva az egyéb termelési adókat, és hozzáadva az egyéb termelési
támogatásokat megkapjuk a tényez ők költségén számított hozzáadott értéket. A tényez ők költségén számított
nettó hozzáadott érték képezi a termelési tényez ők jövedelmét.03/42. kötet 343 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
C. MUNKAVÁLLALÓI JÖVEDELEM
(vö. ESA 95, 4.02–4.13)
3.015. A munkavállalói jövedelem alatt a munkaadó által a munkavállaló részére az utóbbinak az elszámolási id őszak
alatt elvégzett munkája ellenértékeként fizetett valamennyi pénzben vagy természetben adott díjazás értend ő(vö.
ESA 95, 4.02). Ez magában foglalja az alábbiakat:
– bruttó bérek és keresetek (pénzben/természetben),– munkaadók társadalombiztosítási hozzájárulásai (tényleges/imputált).
3.016. A pénzben fizetett bruttó bérek és keresetek az alábbi összetev őket tartalmazzák:
a) közvetlen alapbérek és -keresetek (rendszeres id őközönként fizetend ő);
b) túlóra, éjszakai vagy hétvégi munka, különösen nehéz munka stb. miatti bérpótlékok;
c) megélhetési támogatás és lakhatási támogatás;
d) bérkiegészítések, mint például karácsonyi és év végi jutalom, üdülési hozzájárulás vagy teljesítmény alapján
fizetett jutalom, és juttatások a magasabb kategóriában lév ők számára;
e) a lakóhely és a munkahely közötti utazásra fizetett utazási hozzájárulás (
1);
f) a ténylegesen le nem dolgozott napok, fizetett szabadság kifizetése;
g) jutalékok, borravaló, jelenléti díj;
h) a nyereségrészesedési rendszerek részeként az általános vállalati eredményhez kötött egyéb juttatások vagy
rendkívüli kifizetések;
i) a munkaadók hozzájárulása a munkavállalók általi eszközfelhalmozáshoz;
j) a vállalkozástól kilép őmunkavállalók számára teljesített egyszeri kifizetések, amennyiben e kifizetéseket nem
a kollektív szerz ődés alapján teljesítik;
k) a munkaadók által a munkavállalóknak készpénzben kifizetett lakhatási támogatások.
3.017. Hangsúlyozni kell, hogy a megadandó adatok a bruttó bérek és keresetek, beleértve a bérek és keresetek után
fizetend őadókat és ezen adók bármely magasabb arányát, valamint a munkavállalók társadalombiztosítási hozzá-
járulásait. Azokban az esetekben, ahol a munkaadók nettó béreket és kereseteket fizetnek ki a munkavállalóknak,
azokat növelni kell a fenti tételek értékével.
3.018. A természetbeni bruttó bérek és keresetek a munkaadó által a munkavállaló részére térítésmentesen vagy csök-
kentett áron, a munkavállalók vagy azok családja általi tetszés szerinti használatra, igényeik kielégítésére rendel-
kezésre bocsátott árukat és szolgáltatásokat foglalnak magukban. Ezek a természetbeni juttatások nem feltétlenül
jelennek meg a termelési folyamatban. Értékük az általuk képviselt haszon értéke: az áruk értéke, ha azokat térí-
tésmentesen bocsátják rendelkezésre, vagy az utóbbi érték és a munkavállalóknak kifizetett összegek különbsége,
amennyiben azokat csökkentett áron bocsátják rendelkezésre. Ezek a tételek – amelyek az EAA rendszerében
igen nagy jelent ősséggel bírnak – az alábbi összetev őket tartalmazzák:
a) a munkavállalók számára térítésmentesen vagy csökkentett áron, díjazásként rendelkezésre bocsátott
mez őgazdasági termékek (2);
b) a munkavállalók számára térítésmentesen vagy csökkentett áron rendelkezésre bocsátott saját tulajdonú lakás-
szolgáltatás (3);03/42. kötet 344 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
(1) Ebbe a kategóriába nem tartoznak bele az els ősorban a munkaadó érdekét szolgáló kifizetések. Az ilyen kifizetéseket a folyó termel ő-
felhasználás alatt kell elszámolni (vö. 2.108. e) pont).
(2) A munkavállalók számára biztosított mez őgazdasági termékek a mez őgazdasági ágazat kibocsátását képezik.
(3) A lakásszolgáltatásokat elválasztható nem mez őgazdasági tevékenységként kell kezelni, ennek eredményeképpen csak munkavállalói
jövedelemként és a mez őgazdasági ágazat m űködési eredményéb ől való levonás formájában jelennek meg. Ha el nem választható,
nem mez őgazdasági tevékenységek lennének, a termelés összetev őjeként és munkavállalói jövedelem formájában kellene elszámolni.
c) a munkaadók által vásárolt áruk vagy szolgáltatások, feltéve hogy e vásárlások megfelelnek a természetbeni
bér fogalmának (azaz, ha nem számítanak folyó termel őfelhasználásnak). Különösen ide tartozik a munkavál-
lalók szállítása a munkahely és lakóhely között, kivéve, ha az utazás a munkaid őalatt történik. Ebbe a kategó-
riába tartoznak a vásárolt lakásszolgáltatások és a munkavállalók gyermekei számára fenntartott bölcs őde, stb.
(vö. ESA 95, 4.05).
3.019. A természetbeni béreket és kereseteket az alapárukon vagy beszerzési áron kell értékelni (attól függ ően, hogy a
tételeket az egység termelte, vagy kívülr ől vásárolták őket.)
3.020. A bruttó bérek és keresetek ezzel szemben nem tartalmazzák a munkaadók által saját javukra és a vállalkozás
érdekében teljesített kiadásokat. A kérdéses tételek többek között: a munkavállalók munkaköri kötelezettségei
teljesítése során felmerül őutazási, különélési vagy költözési költségei, a munkavállalók által a cég nevében eljárva
felmerül őreprezentációs költségek és a munkahelyen biztosított kényelmi juttatások (pl. sport- és szabadid ős
létesítmények) címén kifizetett juttatások/térítések. Hasonlóképpen, a munkaadók által a munkavállalók részére
szerszámok vagy speciális ruházat vásárlására kifizetett készpénz (beleértve azokat az összegeket is, amelyek ilyen
célra való felhasználására szerz ődés kötelezi a munkavállalót) sem része az itt tárgyalt bruttó béreknek és kerese-
teknek. Az összes ilyen tételt a munkaadók folyó termel őfelhasználása alatt kell elszámolni (vö. ESA 95, 4.07).
3.021. A munkaadók által fizetett társadalombiztosítási hozzájárulásba beletartozik a munkaadók által a munkavállalóik
társadalombiztosítási juttatásokra való jogosultságának biztosítása érdekében fizetett társadalombiztosítási hozzá-
járulás értéke (kivéve a bruttó bérb ől vagy keresetb ől a kifizetés helyén levont munkavállalói társadalombiztosí-
tási hozzájárulást, vö. 3.017). Ezek a társadalombiztosítási hozzájárulások lehetnek ténylegesek vagy imputáltak.
3.022. A tényleges társadalombiztosítási hozzájárulások a munkaadók által fizetett hozzájárulásokat jelentik, beleértve a
jogszabályban foglalt, a szerz ődéses és az önkéntes hozzájárulásokat a kockázatok és a társadalmi nehézségek
elleni biztosításképpen. Ezeket a társadalombiztosítási hozzájárulásokat a biztosítóknak fizetik ki (társadalombiz-
tosítási szervezetek vagy magán biztosítótársaságok). Bár ezeket az összegeket közvetlenül a biztosítónak fizetik,
mégis a munkavállalói jövedelem elemeként kell kezelni őket, mivel úgy lehet tekinteni, hogy a munkavállalók
megkapják ezeket az összegeket, majd befizetik őket a biztosítótársaságoknak.
3.023. Az imputált társadalombiztosítási hozzájárulások jelentik az ellentételét azoknak a nem alapjelleg űtársadalom-
biztosítási juttatásoknak, amelyeket a munkaadók közvetlenül fizetnek ki munkavállalóik, korábbi munkavállalóik
részére anélkül, hogy biztosítótársaság vagy önálló nyugdíjpénztár közrem űködését vennék igénybe (1) (vö. ESA
95, 4.10). Ezeket a hozzájárulásokat arra az id őszakra kell elszámolni, amelyben a munka végzése történt (ha a
kötelez őközvetlen társadalombiztosítási juttatások ellentételezését jelentik) vagy a juttatások nyújtása idején (ha
az önkéntes közvetlen társadalombiztosítási juttatások ellentételezését jelentik).
3.024. Kiemelend ő, hogy az EAA-ban, ha a termelési egységek önálló vállalkozások, akkor a munkavállalói jövedelem
nem tartalmazza a gazdaságon a gazdálkodó vagy valamely, keresetben nem részesül őcsaládtagja által végzett
munka díjazását; ezek a személyek a vegyes jövedelemb ől részesülnek, amely az önálló vállalkozások jövedelem-
keletkezése számlájának egyenlege. Azonban ha a termelési egységek tagjai valamely vállalatnak a részei (vö.
5.09 és 5.10), minden díjazást el kell számolni munkavállalói jövedelemként.
D. TERMELÉSI ÉS IMPORTADÓK
(vö. ESA 95, 4.14–4.29)
3.025. A termelési és importadók azokat a pénzben vagy természetben teljesített kötelez ő, viszonzatlan átutalásokat
tartalmazzák, amelyeket a kormányzat vagy az Európai Unió intézményei vetnek ki áruk és szolgáltatások el őállí-
tásával és importjával, a munkaer őalkalmazásával, föld, épületek vagy a termelésben felhasznált egyéb eszközök
tulajdonjogával vagy használatával kapcsolatban. Ezeket az adókat attól függetlenül be kell fizetni, hogy
képz ődik-e nyereség (vö. ESA 95, 4.14).03/42. kötet 345 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
(1) A munkaadók által fizetett imputált társadalombiztosítási hozzájárulások megfelelnek különösen a munkaadók által munkavállalóiknak
betegség, anyaság, üzemi baleset, rokkantság, létszámleépítés, stb. esetén ideiglenesen továbbra is kifizetett bérekkel és keresetekkel,amennyiben ezt az összeget el lehet különíteni.
3.026. A termelési adók közé az alábbiak tartoznak:
– termékadók:
– hozzáadottértékadó-jelleg űadók,
– importadók és importvámok a hozzáadottérték-adó kivételével, valamint
– termékadók a hozzáadottérték-adó és az importadók kivételével
– egyéb termelési adók.
1. Termékadók
3.027. A termékadók azok az adók, amelyeket bizonyos áruk el őállítása, szolgáltatások nyújtása esetén azok egységei
után kell befizetni. Az adó lehet az áru vagy szolgáltatás mennyiségi egységére vetített meghatározott pénzösz-
szeg, vagy lehet a gyártott termék vagy lebonyolított szolgáltatás egységárának vagy értékének meghatározott
százalékaként érték szerint kiszámított összeg (vö. ESA 95, 4.16).
3.028. A hozzáadottérték-típusú adó az áruk vagy szolgáltatások olyan adója, amelyet a vállalkozások fázisonként
szednek be, és amely végül teljes egészében a végs ővevőt terheli. Ide tartoznak a hozzáadottérték-adók, valamint
a hozzáadottérték-adóra vonatkozó szabályokhoz hasonló el őírások szerint kivetett egyéb levonható adók (1).
3.029. Az importadók és -vámok – a hozzáadottérték-adó kivételével – azokat az importált árukra kivetett kötelez őkifi-
zetéseket tartalmazzák – a hozzáadottérték-adó kivételével –, amelyeket az államháztartás vagy az Európai Unió
intézményei vetnek ki annak érdekében, hogy engedélyezzék ezek szabad mozgását a gazdaság területén, vala-
mint a nem rezidens egységek által a rezidens egységek részére nyújtott szolgáltatásokra kivetett kötelez őbefize-
téseket tartalmazzák.
3.030. Ide tartoznak a behozatali vámok és egyéb adók, mint például az importált mez őgazdasági termékekre kivetett
lefölözés, az importra kivetett pénzügyi kompenzációs összegek, jövedéki adók stb. (vö. ESA 95, 4.18). Ezeket az
import őröknek kell megfizetniük, és általában áthárítják ezeket a termékek vásárlóira, azaz ezek az adók
beépülnek az áruk és szolgáltatások beszerzési árába. Abban az esetben, ha a mez őgazdasági termelési egység
közvetlenül importál termel őeszközöket, az EAA céljából számított beszerzési árban szerepelnie kell a behozatali
vámoknak, a le nem vonható hozzáadottérték-adóknak és a pénzügyi kompenzációs összegeknek (kapott vagy
fizetett).
3.031. A termékadók – a hozzáadottérték-adók és a behozatali adók kivételével – a rezidens vállalkozások által el őállí-
tott árukra és szolgáltatásokra kivetett olyan adókat foglalják magukban, amelyek megfizetése ezen áruk és szol-
gáltatások el őállítása, exportja, értékesítése, transzfere, lízingelése vagy szállítása következtében, illetve ezek saját
végs őfogyasztásra vagy saját t őkefelhalmozásra történ őfelhasználása miatt válik esedékessé (vö. ESA 95, 4.19).
3.032. A mez őgazdaság esetében a szóban forgó adók a következ ők:
– cukorrépára kivetett adók,
– a tejkvóták túllépésére kivetett szankciók,
– a korábban a tejre és gabonafélékre alkalmazott társfelel ősségi illetékek.
3.033. Mivel a kibocsátást alapáron számolják el, a termékadókat a termelési számlán belül kell elszámolni (vö. 2.082–
2.086), és azok nem jelennek meg a jövedelmek keletkezése számlán. Ezeket akkor kell elszámolni, amikor a
kivetésük alapját képez őtevékenységek, m űveletek vagy egyéb események lezajlanak. Mivel az EAA ezeket a téte-
leket a levonható hozzáadottérték-adó nélkül számolja el, a le nem vonható hozzáadottérték-adó az egyetlen
abban elszámolt forgalmi adó. Ez az oka annak, hogy a számlákon nem lehet elszámolni a hozzáadottérték-adót,
kivéve az „egyéb termelési adók” alatt elszámolt hozzáadottérték-adó alulkompenzációjának különleges esetét
(vö. 3.048. g) pont).03/42. kötet 346 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
(1) Az árbevétel a legfontosabb adóalapot képez őtétel. Minden EU-tagállam kivet forgalmi adót hozzáadottérték-adó formájában. Az adó
mértéke tagállamról tagállamra, és még az egyes tagállamokon belül is változik. Általánosságban elmondható, hogy a mez őgazdasági
termékek a szabványosnál alacsonyabb adósávba esnek.
3.034. A mez őgazdasági folyó termel őfelhasználás bizonyos termékeit érint őtermékadókat (a hozzáadottérték-adó kivé-
telével) a termelési számlán bele kell foglalni a folyó termel őfelhasználás beszerzési árába (vö. 2.110–2.113). Ez
az eset áll fenn például a borkészítéshez felhasznált cukor és alkohol esetében, amelyekre egyes EU-tagálla-
mokban adót vetnek ki. Ezeket az adókat – amelyek az agrár-élelmiszeripari ágazat termékeire kivetett adókat
jelentik – hozzá kell adni a mez őgazdasági ágazat folyó termel őfelhasználásának értékéhez.
2. A hozzáadottérték-adó kezelése
3.035. Az ESA 95 (4.17) által adott leírás a normál hozzáadottérték-adó rendszerére vonatkozik, amelyben minden
vállalkozás levonhatja a saját értékesítései után fizetend őhozzáadottérték-adóból a köztes ráfordítások vagy
tárgyi eszközök beszerzése során kifizetett adóösszeget. Azonban a normál hozzáadottérték-adóra vonatkozó
szabályok mellett léteznek a mez őgazdaságra vonatkozó speciális szabályok is (hozzáadottérték-adó átalányrend-
szere), amelyek az egyes EU-tagországokban egymástól eltér őek.
3.036. Az EU-tagállamokban alkalmazott átalányrendszerek a beszerzésekre kifizetett hozzáadottérték-adó kompenzáci-
óját tekintve két f őtípusra oszthatók fel:
– az áron keresztül. Ebben az esetben az átalányrendszerbe tartozó mez őgazdasági termel ők a termékeiket
hozzáadottérték-adó átalányszázalékával növelt áron értékesítik, de nem fizetik be a kiszámlázott hozzáadott-
érték-adót az adóhatóságoknak, mivel az általuk kiszámlázott és visszatartott hozzáadottérték-adót úgy számí-
tották ki, hogy a lehet őlegpontosabban kompenzálja a beszerzéseik során kifizetett hozzáadottérték-adót,
– visszatérítés formájában. Ebben a rendszerben a mez őgazdasági termel ők hozzáadottérték-adó felszámítása
nélkül értékesítik a termékeiket. Az adóhatóságokhoz benyújtott kérelem alapján kés őbb átalányszázalék-
ként (1) kiszámított visszatérítést kapnak az értékesítéseikre, a beszerzéseik során kifizetett hozzáadottérték-adó
ellentételezéseként.
a) Fogalommeghatározások
3.037. A normál hozzáadottérték-adó rendszerének alábbi fogalmai az átalányrendszerekben is érvényesek:
a) a termel őáltal kiszámlázott hozzáadottérték-adó: az a hozzáadottérték-adó, amelyet a termel őaz eladott
termékre vonatkozó adókulccsal számít ki, és azt minden belföldi vev őnek kiállított számlán felszámolja;
b) A termel őnek a folyó termel őfelhasználásra kiszámlázott hozzáadottérték-adó: ez az egyes vásárolt termékekre
alkalmazandó adókulccsal kiszámított hozzáadottérték-adó, amelyet a termel őa köztes ráfordításaira kifize-
tett; ez a folyó termel őfelhasználás levonható (2) hozzáadottérték-adója;
c) A termel őnek az állóeszközök vásárlására kiszámlázott hozzáadottérték-adó: ez a tárgyi eszközök levonható
hozzáadottérték-adója;
d) A termel őáltal a folyó gazdasági m űveletei után fizetend őhozzáadottérték-adó: ez a termel őáltal kiszámlá-
zott hozzáadottérték-adó és a termel őnek a folyó termel őfelhasználás-vásárlásokra kiszámlázott hozzáadot-
térték-adó különbsége (a–b);
e) A termel őáltal fizetett hozzáadottérték-adó: ez a termel őáltal kiszámlázott hozzáadottérték-adó és a
termel őnek a folyó termel őfelhasználás-vásárlásokra és tárgyieszköz-vásárlásokra kiszámlázott hozzáadott-
érték-adó különbsége (a–b–c);
3.038. Az ESA 95 rendelkezései a hozzáadottérték-adó elszámolására egyetlen módszert állapítanak meg. Ez a „nettó”
rendszer, amelyben a kibocsátás és a ráfordítás árait a levonható hozzáadottérték-adó nélkül kell elszámolni.03/42. kötet 347 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
(1) A százalékos arány a termék típusától és az értékesítési csatornától függ ően változhat.
(2) Az egyes tagállamok által m űködtetett hozzáadottértékadó-rendszerek eltér ővolta miatt néha el őállhat az a helyzet, hogy a mez őgaz-
dasági termel ők által a beszerzéseikre megfizetett hozzáadottérték-adó nem téríthet ővissza vagy nem kompenzálható. Az ilyen
hozzáadottértékadó-kifizetések lehetnek: le nem vonható hozzáadottérték-adó, azaz beszerzésekre kifizetett hozzáadottérték-adó,
amelyet a mez őgazdasági termel ők – függetlenül attól, hogy mely rendszer alá tartoznak – nem vonhatnak le az értékesítésekre
kiszámlázott hozzáadottérték-adóból, és amelyekre ily módon nincs kompenzáció; ii. és/vagy az i. pontban említett ől eltér őhozzáa-
dottérték-adó, amelyet olyan beszerzésekre fizettek ki, amelyek tekintetében az átalányrendszer alá tartozó mez őgazdasági termel ők
eladási áron keresztüli vagy visszatérítés formájában történ őkompenzációja nem teljes.
3.039. Az adójogszabályokban a hozzáadottérték-adó a termel ők szempontjából „átmeneti tételnek” számít, és a levon-
ható hozzáadottérték-adó, amelyet a termel őa beszerzéseire fizet ki, nem valódi költségösszetev őként jelenik
meg a számításaiban, és pusztán a forgalma után kiszámítandó hozzáadottérték-adó el őlegének tekintend ő, így
csak a különbözetet kell befizetnie az adóhatóságnak. Mivel általában a végs őfogyasztónak kell megfizetnie a
termékre kivetett hozzáadottérték-adót, a termel ő(a szükséges folyó termel őfelhasználási termékek termel őivel
együtt) ebb ől a szempontból gyakorlatilag az adóhatóság ügynökeként m űködik. Ezzel szemben, ha a termel őnek
nincs lehet ősége a beszerzéseire kifizetett hozzáadottérték-adó levonására (vagy visszaigénylésére) (le nem
vonható hozzáadottérték-adó), akkor a hozzáadottérték-adót ezekben az esetekben költségösszetev őnek kell
tekinteni.
b) A nettó elszámolási módszer m űködése
3.040. A normál rendszerbe tartozó mez őgazdasági termel ők esetében nem áll fenn elszámolási nehézség; az eladott
vagy egyéb módon elidegenített termékekre kiszámlázott hozzáadottérték-adót nem veszik figyelembe az EAA
rendszerében, és nem jelenik meg a végs őkibocsátás értékelésében használt egyik kibocsátási árban sem, míg a
folyó termel őfelhasználás és az állóeszközök tételeinek beszerzésére kifizetett levonható hozzáadottérték-adót
sem számolják bele a vonatkozó árakba az EAA kiadásainak kiszámítása során.
3.041. Az átalányrendszerekbe tartozó mez őgazdasági termel ők esetében azonban vannak elszámolási problémák (vö.
3.035 és a következ ők). Nyilvánvaló, hogy az egyes mez őgazdasági termel őknek nyújtott kompenzáció ritkán
egyezik meg pontosan a beszerzéseik során megfizetett HÉA értékével. Az átalányrendszerek esetében a hozzáa-
dottérték-adó elszámolásának módszere azonos a normál rendszer esetében használt módszerrel, azaz a végs ő
kibocsátás egyes tételei a hozzáadottérték-adó nélkül, valamint és folyó termel őfelhasználás és a bruttó álló-
eszköz-felhalmozás egyes tételei a levonható HÉA nélkül.
Az átalányadózás alá tartozó mez őgazdasági termel őknek adott átalánytérítés és hozzáadottérték-adó – amely
esetükben a normál hozzáadottértékadó-rendszerben levonható lenne – közötti különbség túlkompenzációt vagy
alulkompenzációt jelent. A túl- és alulkompenzációkat az EAA-ban külön kell elszámolni.
3.042. Az átalányrendszerben el őforduló hozzáadottértékadó-túlkompenzációt vagy hozzáadottértékadó-alulkompenzá-
ciót az alábbi módon kell elszámolni:
– a vásárlások hozzáadottértékadó-túlkompenzációját az „Egyéb termelési támogatások” alatt kell elszámolni,
– a vásárlások hozzáadottértékadó-alulkompenzációját az „Egyéb termelési adók” alatt kell elszámolni,
A „vásárlások hozzáadottérték-adója” az a hozzáadottérték-adó, amelyet az átalányrendszer alá tartozó mez őgaz-
dasági termel ők levonhatnának, ha a normál hozzáadottértékadó-rendszer alá tartoznának.
3.043. Ennek az elszámolási módszernek az az el őnye, hogy biztosítja a mez őgazdasági kibocsátás, a folyó termel őfel-
használás és bruttó állóeszköz-felhalmozás egységes kezelését, függetlenül attól, hogy a mez őgazdasági termel ők
melyik hozzáadottértékadó-rendszer alá tartoznak. Ezen felül a hozzáadottérték-adó túl- vagy alulkompenzálá-
sának az alapáron értékelt bruttó hozzáadott értékkel való összevetésben szimmetrikus kezelésére törekszik. Ez
lehet ővé teszi az alapáron értékelt bruttó hozzáadott érték kiszámítását, függetlenül az alkalmazott hozzáadottér-
tékadó-rendszert ől, amely el őmozdítja a tagállamok EAA-rendszerének összehangolását és összevethet őségét (vö.
3.033).
3. Egyéb termelési adók
3.044. Az egyéb termelési adók közé tartozik valamennyi adó, amely a vállalkozásoknál a termelés folyamatába való
bekapcsolódás következtében merül fel az el őállított vagy értékesített áruk, illetve szolgáltatások mennyiségét ől
vagy értékét ől függetlenül (ESA 95, 4.22). Ezen adók befizetése történhet a föld, az állóeszközök vagy a foglal-
koztatott munkaer őután.
3.045. Az egyéb termelési adó az egyetlen olyan adófajta, amelyet az ágazat jövedelmek keletkezése számláján kell elszá-
molni. Ezen adók az azokat befizet őágazatoknak vagy szektoroknak a számláin jelennek meg (fizetési krité-
rium).03/42. kötet 348 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
3.046. A mez őgazdaság jövedelmek keletkezése számláján elszámolandó adóknak az alábbi jellemz őkkel kell rendelkez-
niük:
a) kötelez ő;
b) közvetlenül a mez őgazdasági ágazat fizeti;
c) az államháztartásnak vagy az Európai Unió intézményeinek fizetik;
d) megfelel az egyéb termelési adók meghatározásának (lásd 3.044).
3.047. A különböz őEU-tagállamok államháztartásának eltér őtörténelmi fejl ődése miatt az Európai Unióban nagyon
sokféle termelési adó található. A mez őgazdaságban két fontosabb egyéb termelési adó van: a vagyonadó és a
gépjárm űadó.
3.048. A mez őgazdaság esetében az alábbiak tartoznak a legfontosabb egyéb termelési adók közé:
a) a földre és a termelés céljára használt épületekre kivetett vagyonadó és egyéb adók (függetlenül attól, hogy a
mez őgazdasági egység tulajdonában állnak vagy bérlik azokat);
b) állóeszközök, mint például gépjárm űvek, gépek vagy egyéb berendezések termelésben való használatára kive-
tett adók (függetlenül attól, hogy a mez őgazdasági egység tulajdonában állnak vagy bérlik azokat);
c) a munkaadó által fizetett munkaadói járulék;
d) a termelési tevékenységekb ől származó környezetszennyezésre kivetett adók;
e) az üzleti vagy szakmai tevékenység végzésére jogosító licencekre/engedélyekre kivetett adók, azzal a feltétellel,
hogy a licenceket/engedélyeket a megfelel őösszeg befizetése után automatikusan kiadják. Ha ezekhez a befi-
zetésekhez szabályozási funkció kapcsolódik (pl. a kérelmez őilletékességének és képesítésének ellen őrzése),
akkor ezeket az államháztartástól vásárolt szolgáltatásokként kell kezelni, és folyó termel őfelhasználásként kell
elszámolni (kivéve, ha az teljes mértékben aránytalan a szóban forgó szolgáltatások nyújtásának költségével)
(vö. 2.108. o) pont);
f) átalányadóként, a felhasznált víz mennyiségét ől függetlenül fizetett vízdíj;
g) az átalány hozzáadottértékadó-rendszerek alkalmazásából adódó hozzáadottértékadó-alulkompenzáció (vö.
3.041 és 3.042).
3.049. Az eredményszemlélet elvével összhangban a termelési adókat az adófizetési kötelezettség keletkezésekor kell
elszámolni. Hozzáadottérték-adó alulkompenzációja esetében ez a kompenzációt eredményez ő, folyó termel őfel-
használásnak és bruttó állóeszköz-felhalmozásnak szánt áruk és szolgáltatások vásárlásának ideje (nem a visszaté-
rítés ideje).
3.050. Nem tartoznak az egyéb termelési adók közé:
a) a kötelez őbefizetések, amelyeket közvetlenül a mez őgazdasági ágazat fizet be, de nem az államháztartásnak
és nem is az Európai Unió intézményeinek. Ezeket a kifizetéseket a piaci szolgáltatásoknak a transzferek
kedvezményezettjeit ől való vásárlásának kell tekinteni, és ezért a mez őgazdaság folyó termel őfelhasználásába
tartoznak;
b) a bírságok és kötbérek, valamint a beszedésükkel és behajtásukkal kapcsolatos költségek nem számolhatók el
azokkal az adókkal együtt, amelyekhez kapcsolódnak, kivéve, ha azoktól nem különböztethet ők meg (ESA
95, 4.133);
c) kötelez őadók, amelyeket nem az államháztartás vagy az Európai Unió intézményei vetettek ki, és amelyeket,
bár a mez őgazdaság viseli őket, egy ügyfél-ágazat rendez. Ezeket a kifizetéseket a felhasználó ágazat folyó
termel őfelhasználása alatt kell elszámolni;03/42. kötet 349 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
d) rendszerint a nyereségre vagy a vagyonra kivetett adók, mint például az árkiegyenlítési adók, a jövedelemadó,
a társasági adó és a vagyonadó. Ezeket a jövedelem, az eszközök stb. folyó adóiként kell elszámolni a másod-
lagos jövedelmek elosztása számlán;
e) örökösödési, ajándékozási adók és speciális vagyonadók. Ezeket t őkeadóként kell elszámolni a t őkeszámlán;
f) vízdíjak, amelyek összege közvetlenül vagy közvetve kapcsolatban van a felhasznált víz mennyiségével.
E. TÁMOGATÁSOK
(vö. ESA 95, 4.30–4.40)
3.051. A támogatások olyan viszonzatlan folyó kifizetések, amelyeket az államháztartás vagy az Európai Unió intézmé-
nyei nyújtanak a rezidens termel őknek azok termelési szintjének, árainak befolyásolása vagy a termelési tényez ők
díjazása céljából. Az egyéb nem piaci termel ők csak akkor kaphatnak egyéb termelési támogatásokat, ha e kifize-
tések a piaci és nem piaci termel őkre egyaránt alkalmazandó általános szabályoktól függenek. Megegyezés
alapján, a terméktámogatásokat az egyéb nem piaci kibocsátásnál nem számolják el (vö. ESA 95, 4.30),
3.052. A támogatások a következ ők szerint csoportosíthatók:
– terméktámogatások:
– importtámogatások,
– egyéb terméktámogatások, és
– egyéb termelési támogatások.
1. Terméktámogatások
3.053. A terméktámogatások olyan támogatások, amelyeket bizonyos áruk vagy szolgáltatások el őállítása, illetve impor-
tálása esetén azok egységei után kell befizetni. A támogatás lehet az áru vagy szolgáltatás mennyisége alapján
meghatározott konkrét pénzösszeg, vagy kiszámítható az érték alapján, az egységár meghatározott százalékaként.
A támogatás kiszámítása történhet egy meghatározott irányár és a vev őáltal ténylegesen kifizetett piaci ár külön-
bözeteként is. A terméktámogatás rendszerint akkor válik esedékessé, amikor az árut legyártják, eladják vagy
importálják. Megegyezés alapján a terméktámogatások csak a piaci kibocsátásra vagy a saját fogyasztásra történ ő
termelésre vonatkozhatnak (vö. ESA 95, 4.33).
3.054. Az importtámogatások közé tartoznak azok az áruk és szolgáltatások után járó támogatások, amelyek kifizetése
akkor válik esedékessé, amikor az áruk felhasználás céljából a határt átlépve belépnek a gazdasági területre, vagy
amikor a szolgáltatásokat a rezidens szervezeti egységek részére nyújtják. E támogatások tartalmazhatnak olyan
veszteségeket is, amelyek a kormányzat tudatos gazdaságpolitikája következtében keletkeznek azon állami keres-
kedelmi szervezeteknél, amelyek funkciója nem rezidensekt ől vásárolt termékek alacsonyabb áron történ őeladása
rezidensek részére (vö. ESA 95, 4.34).
3.055. A terméktámogatásokat alapáron kell elszámolni (vö. 2.082–2.086) a kibocsátás értékelésekor, ezért ezek nem
jelennek meg az ágazat jövedelmek keletkezése számláján. A folyó termel őfelhasználás termékei és az állóesz-
közök beszerzésével kapcsolatos termékekre nyújtott támogatást, amely ezen áruk beszerzési árainak csökkenését
eredményezi, a beszerzési áraknak a folyó termel őfelhasználás vagy a bruttó állóeszköz-felhalmozás értékelésében
való felhasználásával kell figyelembe venni (vö. 2.110–2.113); ennek megfelel ően e termékek vagy áruk költsé-
geinek csökkenését eredményezi.
3.056. A kibocsátás alapáron történ őértékelésének módszere megköveteli a terméktámogatások és az egyéb termelési
támogatások közötti alapvet őkülönbségtételt. A meghatározással összhangban a mez őgazdasági termékek
terméktámogatásai különösen az alábbi juttatásokra terjednek ki (az Európai Unió általános költségvetésének
kapcsolódó költségvetési tételének feltüntetésével):03/42. kötet 350 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
a) Mez őgazdasági termékek mez őgazdasági termel őknek kifizetett terméktámogatásai
– a közös agrárpolitika reformjával bevezetett egyes támogatások. A szóban forgó támogatások szántóföldi
növények (gabonafélék, fehérjenövények és olajos magvak) kompenzációs támogatásai (B1-104 és B1-
1050-t ől B1-1055-ig), valamint szarvasmarhára vonatkozó jövedelemtámogatások (anyatehénre vonatkozó
támogatás és speciális támogatások; B1-2120-tól B1-2122, B1-2127). Ez az osztályozás az alábbi három
megfontoláson alapul:
– az ESA 95 rendszerben kib ővítették a terméktámogatások körét, hogy felvegyék a „veszteségkifizetések”
formájában történ őterméktámogatást is. A szántóföldi növények kompenzációs kifizetései alkalmazá-
sukat tekintve hasonlítanak a veszteség-kifizetési formákra. Továbbá az ilyen kifizetések összege szigo-
rúan kapcsolódik a megtermelt mennyiségekhez (makroökonómiai szinten),
– a KAP-reform m űködési és gazdasági hatásai: ezek a támogatások egy olyan politika részét képezik,
amely mindig is a termékekre irányult, a piaci támogatást a közvetlen támogatással ötvözve, és amelyet
termelést korlátozó intézkedések kísérnek. Ez a politika továbbra is m űködik, a támogatások szintje és a
mez őgazdasági termelés vagy a mez őgazdasági termel őeszközök felhasználási szintje közötti „szétvá-
lasztás” ellenére [csak a különböz őtípusú támogatások (exporttámogatás, intervenciós támogatás és
közvetlen támogatás formájában nyújtott támogatások) lebontása változott],
– a KAP-reform keretében elfogadott, a szarvasmarhára vonatkozó jövedelemtámogatások áralapú része a
szarvasmarha intervenciós árai csökkentésére szolgáló kompenzációs támogatás egy formája. A szántó-
földi növények kompenzációs kifizetéseihez hasonlóan terméktámogatásként osztályozták. A jövedelem-
támogatások KAP-reform el őtti bonyolultabb kezelése ellenére az a döntés született, hogy a szántóföldi
növények kompenzációs kifizetéseivel való konzisztencia fenntartása érdekében nem választják azokat
ketté.
– olívaolaj-termelési támogatások (B1-1210),– textilnövények termelési támogatásai (rostlen és kender; B1-140),– selyemhernyó-tenyésztési támogatások (B1-1420),– banántermelési-támogatások (B1-1508, csak a kompenzációs támogatásra vonatkozó rész),
– mazsola-el őállítási támogatások (B1-1513),
– vet őmag-el őállítási támogatások (B1-180),
– komló-termesztési támogatások (B1-181),– anyajuhokra és n őstény kecskékre vonatkozó jövedelemtámogatások (B1-2220),
– bármely, a gazdálkodóknak veszteségkifizetések formájában nyújtott támogatás (azaz olyan esetek,
amelyekben az államháztartás kifizeti a mez őgazdasági termékek termel őinek a piaci átlagárak és a
mez őgazdasági termékek garantált árai közötti különbséget).
b) Mez őgazdasági termékek egyéb gazdasági szerepl őknek kifizetett terméktámogatásai
– a gabonafélék (B1-100), a friss gyümölcsök és zöldségek (B1-500) stb. export-visszatérítései,– olajtartalmú termékek (1992 el őtt), fehérjetermékek és len (1993 el őtt) termelési támogatásai,
– burgonyakeményít ő-termelési támogatások (B1-1021),
– szárított takarmány-el őállítási támogatások (B1-130),
– gyapottermesztési támogatások (B1-141),
– mustfelhasználási támogatások (B1-163),– dohánytermesztési jövedelemtámogatások (B1-171).03/42. kötet 351 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
Az összes fent említett támogatás mez őgazdasági termékek támogatása. Azonban a termel ők által az alapár eléré-
séhez kapott piaci árhoz csak a mez őgazdasági termel őknek kifizetett támogatások (azaz az els őcsoport)
adódnak hozzá. A mez őgazdasági termékekre a mez őgazdasági termel őktől eltér őgazdasági szerepl ők részére
kifizetett támogatások (azaz a második csoport) nem szerepel az EAA rendszerében. Amikor az érintett mez őgaz-
dasági termékek az agrár-élelmiszeripari nemzetgazdasági ágazatok folyó termel őfelhasználását képezik, a támo-
gatás értékét le kell vonni az agrár-élelmiszeripari ágazatok folyó termel őfelhasználásából.
3.057. A terméktámogatásokat akkor kell elszámolni, amikor az alapjukat képez őgazdasági m űveletek vagy események
(termelés, értékesítés, import stb.) megtörténnek, hogy meg őrizhet őlegyen az egyéb számlákkal fennálló össze-
függés (azaz a kibocsátás mérése alapáron). Ennélfogva a szántóföldi növények kompenzációs támogatását a beta-
karítás idején, míg a szarvasmarhákra és anyatehenekre vonatkozó jövedelemtámogatásokat, és az anyajuhokra
vonatkozó jövedelemtámogatásokat az állatok tartása és/vagy a támogatás alkalmazása idején kell elszámolni.
2. Egyéb termelési támogatások
3.058. Az egyéb termelési támogatások a rezidens termel őegységek által a termelésben való részvételük következtében
kapott terméktámogatásokon kívüli támogatásokat foglalják magukban. Az egyéb nem piaci termel ők az egyéb
nem piaci kibocsátásuk esetén csak akkor részesülhetnek egyéb termelési támogatásban, ha ezek az államháztar-
tásból származó kifizetések a piaci és nem piaci termel őkre egyaránt alkalmazandó általános szabályozástól
függenek (vö. ESA 95, 4.36). Az ESA 95 négy, egyéb termelési támogatást említ (vö. ESA 95, 4.37): bér- és
munkaer ő-támogatások, környezetszennyezés csökkentésére fordítható támogatások, kamattámogatások és
hozzáadottérték-adó túlkompenzációja. Ezek a kifizetések els ősorban a termelési költségek átvállalására vagy a
termelési módszer díjaival kapcsolatos támogatásra vonatkoznak.
3.059. Mivel a kibocsátás értékelése alapáron történik, a jövedelmek keletkezése számlán csak az egyéb termelési támo-
gatásokat számolják el (mint negatív felhasználást).
a) A kedvezményezett típusa
3.060. A támogatások kedvezményezettjeinek általában piaci vagy saját végs őfelhasználásra szánt termékeket és szolgál-
tatásokat kell el őállítaniuk. Piaci termék és szolgáltatás minden olyan termék és szolgáltatás, amely a piacon
megjelenik, vagy olyan céllal hozták létre, hogy a piacon megjelenjen. Ide tartoznak az eladott, barter kereske-
delem formájában elcserélt, természetbeni fizetségként használt, vagy a fenti felhasználási módok valamelyikének
jövőbeni alkalmazása céljából tárolt termékek. A saját végs őfelhasználásra végzett termelés olyan termékeket
érint, amelyek végs őfelhasználás vagy bruttó állóeszköz-felhalmozás céljából ugyanazon egységen belül
maradnak. Mindazonáltal nem piaci termel ők csak akkor kaphatnak egyéb termelési támogatásokat, ha azokat a
piaci és nem piaci termel őkre egyaránt alkalmazandó általános szabályok alapján fizetik.
3.061. A piaci szolgáltatásokba beletartoznak a kereskedelmi és tárolási szolgáltatások is. A támogatások ezért a
mez őgazdasági termékeket felvásárló, tároló és újraértékesít őkereskedelem- és piacszabályozó ügynökségeknek
is adhatók (vö. a piacszabályozó hivatalokról szóló 3.068 és 3.069 pontok).
b) Az egyéb termelési támogatások céljai
3.062. Az egyéb termelési támogatások – az ESA 95 értelmében – olyan esetekben adhatók, amikor nem feltétlenül az
eladási árak befolyásolása vagy a termelési tényez ők megfelel ődíjazása a f őcél. Például mez őgazdasági termelésre
adható pénzügyi támogatás valamely térség kulturális és természeti örökségének védelme, az idegenforgalom
fejlesztése, vagy a talaj erózió elleni védelme, a természetes vízháztartási egyensúly szabályozása vagy az éghajlat
befolyásolása céljából.
c) Fizetési kritérium
3.063. A kamattámogatás kivételével – amely a támogatások speciális formája – az egyéb termelési támogatásokat azon
termel ői ágazatok vagy szektorok jövedelmek keletkezése számláin kell elszámolni, amelyeknek a támogatást kifi-
zették. A támogatások elszámolásának e módszere eredményeképpen az EAA-ban nem szerepel a mez őgazdaság
számára nyújtott összes támogatás. A közvetlen támogatást leszámítva, a mez őgazdasági termelési egységek a
termelési ágazatok különböz őszintjeire adott, és különösen a piacszabályozó ügynökségeknek kifizetett (az ESA
95 szerinti) támogatásokból részesülnek (1).03/42. kötet 352 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
(1) Fontos példa a nem életbiztosítási ügynökségeknek fizetett támogatások, amelyek révén ezek az ügynökségek csökkenteni tudják a
biztosítottak (pl. jég- vagy fagykárokra stb. biztosítást köt őmez őgazdasági vállalkozások) által fizetend ő(bruttó) biztosítási díjakat.
Mivel ezek a támogatások terméktámogatások – ebben az esetben a biztosítási szolgáltatás a termék –, ezért ezeket nem kell elszá-
molni a biztosított jövedelemszámláján (és így a fenti példa alapján, az EAA-ban sem). Azonban amilyen mértékben csökkentik ezek atámogatások a biztosítási szolgáltatások díjait (a biztosított számára), hatásuk olyan mértékben mutatkozik meg a biztosított termelésiszámláján (a folyó termel őfelhasználás alacsonyabb értéke révén, vö. 2.108. g) pont).
3.064. A mez őgazdaság esetében a termeléshez kapcsolódó egyéb támogatások legfontosabb típusai a következ ők:
– bértámogatások,
– kamattámogatások (vö. ESA 95, 4.37 c) pont) a rezidens termel őegységek részére nyújtott támogatások akkor
is, ha t őkefelhalmozást segítenek el ő(1). Valójában e folyó transzfereknek az a rendeltetése, hogy csökkentsék
a termel őkm űködési költségeit. Ezeket a számlákban a termel ők javát szolgáló támogatásként kell kezelni még
akkor is, ha a kamatkülönbözetet a gyakorlatban a kormányzat közvetlenül a hitelt nyújtó hitelintézetnek fizeti
ki (a fizetési kritériumtól való eltérésként),
– az átalányrendszerek alkalmazásából adódó hozzáadottértékadó-túlkompenzáció (vö. 3.041 és 3.042).– társadalombiztosítási járulékok és ingatlanadók átvállalása,
– egyéb költségek átvállalása, mint például a bor és sz őlőmust magántárolási támogatása, valamint az asztali
borok visszatárolása (B1-160) (amennyiben a készletek a mez őgazdasági egység tulajdonában vannak),
– egyéb termelési támogatások:
– területpihentetési támogatások (a KAP-reform által bevezetett, területalapú támogatással összekapcsolt
kötelez őterületpihentetések, B1-1060, és ötéves területpihentetés B1-1062),
– pénzügyi támogatás gyümölcsök és zöldségek kivonására a frissáru piacról (B1-1501). Ezeket az összegeket
gyakran piaci termel ők csoportjainak fizetik ki, és a mez őgazdaságnak nyújtott támogatásként kell őket
kezelni, mivel közvetlen kompenzációt nyújtanak a terméskiesésre,
– szarvasmarha-jövedelemtámogatások szezonális módosításokra (a szezonalitás csökkentésére), hímborjúk
feldolgozására és külterjes tartás alkalmazására (B1-2123-tól B1-2125-ig),
– mez őgazdasági termelés támogatása kedvez őtlenebb és/vagy hegyvidéki területeken,
– egyéb, a termelés módszereinek befolyásolására szánt támogatások (külterjes tartás alkalmazása, környezet-
szennyezést csökkent őtechnológiák alkalmazása stb.),
– a gazdálkodóknak a készletbe vett, befejezetlen termelésnek min ősülőáruk, mint például növényi vagy állati
termékek, valamint ültetvények (ha még a növekedési szakaszban vannak) (vö. 2.040–2.045) ismétl ődő
veszteségei kompenzálására fizetett összegek. Ezzel szemben a termelési tényez őként használt, készletbe vett
áruk és/vagy ültetvények veszteségeinek kompenzálására szolgáló transzfereket egyéb t őketranszferekként
kell elszámolni a t őkeszámlán.
3.065. Az eredményszemlélet űelszámolás elvének alkalmazása az egyéb termelési támogatásokra kényes kérdés lehet.
Mivel nehéz általános szabályt felállítani, ezt az alapelvet kell alkalmazni következetesen, rugalmasan és pragma-
tikus módon. Mivel a mez őgazdasági támogatások nagy száma kapcsolódik a termeléshez és a termelési
tényez őkhöz (terület, állomány stb.), ezeket a támogatásokat általában a termelés idején, vagy a termelési
tényez ők beszerzése idején (különösen a term őföld és az állatállomány esetében) kell elszámolni. Olyan támoga-
tások esetében, amelyek nem kapcsolódnak közvetlenül a termeléshez vagy a termelési tényez őkhöz, nehéz
meghatározni az azokat indokolttá tev őgazdasági m űvelet idejét és azt megkülönböztetni a támogatás kifizeté-
sének idejét ől. Ebben az adott esetben a támogatások elszámolása azok beérkezésekor történik.03/42. kötet 353 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
(1) Ha azonban a vissza nem térítend őtámogatás kett ős célt szolgál, azaz mind az adósság visszafizetésének finanszírozását, mind az erre
járó kamat kifizetését, és ha nem lehetséges ezeket arányosan két elemre felosztani, a vissza nem térítend őtámogatás egészét beruhá-
zási támogatásként kell kezelni.
3.066. Az alábbi különleges kezelési módok javasoltak:
– pihentetett szántóföldi terület után fizetett kompenzáció: a pihentetend őterület meghatározásakor,
– termékek kivonása (gyümölcs/zöldség): a gazdasági, nem a naptári év során megvalósult fizikai kivonással egy
időben a gazdasági év kivonásokkal csökkentett kibocsátásának becslése és a támogatásoknak a jövedelmek
keletkezése számlán (negatív felhasználásként) való elszámolása közötti konzisztencia biztosítása érdekében,
– szarvasmarha-tenyésztési jövedelemtámogatások (külterjes gazdálkodási jövedelemtámogatás stb.): az állatok
gazdálkodó általi megszerzésének id őpontja és a támogatás alkalmazásának napja,
– költségek átvállalása (beleértve a kamattámogatásokat): a kiadások és a kamat esedékességekor,– a kibocsátást érint őismétl ődőveszteségek (növényállomány, állatállomány és még növekedési szakaszban lév ő
ültetvények, vö. 3.064) kompenzációja: amikor a kibocsátást elszámolják az EAA-ban (ha a kompenzáció
pontos összege biztosan ismert),
– egyéb, nem közvetlenül a termékekre vagy termelési tényez őkre vonatkozó támogatások (közvetlen jövedelem-
támogatás, kedvez őtlen helyzet űterületek támogatásai stb.): ajánlott a kifizetés id őpontjától függ őkritérium
alkalmazásának folytatása, mivel nehéz meghatározni, hogy mikor nyújtották be a kompenzációra vonatkozó
kérelmet, és hogy a szóban forgó összegek pontosak-e.
3.067. Az EAA az alábbiakat nem kezeli támogatásként:
– folyó transzferek, amelyek bár az EAA értelmében támogatások, de nem mez őgazdasági termelési egységeknek
fizették ki azokat. A transzferek többségét piacszabályozó ügynökségeknek kifizetett támogatások teszik ki.
Bár a kifizetett összegek befolyásolhatják a mez őgazdasági termékek eladási árát, és ezáltal serkenthetik a
mez őgazdaságot, ezeket a tételeket a fizetési kritériumnak megfelel ően annak a termelési ágazatnak a kategóri-
ájában kell elszámolni, amely az összeget kapta,
– piacszabályozó ügynökségek által nyújtott folyó transzferek mez őgazdasági egységeknek. Ezeket azon termék
kibocsátásának összetev őiként kell elszámolni, amely termék tekintetében a transzfert fizették, amennyiben a
szabályozó ügynökség csak az áruk vásárlásában, értékesítésében, vagy tárolásában vesz részt. Azonban ha az
ügynökség csak támogatások kifizetésében vesz részt, akkor a termelési egységnek juttatott folyó transzfereket
támogatásként kell elszámolni (vö. 3.068 és 3.069),
– szakmai szervezetek által rendelkezésre bocsátott kivételes transzferek a mez őgazdasági termelési egységek
számára. Ezek a transzferek nem tekinthet ők támogatásnak, mivel a szakmai szervezetek nem azonosak az
államháztartással,
– az államháztartás által a háztartások, mint fogyasztók rendelkezésére bocsátott transzferek. Ezeket társadalom-
biztosítási juttatásokként vagy egyéb folyó transzferként kell kezelni. Az el őbbibe tartozik bizonyos, a struktu-
rális változásokhoz nyújtott állami támogatás, mint például a gazdálkodók szakmai továbbképzésének pénz-
ügyi támogatása,
–tőketranszferek: a t őketranszferek abban különböznek a folyó transzferekt ől, hogy a gazdasági m űveletet
végz ők legalább egyike által lebonyolított eszközbeszerzést vagy -eladást tartalmaznak. Akár készpénzben, akár
természetben adják meg, a transzfereknek azonos mérték űváltozást kell el őidézniük a gazdasági m űvelet egyik
vagy mindkét résztvev őjének mérlegében feltüntetett pénzügyi vagy nem pénzügyi eszközökben (vö. ESA 95,
4.145). A t őketranszferek a t őkeadókat, a beruházási támogatásokat és az egyéb t ő
ketranszfereket foglalják
magukban (vö. ESA 95, 4.147). Elszámolásuk a szektor/ágazat t őkeszámláján történik a források változásai-
ként és nettó értéken. A mez őgazdaságnak nyújtott támogatások bizonyos típusai t őketranszferek. A legfonto-
sabbak az alábbiak:
– támogatások gyümölcs-/sz őlőültetvények átalakítására (újratelepítési kötelezettség nélkül), amelyek egyéb
tőketranszfernek min ősülnek,
– támogatások gyümölcs-/sz őlőültetvények szerkezetátalakítására (újratelepítési kötelezettséggel), amelyek
beruházási támogatások,
– támogatások a tejtermelés beszüntetésére vagy a termelés csökkentésére: ezeket egyéb t őketranszferekként
számolják el, amennyiben közvetlen vagy közvetett hatással vannak a kvóták értékére,03/42. kötet 354 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
– az államháztartás által mez őgazdasági vállalatok és kvázi vállalatok részére, a több pénzügyi év során felgyü-
lemlett veszteségek vagy a vállalkozás ellen őrzési körén kívüli tényez ők hatására keletkezett kivételes veszte-
ségek fedezése céljából rendelkezésre bocsátott transzferek. Ezeket a transzfereket egyéb t őketranszferként kell
osztályozni,
– az államháztartás vagy a világ többi része (azaz külföldr ől és/vagy az Európai Unió intézményei) által a
mez őgazdasági termékek el őállításában részt vev őállóeszközök tulajdonosainak kivételes vagy katasztrófa
okozta veszteségek – mint például ezen áruk háborús események, egyéb politikai események vagy természeti
katasztrófák okozta megsemmisülése vagy károsodása – eredményeképpen fizetett kompenzáció (vö. 2.045).
Ezeket a kifizetéseket egyéb t őketranszferként kell osztályozni (vö. 3.096),
– a mez őgazdasági termékek termel ői által az államháztartással kötött szerz ődések nyomán fennálló adósságok
törlése (pl. az államháztartás el őlegeket fizetett egy termel ői vállalkozásra, amely több pénzügyi év alatt
működési veszteséget halmozott fel). Az ESA 95 értelmében ezeket a gazdasági m űveleteket is t őketranszfer-
ként kell osztályozni,
– a termelési, jövedelem- vagy vagyonadók csökkentésér ől nem esik kifejezetten szó az ESA 95-ben, következés-
képpen az EAA-ban sem, mivel csak azokat az adókat számolják el, amelyeket ténylegesen kivetettek,
– a mez őgazdasági vállalatok és kvázi-vállalatok t őkéjéb ől az államháztartás tulajdonában lév őrészvények és
egyéb részesedések. Ezeket a részvények és egyéb részesedések címen kell elszámolni.
d) Piacszabályozó ügynökségek
3.068. Piacszabályozó ügynökségek
– amelyek kizárólag áruk vásárlásával, értékesítésével és tárolásával foglalkoznak, a gazdaság,
– ágazatok szerinti bontása esetén a kereskedelemhez tartozik; ez a tevékenység megegyezés alapján a nem
pénzügyi piaci szolgáltatások kibocsátásának tekintend ő,
– szektorok szerinti bontása esetén a nem pénzügyi vállalatokhoz és kvázi vállalatokhoz tartozik, ha ezek a
piacszabályozó ügynökségek az ESA 95 értelmében szervezeti egységeknek min ősülnek, amennyiben pedig
nem, akkor abba a szektorba, amelybe a legnagyobb egység tartozik,
– amelyek kizárólag a támogatások kifizetésével foglalkoznak, a gazdaság
– ágazatok szerinti bontása esetén az államháztartás nem piaci kibocsátása ágazataiba tartozik; mivel az ESA
95 döntése alapján (az Európai Unió intézményei mellett) csak a kormányzat nyújthat támogatásokat,
– szektorok szerinti bontása esetén az államháztartási szektorba tartozik (vö. el őzőfrancia bekezdés),
– amelyek mind áruk vásárlásával, értékesítésével és tárolásával, mind pedig támogatások kifizetésével foglal-
koznak, a gazdaság
– ágazatok szerinti bontása esetén az áruk vásárlását, eladását vagy tárolását végz őtermelési egységek (szako-
sodott telephely típusú) tekintetében a kereskedelemhez, és az államháztartás nem piaci kibocsátása ágaza-
taiba tartozik, a termelési egységekkel együtt,
– szektorok szerinti bontása esetén az államháztartás szektorba tartozik, mivel csak az államháztartás fizethet
ki támogatásokat. Másik szektorba való besorolás azt jelentené, hogy a piacszabályozó ügynökség által fize-
tett támogatások már nem lennének az ESA 95 értelmében vett támogatások.
3.069. A fizetési kritérium szigorú alkalmazása következményeképpen az ESA 95 szerinti számos támogatás nem
jelenik meg az EAA rendszerében, mert azon ágazatokban és szektorokban számolták el azokat, amelyeknek a
támogatást kifizették. Különösen, ha a piacszabályozó ügynökségeket az államháztartási szektorba sorolták be,
akkor a piacszabályozási folyamatok (vásárlás, tárolás, újraértékesítés) kapcsán a piacszabályozó ügynökségeknek
kifizetett összegek az államháztartási szektorban a „Felhasználás” vagy a „Források” alatt jelennek meg. Követke-
zésképpen a támogatásokat (azaz az egyéb termelési támogatások) az államháztartás más költségvetési szervezet-
eknek is nyújthatja.03/42. kötet 355 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
F. TULAJDONOSI JÖVEDELEM
(vö. ESA 95, 4.41–4.76)
1. Fogalommeghatározás
3.070. A tulajdonosi jövedelem a pénzügyi eszköz vagy a nem termelt tárgyi eszköz tulajdonosa által a pénzeszkö-
zöknek vagy nem termelt tárgyi eszközöknek egy másik szervezeti egység rendelkezésére bocsátásáért járó jöve-
delem (vö. ESA 95, 4.41).
3.071. Az ESA 95 a következ őképpen osztályozza a tulajdonosi jövedelmeket:
– kamatok,
– vállalatok felosztott jövedelme (osztalékok és jövedelem kivonása a kvázi-vállalatokból),
– közvetlen külföldi t őkebefektetések visszaforgatott nyeresége,
– biztosításikötvény-tulajdonosok tulajdonosi jövedelme,– bérleti díjak (term őföld és felszín alatti kincsek).
3.072. Az EAA csak a vállalkozóijövedelem-számlán elszámolt tulajdonosi jövedelmekkel foglalkozik (vö. számlák soro-
zata, 1.38–1.48). Ennek a számlának a források oldalán számolják el az egységek részére a termelési folyamatban
való közvetlen részvételük eredményeképpen járó jövedelmet (m űködési eredmény/vegyes jövedelem), valamint a
kapott tulajdonosi jövedelmet. A számla felhasználás oldalán számolják el a mez őgazdasági tevékenységekhez (és
az el nem választható, nem mez őgazdasági másodlagos tevékenységekhez) kapcsolódó fizetend őtulajdonosi jöve-
delmet. Általánosságban elmondható, hogy a vállalkozóijövedelem-számla csak az intézményi szektorra számít-
ható ki, bár amennyiben bizonyos tulajdonosi jövedelem elszámolható a szakosodott telephelyekre, akkor kiszá-
mítható ágazatra is.
3.073. Az EAA szempontjából a tulajdonosi jövedelmeknek csak három típusa bír jelent őséggel: a kamat, a bérleti díjak
és a biztosítási kötvénytulajdonosok tulajdonosi jövedelme.
2. Kamatok
3.074. A kamat valamely t őkehitel után fizetend ődíj. El őre meghatározott id őközönként fizetend ő,at őkehitel össze-
gének (fix vagy egyéb módon meghatározott) százalékát kitev őkifizetésekb ől áll. Az EAA-ban a kamat a
mez őgazdasági üzemek igényeinek kielégítésére (például föld, épületek, gépek, járm űvek vagy egyéb berende-
zések beszerzésére, még abban az esetben is, ha ezeket az el nem válaszható, nem mez őgazdasági másodlagos
tevékenységek kapcsán használják fel) adott hitel ellentételezése.
3.075. A kamat az állóeszközöknek mez őgazdasági felhasználásuk (lehet őség szerint a földet is ide sorolva) érdekében
történ őlízingjével kapcsolatos kifizetéseket is tartalmazza. A kamat fizetése alatt csak a bérl őáltal fizette bérleti-
díjrész (amelyet a bérbeadó által a bérl őrendelkezésére bocsátott imputált hitelként kell kezelni) szerepel (a
tőkerészt a pénzügyi számlán számolják el).
3.076. Megjegyzend ő, hogy a mez őgazdasági üzemek saját állót őkéje utáni névleges kamatot nem ebben a kategóriában
kell elszámolni: az a mez őgazdasági vállalkozás jövedelmének összetev őjeként jelenik meg (vö. 5.06). Hasonló-
képpen a fizetend őkamatként elszámolandó összeg tartalmazza a mez őgazdasági kamattámogatásokat.
3.077. A társas mez
őgazdasági vállalkozásokhoz tartozó egységek által végzett mez őgazdasági tevékenységekkel kapcso-
latban kapott kamatot szintén el kell számolni. Az egyéni vállalkozások kamatbevétele nem tartozik bele a
mez őgazdasági ágazat vállalkozói jövedelmébe, mivel úgy t űnik, hogy a kamatozó eszközök többsége nem
kapcsolódik az egységek mez őgazdasági tevékenységéhez, és mivel igen nehéz megkülönböztetni a családi eszkö-
zöket a termelésben használt eszközökt ől(1).
3.078. A kamat elszámolása az eredményszemlélet űelszámolás elvével összhangban, azaz felhalmozott kamatként (és
nem kifizetett kamatként) történik.03/42. kötet 356 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
(1) A kamatbevételeket a pénzügyi számlán az „Egyéb követelések” (F.7) alatt kell elszámolni. Ebbe a kategóriába tartozik minden, az
Egyéb követelések alá tartozó gazdasági m űvelet, azaz a pénzügyi vagy nem pénzügyi gazdasági m űveletek ellentételezéseként létreho-
zott összes befektetett pénzügyi eszköz, amennyiben van id őbeli eltérés a gazdasági m űvelet lezajlása és a kapcsolódó kifizetés megté-
tele között.
3.079. Ha az ESA 95 felhasználó szektorok és felhasználó ágazatok szerinti bontást alkalmaz a közvetett módon mért
pénzügyi közvetít ői szolgáltatások felhasználásainál, a pénzügyi közvetít ők által teljesített vagy kapott tényleges
kamatkifizetéseket korrigálni kell a pénzügyi közvetít ők által felszámított implicit szolgáltatási díjat tartalmazó
kamatrés kiküszöbölése érdekében. E költségek becsült értékét le kell vonni a pénzügyi közvetít őktől hitelt
felvev ők által fizetett kamatból, és hozzá kell adni a számlatulajdonosok kamatbevételeihez. A költségeket a
pénzügyi közvetít ők által az ügyfeleik számára nyújtott szolgáltatások díjazásának, és nem kamatfizetésnek kell
tekinteni (vö. 2.108 i) pont; ESA 95, I. melléklet, 4.51).
3. Bérleti díjak (term őföld és felszín alatti kincsek után)
3.080. A bérleti díjak a nem termelt tárgyi eszközök (föld, valamint a felszín alatti természeti kincsek) tulajdonosának az
eszközök más egység számára való rendelkezésre bocsátásáért cserébe fizetett összegek. Az EAA-ban ez a tétel
főleg a gazdálkodók által a földtulajdonosoknak fizetett bérleti díjnak felel meg (1).
3.081. Amennyiben a tulajdonos fizet bizonyos, a mez őgazdasági tevékenységhez szorosan kapcsolódó díjat
(vagyonadó, a föld term őképessége fenntartásának költsége, stb.), az elszámolandó bérleti díjakat ennek megfe-
lelően csökkenteni kell. Ezeket a díjakat egyéb termelési adóként (a vagyonadó esetében) vagy folyó termel őfel-
használásként (a föld term őképességének fenntartása esetében) kell elszámolni.
3.082. A föld bérleti díjába nem tartozik bele a területen található épületek vagy lakások bérleti díja; az ilyen bérleti
díjakat a tulajdonos által az épület vagy a lakás bérl ője számára nyújtott piaci szolgáltatásért cserébe nyújtott
fizetségként kell kezelni, és a számlákon szolgáltatások folyó termel őfelhasználásaként vagy végs őfogyasztási
kiadásként (háztartás-számla) kell elszámolni, a bérl őegységt ől függ ően. Ha a fizetség nem osztható fel objektív
alapon a föld bérleti díja és az azon elhelyezked őépületek bérleti díja között, akkor a teljes összeget a föld bérleti
díjaként kell elszámolni. Ez a szabály az ESA-ajánlás adaptált változata (vö. ESA 95, 4.73) (2).
3.083. Minden földbérleti díjat ebben a kategóriában kell elszámolni, függetlenül attól, hogy a földet egy évnél rövidebb
vagy hosszabb id őre adták-e bérbe.
3.084. A bérleti díjakba nem tartoznak bele az alábbiak:
– ezen épületekben található lakások bérleti díja; ez valójában egy piaci szolgáltatás díjazása, amely a folyó
termel őfelhasználás része (azaz a lakó a nettó fennmaradó jövedelméb ől fizeti ki a bérleti díjat),
– nem lakáscélú épületek szakmai használata után fizetett bérleti díj (vö. 2.108. a) pont),– épületek értékcsökkenése,– épületek folyó fenntartási kiadásai (vö. 2.106),– vagyonadó (vö. 3.048. a) pont),– az épületek biztosításával kapcsolatos kiadások (vö. 2.108. g) pont).
3.085. A tulajdonos által használt föld vagy épületek esetében nem szükséges fiktív bérleti díjat elszámolni. A nem
termelt tárgyi eszközökhöz tartozó bérleti díjakat, mint például szabadalmaztatott eszközök és termelési jogok
(tejkvóták), folyó termel őfelhasználásként kell elszámolni (vö. 2.108. n) pont).
4. A biztosításikötvény-tulajdonosok tulajdonosi jövedelme (az EAA nem tartalmazza)
3.086. A biztosításikötvény-tulajdonosok tulajdonosi jövedelme egyenl őa biztosítástechnikai tartalékok és nyugdíja-
lapok befektetéséb ől származó els ődleges jövedelmek összegével (vö. ESA 95, 4.68). A biztosítástechnikai tartalé-
kokat a biztosítotthoz tartozó eszközként kell kezelni. Az ESA 95 értelmében a vállalkozói jövedelmet úgy kell
kiszámítani, hogy az – forrásként – tartalmazza a biztosítástechnikai tartalékok befektetéséb ől származó jöve-
delmet. Ezt a jövedelmet a biztosított szempontjából biztosításikötvény-tulajdonosok tulajdonosi jövedelmeként
kell elszámolni. Mivel ezt a jövedelmet a biztosítótársaságok a gyakorlatban visszatartják, ezért ezeket úgy kell
kezelni, mint a biztosítótársaságok részére kiegészít őbiztosítási díjak és hozzájárulások formájában visszafizetett
jövedelmet (vö. ESA 95, 4.69).03/42. kötet 357 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
(1) Megjegyzend ő, hogy a kapott bérleti díjak az EAA-ban a mez őgazdasági ágazat koncepciója miatt nem bírnak jelent őséggel (vö. 1.44).
(2) Az ESA javaslata szerint a teljes összeget földbérleti díjként kell kezelni, amennyiben a föld értéke meghaladja a rajta lév őépület
értékét, ellenkez őesetben pedig az épület bérleti díjaként kell elszámolni
3.087. A biztosításikötvény-tulajdonosok tulajdonosi jövedelmét az EAA nem tartalmazza. Valójában az értékelhet őség
érdekében a mez őgazdasági tevékenység jövedelme mérésének:
– tartalmaznia kell az összes kapcsolódó nem életbiztosítást (szolgáltatás értéke, a biztosításikötvény-tulajdo-
nosok jövedelme, nettó díjak és követelések): ebben az esetben a mért jövedelem az összes gazdasági m űvelet
újraelosztásának leírása után jelenik meg (a biztosításikötvény-tulajdonosok és biztosítótársaságok között, és
az egyes id őszakok között), a nem életbiztosításhoz kapcsolódva, vagy
– csak a szolgáltatás értékét kell figyelembe vennie (amely mindenképpen a biztosítótársaságtól származik) (vö.
2.108. g) pont): ebben az esetben a mért jövedelem az újraelosztás gazdasági m űveleteinek leírása el őtt jelenik
meg.
Az EAA a második lehet őség mellett döntött.
G. T ŐKETRANSZFEREK
(vö. ESA 95, 4.145–4.167)
3.088. Az EAA-ban egyedül a kapott t őketranszfereket, azaz a beruházási támogatásokat és egyéb t őketranszfereket
számolják el. Ezeket a jövedelemelosztással kapcsolatos gazdasági m űveleteket a t őkeszámlán kell elszámolni (vö.
1.41 és 1.48).
1. Beruházási támogatások
3.089. A beruházási támogatások az államháztartás vagy a külföld által más rezidens vagy nem rezidens szervezeti
egységek tárgyieszköz-beszerzési költségeinek teljes vagy részleges finanszírozására nyújtott pénz- vagy termé-
szetbeni t őketranszfereket tartalmazzák (vö. ESA 95, 4.152). A világ többi része által nyújtott beruházási támoga-
tások az Európai Unió intézményei által az Európai Mez őgazdasági Orientációs és Garanciaalap (EMOGA) Orien-
tációs Részlegén keresztül közvetlenül nyújtott támogatásokból állnak.
3.090. A kamattámogatások nem sorolhatók a beruházási támogatások közé (vö. 3.064), még akkor sem, ha a beruhá-
zási gazdasági ügyletek könnyítése a céljuk. Nem hagyható figyelmen kívül azonban, hogy ha egy támogatás
hozzájárul a szerz ődéses adósság törlesztésének finanszírozásához és a hitelbe felvett t őke utáni kamat kifizeté-
séhez, és ha nem lehetséges ezt a két elemet különválasztani, akkor a számlákon a támogatás teljes összegét
beruházási támogatásként kell elszámolni.
3.091. Az EMOGA Orientációs Részlege által nyújtott egyéb támogatások legfontosabb típusai és a mez őgazdaság
beruházási támogatásai a következ ők:
– támogatások gyümölcs- vagy sz őlőültetvények szerkezetátalakítására, amennyiben újratelepítési kötelezettség
áll fenn (vö. 3.067),
– a termelési egységek által a beruházásuk finanszírozására felvett hitelek visszatérítése az államháztartás
részér ől,
– fiatal gazdálkodóknak a tevékenységük megkezdésekor az eszközök beszerzésének finanszírozásához nyújtott
támogatás.
3.092. A beruházási támogatásokat akkor kell elszámolni, amikor a kifizetés esedékes (vö. ESA 95, 4.162).03/42. kötet 358 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
2. Egyéb t őketranszferek
3.093. Az egyéb t őketranszferek azokat a beruházási támogatásokon és t őkeadókon kívüli transzfereket tartalmazzák,
amelyek nem a jövedelmet, hanem a megtakarítás vagy vagyon újraelosztását jelentik a gazdaság különböz ő
szektorai vagy alszektorai, illetve a külföld között.
3.094. Az egyéb t őketranszferek két szempontból különböznek a beruházási támogatásoktól:
– beruházási támogatást csak az államháztartás fizethet ki, míg bármely szervezeti egység fizethet ki egyéb t őke-
transzfert,
– a beruházási támogatások az állóeszközök beszerzésével kapcsolatos kifizetésekre korlátozódnak, míg az egyéb
tőketranszferek a megtakarítás vagy eszközök egységek közötti bármely transzfer formájához kapcsolód-
hatnak.
3.095. Az egyéb t őketranszferek lehetnek az államháztartás vagy a külföld által a háborús események, egyéb politikai
események vagy természeti katasztrófák, pl. árvizek stb. következtében megsemmisült vagy károsodott tárgyi
eszközök tulajdonosai részére teljesített kifizetések. Ide tartoznak az államháztartás által a több pénzügyi év alatt
felhalmozódott veszteségek, vagy a vállalkozás ellen őrzési körén kívüli tényez ők hatására keletkezett kivételes
veszteségek fedezése céljából rendelkezésre bocsátott transzferek (vö. ESA 95, 4.165).
3.096. A mez őgazdaság esetében az egyéb transzferek közé tartoznak az alábbiak is:
– gyümölcs- és sz őlőültetvények termelésb ől való végleges kivonására adott támogatás,
– a tejtermelés felszámolására vagy csökkentésére adott támogatás (amennyiben ez közvetlenül vagy közvetve
érinti a kvóták értékét),
– a mez őgazdasági termékek el őállításában használt állóeszközök (pl. állatok vagy berendezések) kivételes vagy
katasztrófa okozta veszteségének kompenzációja (vö. 2.045 és 3.067),
– fiatal gazdálkodóknak a tevékenységük megkezdésekor az eszközök beszerzésének finanszírozásától eltér ő
célokra nyújtott támogatás.
– támogatások az eszközök értékcsökkenésének kompenzálására vagy az adósságok csökkentésére.
3.097. A készpénzben fizetett egyéb t őketranszfereket akkor kell elszámolni, amikor a kifizetés esedékes (természetbeni
transzfer esetében pedig, amikor az eszköz tulajdonjogát átruházzák, vagy amikor a hitelez őtörli az adósságot).
H. ÁLLÓESZKÖZÖK ÉRTÉKCSÖKKENÉSE
(vö. ESA 95, 6.02–6.05)
3.098. Az állóeszközöknek az elszámolási id őszakra vonatkozó el őrelátható kopása és elavulása olyan költséget jelent,
amely egészen addig csak implicit módon van jelen, amíg az eszközt új beszerzéssel le nem cserélik. Ezt a kopást
és elavulást az állóeszközök értékcsökkenésével mérik. A termelési számla „felhasználás” oldalára való felvétele
lehet ővé teszi az állóeszköz-felhalmozás kiadásainak a felosztását a teljes felhasználási id őszakra.
3.099. Ha a termel őeszköz gazdasági élettartama meghaladja az egy évet, akkor az állóeszköz értékcsökkenése az elszá-
molási id őszak alatt a szokásos kopás és az el őrelátható elavulás eredményeképpen a termelési folyamatban
elhasznált állóeszköz értékét jelenti (1). Amennyiben azonban a felhasznált termel őeszközök egy évnél rövidebb
gazdasági élettartammal rendelkeznek, akkor a kopást folyó termel őfelhasználásként kell elszámolni.03/42. kötet 359 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
(1) Beleértve az állóeszközök biztosítással fedezhet ővéletlen károsodása eredményeképpen beálló vesztesége esetére képzett tartalékot. E
tartalékok elszámolandó értéke a biztosított állóeszközökre fizetett nettó biztosítási díj értéke.
3.100. Az értékcsökkenést minden állóeszközre (azaz termékre) ki kell számítani (bár egyes esetekben szükséges némi
rugalmasság; vö. 3.105). Ebbe beletartoznak a tárgyi eszközök, az immateriális javak, a nem termelt eszközök
nagyobb min őségjavításai, valamint a tulajdon átruházásának költségei. Az értékcsökkenést nem kell kiszámítani
sem a készletekre, sem a befejezetlen termelésre vagy az olyan nem termelt eszközökre, mint például a föld, a
felszín alatti természeti kincsek és a szabadalmaztatott eszközök.
3.101. Az értékcsökkenés csak az egyik összetev ője az eszközök értékváltozásának (a bruttó állóeszköz-felhalmozással,
egyéb volumenváltozásokkal és a névleges eszköztartási nyereséggel együtt (veszteségek nélkül); vö. 2.134). Az
állóeszköz értékcsökkenése különös tekintettel nem tartalmazza az eszközök egyéb volumenváltozását (a bruttó
állóeszköz-felhalmozásból ered őket kivéve):
– katasztrófa okozta kivételes veszteségek (földrengés, háború, aszály, járvány stb.),–e l őre nem látható elavulás, amely az értékcsökkenés alatt elszámolt rendes kopásra képzett tartalékok és a
tényleges veszteségek, az el őre jelzett értékcsökkenésnél nagyobb mérték űértékcsökkenést okozó balesetek
közötti különbség,
– változások az állóeszközök osztályozásában, azaz változások a gazdasági felhasználási módban, ahogyan a
gazdálkodás esetében a föld és az épületek magáncélú használatúvá válnak vagy más lesz a gazdasági felhasz-
nálási területük.
3.102. Az értékcsökkenést (amelyet meg kell különböztetni az adózási célú vagy az üzleti számlákon kimutatott érték-
csökkenést ől) az állóeszköz-állomány és az adott javak különböz őkategóriáinak várható (átlagos) gazdasági élet-
tartama alapján kell becsülni. Ha nincs közvetlen információ az állóeszköz-állományról, az állóeszköz-állomány
kiszámításánál a folyamatos leltározás módszere ajánlott, valamint az elszámolási id őszakban fennálló beszerzési
ár értékelése (azaz az eszközöknek a referenciaévben fennálló újrabeszerzési értékük, nem a korábbi értékek
felhasználásával). Az újrabeszerzési érték megállapítható az árakból, amelyeket a gazdálkodóknak meg kell fizet-
niük, hogy bármely adott elszámolási id őszakban az állóeszközt egy új, a régihez a lehet őleginkább hasonlóra
cseréljék. A nettó hazai termék helyes kiszámítása érdekében ezt a módszert kell alkalmazni.
3.103. Az állóeszközök értékcsökkenését a lineáris értékcsökkenési módszerrel kell számítani, amely szerint az álló-
eszköz értékét állandó kulccsal annak teljes élettartama alatt kell leírni. Az értékcsökkenés arányát a 100/n képlet
adja meg, ahol az „n” az adott kategóriában valószín űhasznos élettartamot jelenti években (az „n” értéke
országról országra, valamint id őben is változhat). Az értékcsökkenés aránya egyes esetekben geometriai is lehet.
Tekintettel a folyó újrabeszerzési ár és az értékcsökkenés állandó arányának alkalmazására, az értékcsökkenés
évről évre változik, kivéve, ha a beszerzési árak az eszköz egész hasznos élettartama alatt változatlanok
maradnak.
3.104. A termelt tárgyi eszközök és immateriális javak tulajdonjogának átruházásával kapcsolatos költségek formájában
jelentkez őértékcsökkenést az átlagos élettartam alapján kell kiszámítani, amely megegyezés alapján egy év.
3.105. Az állatállomány értékcsökkenése megfelel az állatállománynak a termelési célból (tej, gyapjú stb.) való felhaszná-
lása során a termelékenység várt visszaesésének, amelyet az adott állatállományból származó jöv őbeli jövedelem
folyó értéke is tükröz. Mivel a termel őállatokból származó jöv őbeli jövedelem id ővel visszaesik, az állatok is az
állóeszköz értékcsökkenésének alanyává válnak. Tekintetbe véve az állóeszköz értékcsökkenésének erre az
eszköztípusra történ őkiszámításának gyakorlati nehézségeit, a termel őállatállományokra nem kell kiszámítani
az állóeszköz értékcsökkenését. Az állatoknak a számításokból való kihagyására vonatkozó döntés az alábbi
meggondolásokon alapult:
– a termelékenységre és a gazdasági értékre vonatkozó értékcsökkenés kapcsolatban van az életkorral, de annak
nem közvetlen, szabályos és folyamatos függvénye, ahogyan ez általában is implicit módon jellemz őaz érték-
csökkenésre,
– az állatok kivonása a termel őállományból lehet a gazdasági környezet függvénye (változások a levágott állato-
kért fizetett árakban és az állati takarmányok áraiban, stb.).03/42. kötet 360 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
3.106. Bár ezek a megfontolások nem hátráltatják az értékcsökkenés kiszámítását az állatállományra, mégis néhány igen
bonyolult számítást tesznek szükségessé az átlagos élettartam és az értékcsökkenés mértékének megfelel őmegha-
tározása tekintetében. Egyéb esetben nehéz lenne a konzisztencia biztosítása az el őrejelzés és az állatok tényleges
átlagos értékcsökkenése között. Ez az eljárás biztosítja továbbá az EAA és az ESA 95 (vö. ESA 95, 6.03), vala-
mint a mez őgazdasági számviteli információs hálózat mikroökonómiai számlái közötti összeegyeztethet őséget,
és elkerüli annak a szükségességét, hogy meg kelljen különböztetni állóeszköz- és készletjelleg űállatállomá-
nyokat.
IV. MEZ ŐGAZDASÁGI MUNKAER Ő-RÁFORDÍTÁS
4.01. A mez őgazdasági foglalkoztatás kiterjed minden olyan személyre – munkavállalóra és önálló vállalkozóra –, aki
fizetett vagy nem fizetett munkaer ő-ráfordítást bocsát az EAA mez őgazdasági ágazata jellemz őtevékenységeit
(mez őgazdasági és el nem különíthet ő, nem mez őgazdasági másodlagos tevékenységeket) végz őrezidens
egységek rendelkezésére.
A nyugdíjas korú, de az üzemben tovább dolgozó személyek munkája szerepel a mez őgazdasági foglalkozta-
tásban.
Nem szerepelnek benne a tankötelezettség fels őkorhatárát még el nem ért személyek.
4.02. A munkavállalók meghatározása: minden olyan személy, aki megállapodás alapján egy másik rezidens szervezeti
egységnek dolgozik (amely mez őgazdasági egység), és ezért díjazást kap (amelyet a munkavállalói jövedelem alatt
számolnak el, vö. III. fejezet, C. szakasz). A munkavállalók által szolgáltatott munkaer ő-ráfordítást hívják fizetett
munkaer ő-ráfordításnak. Megegyezés alapján a nem családtag dolgozók munkáját fizetett munkaer ő-ráfordítás-
ként határozzák meg. Amikor valamely mez őgazdasági egységet hagyományos vállalatként m űködtetnek, minden
teljesített munkaer ő-ráfordítás fizetett munkaer ő-ráfordításnak min ősül.
4.03. Az önálló vállalkozók olyan személyek, akik kizárólagos vagy közös tulajdonosai a jogi személyiséggel nem
rendelkez ővállalkozásoknak, amelyben dolgoznak. Az önálló vállalkozók által nyújtott munkaer ő-ráfordítás nem
fizetett munkaer ő-ráfordításnak min ősül. A gazdálkodó családtagjai, akik nem részesülnek el őre meghatározott
és a tényleges munkájuk alapján számított ellentételezésben, önálló vállalkozónak min ősülnek.
4.04. Bizonyos vállalattípusok esetében (vö. V. fejezet B. szakasza) a dolgozók munkaer ő-ráfordítását ugyanúgy kezelik,
mint a jogi személyiséggel nem rendelkez ővállalkozások esetében (kizárólagos tulajdon). Az igazgatók/részvé-
nyesek az egység vegyes jövedelmén osztoznak (nem fizetett munkaer ő-ráfordítás), míg a munkavállalóik díja-
zásban részesülnek (fizetett munkaer ő-ráfordítás).
4.05. Az összes ledolgozott munkaóra a munkavállalóként vagy önálló vállalkozóként a rezidens mez őgazdasági
egységek számára az elszámolási id őszakban ténylegesen ledolgozott órák összesített számát jelenti.
4.06. Az ESA 95-ben (11.27 és 11.28) olvasható arra vonatkozó leírás, hogy az összes ledolgozott munkaóra kategóri-
ájába mi tartozik bele, és mi nem. Az összes ledolgozott munkaórába nem tartozik bele a gazdálkodó vagy a
vezet őáltal a saját háztartása részére végzett munka.
4.07. Az éves munkaer őegység (ÉME) meghatározása: a teljes munkaid ős foglalkoztatás (amely megfelel a teljes
munkaid ős állások számának), azaz az összes ledolgozott munkaóra elosztva a gazdasági területen belüli teljes
munkaid ős állásokban évente átlagosan ledolgozott munkaórák számával.
4.08. Egy személyhez nem tartozhat egynél több ÉME. Ez a korlátozás akkor is érvényben marad, ha valaki a teljes
munkaid őt meghaladó óraszámban dolgozik a mez őgazdasági ágazatban.
4.09. Azoknak a személyeknek a munkaer ő-ráfordítását, akik a teljes munkaid őnél kevesebb id őt dolgoznak a
mez őgazdasági üzemekben, a ténylegesen ledolgozott óraszám (hétre vagy évre megadva) és a teljes munkaid ős
állásban ténylegesen ledolgozott óraszám (hétre vagy évre megadva) hányadosaként kell kiszámítani.
4.10. A teljes munkaid ős állásban ténylegesen ledolgozott órák száma nem feltétlenül ugyanaz az összes munkaer ő-
kategóriában. Lehetséges, hogy a teljes munkaid ős állás óráinak száma az önálló vállalkozó esetében több mint a
munkavállalók esetében. Az utóbbi esetben szerz ődés szabályozza a ledolgozható órák maximális számát.03/42. kötet 361 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
4.11. Az egy személy által ledolgozott munkaórák számát nem kell valamilyen együtthatóval kiigazítani a kor (pl. 16
év alatt vagy 65 év felett) vagy nem függvényében. Az egyenl őség elvét kell alkalmazni. A „teljes munkaid ő”
meghatározás a ledolgozott órák számára vonatkozik, nem pedig a megtermelt mennyiség és/vagy min őség érté-
kelésére.
4.12. A mez őgazdaságban a teljes munkaid ős munkát jelent őÉME-nek a munkavállalási szerz ődéseket szabályozó
nemzeti rendelkezések által el őírt minimum munkaóra tekintetében a mez őgazdasági üzemek szerkezetére vonat-
kozó közösségi felmérések aktuális meghatározásán kell alapulnia, kivéve, ha indokolt egyéb alternatív források
előnyben részesítése. Ha ezek nem tüntetik fel az éves munkaórák számát, akkor minimális értékként 1800 órát
kell venni (225 munkanap napi nyolc órával számítva).
V. A MEZ ŐGAZDASÁGI JÖVEDELEM MUTATÓI
5.01. Az EAA egyik f őcélkit űzése, hogy mérje a mez őgazdasági jövedelmet és annak változásait.
A. A JÖVEDELEM ÉS AZ EGYENLEGEZ ŐTÉTELEK MEGHATÁROZÁSA
5.02. A jövedelem meghatározható azon maximális összegként, amelyet a kedvezményezett egy adott id őszak alatt
képes felhasználni, anélkül hogy csökkenne készleteinek volumene. Meghatározható a fogyasztás és a birtokolt
eszközök egy adott id őszakon belüli értékváltozása összegeként, ahol minden más egyenl ő, mivel a jövedelem
képviseli azt, amit fel lehetett volna használni. Az ESA 95-ben a folyószámlák és a t őkeszámla között tett megkü-
lönböztetés lehet ővé teszi a maximális potenciális fogyasztás tanulmányozását a folyószámlán szerepl őfogyasztás
és megtakarítás mértéke, valamint a t őkeszámlán az eszközök értékváltozása mértékének segítségével.
5.03. A mez őgazdasági ágazat számláinak sorozata (vö. 1.43) lehet ővé teszi a három egyenlegez őtétel kiszámítását,
amelyek a mez őgazdasági ágazat jövedelem-aggregátumaiként használhatók: a nettó hozzáadott érték, a nettó
működési eredmény (nettó vegyes jövedelem) és a nettó vállalkozói jövedelem. E három tétel közötti kapcsolat
az alábbiak szerint alakul:
Termelési számla Jövedelmek keletkezése számla Vállalkozóijövedelem-számla
P.1 Kibocsátás B.1n Nettó hozzáadott
értékB.2n Nettó
működésieredmény/
nettó vegyes jöve-
delemB.3n
P.2 – Folyó termel őfel-
használásD.1 – Munkavállalói jöve-
delemD.41 + Kamatbevétel (*)
K.1 – Értékcsökkenés D.29 – Egyéb termelési
adókD.41 – Fizetett kamat
D.39 + Egyéb termelési
támogatásokD.45 – Fizetett bérleti díj
B.1n = Nettó hozzáadott
értékB.2n = Nettó
működésieredmén-
y/nettó vegyes jöve-
delemB.4n = „Nettó vállalkozói
jövedelem”
B.3n
D.29 – Egyéb termelési
adók
D.39 + Egyéb termelési
támogatások
= Nettó hozzáadott
érték tényez őkölt-
ségen/tényez őjöve-
delem
(*) Csak a vállalatként szervezett mez őgazdasági egységek kamatbevételei.
5.04. Az ágazat nettó hozzáadott értéke a mez őgazdasági szakosodott telephelyek által összesen létrehozott értéket
méri, az állóeszköz értékcsökkenése után. Mivel a kibocsátást alapáron értékelik, a folyó termel őfelhasználást
pedig beszerzési áron, nettó hozzáadott érték tartalmazza a terméktámogatások és a termékadók egyenlegét. A
tényez ők költségén számított nettó hozzáadott érték (amely az alapáron számított nettó hozzáadott érték csök-
kentve az egyéb termelési adókkal és növelve az egyéb termelési támogatásokkal) a termelés minden tényez ő-
jének (föld, t őke, munkaer ő) díjazását méri, és nevezhet ő„tényez őjövedelemnek” is, mivel a termelési tevékeny-
ségben részt vev őegység által létrehozott értéket képviseli.03/42. kötet 362 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
5.05. A nettó m űködési eredmény a föld, a t őke és a nem fizetett munkaer őhozamát méri. Ez a jövedelmek keletke-
zése számla egyenlege, amely a jövedelemnek a termelési tényez ők, és az államháztartási szektor közötti megosz-
lását mutatja. A nettó hozzáadott értéket és a nettó m űködési eredményt ágazatokra számítják ki.
5.06. A nettó vállalkozói jövedelem, amelyet a vállalatként szervezett mez őgazdasági egységek által kapott kamatnak a
nettó m űködési eredményhez való hozzáadásával, majd ebb ől a bérleti díj (gazdaság- és földbérleti díjak) és a
kamatkifizetések levonásával kapunk meg, a nem fizetett munkaer őjövedelmét, az egységekhez tartozó term ő-
földb ől származó díjazást, valamint a t őke felhasználása nyomán keletkezett hozamot méri. Hasonló a jövedelem-
elosztás és jövedelemadó el őtti folyó eredmény vállalati elszámolási koncepciójára. Bár a nettó vállalkozói jöve-
delmet nem mindig számítják ki a nemzetgazdasági ágazatokra, a mez őgazdasági ágazat esetében általában
megbecsülhet ő, mivel meghatározható a kamatoknak és bérleti díjaknak kizárólag a mez őgazdasági tevékeny-
séghez (és a másodlagos, nem mez őgazdaági tevékenységekhez) kapcsolódó része.
5.07. Az egyéni vállalkozások esetén a vállalkozói jövedelem egyrészr ől a mez őgazdasági gazdálkodó által végzett
munka (és a nem fizetett családtagok munkájának) díjazását, és másrészr ől a vállalkozásnál maradó jövedelmet
jelenti, anélkül hogy e két összetev őelválasztható lenne (a „gazdálkodó” az itt használt értelemben természetesen
az ebben az ágazatban egyéni vállalkozóként tevékenyked őösszes személyre vonatkozik). Ennek megfelel ően ez
vegyes jövedelem. A többi ágazathoz hasonlóan azonban a mez őgazdaság is tartalmaz olyan termelési egysé-
geket, amelyek különböz őtípusú szervezeti egységekhez tartoznak: társaságok és egyéni vállalkozások. Különb-
séget kell tenni az egyéni vállalkozások és a vállalatként szervezett egységek vállalkozói jövedelme között. Az
utóbbi esetben a vállalkozói jövedelem „tiszta” vállalkozói jövedelmet jelent, amelybe nem tartozik munkaer ő-
jövedelem (a munka ellentételezését a fizetett munkaer őjövedelmeként kell tekinteni, még akkor is, ha a vállalat
vezet őire és részvényeseire vonatkozik).
5.08. Szem el őtt kell tartani, hogy az ágazat számlasorozata egyenlegez őtételeiként kapott jövedelem-aggregátumok
nem mutatják a mez őgazdaságban aktív háztartások összes jövedelmét vagy rendelkezésre álló jövedelmét, mivel
az utóbbi a tisztán mez őgazdasági jövedelmek mellett egyéb helyr ől (nem mez őgazdasági tevékenységek, díjazás,
társadalombiztosítási juttatások, tulajdonból származó jövedelem) származó jövedelmeket is tartalmazhat. Más
szóval a mez őgazdasági jövedelmet nem lehet a gazdálkodó jövedelmeként tekintetni. A jövedelem e mérése
továbbá a mez őgazdasági tevékenységek (valamint el nem válaszható, nem mez őgazdasági másodlagos tevékeny-
ségek) által létrehozott jövedelemre vonatkozik egy adott elszámolási id őszakban, még akkor is, ha bizonyos
esetekben a kapcsolódó bevételek csak egy kés őbbi id őpontban érkeznek be. Ezért ez nem az elszámolási id őszak
alatt ténylegesen beérkezett jövedelmet jelenti.
B. A TÁRSASÁGI ALAPOKON SZERVEZETT EGYSÉGEK JÖVEDELMÉNEK KEZELÉSE
5.09. Az Európai Unióban a mez őgazdasági egységek legelterjedtebb formái az egyéni vállalkozások (vagy családi
gazdaságok). Bizonyos mez őgazdasági termelési egységek szervezhet ők azonban társasági alapokon is, és
lehetnek hagyományos társasági szerkezet űek (azaz a szervezeti felépítésük hasonló a gazdaság más szektoraiban
működőtársaságokéhoz), vagy lehetnek speciálisabb jellemz őkkel rendelkez ővállalatok is (mint például azon
gazdálkodó esetében, aki adózási okokból külön vállalatot hoz létre a tevékenysége kereskedelmi részére, vagy a
gazdálkodók egy csoportja esetében, akik társulnak, hogy bizonyos típusú szövetkezet keretében közös föld- és
munkaer ő-állományt hozzanak létre).
5.10. A mez őgazdasági ágazat nettó vállalkozói jövedelme az alábbi három összetev őből áll:
– az egyéni vállalkozások (jogi személyiséggel nem rendelkez ővállalkozások) „vegyes” vállalkozói jövedelme,03/42. kötet 363 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
– a „hagyományos” vállalatok „tiszta” vállalkozói jövedelme,
– a mez őgazdasági ágazatra jellemz ővállalatok „vegyes” vállalkozói jövedelme.
Ez a három összetev őaz 5.11. pont alatti ábrán látható.
5.11. A „tiszta” vállalkozói jövedelembe nem tartozik bele sem a munkavállalói jövedelem, sem a nyereség felosztása
előtt fizetett bérleti díjak. Azonban a mez őgazdaságra jellemz ővállalatok legtöbbje számára gondot okoz a rész-
vényeseknek a föld és munkaer ő-ráfordításért kapott díjazásának elkülönítése a nyereség felosztásától. Ezért aján-
lott, hogy a mez őgazdasági vállalkozói jövedelem mérésére szolgáló a tétel az ilyen típusú mez őgazdasági egység
esetében a „vegyes” jövedelem elnevezést kapja, azaz foglalja magában a részvényekkel rendelkez őmunkavállalók
munkájukért kapott jövedelmét, valamint a bérleti díjakat is. A díjazások és a bérleti díjak ezeknél a vállalatoknál
így nem vonhatók le a vállalkozói jövedelem számításából. A vállalkozói jövedelem kiszámításakor ezért ezeket
az egyéni vállalkozások csoportjába helyezik. Másrészr ől, a „hagyományos” vállalatok esetében a díjazást vilá-
gosan meg kell különböztetni a nyereségfelosztástól.
C. A MEZ ŐGAZDASÁGI JÖVEDELEM MUTATÓINAK MEGHATÁROZÁSA
5.12. A három mez őgazdasági mutató az alábbiak szerint írható le:
– A. mutató: a mez őgazdasági tényez ők reáljövedelmének mutatója ÉME-k szerint
Ez a mutató a mez őgazdaság tényez őköltségen számított nettó reál hozzáadott értéke az összes ÉME-re (1).
– B. mutató: a mez őgazdasági vállalkozói nettó reáljövedelem mutatója nem fizetett ÉME-re
Ez a mutató jeleníti meg a nettó vállalkozói jövedelemben id ővel bekövetkez őváltozásokat, a nem fizetett ÉME-k
szerint. Az egyes tagállamokra vonatkozó index formájában átalakítva inkább a trendekr ől nyújt tájékoztatást,
mint a jövedelemszintekr ől. Azokban az országokban a leghasznosabb, ahol a mez őgazdaság egyéni vállalko-
zások formájában szervez ődik. Másrészr ől, a „hagyományos” vállalatok – amelyek kizárólag fizetett munkaer ő
segítségével állítják el őa vállalkozói jövedelmet – létezését tekintve a B. mutató az egyedi jövedelemmel össze-
vetve túlbecsült. Ez megakadályozhatja a tagállamok jövedelemszintjeinek összehasonlítását, ha a „hagyományos”
vállalatok arányában nagy különbségek vannak,03/42. kötet 364 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
(1) A részmunkaid ős és a szezonális munka figyelembevétele érdekében a mez őgazdasági foglalkoztatás vagy annak változásait ÉME-ben
mérik (további részletek a IV. mellékletben). A rendszer megkülönbözteti a nem fizetett és a fizetett ÉME-ket, amelyek együttesenteszik ki az összes ÉME-t.
– C. mutató: a mez őgazdaság nettó vállalkozói jövedelme
Ezt a jövedelemaggregátumot abszolút értékben (1) adják meg (vagy reálértéken számított index formájában).
Lehet ővé teszi a mez őgazdasági ágazat jövedelmének id őbeli összevethet őségét a tagállamok között.
D. A JÖVEDELEMMUTATÓK ÖSSZESÍTÉSE AZ EURÓPAI UNIÓRA
5.13. Az Európai Unió egészére vonatkozó változás indexei és arányai kiszámíthatók akár a nemzeti indexek vagy
változási arányok súlyozott átlagaként, vagy közvetlenül a nemzeti adatok euróra vagy vásárlóer ő-standardra
(PPS) történ őátváltásával nyert EU-aggregátumok alapján. Mindkét esetben meg kell adni a bázisévet; ez vagy a
közösségi átlagok számításakor az egyes országokhoz tartozó arányok meghatározására használt év, vagy az az
év, amelynek az árfolyamait használták az aggregátumok kiszámítására.
5.14. Kissé eltér őmódszerek és eltér őbázisévek használatosak attól függ ően, hogy a számítások rövid távú trend (az
„n” év változásai az „n–1” évhez képest), vagy hosszú távú trend (általában 1980-tól az „n” évig) elemzését képvi-
selik.
5.15. Rövidtávú trend elemzéséhez az Európai Unió névleges vagy reáljövedelme mutatóinak „n” és „n–1” év közötti
változását számítják ki a tagállamokban becsült megfelel őváltozások súlyozott átlagaként, ahol a súlyozási
együtthatókat az „n–1” év jövedelem-aggregátumai alapján számítják ki, és az „n–1” év árfolyamán átváltják
euróra; természetesen ezek az együtthatók az egyes aggregátumokra jellemz ők. Ez, az „n–1” éven alapuló
módszer t űnik a legmegfelel őbbnek a rövid távú elemzéshez, és ez az a módszer, amelyik a leginkább konzisz-
tens az egyes tagállamok által használt módszerrel.
5.16. A hosszú távú trend elemzéséhez az indexek és a jövedelemmutatók változását az Európai Unióra az állandó
1995-ös árfolyamon euróban kifejezett EU-aggregátumok alapján számítják ki: a reálértékben kifejezett (azaz az
átlagos áremelkedés hatásainak levonása után) értékek esetében az alkalmazott deflátorok szintén az
1995 = 100 alapon használatosak. Ez, az 1995-ön alapuló módszer t űnik a legmegfelel őbbnek az 1980-tól az
„n” évig tartó id őszak egésze trendjeinek elemzésére.
E. A JÖVEDELEMMUTATÓK DEFLÁLÁSA
5.17. Minden tagállam esetében a jövedelemmutatók értékeinek indexeit és változásait reálértékben, a megfelel ő
névleges adatnak a GDP implicit árindexével történ ődeflálása útján kapják meg.
5.18. Az olyan fontos tényez ők, mint a megbízhatóság és összevethet őség, a deflátor alkalmazása mellett szólnak. A
GDP implicit árindexe az általános ármutató az összes áru, termék és szolgáltatás esetében, a gazdaság egészében.
A nemzeti végs őfelhasználások árindexe is szóba kerülhet, mint deflátor. A GDP-árindexszel szemben ez
egyenl ően és közvetlenül veszi figyelembe a külkereskedelem hatását, így gyorsabban és világosabban tükrözi az
árváltozásokat a behozatalban (pl. energiaár-mozgások). Mindazonáltal az Európai Bizottság által összeállított
egyéb statisztikákkal való összevethet őség biztosítása érdekében az a döntés született, hogy nem vezetnek be új
deflátort.03/42. kötet 365 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
(1) Ez a jövedelemmérés a korábbi „nettó jövedelem családi mez őgazdasági tevékenységb ől”, egyszemélyes vállalkozásokra vonatkozó
mérésnek felel meg.
5.19. Az Európai Unió egészének reáljövedelem-aggregátumai el őállításakor el őször a különböz őtagállamokban elszá-
molt névértékeket deflálják (folyó árakon), a szóban forgó tagállam GDP-jének implicit árindexe alkalmazásával,
majd azokat átváltják euróra (a fentiek szerint a hosszú távú elemzéshez az 1995-ös árfolyamon, a rövid távú
elemzéshez pedig az „n–1” év árfolyamán). Az eredményeket összeadják és így megkapják az Európai Unió reál-
értékeit. Ezen aggregátumok reálértéke alapján történik az Európai Unió indexeinek és változásainak számítása,
ami azt jelenti, hogy az „EU-deflátor” soha nem közvetlenül van jelen.
VI. AZ EAA ÉRTÉKELÉSE VÁLTOZATLAN ÁRAKON
A. ÁR- ÉS VOLUMENMÉRÉSEK
(vö. ESA 95, 10. fejezet)
6.01. A gazdasági elemzés céljából, amikor az értékek változását nézzük, célszer űkülönbséget tenni a volumenválto-
zások, illetve az árváltozások okozta értékváltozások között. Az ESA 95 (10.15-10.23) egyértelm űen kijelenti,
hogy az ár összetev őben csak az árakkal kapcsolatos változások vehet ők figyelembe, és minden más jelleg űválto-
zást a volumen-összetev őben kell feltüntetni. Ennélfogva a termékek min őségi különbségeit (fizikai jellemz ők,
kiskereskedelmi elárusítóhelyek stb.) volumen-, és nem árváltozásként kell figyelembe venni.
6.02. Számos termék és szolgáltatás esetében több, eltér őmin őségűváltozat létezik. Az ESA 95 számos olyan tényez őt
határoz meg, amely a min őségi különbségeket jellemzi, de az EAA esetében a legfontosabb a fizikai jellemz őkhöz
kapcsolódó tényez ő. Az EAA elismeri, hogy az adott termék meghatározásán belül lehetnek olyan fizikai elté-
rések, amelyek azt eredményezik, hogy a fizikai egységek (pl. egy tonna) gazdasági értelemben véve nem egysé-
gesek. Példa erre két tonna, két egymás utáni évben értékesített szemes gabona. Az els őévben valamennyi
gabona őrlési min őségű, a második évben csak a tétel kevesebb, mint fele őrlési min őségű, a többit takarmány-
ként értékesítik. Ez azt jelenti, hogy romlott a gabonaszemek átlagos min ősége. A másik, az EAA szempontjából
fontos min őségi különbség a valamely termék két, különböz őárak jellemezte piacon, pl. hazai vagy külföldi,
ipari felhasználásra vagy fogyasztóknak való értékesítései közötti különbség (ESA 95, 10.15-10.18).
6.03. Az állandó árakon adatok összeállításához használt volumen- és ármutatóknak figyelembe kell venniük a
min őségi változásokat. Ezért ajánlott a munkát a lehet őlegrészletesebb vizsgálat szintjén végezni, hogy a lehet ő
legközelebb lehessen kerülni a teljesen homogén elemi termékekhez. Ha az elemi termékek teljesen homogének,
akkor a volumenváltozások megbecsülhet ők a mennyiségváltozások alapján.
6.04. Azonban a statisztikai információk gyakran csak átfogóbb szinten állnak rendelkezésre, és már nem a szigorúan
homogén termékekre vonatkoznak. Ebben az esetben az ESA 95 (10.32) kijelenti, hogy a volumenváltozások
becsléséhez célszer űa folyó évre vonatkozó értéket a megfelel őárindexszel deflálni.
6.05. A részletességi szint, amelynél a felhasznált index elemi indexnek tekinthet ő(tehát a vizsgált termék homo-
génnek tekintett) az aggregáció elemi szintje. Az EAA-ban az aggregáció elemi szintje legalább az adatközlési
táblázaton belüli nómenklatúra legkevésbé aggregált szintje. Az árindexek összeállításához azonban nagyobb
részletezettségre van szükség.
6.06. A számlákon feltüntetett termékek és szolgáltatások minden egyes aggregátumára ki kell alakítani ár- és min őség-
mértékeket, az alábbiaknak megfelel ően:
értékindex = árindex × volumenindex
Ez azt jelenti, hogy az adott folyamat minden egyes változását hozzá kell rendelni az ár- vagy volumenválto-
záshoz, vagy a kett őkombinációjához (vö. ESA 95, 10.13).
6.07. Az „árváltozások” és „volumenváltozások” összetev ők folyó értékében történ őváltozások szisztematikus bontása
a termékekkel és szolgáltatásokkal végzett gazdasági m űveleteket és az ezen m űveletek értékelésében figyelembe
vett elemeket (kibocsátás, folyó termel őfelhasználás, állóeszköz értékcsökkenése, bruttó hozzáadott érték, nettó
hozzáadott érték, bruttó állóeszköz-felhalmozás, készletváltozás, termékadók és -támogatások) képvisel őfolyama-
tokra korlátozódik.03/42. kötet 366 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
B. AZ EAA VÁLTOZATLAN ÁRAKON TÖRTÉN ŐÖSSZEÁLLÍTÁSÁNAK ALAPELVEI ÉS MÓDSZERE
1. Az indexképlet megválasztása
6.08. Az ESA 95 (10.62) a Fischer-indexek használatát javasolja. Ezek az indexek azonban számos hátránnyal járnak,
beleértve azt is, hogy nem additívek, és hogy jelent ős mennyiség űalapadatot igényelnek. Emiatt az ESA 95 elfo-
gadható módszerként megengedi a Laspeyres-féle volumenindexek és a Paasche-féle árindexek alkalmazását.
6.09. Az ESA 95 ajánlásaival összhangban az EAA-ban a volumenváltozást a Laspeyres-féle indexekkel, az árváltozást
pedig a Paasche-féle indexekkel mérik.
A Laspeyres-féle volumenindex:
LðqÞ¼Pp0qnPp0q0¼Pp0q0qn
q0Pp0q0¼PV0qn
q0PV0
A Paasche-féle árindex:
PðpÞ¼PqnpnP
qnp0¼P
p0qnpn
p0P
p0qn
Ahol az egyes elemi termékekre:
–p0:
a 0 bázisévben rögzített árat,
–pn:
az n évben rögzített árat,
–q0:
a 0 bázisévben rögzített mennyiséget,
–qn:
az n évben rögzített mennyiséget,
–V0:
a 0 bázisévben rögzített értéket jelenti: (V0=p0q0).
2. Bázisév
6.10. A Laspeyres-indexszel mért volumenváltozások: az elemi sorozatok mennyiségeinek változásai, és ezért a bázisév
értékével súlyozottak. A Paasche-féle indexszel mért árváltozások: az elemi sorozatok árainak változásai, és ezért
a folyó év értékével súlyozott, a bázisév árain.
6.11. A bázisév az az év, amelyt ől kezdve az árakat felhasználják a súlyozási rendszerhez.
6.12. A volumen éves változásai mérésére a legmegfelel őbb a legújabb rendelkezésre álló bázisév használata. Ez a
megközelítés garantálja, hogy a súlyozások viszonylag naprakészek, és elkerüli a problémákat, amelyek a már
nem termelt vagy újonnan piacra lép őtermékek súlyozásából fakadnak. Ez az oka annak, hogy az EAA a volu-
menváltozások mérésére a megel őzőév súlyozásait alkalmazza.
3. Sorozatok bemutatása egy adott referenciaévre
6.13. A változatlan áron lév őadatok benyújtásának és bemutatásának éve a bázisévt ől eltér őlehet; ezt referenciaévnek
nevezik. Az indexsorozatokban a referenciaév az, amely a 100 értéket veszi fel.
6.14. A referenciaév árain alapuló volumenindexek sorozatai a megel őzőév áraiban kiszámított indexek láncolásával
kapható meg (vö. ESA 95, 10.64).
6.15. Fontos, hogy a referenciaév megváltoztatása nincs hatással az el őzőévhez képest mért volumenváltozásokra. Ez
az oka annak, hogy az EAA-adatokat a rögzített referenciaévhez képest az egyes változók külön végzett újrarefe-
renciálásával mutatják be, függetlenül attól, hogy aggregátumokról vagy elemi indexekr ől van-e szó.03/42. kötet 367 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
6.16. Példa:
Adott két homogén elemi termék, A és B. Az alábbi sorozatok az el őzőév árszerkezetén alapulnak:
Az egészre (A + B) vonatkozó volumen- és árindexek az egyes A és B termékeknek adott súlyozástól függnek.
90P9090-91
volumen-
index91P9090-91 ár-
index91P9191-92
volumen-
index92P9192-91 ár-
index92P92
A 100 105,0 105 110,0 115 102,0 117 108,0 126
B 300 110,0 330 95,0 314 90,0 283 105,0 297Összesen 400 108,8 435 98,6 429 93,2 400 105,8 423
Ha ezeket a sorozatokat a rögzített referenciaévhez (pl. 1990) viszonyítva fejezik ki, csak úgy kaphatók meg
ugyanezek az n/n-1 volumenindexek, ha az indexeket külön összeláncolják. Így a következ ősorozat kapható
(bázis egyenl ő100-zal 1990-ben):
1990 1991 1992
A 100 105,0 107,1
B 100 110,0 99,0Összesen 100 108,8 101,4 (101,4 = 108,8*93,2/100)
Az 1990-es referenciaévre változatlan áron kifejezett értékek:
1990 1991 1992
A 100 105 107,1
B 300 330 297,0Összesen 400 435 405,6 (405,6 = 400*101,4/100)
Ennek eredményképpen a számla már nem additív. Értékek hozzáadása változatlan áron A és B termékhez az
alábbi sorozatot eredményezi:
1990 1991 1992
A + B 400 435 404,1
A referenciaévet követ őév kivételével az újrareferenciált sorozatok nem additívak.
6.17. Az ESA 95 rendszerrel (10.67) összhangban a nem additív változatlan áras adatok kiigazítás nélkül kerülnek
közzétételre (1). Az EAA is ezt a megközelítést alkalmazza. Azonban fel kell hívni a felhasználók figyelmét arra,
hogy a táblázatok nem additívak.
4. Hozzáadott érték számítása változatlan árakon
6.18. A hozzáadott érték a termelési számla egyenlegez őtétele. Mint olyan, nem bontható szét közvetlenül volumen-
és árösszetev őre. Az elméletileg helyes módszer a hozzáadott érték változatlan árakon történ őszámítására a
„kett ős deflálás” végrehajtása (vö. ESA 95, 10.27–10.28).03/42. kötet 368 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
(1) Mindez nem zárja ki eleve annak a lehet őségét, hogy adódhatnak olyan körülmények, amelyek között az adatsorok összeállítói
jobbnak vélik az eltérések kiküszöbölését az adatok általános konzisztenciájának javítása érdekében.
6.19. A megel őzőév áraiban kifejezett bruttó hozzáadott értéket ezért a megel őzőév áraiban mért kibocsátás és a
megel őzőév áraiban mért folyó termel őfelhasználás különbségeként határozzák meg. A megel őzőév áraiban
kifejezett nettó hozzáadott érték pedig a megel őzőév áraiban kifejezett bruttó hozzáadott érték és a megel őző
év áraiban kifejezett állóeszköz-értékcsökkenés különbsége. Valamely rögzített referenciaév áraiban kifejezett
hozzáadott értéket az újrareferenciálás útján lehet megkapni.
6.20. Példa:
Folyó értékek és az el őzőév áraiban mért értékek (volumenek) sorozata a kibocsátás és a folyó termel őfelhasz-
nálás tekintetében:
95P95 96P95 96P96 97P96 97P97
Kibocsátás 150 160 170 180 200
Folyó termel őfel-
használás40 30 35 40 45
A hozzáadott érték volumenvonatkozása a folyó termel őfelhasználás volumenének a kibocsátás volumenéb ől
való levonásával kapható meg. A következ ősorozat az eredmény:
95P95 96P95 96P96 97P96 97P97
Bruttó hozzá-
adott érték110 130 135 140 155
Ily módon az alábbi, az el őzőév áraiban számított volumenindexek kaphatók:
1996 1997
Bruttó hozzáadott érték 118,2 103,7 (118,2 = 130/110*100) (103,7 = 140/135*100)
Az n év bruttó hozzáadott értékét 1995-ös árakon az 1995-re vonatkozó folyó értéknek a volumen láncindex-
szel való megszorzásával lehet megkapni.
Hozzáadott érték 96 (1995-ös árakon) = 110*1,182 = 130
Hozzáadott érték 97 (1996-os árakon) = 110*1,182*1,037 = 135
5. Termékadók és -támogatások lebontása volumen- és árösszetev őkre
6.21. Az alapáron történ őértékelések lebontása a megfelel ővolumen- és árösszetev őkre azt feltételezi, hogy ez a
lebontás a termékadókra és terméktámogatásokra is vonatkozik. Az EAA-ban a következ őválasztás áll fenn:
6.22. A terméktámogatás (vagy -adó) volumenindexe megegyezik a termel ői áron vett kibocsátás volumenindexével.
Ebben az esetben a kibocsátás volumenindexe ugyanaz, függetlenül attól, hogy termel ői áron vagy alapáron
fejezték ki.
6.23. Ennek a megoldásnak van még egy el őnye: a volumenindex független az értékelés módszerét ől. Következés-
képpen az ár- és volumenindexek értelmezése egyértelm ű: tökéletesen homogén elemi termék esetében a
volumenindex megegyezik a mennyiségindexszel; az árindex pedig az átlagos alapár változásait tükrözi.
6.24. Példa:
Adott termékre a termel ői áron mért kibocsátás értéke n évben 1000; a kibocsátás értéke n + 1 évben pedig
900. A kibocsátás volumenindexe 102.
Ez a termék támogatásban részesül. A támogatás értéke n évre 100; n + 1 évre pedig 150.03/42. kötet 369 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
A támogatás volumen/ár lebontása a következ őképpen történik:
Érték nn + 1/n
volumen-
indexVolumen n
+1n + 1/n ár-
indexÉrték n + 1
Kibocsátás termel ői áron 1 000 102,0 1 020 88,2 900
Terméktámogatás 100 102,0 102 147,0 150
Kibocsátás alapáron 1 100 102,0 1 122 93,6 1 050
A támogatás volumenindexe megegyezik a termel ői áron mért kibocsátás volumenindexével.03/42. kötet 370 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
II. MELLÉKLET
AZ EAA ADATSZOLGÁLTATÁSI PROGRAMJA
A kibocsátás minden egyes kategóriájára (01–18 kategóriák, beleértve az alkategóriákat is) közölni kell az alapáron mért
értéket, valamint az összetev őket (érték termel ői áron, terméktámogatások és termékadók).
A termelési számlára és a bruttó állóeszköz-felhalmozás számlára vonatkozó adatokat folyó és változatlan árakon is
közölni kell.
Az értékeket a nemzeti pénznem millió egységeiben kell feltüntetni. A munkaer őt 1 000 ÉME-ben kell kifejezni.
1. Termelési számla
Kategória A változók jegyzéken referenciaévre vonatkozó adatszolgáltatás
né v
novembern+1 é v
januárn+1 é v
szeptember
01 Gabonafélék (vet őmagokkal együtt) X X X
01.1 Búza és tönkölybúza X X X
01.1/1 Lágy búza és tönkölybúza – – X
01.1/2 Durumbúza – – X
01.2 Rozs és kétszeres X X X
01.3 Árpa X X X
01.4 Zab és nyári gabonakeverékek X X X
01.5 Szemes kukorica X X X
01.6 Rizs X X X
01.7 Egyéb gabonafélék X X X
02 Ipari növények X X X
02.1 Olajos magvak és olajtartalmú gyümölcsök (vet őma-
gokkal együtt)XXX
02.1/1 Káposztarepce- és réparepce-vet őmag – – X
02.1/2 Napraforgó – – X
02.1/3 Szója – – X
02.1/4 Egyéb olajos termékek – – X
02.2 Fehérjenövények (vet őmagokkal együtt) X X X
02.3 Nyers dohány X X X
02.4 Cukorrépa X X X
02.5 Egyéb ipari növények X X X
02.5/1 Rostnövények – – X
02.5/2 Komló – – X
02.5/3 Egyéb ipari növények: egyéb – – X03/42. kötet 371 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
Kategória A változók jegyzéken referenciaévre vonatkozó adatszolgáltatás
né v
novembern+1 é v
januárn+1 é v
szeptember
03 Takarmánynövények X X X
03.1 Takarmánykukorica – – X03.2 Takarmány kapásnövények (takarmányrépával együtt) – – X03.3 Egyéb takarmánynövények – – X
04 Zöldségek és kertészeti termények X X X
04.1 Friss zöldségek X X X04.1/1 Karfiol – – X04.1/2 Paradicsom – – X
04.1/3 Egyéb friss zöldség – – X
04.2 Növények és virágok X X X04.2/1 Faiskolai növények – – X04.2/2 Dísznövények és -virágok (karácsonyfával együtt) – – X04.2/3 Ültetvények – – X
05 Burgonya (vet őmagokkal együtt) X X X
06 Gyümölcsfélék X X X
06.1 Friss gyümölcs X X X06.1/1 Étkezési alma – – X
06.1/2 Étkezési körte – – X
06.1/3 Őszibarack – – X
06.1/4 Egyéb friss gyümölcs – – X06.2 Citrusfélék X X X06.2/1 Édes narancs – – X
06.2/2 Mandarin – – X
06.2/3 Citrom – – X06.2/4 Egyéb citrusfélék – – X06.3 Trópusi gyümölcsfélék X X X06.4 Sz őlő XXX
06.4/1 Étkezési sz őlő ––X
06.4/2 Egyéb sz őlőfajták – – X
06.5 Olajbogyó X X X06.5/1 Étkezési olajbogyó – – X06.5/2 Egyéb olajbogyó – – X03/42. kötet 372 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
Kategória A változók jegyzéken referenciaévre vonatkozó adatszolgáltatás
né v
novembern+1 é v
januárn+1 é v
szeptember
07 Bor X X X
07.1 Asztali bor – – X07.2 Min őségi bor – – X
08 Olívaolaj X X X09 Egyéb növényi termék X X X
09.1 Els ősorban fonáshoz használt növényi anyagok – – X
09.2 Vet őmagok – – X
09.3 Egyéb növényi termék: egyéb – – X
10 Növénykibocsátás (01–09) X X X11 Állatok X X X
11.1 Szarvasmarha X X X
11.2 Sertés X X X
11.3 Lófélék X X X11.4 Juh- és kecskefélék X X X
11.5 Baromfi X X X
11.6 Egyéb állatok X X X
12 Állati termékek X X X
12.1 Tej X X X
12.2 Tojás X X X
12.3 Egyéb állati termék X X X12.3/1 Nyers gyapjú – – X
12.3/2 Selyemhernyógubó – – X
12.3/3 Egyéb állati termék: egyéb – – X
13 Állatkibocsátás (11 + 12) X X X14 Mez őgazdasági áruk kibocsátása (10 + 13) X X X
15 Mez őgazdasági szolgáltatások kibocsátása X X X
15.1 Mez őgazdasági szolgáltatások – – X
15.2 Tejkvótakölcsönzés – – X03/42. kötet 373 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
Kategória A változók jegyzéken referenciaévre vonatkozó adatszolgáltatás
né v
novembern+1 é v
januárn+1 é v
szeptember
16 Mez őgazdasági kibocsátás (14 + 15) X X X
17 Nem mez őgazdasági másodlagos tevékenységek (el nem
különíthet ő)XXX
17.1 Mez őgazdasági termékek feldolgozása X X X
17.2 Egyéb el nem különíthet őmásodlagos tevékenységek
(termékek és szolgáltatások)XXX
18 A mez őgazdasági ágazat kibocsátása (16 + 17) X X X
19 Összes folyó termel őfelhasználás X X X
19.01 Vet őmagok és szaporítóanyagok X X X
19.02 Energia; ken őanyagok X X X
19.02/1 – villamos energia – – X
19.02/2 – gáz – – X19.02/3 – egyéb tüzel őanyagok és hajtógázok – – X
19.02/4 – egyéb – – X
19.03 M űtrágyák és talajjavító szerek X X X
19.04 Növényvéd őszerek és peszticidek X X X
19.05 Állategészségügyi költségek X X X19.06 Állati takarmány X X X
19.06/1 – más mez őgazdasági üzemek által szállított takarmány X X X
19.06/2 – a mez őgazdasági ágazaton kívülr ől vásárolt takarmány X X X
19.06/3 – ugyanazon gazdaságban termelt és felhasznált takar-
mányXXX
19.07 Anyagok karbantartása X X X
19.08 Épületek karbantartása X X X
19.09 Mez őgazdasági szolgáltatások X X X
19.10 Egyéb áruk és szolgáltatások X X X03/42. kötet 374 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
Kategória A változók jegyzéken referenciaévre vonatkozó adatszolgáltatás
né v
novembern+1 é v
januárn+1 é v
szeptember
20 Bruttó hozzáadott érték alapáron (18-19) X X X
21 Állóeszköz-felhasználás X X X
21.1 Berendezések – – X
21.2 Épületek – – X
21.3 Ültetvények – – X21.4 Egyéb – – X
22 Nettó hozzáadott érték alapáron (20-21) X X X
2. Jövedelmek keletkezése számla
Kategória A változók jegyzéken referenciaévre vonatkozó adatszolgáltatás
né v
novembern+ 1é v
januárn+ 1é v
szeptember
23 Munkavállalói jövedelem X X X
24 Egyéb termelési adók X X X25 Egyéb termelési támogatások X X X
26 Tényez őjövedelem (22–24 + 25) X X X
27 M űködési eredmény/vegyes jövedelem (22-23-24 + 25) X X X
3. Vállalkozóijövedelem-számla
Kategória A változók jegyzéken referenciaévre vonatkozó adatszolgáltatás
né v
novembern+ 1é v
januárn+ 1é v
szeptember
28 Fizetend őbérleti díjak és egyéb ingatlanbérleti díjak X X X
29 Fizetett kamat X X X30 Kamatbevétel X X X
31 Vállalkozói jövedelem (27-28-29 + 30) X X X03/42. kötet 375 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU
4. Atőkeszámla elemei
Kategória A változók jegyzéken referenciaévre vonatkozó adatszolgáltatás
né v
novembern+ 1é v
januárn+ 1é v
szeptember
32 Bruttó állóeszköz-felhalmozás – Mez őgazdasági termékek – – X
32.1 Bruttó állóeszköz-felhalmozás – ültetvények – – X
32.2 Bruttó állóeszköz-felhalmozás – állatállomány – – X
33 Bruttó állóeszköz-felhalmozás – nem mez őgazdasági
termékek––X
33.1 Bruttó állóeszköz-felhalmozás – anyagok – – X
33.2 Bruttó állóeszköz-felhalmozás – épületek – – X
33.3 Egyéb bruttó állóeszköz-felhalmozás – – X
34 Bruttó állóeszköz-felhalmozás (a levonható hozzáadot-
térték-adó nélkül) (32 + 33)––X
35 Nettó állóeszköz-felhalmozás (a levonható hozzáadot-
térték-adó nélkül) (34-21)––X
36 Készletváltozás – – X
37 T őketranszferek – – X
37.1 Beruházási támogatások – – X37.2 Egyéb t őketranszferek – – X
5. Mez őgazdasági munkaer ő-ráfordítás
Kategória A változók jegyzéken referenciaévre vonatkozó adatszolgáltatás
né v
novembern+ 1é v
januárn+ 1é v
szeptember
38 Összes mez őgazdasági munkaer ő-ráfordítás X X X
38.1 Nem fizetett mez őgazdasági munkaer ő-ráfordítás X X X
38.2 Fizetett mez őgazdasági munkaer ő-ráfordítás X X X03/42. kötet 376 Az Európai Unió Hivatalos Lapja HU