HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 273/1

AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK ÉVES BESZÁMOLÓJA

2008-AS KÖLTSÉGVETÉSI ÉV

KONSZOLIDÁLT PÉNZÜGYI KIMUTATÁSOK ÉS A KÖLTSÉGVETÉS VÉGREHAJTÁSÁRÓL SZÓLÓ ÖSSZEVONT JELENTÉSEK

(2009/C 273/01)

TARTALOMJEGYZÉK

Az összevont beszámolót kísérő megjegyzés

Az EU költségvetésének végrehajtása és elszámolása

I. RÉSZ – Az Európai Közösségek összevont pénzügyi kimutatásai, valamint magyarázó megjegyzések

A. Mérleg

B. Gazdasági eredménykimutatás

C. Cash flow-kimutatás

D. Kimutatás a nettó eszközállomány változásairól

E. Megjegyzések a pénzügyi kimutatásokhoz

II. RÉSZ – Az Európai közösségek költségvetésének végrehajtásáról szóló összevont jelentések és magyarázó megjegyzések

A. SZAKASZ – A Költségvetés végrehajtásáról szóló összevont jelentések

B. SZAKASZ – Magyarázó megjegyzések a költségvetés végrehajtásáról szóló összevont jelentésekhez

AZ ÖSSZEVONT BESZÁMOLÓT KÍSÉRŐ MEGJEGYZÉS

Az Európai Közösségek 2008. évi összevont éves beszámolója a más intézmények és szervek által az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendelet 129. cikkének (2) bekezdése értelmében bemutatott adatok alapján került összeállításra. Kijelentem, hogy a beszámoló e költségvetési rendelet VII. címével, valamint a pénzügyi kimutatások mellékletében rögzített számviteli alapelvekkel, szabályokkal és módszerekkel összhangban készült.

Ezen intézmények és szervek számvitelért felelős tisztviselői valamennyi olyan adatot rendelkezésemre bocsátottak – és igazolták azok megbízhatóságát –, amelyek az Európai Közösségek eszközeit és forrásait, valamint költségvetésének végrehajtását bemutató beszámolók összeállításához szükségesek.

Kijelentem, hogy ezen adatok, valamint az Európai Bizottság beszámolójának ellenjegyzéséhez általam szükségesnek ítélt ellenőrzések alapján megalapozott bizonyossággal rendelkezem arról, hogy a beszámoló minden lényegi szempontból megbízható és valós képet ad az Európai Közösségek pénzügyi helyzetéről.

Ph. TAVERNE az Európai Bizottság számvitelért felelős tisztviselője

AZ EU KÖLTSÉGVETÉSÉNEK VÉGREHAJTÁSA ÉS ELSZÁMOLÁSA

1. AZ ÉVES KÖLTSÉGVETÉS ELŐKÉSZÍTÉSE

Az EU költségvetése szakpolitikák és programok széles körét finanszírozza az Unió egész területén. A Bizottság a tagállamok által meghatározott prioritásokkal összhangban egyedi programokat, tevékenységeket és projekteket hajt végre. Ezek a diákok és tanárok mobilitását elősegítő oktatási projektek támogatásától az EU-ban dolgozó munkások jobb munkakörülményeinek megteremtésére irányuló projekteken keresztül a külső határok ellenőrzésének megerősítéséig terjedhetnek.

Az EU költségvetésének 94 %-a szolgálja az ilyen jellegű uniós szakpolitikák és tevékenységek finanszírozását, amelyeket minden tagállam elfogadott. Az éves költségvetés és az uniós szakpolitikák közötti közvetlen kapcsolatot a tevékenységalapú költségvetés-tervezés (ABB) biztosítja. A tevékenységalapú költségvetési nómenklatúra, amelyet először a 2004. évi költségvetésben vezettek be, lehetővé teszi az Európai Unió szakpolitikai területeinek és az ezen területek mindegyike számára elkülönített források teljes összegének egyértelmű azonosítását.

A 31 szakpolitikai terület mintegy 200 tevékenységre bontható, amelyből több mint 110 működési költségvetési megnevezéseket tartalmaz, és így a költségvetési nómenklatúrában költségvetési alcímként szerepelnek. E szakpolitikai területek főként működési jellegűek, mivel alaptevékenységeik a saját tevékenységi körükhöz kapcsolódó kedvezményezett harmadik fél támogatását célozzák. A többi szakpolitikai terület azonban horizontális jellegű, és a Bizottság zavartalan működését biztosítja, mint például a „Koordinálás és jogi tanácsadás” és a „Költségvetés”. A prioritások meghatározásához, tervezéséhez, költségvetés-tervezéséhez, nyomon követéséhez és beszámolókészítéséhez a tevékenységi struktúra jelenti a közös fogalmi keretet, amelynek fő célja a források hatékony, gazdaságos és eredményes felhasználásának javítása.

A költségvetés-tervezet elfogadásának belső eljárása a tervezet Bizottság általi előkészítésével kezdődik, majd továbbadják a Tanácsnak, aki megteheti az általa szükségesnek vélt módosításokat. Az aktualizált költségvetést ezután elküldik az Európai Parlamentnek, amely módosításokat javasolhat, illetve elfogadhatja vagy elutasíthatja az éppen aktuális tervezetet. Amint valamennyi módosításról és aktualizálásról megállapodnak (szükség esetén a Bizottság által javasolt teljesen új tervezetet is beleértve), a Parlament december közepén elfogadja a költségvetést. A Parlament elnöke elfogadottnak nyilvánítja a költségvetést, amelyet ezt követően végre lehet hajtani.

2. AZ EK FINANSZÍROZÁSÁNAK MÓDJA

Az EK két fő forrással rendelkezik: saját forrásokkal és egyéb bevételekkel.

2.1. Bevételek a saját forrásokból és követelések

A saját forrásokból származó bevétel automatikusan, a nemzeti hatóságok további határozata nélkül generálódik az EU számára a költségvetés finanszírozásához (2008-ban teljes bevételének 92 %-a). A költségvetés finanszírozásához szükséges saját források teljes összege az összes kiadás és az egyéb bevételek különbözeteként kerül meghatározásra. A saját források teljes összege nem haladhatja meg az EU bruttó nemzeti jövedelmének (GNI) 1,24 %-át. A saját forrásokon belül az alábbi kategóriák különböztethetők meg:

(1) Tradicionális saját források (TOR), amely importvámokból, mezőgazdasági vámokból és cukorilletékből áll. E saját forrásokat a tagállamok vetik ki gazdasági műveletekre és szedik be az EU nevében. A tagállamok azonban ennek 25 %-át visszatartják beszedési költségeik kompenzálására. Az import- és a mezőgazdasági vámok a harmadik országokból származó termékeket terhelik, a közös vámtarifának megfelelően. A cukorilletéket a cukortermelők fizetik a cukor export-visszatérítésének finanszírozására. A TOR általában a saját forrásokból származó összbevétel körülbelül 15 %-át teszi ki.

(2) A hozzáadottérték-adó (héa) alapú saját forrást a tagállamok e célból a közösségi szabályozásnak megfelelően számított, harmonizált héa-alapjára kell vetíteni. A harmonizált alapra valamennyi tagállam esetében azonos kulcs kerül kivetésre. A héa-alap azonban egyik tagállam esetében sem haladhatja meg GNI-jének 50 %-át. A héa-alapú saját forrás általában a saját forrásokból származó bevétel körülbelül 15 %-át teszi ki.

(3) A bruttó nemzeti jövedelmen (GNI) alapuló forrást a költségvetési bevétel és kiadás kiegyensúlyozására használják, vagyis a költségvetés azon részének finanszírozására, amelyet semmilyen más bevételi forrás nem fedez. A közösségi szabályozásnak megfelelően valamennyi tagállam bruttó nemzeti jövedelmére azonos kulcs kerül kivetésre. A GNI-alapú forrás általában a saját forrásokból származó bevétel körülbelül 70 %-át teszi ki.

Ezen összegek kifizetése tekintetében külön számlák tartalmazzák a tradicionális saját forrásokat, amelyeket az 1150/2000/EK rendelet 6. cikke (3) bekezdésének b) pontja értelmében a tagállamok megállapítottak ugyan, de nem bocsátottak a Közösségek rendelkezésére a beszedés vagy a biztosíték elmaradása miatt, vagy mert kifogással éltek velük szemben. Minden tagállam negyedéves jelentést küld e számlákról a Bizottságnak, a források valamennyi fajtája esetében az alábbi adatokkal:

— az előző negyedév kintlévőségeinek egyenlege,

— az adott negyedévben beszedett összegek,

— az adott negyedévben a számítási alap helyesbítése (korrekciók/megszüntetések),

— leírt összegek,

— az adott negyedév végén behajtandó egyenleg.

Amint a tradicionális saját források befolytak a külön számlákról, azokat legkésőbb a beérkezés hónapját követő második hónap 19. napját követő első munkanapig a Bizottság rendelkezésére kell bocsátani.

A külön számlákon szereplő jogosultságokat le kell írni annak érdekében, hogy figyelembevételre kerüljenek azok az összegek, amelyek esetében a tényleges behajtás valószínűtlen. E leírás a tagállamok saját, az 1150/2000/EK, Euratom tanácsi rendelet 6. cikke (4) bekezdésének b) pontjával összhangban elkészített becslésén alapul, a rendelet értelmében: „Adott évben a végleges negyedéves kimutatással együtt a tagállamok továbbítják a külön számlában adott év december 31-én szereplő azon jogosultságok teljes becsült összegét, amelyek behajtása valószínűtlenné vált.”

A tagállamok által megküldött becslések alapján a mérleg eszközoldalán a tagállamokkal szembeni követelések tételből leírás került levonásra. Mindazonáltal ez nem jelenti azt, hogy a Bizottság lemond e kiigazított értékkel fedezett összegek behajtásáról. Még ha a behajtás nagyon valószínűtlennek, vagy akár lehetetlennek is tűnik, ez nem feltétlenül jelenti azt, hogy a szóban forgó összeg elveszett a bizottsági költségvetés számára tradicionális saját forrásként. A be nem hajtott követelések csak abban az esetben vesznek el, ha az érintett tagállam bizonyítja, hogy a behajtási eljárást az előírt gondossággal hajtotta végre. Amennyiben a tagállam ennek nem tesz eleget, pénzügyi felelősséggel tartozik, és az 1150/2000/EK rendelet 17. cikkének (2) bekezdésével összhangban be kell fizetnie a szóban forgó összeget a közösségi költségvetésbe.

2.2. Egyéb bevételek

Az Európai Közösségek tevékenységeiből származó egyéb bevételek az összbevétel körülbelül 8 %-át teszik ki. Ilyenek például a közösségi projektek igazgatása tekintetében a versenyügyi bírságok, valamint a magán és közjogi adósoknak kiadott visszafizettetési utasítások. Ugyancsak ebbe a kategóriába tartoznak a Bíróság által azon tagállamokra kiszabott bírságfizetések, amelyek nem teljesítenek egy adott ítéletet. A Bizottság minden évben több százezer projektet igazgat, és évente körülbelül 12 000 visszafizettetési utasítást kell kiadnia. Bármely, az esedékességkor ki nem fizetett adósság késedelmi kamatot von maga után. Amennyiben a tagállamoktól különböző, közösségi harmadik fél adóssága kifizetetlen marad, a fizetésre kötelező bizottsági (és tanácsi) határozatok közvetlenül végrehajthatóak azon terület hatályos polgári eljárásjogi szabályaival összhangban, ahol a végrehajtásra sor kerül. A fizetést elmulasztó adósok ellen a Jogi Szolgálat jogi cégek segítségével végrehajtott követelésbehajtási eljárást indít.

3. A KÖZÖSSÉGI KÖLTSÉGVETÉS IGAZGATÁSÁNAK ÉS FELHASZNÁLÁSÁNAK MÓDJA

3.1. Elsődleges működési kiadások

Az Európai Közösségek működési kiadásai a pénzügyi keret különböző fejezeteit fedezik, és a pénz kifizetésétől és kezelésétől függően különböző formát öltenek. A költségvetési rendelettel összhangban a Bizottság az alábbi módszerek alkalmazásával hajtja végre az általános költségvetést:

Közvetlen centralizált irányítás: a költségvetést közvetlenül a Bizottság szolgálatai hajtják végre.

Közvetett centralizált irányítás: ez azokra az esetekre vonatkozik, amikor a Bizottság egyes költségvetés-végrehajtási feladatokat átruház a közösségi jog vagy a nemzeti jog hatálya alá tartozó intézményekre, így közjogi, illetve közszolgálati feladatokat ellátó közösségi ügynökségekre.

Decentralizált irányítás: ezekben az esetekben a Bizottság a költségvetés végrehajtásának egyes feladatait harmadik országokhoz delegálja.

Megosztott irányítás: ezen irányítási módszer esetében a költségvetés végrehajtásának egyes feladatait tagállamokhoz delegálják. A kiadások többsége, ebben az évben 82 milliárd EUR (2007-ben 90 milliárd EUR) a megosztott irányítás alá tartozik, tehát feladatok tagállamokhoz való delegálásával jár együtt és olyan területeket foglal magában, mint a mezőgazdasági kiadások és strukturális intézkedések.

Közös irányítás: e módszer keretében a Bizottság bizonyos végrehajtási feladatokat nemzetközi szervezetekre ruház.

3.2. A különböző pénzügyi szereplők

A biztosok testülete kollektív politikai felelősséget vállal, viszont a költségvetés tekintetében gyakorlatilag nem rendelkezik végrehajtó hatalommal. E feladatokat minden évben egyes köztisztviselőkhöz delegálja, akik a testület felé elszámoltathatók és a költségvetési rendelet, valamint a személyzeti szabályzat hatálya alá tartoznak. Az érintett személyzet – általában a főigazgató és a szolgálatvezetők – felhatalmazás által engedélyezésre jogosult tisztviselőként ismertek. Ők a költségvetés végrehajtásához kapcsolódó feladatokat továbbdelegálhatják a továbbadott felhatalmazás által engedélyezésre jogosult tisztviselőknek.

Az engedélyezésre jogosult tisztviselők felelőssége a teljes irányítási folyamatot magában foglalja, az intézmény által meghatározott szakpolitikai célkitűzések elérése érdekében végzendő teendőktől a működési és költségvetési szempontból egyaránt elindított tevékenységek irányításáig, beleértve a jogi kötelezettségvállalások aláírását, a teljesítmény nyomon követését, a kifizetések teljesítését, illetve a források behajtását is, amennyiben szükséges. Az engedélyezésre jogosult tisztviselőknek gondoskodniuk kell arról is, hogy értékeléseket végezzenek javaslataik megvalósíthatóságának elemzése érdekében (előzetes értékelés), valamint felmérjék a már folyamatban lévő programok sikerét és költséghatékonyságát (időközi és utólagos értékelés). Ezen értékelések eredményeit a döntéshozatali folyamat javításának, valamint a közösségi fellépés átláthatóságának, elszámoltathatóságának és költséghatékonyságának elősegítésére használják fel.

A hatékony és eredményes pénzgazdálkodást és a megfelelő elszámoltathatóságot minden főigazgatóságban az (engedélyezésre jogosult tisztviselő által gyakorolt) vezetői ellenőrzésnek a belső ellenőrzéstől és megfelelőség-ellenőrzéstől való elkülönítése, (a COSO nemzetközi normákra támaszkodó) világos belső ellenőrzési normák, az előzetes és utólagos ellenőrzések, a kockázatértékelés alapján történő független belső ellenőrzés, továbbá az egyes biztosoknak tett rendszeres tevékenységi jelentés biztosítja.

Az engedélyezésre jogosult tisztviselők által kiállított kifizetési és beszedési megbízásokat a számvitelért felelős tisztviselő hajtja végre, és ő felelős a pénztárkezelésért; a számviteli szabályok és módszerek megállapításáért, a számviteli rendszerek érvényesítéséért, a könyvelésért és az intézmények éves beszámolóinak elkészítéséért, valamint e beszámolóknak a többi intézmény beszámolójával való konszolidálásáért. A számvitelért felelős tisztviselő továbbá aláírásával látja el a beszámolókat, kijelentve ezzel, hogy a beszámoló megbízható és valós képet ad a pénzügyi helyzetről.

A belső könyvvizsgálót – aki szigorúan véve nem pénzügyi szereplő – egy intézmény vagy szerv nevezi ki a költségvetés-végrehajtási rendszerek és eljárások megfelelő működésének ellenőrzése, valamint kockázatkezelési kérdésekben az intézményeknek szóló tanácsadás nyújtása céljából. A belső könyvvizsgáló független véleményt bocsát ki az irányítási és ellenőrzési rendszerek minőségéről, és ajánlásokat nyújt a működési eljárások fejlesztésének, illetve a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás elősegítésének módjairól.

3.3. Az uniós költségvetés felhasználásának kötelezettsége

Amint elfogadják a költségvetést, a Költségvetési Főigazgatóság a Bizottság számviteli rendszerén keresztül és az ún. tevékenységalapú költségvetés-tervezési rendszer keretében teszi lehetővé a finanszírozást a különböző bizottsági osztályok, intézmények és egyéb szervek számára, szakpolitikai felelősségükkel összhangban. A Bizottság a környezetvédelemmel kapcsolatos költségvetési tételeket például a Környezetvédelmi Főigazgatóság vezetőjéhez – vagy főigazgatójához – delegálja (aki ebben az összefüggésben az adott költségvetési tétel felhatalmazás által engedélyezésre jogosult tisztviselője lesz).

Az éves költségvetésben szerepelnie kell az adott tevékenységet engedélyező költségvetési tételnek, mielőtt jogi kötelezettséget vállalnak harmadik féllel szemben (például szerződést vagy támogatási megállapodást kötnek). Az adott költségvetési tételnek emellett elegendő forrást kell tartalmaznia a kiadások fedezésére. Amennyiben ezek a feltételek teljesülnek, a szükséges forrásokat a számviteli rendszerben tett költségvetési kötelezettségvállaláson keresztül le kell kötni a költségvetésben.

Amint a projektért felelős személy – az indítványozó tisztviselő – elindítja a költségvetési kötelezettségvállalást, ennek előre meghatározott eljárást – pénzügyi ügymenetet – kell követnie, ami (az ún. négy szem elve alapján) legalább két embert, az indítványozót és a hitelesítőt magába foglaló, papíralapú és elektronikus eljárást jelent. A lefolytatott pénzügyi ügymenetek pénzügyi és működési ellenőrzéseket foglalnak magukban, mielőtt a felelős engedélyezésre jogosult tisztviselő jóváhagyja a kötelezettségvállalást.

Semmilyen pénzösszeget nem lehet felhasználni a közösségi költségvetésből, hacsak és amíg a Bizottság vagy egy másik közösségi intézmény és a közösségi pénzösszeg lehetséges címzettje nem köt egymással írásos jogi kötelezettségvállalást. A közvetlen centralizált irányítás keretében e jogi kötelezettségvállalás szerződővel kötött szerződés vagy kedvezményezettel kötött támogatási megállapodás formájában jön létre.

Jóváhagyás után a költségvetési kötelezettségvállalást rögzítik a költségvetési számviteli rendszerben, az előirányzatokat pedig ennek megfelelően használják fel. Ennek azonban nincs hatása az általános elszámolásokra (vagy általános főkönyvekre), mivel semmilyen teher nem merült még fel. Ennek oka az, hogy az Európai Közösségek számviteli rendszere két önálló, de egymással kapcsolatban lévő elemből áll:

(a) költségvetési számlákból, amelyek részletesen nyilvántartják a költségvetés végrehajtását; valamint

(b) általános számlákból, amelyeket a mérleg készítéséhez és a gazdasági eredmény kiszámításához használnak.

A költségvetési számlák a mintegy 1 150 költségvetési tételen nap mint nap végrehajtott kötelezettségvállalásokat és kifizetéseket vezetik. E számlák vezetése a módosított pénzforgalmi szemlélet alapján történik, amelynek értelmében a kiadási vagy bevételi tételt csak akkor rögzítik a számlákon, amikor a készpénzt lekötötték, kifizették vagy megkapták. Az ilyen típusú számvitel jellemző a közszférára, amelynek középpontjában hagyományosan a költségvetés és annak végrehajtása áll. A Bizottság minden hónapban részletes adatokat közöl a költségvetés végrehajtásának (kiadások) pillanatnyi állapotáról az Europa honlapon. Az adatokat a pénzügyi keret fejezetei és a szakpolitikai területek szerinti bontásban adják meg.

Az általános számlák (vagy főkönyvek) az összes bevétel és kiadás (ebből következően a gazdasági eredmény) nyilvántartásához, valamint az EK pénzügyi helyzetének az eszközöket és kötelezettségeket tartalmazó, az adott év december 31-ére vonatkozó mérleg formájában történő megállapításához a teljes pénzügyi év során a könyvelés kettős könyvviteli módszerét használják.

3.4. Kifizetés teljesítése

3.4.1. Általános szabályok

Semmilyen kifizetést nem lehet teljesíteni, hacsak az adott művelettel foglalkozó engedélyezésre jogosult tisztviselő jóvá nem hagyta a költségvetési kötelezettségvállalást. Kifizetés teljesítésekor a költségvetési kötelezettségvállaláséhoz hasonló kötelező munkafolyamatot kell követni. Ez a számviteli rendszerben történik az ezzel járó papíralapú/elektronikus eljárással együtt. A folyamatot ebben az esetben is az indítványozó tisztviselő indítja el és a továbbadott felhatalmazás útján engedélyezésre jogosult tisztviselő hagyja végül jóvá. Amint a kifizetést jóváhagyták, a költségvetési és az általános számlák automatikusan frissülnek.

Mihelyt a számviteli rendszerben a kifizetést jóváhagyják, a következő lépés a kedvezményezett számlájára történő átutalás végrehajtása. A Bizottság például szinte valamennyi kifizetését a Költségvetési Főigazgatóság pénztárkezelési osztályán keresztül, banki átutalás formájában teljesíti. A Bizottság bankszámlákkal rendelkezik a tagállamok kincstáránál/pénzügyminisztériumánál, valamint központi és kereskedelmi bankjainál.

A Bizottság évente több mint egymillió kifizetést teljesít, és részt vesz a SWIFT-ben (Society for Worldwide Interbank Financial Telecommunication). Naponta legalább egy, a Költségvetési Főigazgatóság pénztárkezelési osztályának ellenőrzése alatt elindított kifizetési folyamat során lesz a jóváhagyott kifizetési megbízásból kifizetési utasítás, amelyet automatikusan elküldenek a Bizottság bankjainak annak érdekében, hogy a kifizetést teljesítsék a kijelölt kedvezményezettek felé.

3.4.2. Előfinanszírozás

Az előfinanszírozás olyan kifizetés, amely pénzelőleget (pénztárkészletet) szándékozik biztosítani a kedvezményezettnek. Az előfinanszírozást az egyedi előfinanszírozási megállapodásban meghatározott időszak során több kifizetésre is fel lehet osztani. Az előleget vagy pénztárkészletet vagy felhasználják a megállapodásban meghatározott időszak alatt arra a célra, amire nyújtották, vagy visszafizetik – ha a kedvezményezettnél nem merülnek fel támogatható kiadások, köteles visszafizetni a kapott előleget az Európai Közösségeknek. A kifizetett előfinanszírozás tehát addig nem végleges kiadás, amíg a vonatkozó szerződéses feltételeket nem teljesítették, és ezért az első kifizetéskor eszközként jelenik meg a mérlegben. Az előfinanszírozás összegét a támogatható költségek elfogadása és a visszafizetett összegek (részben vagy egészben) csökkentik. Ha a Közösségek a beérkezett költségigény támogathatóságának elemzését (lásd alább) követően részben vagy egészben elfogadják valamely előfinanszírozási összeget, a támogatható kiadások elfogadott összegét kiveszik a mérlegből és kiadásként az eredménykimutatásban szerepeltetik. Ez részben vagy egészben ellentételezheti az előfinanszírozás összegét.

Az előfinanszírozást becsült visszafizetési összegén értékelik, figyelembe véve az előfinanszírozáshoz mellékelt kapcsolódó garancia meglétét. A várhatóan nem visszafizettethető előfinanszírozást díjként szerepeltetik az eredménykimutatásban és az előfinanszírozás könyv szerinti értékének csökkenéseként a mérlegben. Általában minden kifizetett előfinanszírozáson keletkezik kamat (kivéve a tagállamoknak vagy az előcsatlakozási támogatásként fizetett összegeket). E kamat tulajdonjoga meghatározza a jelenleg létező előfinanszírozás két kategóriáját – az Európai Közösségek, illetve a harmadik fél előfinanszírozása. A két kategória között az a különbség, hogy az Európai Közösségek előfinanszírozási összegei által generált kamat a Közösségek tulajdona marad, ezért azt vissza kell fizetni a Közösségeknek, míg a harmadik felek előfinanszírozásából származó kamatbevétel a kedvezményezett tulajdona.

3.4.3. Költségigények és a kiadások támogathatósága

Az előfinanszírozás kifizetése után nem sokkal az illetékes közösségi szerv költségtérítési igényt kap annak igazolása céljából, hogy a szerződéssel összhangban a kedvezményezett hogyan használta fel az előfinanszírozási összeget. Az év során küldött költségtérítési igények ütemezése a finanszírozott intézkedés típusától és a szerződéses feltételektől függően változik, és nem feltétlenül év végén érkeznek meg a Közösségekhez.

A beérkezett költségkimutatásokat a számviteli rendszerben haladéktalanul le kell könyvelni folyó kötelezettségként, a támogathatóság ellenőrzésére váró tételeként és egy ideiglenes számlára (Számla: 1. lépés). E lépésnél még semmilyen kiadás nem jelenik meg. Az általános számlákon egy kiadás csak akkor jelenik meg, ha megtörtént az azt kiváltó esemény – nevezetesen amikor a költségigényt jóváhagyják. A beérkezett számlák kifizetési határidejének kezdete az a nap, amelyen a beérkezett kifizetés iránti, elfogadható kérelmet iktatták: amint meggyőződtek arról, hogy az igény jogos, ezt rögzítik a számviteli rendszerben, amelynek révén a támogatható összegek kiadásként átkerülnek a gazdasági eredményszámlára (Számla: 2. lépés). A kinnlévő előfinanszírozási és hitelezői egyenlegeket egyszersmind csökkentik a jóváhagyott összeggel. A költségvetési számlákra ez nincs hatással, mivel a kezdeti kifizetést már rögzítették.

3.4.4. További összegek kifizetése

Amennyiben a kezdeti kifizetésen felüli összeget igényelnek és hagynak jóvá, vagy a szerződéssel összhangban második vagy végső kifizetést kérnek, úgy a korábban követett szabályok alapján új kifizetési kérelmet indítanak el. A kifizetés teljesítése előtt a felhatalmazás által engedélyezésre jogosult tisztviselő adja meg a végső jóváhagyást. A támogathatósági kritériumokat az alap jogi aktus, az ajánlattételi felhívás, a támogatások kedvezményezettjeinek szóló egyéb információs anyagok és/vagy a támogatási megállapodások szerződéses záradékai tartalmazzák. Az elemzést követően a támogatható kiadásokat költségként lekönyvelik, a kedvezményezettet pedig értesítik a nem támogatható összegekről. A támogathatóság ellenőrzésére váró tételek így azokat a beérkezett költségigényeket foglalják magukban, amelyek támogathatóságát még nem ellenőrizték, tehát amelyeknél a kiadás felmerülését okozó esemény még nem következett be.

3.4.5. Számviteli kezelés az év végén (elhatárolás)

Tekintettel az év végén kinnlevő előfinanszírozási összegekre, ezeket az eredeti összegen értékelik, amelyből levonják a visszatérített összegeket, az elszámolt támogatható összegeket, a még elszámolatlan támogatható összegek becsült év végi értékét és az értékcsökkenéseket.

Az év végén nem beérkezett költségtérítési igényeket figyelembe veszik az év végi számviteli elhatárolási eljárások során. Vizsgálatra van szükség különösen a közösségi alapok kedvezményezettjeinél felmerült, de a Közösségeknek még nem jelentett támogatható kiadásokat illetően. A tevékenységtípusok és a rendelkezésre álló információk függvényében különböző módszereket használnak annak érdekében, hogy a lehető legjobban meg lehessen becsülni ezeket az összegeket. Ezen elhatárolt tételeknek megfelelően a támogatható tételek becsült összegét elhatárolt költségként könyvelik, míg a becsült nem támogatható részek továbbra is nyitva maradnak a támogathatóság ellenőrzésére váró tételek számláján. Ezen összegeket a rövid lejáratú kötelezettségek alatt tüntetik fel az eszközök és kötelezettségek túlbecslésének elkerülése érdekében.

3.5. Jogosulatlan kifizetések visszatérítése

A költségvetésre terhelt kiadások támogathatóságát az illetékes közösségi szolgálatok, megosztott igazgatás esetén pedig a tagállamok ellenőrzik a vonatkozó szabályokban vagy az adott támogatás feltételeiben meghatározott kísérő dokumentumok alapján. A költségek és az ellenőrzési rendszerek előnyei közti összefüggés optimalizálásának céljával a végső kifizetésekre vonatkozó kérelmeket alaposabban ellenőrzik, mint az időközi kifizetésekre vonatkozókat, és így ennek során feltárhatnak olyan hibákat az időközi kifizetésekben, amelyeket a végső kifizetés kiigazítása kijavít. A Közösségeknek, illetve a tagállamnak joga van továbbá ahhoz, hogy a kérelmező üzlethelyiségeiben a finanszírozott tevékenység végrehajtása közben és/vagy utólag ellenőrizze a kísérő dokumentumok hitelességét. A végrehajtási időszak alatt talált hibák a későbbi igények kiigazítása révén javíthatók. Az utólag felfedezett hibákkal kapcsolatban beszedési megbízást bocsátanak ki. Az e területtel kapcsolatos további információkért lásd továbbá a 6. megjegyzést.

4. ÉV VÉGI JELENTÉS

4.1. Éves beszámoló

A számvitelért felelős tisztviselő felelőssége az éves beszámoló elkészítése, valamint annak biztosítása, hogy a beszámoló minden lényegi szempontból megbízható és valós képet adjon az Európai Unió pénzügyi helyzetéről. Az éves beszámoló a pénzügyi kimutatásokból és a költségvetés végrehajtásáról szóló jelentésekből áll. A beszámolót a Bizottság fogadja el, majd bemutatják ellenőrzésre a Számvevőszéknek, végül pedig mentesítésre a Tanácsnak és a Parlamentnek.

4.2. Éves tevékenységi jelentések

Minden engedélyezésre jogosult tisztviselőnek éves tevékenységi jelentést kell készítenie a felelőssége alá tartozó tevékenységekről. Az éves tevékenységi jelentésben minden engedélyezésre jogosult tisztviselő jelentést tesz a szakpolitikai eredményekről, valamint az azt alátámasztó esetleges biztosítékokról, hogy a jelentésében leírt tevékenységekhez rendelt forrásokat a tervezett célra, valamint a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás alapelveivel összhangban használták fel, továbbá arról, hogy az érvényben lévő ellenőrzési eljárások megfelelőképpen biztosítják az alapul szolgáló műveletek jogszerűségét és szabályszerűségét.

5. ELLENŐRZÉS ÉS MENTESÍTÉS

5.1. Audit

Az Európai Unió éves beszámolóját és forrásokkal való gazdálkodását külső ellenőre, az Európai Számvevőszék felügyeli, amely a Tanács és a Parlament számára éves jelentést állít össze. A Számvevőszék fő feladata, hogy elvégezze az Európai Közösségek éves beszámolójának külső és független ellenőrzését. Tevékenysége részeként a Számvevőszék a következőket készíti el:

(1) az általános költségvetésből finanszírozott tevékenységek éves jelentése, amely részletezi az éves beszámolóval és a beszámoló alapjául szolgáló műveletekkel kapcsolatos észrevételeit;

(2) ellenőrzésein alapuló és megbízhatósági nyilatkozat formájában az éves jelentésben szereplő vélemény (i) a beszámoló megbízhatóságáról, valamint (ii) a beszámoló alapjául szolgáló műveletek – amelyek magukba foglalják az adóalanyoktól beszedett bevételeket és a végső kedvezményezetteknek teljesített kifizetéseket – jogszerűségéről és szabályszerűségéről;

(3) az irányítás meghatározott területeit lefedő ellenőrzések eredményeiről szóló külön jelentés.

A Számvevőszék jogosult az ellenőrzése során szükséges valamennyi dokumentumhoz való hozzáférésre. A Számvevőszék az Európai Közösségek tevékenységének valamennyi területét ellenőrzi, egészen az egyedi műveletek és kifizetések jogszerűségének és szabályszerűségének megvizsgálásáig. Ellenőrzi továbbá magát az éves beszámolót is, és szükség esetén felülvizsgálja az egyedi mérleget és gazdasági eredménykimutatást, illetve a pénzügyi kimutatások átfogó bemutatását is. A Számvevőszék így nemcsak a bemutatott adatokról, hanem a rendszerről és a lefolytatott ellenőrzésekről is véleményt adhat.

5.2. Mentesítés

A végső ellenőrzés a költségvetés mentesítése az adott pénzügyi évre. Az Európai Közösségekben a mentesítésért felelős hatóság az Európai Parlament. Ez azt jelenti, hogy az éves beszámolók ellenőrzését és véglegesítését követően a Tanács javaslata, majd a Parlament döntése alapján mentesítik a Bizottságot és más közösségi szerveket a Közösségek előző pénzügyi évre vonatkozó költségvetésének végrehajtása alól. E határozat alapját a következők képezik: a beszámolók áttekintése és a Számvevőszék éves jelentése (amely hivatalos megbízhatósági nyilatkozatot tartalmaz), a Bizottság válaszai, valamint kérdések és további tájékoztatáskérések a Bizottság felé.

A mentesítés a költségvetés-végrehajtás külső ellenőrzésének politikai vetülete, az a határozat, amellyel a Tanács ajánlására eljáró Európai Parlament mentesíti a Bizottságot egy adott költségvetés irányításának felelőssége alól annak lezárásával. E mentesítési eljárás háromféle eredményre vezethet: a mentesítés megadása, halasztása vagy elutasítása. A mentesítés megadásakor a Parlament kiemelheti az általa fontosnak tartott észrevételeket, és gyakran olyan intézkedéseket ajánl, amelyeket a Bizottságnak ezen ügyek tekintetében meg kell tennie. A Bizottság a meghozott intézkedéseket nyomon követési jelentésben és cselekvési tervben ismerteti, amit továbbít a Parlamentnek és a Tanácsnak is.

I. RÉSZ

AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK ÖSSZEVONT PÉNZÜGYI KIMUTATÁSAI, VALAMINT MAGYARÁZÓ MEGJEGYZÉSEK

TARTALOMJEGYZÉK

A. Mérleg

B. Gazdasági eredménykimutatás

C. Cash flow-kimutatás

D. Kimutatás a nettó eszközállomány változásairól

E. Megjegyzések a pénzügyi kimutatásokhoz

1. Lényeges számviteli politikák

2. Megjegyzések a mérleghez

3. Megjegyzések az eredménykimutatáshoz

4. Megjegyzések a cash flow-kimutatáshoz

5. Mérlegen kívüli közzétételek

6. A jogosulatlan kifizetések visszafizettetése

7. Pénzügyi kockázatkezelés

8. Kapcsolt felekre vonatkozó közzétételek

9. A mérlegfordulónap utáni események

10. Konszolidált intézmények

11. Nem konszolidált intézmények

A. MÉRLEG

millió EUR Megjegy-zés 2008.12.31. 2007.12.31. BEFEKTETETT ESZKÖZÖK: Immateriális javak 2.1 56 44 Ingatlanok, üzemek és berendezések 2.2 4 881 4 523 Hosszú távú befektetések 2.3 2 078 1 973 Hitelek 2.4 3 565 1 806 Hosszú távú előfinanszírozás 2.5 29 023 14 015 Hosszú távú követelések 2.6 45 127 39 648 22 488 FORGÓESZKÖZÖK Készletek 2.7 85 88 Rövid távú befektetések 2.8 1 553 1 420 Rövid távú előfinanszírozás 2.9 10 262 20 583 Rövid lejáratú követelések 2.10 11 920 12 051 Pénzeszközök és azzal egyenértékű eszközök 2.11 23 724 18 756 47 544 52 898 Eszközök összesen 87 192 75 386 HOSSZÚ LEJÁRATÚ KÖTELEZETTSÉGEK: Munkavállalói juttatások 2.12 (37 556) (33 480) Hosszú lejáratú céltartalékok 2.13 (1 341) (1 079) Hosszú lejáratú pénzügyi kötelezettségek 2.14 (3 349) (1 574) Egyéb hosszú lejáratú kötelezettségek 2.15 (2 226) (1 989) (44 472) (38 122) RÖVID LEJÁRATÚ KÖTELEZETTSÉGEK: Rövid lejáratú céltartalékok 2.16 (348) (369) Rövid lejáratú pénzügyi kötelezettségek 2.17 (119) (135) Szállítók 2.18 (89 677) (95 380) (90 144) (95 884) Kötelezettségek összesen (134 616) (134 006) Nettó eszközök (47 424) (58 620) Tartalékok 2.19 3 115 2 806 Tagállamoktól lehívandó összegek 2.20 Munkavállalói juttatások (1) (37 556) (33 480) Egyéb összegek (2) (12 983) (27 946) NETTÓ ESZKÖZÖK (47 424) (58 620)

B. GAZDASÁGI EREDMÉNYKIMUTATÁS

millió EUR Megjegy-zés 2008 2007 MŰKÖDÉSI BEVÉTELEK Bevételek a saját forrásokból és a hozzájárulásokból 3.1 112 713 112 084 Egyéb működési bevételek 3.2 9 731 9 080 122 444 121 164 MŰKÖDÉSI KIADÁSOK Igazgatási kiadások 3.3 (7 720) (7 120) Működési kiadások 3.4 (97 214) (104 682) (104 934) (111 802) TÖBBLET A MŰKÖDÉSI TEVÉKENYSÉGEKBŐL 17 510 9 362 Pénzügyi bevételek 3.5 698 674 Pénzügyi kiadások 3.6 (467) (354) Változások a munkavállalói juttatásokra vonatkozó kötelezettségekben 2.12 (5 009) (2 207) Részesedés a társult és közös vállalkozások nettó veszteségéből 3.7 (46) (13) A KÖLTSÉGVETÉSI ÉV GAZDASÁGI EREDMÉNYE 12 686 7 462

C. CASH FLOW-KIMUTATÁS

millió EUR Megjegy-zés 2008 2007 A költségvetési év gazdasági eredménye 12 686 7 462 Működési tevékenységek 4.2 Értékcsökkenési leírás 19 11 Értékcsökkenés 302 329 A befektetések értékvesztése miatti veszteségek (visszaírása) 3 (3) Kölcsönök (növekedése)/csökkenése (1 759) 217 A hosszú lejáratú előfinanszírozás (növekedése)/csökkenése (15 008) 8 410 A hosszú lejáratú követelések (növekedése)/csökkenése 82 201 Leltárkészlet (növekedése)/csökkenése 3 27 A rövid lejáratú előfinanszírozás (növekedése)/csökkenése 10 321 (12 528) A rövid lejáratú követelések (növekedése)/csökkenése 131 (2 255) Hosszú lejáratú céltartalékok növekedése/(csökkenése) 262 90 Hosszú lejáratú pénzügyi kötelezettségek növekedése/(csökkenése) 1 775 (288) Az egyéb hosszú lejáratú kötelezettségek növekedése/(csökkenése) 237 (31) Rövid lejáratú céltartalékok növekedése/(csökkenése) (21) (10) Rövid lejáratú pénzügyi kötelezettségek növekedése/(csökkenése) (16) 115 Szállítók növekedése/(csökkenése) (5 703) 1 300 Nem készpénzes bevételként vett előző évi költségvetési többlet (1 529) (1 848) Egyéb nem készpénzes mozgások 37 (15) Növekedés/(csökkenés) a munkavállalói juttatásokra vonatkozó kötelezettségekben 4 076 1 280 Befektetési tevékenységek 4.3 Az immateriális javak és az ingatlanok, gépek és berendezések (növekedése)/csökkenése (689) (284) A hosszú lejáratú befektetések (növekedése)/csökkenése (152) (5) A rövid lejáratú befektetések (növekedése)/csökkenése (133) 6 NETTÓ CASH FLOW 4 924 2 181 PÉNZESZKÖZÖK ÉS AZZAL EGYENÉRTÉKŰ ESZKÖZÖK NETTÓ NÖVEKEDÉSE (3) 4 924 2 181 PÉNZESZKÖZÖK ÉS AZZAL EGYENÉRTÉKŰ ESZKÖZÖK AZ ÉV KEZDETÉN (3) 2.11 19 005 16 824 PÉNZESZKÖZÖK ÉS AZZAL EGYENÉRTÉKŰ ESZKÖZÖK AZ ÉV VÉGÉN (3) 2.11 23 929 19 005

D. KIMUTATÁS A NETTÓ ESZKÖZÁLLOMÁNY VÁLTOZÁSAIRÓL

millió EUR Tartalékok (A) A tagállamoktól lehívandó összegek (B) Nettó eszközállomány = (A) + (B) Valós érték tartalék Egyéb tartalékok Felhalmozott többlet/(hiány) A költségvetési év gazdasági eredménye 2006. DECEMBER 31-I EGYENLEG 4 2 851 (67 270) 197 (64 218) A Garanciaalap tartalékának változása (135) 135 0 Valós érték változások 3 (26) (23) Egyéb 60 (53) 7 A 2006. évi gazdasági eredmény allokációja 23 174 (197) 0 Tagállami hozzájárulásként elszámolt, 2006. évi költségvetési eredmény (1 848) (1 848) A költségvetési év gazdasági eredménye 7 462 7 462 2007. DECEMBER 31-I EGYENLEG 7 2 799 (68 888) 7 462 (58 620) A Garanciaalap tartalékának változása 158 (158) 0 Valós érték változások 34 34 Egyéb 113 (108) 5 A 2007. évi gazdasági eredmény allokációja 4 7 458 (7 462) 0 Tagállami hozzájárulásként elszámolt, 2007. évi költségvetési eredmény (1 529) (1 529) A költségvetési év gazdasági eredménye 12 686 12 686 2008. DECEMBER 31-I EGYENLEG 41 3 074 (63 225) 12 686 (47 424)

E. MEGJEGYZÉSEK A PÉNZÜGYI KIMUTATÁSOKHOZ

1. LÉNYEGES SZÁMVITELI POLITIKÁK

1.1. JOGSZABÁLYI RENDELKEZÉSEK ÉS A KÖLTSÉGVETÉSI RENDELET

A számlák vezetése a legutóbb a 2007. december 17-i 1525/2007/EK, Euratom tanácsi rendelettel (HL L 343., 2007.12.27., 9. o.) módosított, az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletről szóló, 2002. június 25-i 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelettel (HL L 248., 2002.9.16., 1. o.), valamint a legutóbb 2007. április 23-án módosított, az e költségvetési rendelet végrehajtására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2002. december 23-i 2342/2002/EK, Euratom bizottsági rendelettel összhangban történik.

A költségvetési rendelet 133. cikke értelmében a Bizottság számvitelért felelős tisztviselője elfogadja azokat a számviteli szabályokat és módszereket, amelyeket valamennyi intézménynél és szervnél alkalmazni kell. Ezek az eredményszemléletű számviteli politikák a nemzetközi költségvetési számviteli standardokon (IPSAS), vagy azok hiányában a nemzetközi pénzügyi beszámolási standardokon (IFRS) alapulnak, amelyeket a Nemzetközi Költségvetési Számviteli Standard Testület (IPSASB) illetve a Nemzetközi Számviteli Standard Testület (IASB) bocsát ki. Ezeket a szabályokat a Bizottság számvitelért felelős tisztviselője fogadta el a szakmai iránymutatást nyújtó „számviteli standardok szakértői tanácsadó csoport” állásfoglalásának kikérése után. A számviteli szabályokat rendszeresen felülvizsgálják és szükség esetén aktualizálják.

A Bizottság számvitelért felelős tisztviselője által elfogadott értékelési és elszámolási szabályokat a konszolidációs körbe bevont valamennyi európai intézménynél és szervnél alkalmazzák, hogy a pénzügyi kimutatások összeállítását és a konszolidáció menetének összehangolását illetően az elszámolásra, az értékelésre és a beszámoló bemutatására vonatkozóan egységes szabálykészlet kerüljön kidolgozásra.

A Bizottság számvitelért felelős tisztviselőjének a követő év március 31-ig kell benyújtania az előzetes összevont éves beszámolót a Számvevőszéknek ellenőrzésre. A Bizottságnak július 31-ig kell elfogadnia a végleges összevont beszámolót, amelyet ezután a Számvevőszék megbízhatósági nyilatkozatával együtt november 15-ig közzétesznek a Hivatalos Lapban.

1.2. SZÁMVITELI ALAPELVEK

A pénzügyi kimutatások célja, hogy valamely gazdálkodó egység pénzügyi helyzetéről, teljesítményéről és cash-flow-járól a felhasználók széles köre számára hasznos információt nyújtsanak. A közszférában tevékeny gazdálkodó egységek esetében, mint például az Európai Közösségek, a cél konkrétabban a döntéshozatalhoz jól felhasználható információk nyújtása, valamint annak igazolása, hogy az adott szervezet a rábízott eszközökkel hatékonyan és felelősségteljesen gazdálkodott.

A megbízható és valós kép bemutatása érdekében nem elég, hogy a pénzügyi kimutatások lényeges információkat nyújtanak az adott intézmény, illetve ügynökség tevékenységeinek természetéről és köréről, finanszírozásának módjáról, működéséről; a pénzügyi kimutatásoknak világosnak és érthetőnek kell lenniük, lehetővé téve a költségvetési évek közötti összehasonlítást. E dokumentum a fenti célok szellemében készült.

Az európai intézmények és ügynökségek számviteli rendszere költségvetési számvitelre és általános (pénzügyi) számvitelre tagolódik. Mindkét rendszer számláit euróban vezetik, az elszámolási időszak a naptári év. A költségvetési számlák részletes képet nyújtanak a költségvetés végrehajtásáról. E számlák vezetése a módosított pénzforgalmi szemlélet alapján történik. Az általános számlák lehetővé teszik a pénzügyi kimutatások összeállítását, mivel az eredményszemléletű számviteli szabályok alapján tartalmazzák a költségvetési év eredményszemléletű számviteli szabályokon alapuló valamennyi bevételét és kiadását, és úgy kerültek kialakításra, hogy december 31-vel mérleg formájában megállapítható legyen belőlük a pénzügyi helyzet.

A költségvetési rendelet 124. cikke meghatározza a pénzügyi kimutatások elkészítése során alkalmazandó számviteli alapelveket:

— a gazdálkodó egység folytatásának elve;

— az óvatosság elve;

— a számviteli módszerek következetességének elve;

— az információk összehasonlíthatóságának elve;

— a lényegesség elve;

— a bruttó elszámolás elve;

— a tartalom elsődlegessége a formával szemben elve;

— az eredményelszámolás elve.

1.3. KONSZOLIDÁLÁS

Az Európai Közösségek konszolidációs körébe 39 ellenőrzött gazdálkodó egység, egy társult és három közös vállalkozás tartozik. A konszolidálásba bevont gazdálkodó egységek teljes jegyzékét a 10. megjegyzés tartalmazza. 2007-hez képest a konszolidálásba bevont egységek köre nyolc ügynökséggel bővült. E bővülésnek nincs lényeges hatása az összevont pénzügyi kimutatásokra. 2008 végén egyetlen közösségi ügynökség felszámolására került sor. Ezen ügynökség tevékenységeit az Európai Bizottság vette át. Az ügynökség bevételei és kiadásai az összevont gazdasági eredménykimutatás részét képezik.

Ellenőrzött gazdálkodó egységek

Az ellenőrzött gazdálkodó egységek olyan gazdálkodó egységek, amelyek pénzügyi és működési politikáinak közvetlen vagy közvetett irányítására az Európai Közösségek jogosult annak érdekében, hogy előnye származhasson e gazdálkodó egységek tevékenységeiből. E hatáskörnek azonnal gyakorolhatónak kell lennie. Az ellenőrzött gazdálkodó egységek valamennyi tevékenységük tekintetében a konszolidációs körbe tartoznak. Az összevonás az ellenőrzés meglétének első napjától számítandó, és az ellenőrzés megszűnésének napján ér véget. A szavazati jogok többségének birtoklása, mint az ellenőrzés leginkább elterjedt mutatója, a legtöbb esetben nem alkalmazható az Európai Közösségek esetében.

A konszolidáció körébe tartozó európai intézményeket a megfelelő alapszerződésekkel hozták létre. Ezek az intézmények képezik az Európai Közösségek szervezeti felépítését, és vitathatatlanul hozzájárulnak az Európai Közösségek célkitűzéseihez. Emiatt úgy tekinthető, hogy ezek az intézmények az Európai Közösségek kizárólagos ellenőrzése alatt állnak.

Ugyanezen megfontolás szerint úgy lehet tekinteni, hogy a másodlagos jogi aktussal létrehozott közösségi szervek és végrehajtó ügynökségek az Európai Közösségek kizárólagos ellenőrzése alatt állnak, emiatt bekerülnek a konszolidációs körbe. Meg kell jegyezni, hogy a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (Alicante) és a Közösségi Növényfajta-hivatal (Angers) nem kap támogatást a Közösségek általános költségvetéséből. A konszolidálásba ugyanakkor bevontak az Európai Unió harmadik pillérébe tartozó két ügynökséget is, amelyek támogatást kaptak az Európai Közösségek általános költségvetéséből (lásd a 10. megjegyzést is). Ezenkívül a felszámolás alatt álló Európai Szén- és Acélközösség (ESZAK) szintén ellenőrzött gazdálkodó egységnek tekintendő. A „Magfúzió az Energiáért” Ügynökség 2041-re tervezett megszüntetésekor az esetleges többletet vagy hiányt fel kell majd osztani az akkori tagok között.

Az Európai Közösségek által ellenőrzött gazdálkodó egységek egymással szemben fennálló egyenlegei, valamint a közöttük létrejött tranzakciók kiszűrésre kerültek. A gazdálkodó egységeken belüli tranzakciók nem realizált nyeresége/vesztesége nem jelentős, ezért nem került kiszűrésre.

Társult vállalkozások

A társult vállalkozások felett az Európai Közösségek jelentős közvetett vagy közvetlen befolyással bír a pénzügyi és működési politikai döntések tekintetében, ellenőrzéssel viszont nem rendelkezik. A jelentős befolyást általában akkor tekinthetjük adottnak, ha az Európai Bizottság közvetlenül vagy közvetve a szavazati jogok több mint 20 %-át birtokolja.

A társult vállalkozásokban lévő befektetéseket a tőkemódszerrel veszik figyelembe a konszolidáció során, kezdeti elszámolásuk bekerülési értéken történik. Az Európai Közösségeknek a társult vállalkozások akvizíció utáni nyereségéből vagy veszteségéből való részesedését a gazdasági eredménykimutatás tartalmazza, míg a tartalékok akvizíciót követő változásaiból való részesedése a tartalékokban kerül kimutatásra. A befektetés könyv szerinti értékét az akvizíció utáni halmozott változásokkal módosítják. A társult vállalkozástól kapott osztalék csökkenti a befektetés könyv szerinti értékét. Az Európai Közösségek és társult vállalkozásai közötti tranzakciók nem realizált nyeresége/vesztesége nem jelentős, ezért az nem került kiszűrésre.

A társult vállalkozások számviteli politikái eltérhetnek az Európai Közösségek által a hasonló tranzakciókra és hasonló körülményekkel jellemezhető eseményekre vonatkozóan elfogadott számviteli politikáktól. A társult vállalkozások tőkemódszer alkalmazásakor felhasznált pénzügyi kimutatásait gyakorlati okok miatt nem korrigálták.

Az Európai Közösségek nem törekszenek jelentős befolyás gyakorlására olyan esetekben, amikor legalább 20 %-os részesedéssel rendelkeznek egy kockázati tőkealapban. Az ilyen alapokat emiatt értékesíthető pénzügyi eszközökként kezelik, a tőkemódszer pedig nem kerül alkalmazásra.

Közös vállalkozások

A közös vállalkozás olyan szerződéses megállapodás, amellyel az Európai Közösségek és egy vagy több fél (a „vállalkozók”) közös ellenőrzés alatt álló gazdasági tevékenységbe kezd. A közös ellenőrzés egy gazdasági tevékenység fölött közvetlenül vagy közvetve gyakorolt ellenőrzés szerződésben rögzített megosztása.

A közös vállalkozásokban lévő befektetéseket a tőkemódszerrel veszik figyelembe a konszolidáció során, kezdeti elszámolásuk bekerülési értéken történik. Az Európai Közösségeknek a közös ellenőrzésű gazdálkodó egységeik nyereségéből vagy veszteségéből való részesedését a gazdasági eredménykimutatás tartalmazza, míg a tartalékok változásaiból való részesedése a tartalékokban kerül kimutatásra. A befektetés könyv szerinti értékét a halmozott változásokkal módosítják.

Az Európai Közösségek és közös irányítású gazdálkodó egysége közötti tranzakciók nem realizált nyeresége/vesztesége nem jelentős, ezért az nem került kiszűrésre.

A közös vállalkozások számviteli politikái eltérhetnek az Európai Közösségek által a hasonló tranzakciókra és hasonló körülményekkel jellemezhető eseményekre vonatkozóan elfogadott számviteli politikáktól.

A konszolidálásba be nem vont gazdálkodó egységek

Az Európai Közösségek nem ellenőrzi, így beszámolójába sem vonták be azokat az alapokat, amelyeket a Közösségek az Európai Közösségek személyzetének közös betegbiztosítási rendszere, valamint az Európai Fejlesztési Alap megbízásából kezel. 2008. december 31-én e kettő összes eszközállománya 288 millió EUR, illetve 1 219 millió EUR volt – lásd a 11. megjegyzést.

1.4. AZ ELKÉSZÍTÉS ALAPJA

1.4.1. Alkalmazott pénznem és átváltási árfolyamok

Funkcionális pénznem és a beszámolókészítés pénzneme

A pénzügyi kimutatások millió euróban készülnek, ami az Európai Közösségek funkcionális és beszámolókészítési pénzneme.

Műveletek és egyenlegek

A külföldi pénznemen alapuló ügyletek elszámolása az ügylet napján érvényes árfolyamok felhasználásával euróban történik.

A külföldi pénznemen alapuló ügyletek kiegyenlítéséből származó árfolyamnyereségeket és -veszteségeket, valamint a külföldi pénznemben meghatározott monetáris eszközök és kötelezettségek év végi árfolyamokon történő átszámításából adódó árfolyamnyereségeket és -veszteségeket a gazdasági eredménykimutatás mutatja be.

Az alábbi tételekre eltérő átváltási módszerek vonatkoznak:

— az ingatlanok, gépek, berendezések és az immateriális javak értékelése beszerzési értékükön történik, euróra való átváltásuk a beszerzés napján érvényes árfolyamon történik; valamint

— az Európai Mezőgazdasági Garanciaalap keretében fizetett előfinanszírozások euróra való átváltása a kifizetés hónapját követő hónap 10. napján érvényes átváltási árfolyamon történik.

A pénzügyi eszközök és kötelezettségek külföldi pénznemben meghatározott év végi egyenlegeit a december 31-én érvényes árfolyamon számítják át euróra:

EUR átváltási árfolyamok

Pénznem 2008.12.31. 2007.12.31. BGN 1,9558 1,9558 CZK 26,8750 26,6280 DKK 7,4506 7,4583 EEK 15,6466 15,6466 GBP 0,9525 0,7333 HUF 266,7000 253,7300 LVL 0,7083 0,6964 LTL 3,4528 3,4528 PLN 4,1535 3,5935 RON 4,0225 3,6077 SKK 30,1260 33,5830 SEK 10,8700 9,4415 JPY 126,1400 164,9300 USD 1,3917 1,4721

A külföldi pénznemben meghatározott és értékesíthetőként besorolt monetáris értékpapírok valós értékének átváltási különbözethez kapcsolódó változásait a gazdasági eredménykimutatásban mutatják ki. A nyereséggel vagy veszteséggel szemben valós értéken nyilvántartott nem monetáris pénzügyi eszközök és kötelezettségek átváltási különbözeteit a gazdasági eredménykimutatásban mutatják ki. Az értékesíthetőként besorolt nem monetáris pénzügyi eszközök átváltási különbözetei a valós érték tartalékban szerepelnek.

1.4.2. Becslések alkalmazása

A nemzetközi költségvetési számviteli standardokkal és az általánosan elfogadott számviteli elvekkel összhangban a pénzügyi kimutatások szükségszerűen magukba foglalnak olyan becsléseken és feltételezéseken alapuló összegeket, amelyeket a menedzsment a rendelkezésre álló legmegbízhatóbb információk alapján állít fel. A jelentős becsült összegek közé tartoznak például – a teljesség igénye nélkül – a következők: munkavállalói juttatásokra vonatkozó kötelezettségek, céltartalékok, leltárkészletekkel és követelésekkel kapcsolatos pénzügyi kockázat, elhatárolt bevételek és kiadások, függő követelések és kötelezettségek, valamint az állóeszközök és ingatlanok, gépek, berendezések értékvesztésének mértéke. A tényleges eredmények eltérhetnek ezektől a becslésektől. A becslésekben bekövetkezett változásokat ismertté válásuk időszakában veszik figyelembe.

1.5. MÉRLEG

1.5.1. Immateriális javak

A vásárolt számítógépes szoftverlicenceket a felhalmozott értékcsökkenéssel és az értékvesztéssel csökkentett bekerülési értéken mutatják ki. Az eszközök amortizációja a becsült hasznos élettartam (4 év) alatt lineárisan történik. A saját előállítású immateriális javak elszámolása a gazdasági eredménykimutatásban történik ráfordításként. A számítógépes szoftverek fejlesztését és karbantartását kiadásként számolják el felmerülésükkor, mint tudományos kutatás-fejlesztési költségeket.

1.5.2. Ingatlanok, üzemek és berendezések

Valamennyi ingatlan, gép és berendezés kimutatása az értékcsökkenéssel és értékvesztéssel csökkentett eredeti bekerülési értéken történik. Az eredeti bekerülési érték az eszköz beszerzéséhez közvetlenül hozzárendelhető kiadásokat foglalja magában.

A később felmerülő költségek az eszköz könyv szerinti értékében, vagy adott esetben külön eszközként kerülnek aktiválásra, de csak akkor, ha az eszközzel kapcsolatos jövőbeli gazdasági előnyöket vagy szolgáltatáspotenciált valószínűsíthetően az Európai Közösségek élvezi, és az eszköz költségét megbízhatóan lehet mérni. A javítási és karbantartási költség a gazdasági eredménykimutatásban kerül elszámolásra abban a költségvetési időszakban, amelyben felmerült. Mivel az Európai Közösségek nem vesz fel hitelt az ingatlanok, gépek és berendezések beszerzéséhez, az ilyen beszerzésekhez kapcsolódóan nem merül fel hitelfelvételi költség.

A földterületekre és a műalkotásokra nem számolnak el értékcsökkenési leírást, mivel határozatlan élettartammal rendelkezőknek tekintendők. A befejezetlen beruházásokra nem számolnak el értékcsökkenési leírást, mivel ezek az eszközök még nem felhasználhatók. A többi eszköz értékcsökkenési leírása a becsült hasznos élettartam során lineáris módszerrel történik, a következők szerint:

Értékcsökkenési kulcsok

Eszköztípus Lineáris leírási kulcsok Épületek 4 % Üzemek, gépek és berendezések 10 % – 25 % Bútorok, berendezési tárgyak 10 % – 25 % Beépített és mozdítható berendezési tárgyak 10 % – 33 % Járművek 25 % Számítástechnikai berendezések 25 % Egyéb tárgyi eszközök 10 % – 33 %

Az eszközök elidegenítésének nyeresége illetve vesztesége az értékesítéssel kapcsolatos kiadásokkal csökkentett bevétel és az elidegenített eszköz könyv szerinti értékének különbözetéből adódik. Ez a gazdasági eredménykimutatásban szerepel.

Lízingek

Pénzügyi lízingként kerülnek besorolásra azok a tárgyi eszköz lízingek, amelyeknél a tulajdonjoggal járó valamennyi kockázatot és előnyt alapvetően az Európai Közösségek viseli. A pénzügyi lízingek aktiválása a lízing kezdő időpontjában a lízingbe vett eszköz valós értéke és a minimális lízingfizetések jelenértéke közül az alacsonyabbik értéken történik. Minden egyes lízingfizetést úgy osztanak meg a kötelezettség és a finanszírozási költségek között, hogy a még rendezetlen finanszírozási egyenleg kamatlába állandó legyen. A bérleti kötelezettségek (a finanszírozási költségek nélkül) az egyéb (hosszú és rövid lejáratú) kötelezettségek között szerepelnek. A finanszírozási költség kamattartalmát a lízingidőszak során a gazdasági eredménykimutatásban számolják el, hogy a kötelezettség fennmaradó összegére nézve mindegyik időszakban állandó időszaki kamatláb adódjon. A pénzügyi lízing keretében beszerzett eszközök értékcsökkenési leírását az eszköz hasznos élettartama és a lízing időtartama közül a rövidebbik időszak során számolják el.

Operatív lízingnek minősülnek azok a lízingek, amelyeknél a tulajdonjogban rejlő kockázatok és előnyök jelentős hányada a lízingbeadónál marad. Az operatív lízing keretében tett kifizetéseket a lízing időtartama alatt lineáris módszerrel számolják el a gazdasági eredménykimutatásban.

1.5.3. Nem pénzügyi eszközök értékvesztése

A határozatlan hasznos élettartammal rendelkező eszközökre nem számolnak el értékcsökkenési leírást, az értékvesztés szükségességét pedig évente vizsgálják meg. Az értékcsökkenési leírás tárgyát képező eszközöknél minden esetben sor kerül az értékvesztés szükségességének vizsgálatára, amikor bizonyos események vagy a körülmények változásai azt jelzik, hogy a könyv szerinti érték esetleg már nem térül meg. Az értékvesztés miatti veszteség az az összeg, amennyivel az eszköz könyv szerinti értéke magasabb, mint annak megtérülő értéke. A megtérülő érték az eszköz értékesítési költségekkel csökkentett valós értéke és használati értéke közül a magasabbik.

Az immateriális javak és az ingatlanok, gépek és berendezések maradványértékét és hasznos élettartamát mindegyik mérlegfordulónapon felülvizsgálják és szükség esetén módosítják. Az eszköz könyv szerinti értékét azonnal a megtérülő értékére írják le, ha az eszköz könyv szerinti értéke meghaladja annak becsült megtérülő értékét.

1.5.4. Beruházások

Társult vállalkozásokban lévő befektetések és közös vállalkozásokban lévő érdekeltségek

A társult vállalkozásokban lévő befektetések és közös vállalkozásokban lévő érdekeltségek elszámolása a tőkemódszer használatával történik. A befektetések értékvesztését akkor vizsgálják, amikor az értékvesztésre utaló jelek mutatkoznak, és azokat szükség esetén alacsonyabb megtérülő értékre írják le. A megtérülő érték fogalmának magyarázatát az 1.5.3. pont tartalmazza.

Kockázati tőkealapokban lévő befektetések

Besorolás és értékelés

A kockázati tőkealapokban lévő befektetéseket értékesíthető eszközökként sorolják be, ennek megfelelően valós értéken tartják nyilván, a valós érték változásaiból eredő nyereségeket és veszteségeket (az átváltási különbözeteket is) pedig a valós érték tartalékban kell megjeleníteni.

A valós értékkel kapcsolatos megfontolások

Mivel a kockázati tőkealapokban lévő befektetéseknek nincsen aktív piacon jegyzett piaci ára, és hiányoznak a megbízható értékelési technikák, értékelésük egyenként, a következő két érték közül a kisebbiken történik: bekerülési érték vagy az alapkezelő által a mérleg fordulónapjáig jelentett elszámolható nettó eszközérték (net asset value, NAV), kizárva így azt az esetleges nem realizált hozzárendelhető nyereséget, amely a mögöttes befektetési portfólióban megjelenhet. A mérleg fordulónapján kevesebb mint két éve fennálló kockázati tőkealapokban lévő befektetések értékelése ugyanezen elvek alapján történik, kivéve azt az esetet, amikor a nem realizált veszteségeket csak az igazgatási kiadások okozzák, ekkor ugyanis a mögöttes befektetési portfólió korai életszakaszára tekintettel nem veszik figyelembe ezeket a nem realizált veszteségeket.

A kockázati tőkealapokban lévő befektetések valós értékét e módszer szerint az aggregált nettó eszközérték módszer alkalmazásával kapják meg, amely magában foglalja azt a feltételezést, hogy amennyiben az egyes alapok nettó eszközértéke az IAS 39-cel összhangban levőnek tekinthető, úgy az összes alap aggregált nettó eszközértéke is összhangban van az IAS 39-cel.

E módszerrel összhangban az alapok három kategóriába sorolhatók:

— I. kategória – alapok, amelyek már alkalmazzák az IAS 39 valós értékkel kapcsolatos előírásait.

— II. kategória – alapok, amelyek az IAS 39-cel összhangban levőnek tekinthető egyéb értékelési iránymutatásokat (pl. AFIC, BVCA és EVCA értékelési iránymutatások) vagy standardokat alkalmaznak.

— III. kategória – alapok, amelyek nem az IAS 39 valós értékkel kapcsolatos előírásait vagy az IAS 39-cel összhangban lévő egyéb értékelési iránymutatást alkalmaznak.

Az I. és II. kategóriánál a valós értéken történő értékelésből eredő nem realizált nyereségeket a tartalékokban számolják el, a nem realizált veszteségeket pedig értékvesztési szempontból megvizsgálják annak meghatározására, hogy a gazdasági eredménykimutatásban értékvesztésként, vagy a valós érték tartalék változásaiként számolják-e el őket. A valós értéken kifejezett elszámolható nettó eszközérték meghatározása vagy az Európai Közösségek alapban meglévő tulajdonjoga százalékos arányának és a legfrissebb beszámolóban szereplő nettó eszközérték szorzataként, vagy pedig – amennyiben az rendelkezésre áll – a részesedés ugyanazon időpontban érvényes (az adott alapkezelő által ismertetett) pontos értékének alkalmazásával történik.

A III. kategóriába tartozó befektetések értékelése az értékvesztéssel csökkentett bekerülési értéken történik (bár jelenleg nincs ilyen befektetés).

Pénzügyi eszközök

Pénzügyi instrumentum minden olyan szerződés, amely valamely gazdálkodó egységnél pénzügyi eszközt, ugyanakkor egy másik gazdálkodó egységnél pénzügyi kötelezettséget vagy tőkeinstrumentumot keletkeztet.

Besorolás

Az Európai Közösségek a következő kategóriákba sorolja be pénzügyi eszközeit: az eredménnyel szemben valós értéken értékelt pénzügyi eszközök; a kölcsönök és követelések; a lejáratig tartandó befektetések; valamint az értékesíthető pénzügyi eszközök. A pénzügyi eszközök besorolását az első könyvelés időpontjában határozzák meg, és minden egyes mérlegfordulónapkor felülvizsgálják.

i. A nyereséggel vagy veszteséggel szemben valós értéken értékelt pénzügyi eszközök

Ebbe a kategóriába kerül a pénzügyi eszköz, ha alapvetően rövid távú értékesítési céllal szerezték be, vagy ha az Európai Közösségek akként jelöli meg. A származtatott termékeket szintén ebbe a kategóriába sorolják be. Az e kategóriába tartozó eszközök forgóeszközöknek minősülnek, ha a mérleg fordulónapját követő 12 hónapon belül várhatóan értékesítik őket.

ii. Kölcsönök és követelések

A kölcsönök és követelések aktív piacon nem jegyzett nem származékos pénzügyi eszközök, amelyeknél a fizetési összegek rögzítettek vagy meghatározhatók. Akkor merülnek fel, amikor az EK az adósnak közvetlenül pénzeszközt, árukat vagy szolgáltatásokat biztosít anélkül, hogy szándékában állna a követeléssel kereskedni. A mérleg fordulónapját követő 12 hónapon belüli lejárattal rendelkezők kivételével ezek az eszközök a befektetett eszközök között szerepelnek.

iii. Lejáratig tartandó befektetések

A lejáratig tartandó befektetések rögzített fizetési összegű vagy meghatározható fizetési összegű és rögzített lejáratú nem származékos pénzügyi eszközök, amelyeket az Európai Közösségek határozottan a lejáratig kíván és képes is megtartani. E költségvetési évben az Európai Közösségek nem rendelkezett ebbe a kategóriába tartozó befektetésekkel.

iv. Értékesíthető pénzügyi eszközök

Az értékesíthető pénzügyi eszközök olyan nem származékos eszközök, amelyeket ebbe a kategóriába tartozóként jelöltek meg, vagy amelyeket a többi kategória egyikébe sem soroltak be. Befektetett eszközként vagy forgóeszközként sorolják be őket, attól függően, hogy a Közösségek milyen időtartamot követően kívánja értékesíteni őket. Szintén az értékesíthető pénzügyi eszközökhöz sorolják be a nem konszolidált gazdálkodó egységekbe történő befektetéseket, illetve a tőkemódszertől eltérő módszerrel értékelt befektetéseket.

Első nyilvántartásba vétel és értékelés

A nyereséggel vagy veszteséggel szemben valós értéken értékelt pénzügyi eszközök, a lejáratig tartandó és az értékesíthető eszközök beszerzésének és értékesítésének megjelenítése az üzletkötés időpontjában történik, tehát azon a napon, amikor az Európai Közösségek kötelezettséget vállal az adott eszköz megvásárlására vagy értékesítésére. A kölcsönöket abban az időpontban veszik számviteli nyilvántartásba, amikor a kölcsönvevőnek pénzátutalást teljesítenek. A pénzügyi eszközök első nyilvántartásba vétele az ügyleti költségekkel növelt valós értéken történik minden olyan pénzügyi eszköz esetében, amelynek nyilvántartása nem a nyereséggel vagy veszteséggel szemben valós értéken értékelt összegen történik. A nyereséggel vagy veszteséggel szemben valós értéken értékeltként nyilvántartott pénzügyi eszközök kezdeti megjelenítése valós értéken történik, az ügyleti költségeket pedig a gazdasági eredménykimutatásban ráfordításként számolják el.

A pénzügyi eszköz kezdeti megjelenítéskori valós értéke rendszerint az ügyleti ár (azaz a kapott ellenérték valós értéke). Amikor azonban a hosszú lejáratú kölcsön után nem számítanak fel kamatot, vagy a kamat a piaci feltételeknél kedvezőbb, a pénzügyi eszköz valós értéke megbecsülhető mint az összes jövőbeni pénzbevétel jelenértéke, ahol az alkalmazott diszkont-kamatláb egy hasonló hitelminősítésű kibocsátó hasonló instrumentumára vonatkozó piaci kamatláb.

A pénzügyi eszközök kivezetésre kerülnek, ha a befektetések pénzáramaihoz való jogok lejártak vagy azokat átadták, és az Európai Közösségek a tulajdonjoggal járó valamennyi kockázatot és előnyt alapvetően átadta.

Későbbi értékelés

A nyereséggel vagy veszteséggel szemben valós értéken értékelt pénzügyi eszközöket a későbbiekben valós értéken mutatják ki. A „nyereséggel vagy veszteséggel szemben valós értéken értékelt pénzügyi eszközök” kategória valós értéke változásaiból eredő nyereségek és veszteségek a gazdasági eredménykimutatásban szerepelnek abban az időszakban, amelyben felmerültek.

A kölcsönök és követelések, valamint a lejáratig tartandó befektetések kimutatása amortizált bekerülési értéken történik a tényleges kamatláb-módszer alkalmazásával. A felvett hitelekre nyújtott kölcsönök esetében a tényleges kamatláb-módszert nem kell a kölcsönökre és felvett hitelekre külön alkalmazni. Ennek oka az, hogy e kölcsönök a viszonossági vagy back-to-back műveletek jellegzetességeit mutatják, a hitelkihelyezések és hitelfelvételek feltételeiben, illetve azok összegeit tekintve pedig csekély különbségek állnak fenn. Ezért az alapul szolgáló tranzakciók értelmezése tekintetében minden lényeges információ rendelkezésre áll. Az Európai Közösségeknél felmerülő, majd a kölcsön kedvezményezettjére továbbterhelt ügyleti költségeket közvetlenül a gazdasági eredménykimutatásban jelenítik meg.

Az értékesíthető pénzügyi eszközöket a későbbiekben valós értéken mutatják ki. Az értékesíthető besorolású eszközök valós értékének változásaiból származó nyereséget és veszteséget a valós érték tartalékban mutatják ki. Az értékesíthetőként besorolt eszközök értékesítésekor vagy értékvesztésekor a korábban a valós érték tartalékban megjelenített valós érték kiigazítások kumulált összegét a gazdasági eredménykimutatásban jelenítik meg. Az értékesíthető pénzügyi eszközök tényleges kamatláb módszerrel számított kamatát a gazdasági eredménykimutatásban jelenítik meg. Az értékesíthető tőkeinstrumentumok utáni osztalék megjelenítésére akkor kerül sor, amikor megállapítják az Európai Közösségek osztalékfizetéshez való jogát.

Az aktív piacokon jegyzett befektetések valós értékei az aktuális vételi áron alapulnak. Az Európai Közösségek a nem aktív piacú pénzügyi eszközök (és a tőzsdén nem jegyzett értékpapírok) esetében értékelési technika alkalmazásával állapítja meg a valós értéket. Ilyen technika a szokásos piaci feltételek szerint lebonyolított legutóbbi ügyletek felhasználása, a lényegében megegyező egyéb instrumentumok alapul vétele, a diszkontált cash flow-elemzés, az opciós árazási modellek és a piaci résztvevők által általában alkalmazott egyéb értékelési technikák.

Azokban az esetekben, amikor az aktív piacon jegyzett piaci árral nem rendelkező tőkeinstrumentumokban lévő befektetések valós értékét nem lehet megbízhatóan mérni, akkor e befektetéseket az értékvesztéssel csökkentett bekerülési értéken értékelik.

Befektetett pénzügyi eszközök értékvesztése

Az Európai Közösségek minden egyes mérlegfordulónapkor megvizsgálja, hogy egy adott pénzügyi eszköz értékvesztését indokolják-e objektív tények. A pénzügyi eszközre nézve akkor és csak akkor merül fel, illetve számolandó el értékvesztési veszteség, ha objektív bizonyítékai vannak az eszköz kezdeti megjelenítését követően bekövetkezett egy vagy több esemény által eredményezett értékvesztésnek, és a veszteséggel járó esemény(ek) hatással van(nak) a pénzügyi eszköz becsült jövőbeli pénzáramaira, amelyeket megbízhatóan lehet becsülni.

i. Amortizált bekerülési értéken nyilvántartott eszközök

Ha a kölcsönök és követelések vagy az amortizált bekerülési értéken nyilvántartott lejáratig tartandó befektetések értékvesztésének bekövetkeztére nézve objektív bizonyítékok vannak, a veszteség összege az eszköz könyv szerinti értéke és a pénzügyi eszköz eredeti tényleges kamatlábával diszkontált becsült jövőbeni pénzáramok (amelyek nem foglalják magukban a jövőbeni hitelveszteségeket) jelenértéke közötti különbségnek felel meg. Az eszköz könyv szerinti értékét csökkentik, a veszteség összegét pedig a gazdasági eredménykimutatásban jelenítik meg. Ha a kölcsön vagy a lejáratig tartandó befektetés változó kamatlábú, az esetleges értékvesztések értékelésének diszkont kamatlába a szerződés szerint meghatározott folyó tényleges kamatlábnak felel meg. Egy biztosítékkal fedezett pénzügyi eszközből származó jövőbeni pénzáramok becsült jelenértékének a kiszámítása figyelembe veszi a biztosíték érvényesítéséből származó pénzáramokat, levonva a biztosíték megszerzésének és értékesítésének a költségeit, akár valószínű a biztosíték érvényesítése, akár nem. Ha az értékvesztés összege egy későbbi időszakban csökken, és a csökkenést objektíven olyan eseményhez lehet kötni, amely az értékvesztés megjelenítése után következett be, a korábban elszámolt értékvesztést a gazdasági eredménykimutatásban visszaírják.

ii. Valós értéken nyilvántartott eszközök

Az értékesíthetőként besorolt, tulajdonviszonyt megtestesítő befektetések esetén az értékvesztés megállapításakor azt vizsgálják, hogy az értékpapír valós értéke jelentős mértékben, illetve tartósan a bekerülési értéke alá csökkent-e. Ha az értékesíthető pénzügyi eszközöknél bizonyíték van ez utóbbira nézve, a halmozott veszteséget – amely a beszerzési költség és a gazdasági eredménykimutatásban az adott pénzügyi eszközzel kapcsolatban korábban megjelenített értékvesztéssel csökkentett aktuális valós érték különbségének felel meg – kivezetik a tartalékokból és a gazdasági eredménykimutatásban jelenítik meg. A gazdasági eredménykimutatásban a tulajdonviszonyt megtestesítő értékpapírokkal kapcsolatban megjelenített értékvesztések sztornírozása nem a gazdasági eredménykimutatáson keresztül történik. Ha egy későbbi időszakban az értékesíthetőként besorolt adósságinstrumentum valós értéke emelkedik, és a növekedést objektíven olyan eseményhez lehet kötni, amely az értékvesztés megjelenítése után következett be, az értékvesztést a gazdasági eredménykimutatáson keresztül sztornírozzák.

1.5.5. Készletek

A raktárkészletet a bekerülési érték és a nettó realizálható érték közül az alacsonyabbikon mutatják ki. A bekerülési érték meghatározása a FIFO módszerrel történik. A késztermékek, valamint a befejezetlen termelés és félkész termékek bekerülési értéke a nyersanyag-ráfordítást, a közvetlen munkaerőköltségeket, az egyéb közvetlen költségeket és a termeléshez kapcsolódó (a szokásos működési kapacitáson alapuló) általános költségeket foglalja magában. A nettó realizálható érték a befejezéssel és értékesítéssel kapcsolatos kiadásokkal csökkentett becsült értékesítési ár (szokásos üzletmenet során).

Amennyiben a raktárkészletet azzal a céllal tartják, hogy azokhoz a nagyközönség díjmentesen vagy jelképes díj ellenében juthasson, értékelésük a bekerülési érték és a folyóáras pótlási költség közül a kisebbiken történik. A folyóáras pótlási költség az a költség, amely az Európai Közösségek számára merülne fel az eszköz beszámolókészítési időpontban való beszerzésekor.

1.5.6. Előfinanszírozási összegek

Az előfinanszírozás olyan kifizetés, amely pénzelőleget (pénztárkészletet) szándékozik biztosítani a kedvezményezettnek. Az előfinanszírozást az egyedi előfinanszírozási megállapodásban meghatározott időszak során több kifizetésre is fel lehet osztani. Az előleget vagy pénztárkészletet a megállapodásban rögzített időszak során arra a célra kell felhasználni, amire nyújtották, vagy vissza kell fizetni. Amennyiben a kedvezményezettnél nem merülnek fel támogatható kiadások, köteles az előfinanszírozási előleget visszafizetni az Európai Közösségeknek. Az előfinanszírozás összegét a támogatható költségek elfogadása és a visszafizetett összegek (részben vagy egészben) csökkentik.

Az év végén fennálló előfinanszírozási összegek értéke a kifizetett eredeti összeg(ek) mínusz: visszafizetett összegek, elszámolt támogatható összeg, az év végéig el nem számolt, becsült támogatható összegek és az értékcsökkenések.

Az előfinanszírozás utáni kamat megjelenítése a megfelelő megállapodás rendelkezéseivel összhangban a kamat realizálásakor történik. Év végén a legmegbízhatóbb információra alapozva becslést készítenek a halmozott kamatbevételről és azt szerepeltetik a mérlegben.

1.5.7. Követelések

A követeléseket az értékvesztési leírásokkal csökkentett eredeti összegen tartják nyilván. A követelések értékvesztési leírására akkor kerül sor, ha objektív bizonyítékok vannak arra nézve, hogy az Európai Közösségek nem fogja tudni beszedni a követelések eredeti feltételei szerint esedékes valamennyi összeget. A leírás összege az eszköz könyv szerinti értéke és a visszanyerhető összeg közötti különbözetnek felel meg, ez utóbbi a jövőbeni várható pénzáramoknak a hasonló hitelfelvevőkre vonatkozó piaci kamatlábbal diszkontált jelenértéke. A leírás összegét a gazdasági eredménykimutatásban jelenítik meg. Az egyedi leírásban még nem részesített kinnlevő beszedési megbízások után évente 20 %-os általános leírás megjelenítésére is sor kerül. Lásd a későbbiekben az 1.5.13. megjegyzést, amely az év végén elszámolt elhatárolt bevételek kezelésére vonatkozik.

1.5.8. Pénzeszközök és azzal egyenértékű eszközök

A pénzeszközök és az azzal egyenértékű eszközök pénzügyi eszközök, és rövid lejáratú aktíváknak minősülnek. Ide tartoznak: a készpénz, a bankoknál elhelyezett látra szóló betétek, a három hónapos vagy annál rövidebb eredeti lejárattal rendelkező rövid lejáratú, magas likviditású egyéb befektetések és a folyószámlahitelek. A folyószámlahitelek a folyó kötelezettségek alatti pénzügyi kötelezettségek között szerepelnek a mérlegben.

1.5.9. Munkavállalói juttatások

Nyugdíjkötelezettségek

Az Európai Közösségek meghatározott nyugdíjjuttatási programokat működtet. A meghatározott juttatási program olyan nyugdíjprogram, amely általában meghatározza a nyugdíjjuttatás azon összegét, amelyet a munkavállaló nyugdíjba vonulás után kap, és amely rendszerint olyan tényezőktől függ, mint az életkor, a munkaviszonyban eltöltött évek száma, valamint a fizetés. A munkavállalók fizetéséből levont hozzájárulás e juttatások becsült költségeinek egyharmadát teszi ki – a kötelezettséget azonban nem finanszírozzák.

A meghatározott nyugdíjjuttatási programokkal kapcsolatos kötelezettség mérlegben kimutatott értéke a meghatározott juttatási kötelem mérlegfordulónapi jelenértékével egyenlő. A meghatározott juttatási kötelem értékét biztosítási matematikusok számítják ki a halmozott jogosultságok módszerének alkalmazásával. A meghatározott juttatási kötelem jelenértékét a becsült jövőbeli pénzkiáramlások diszkontálásával határozzák meg, ahol a diszkont tényező olyan pénznemben meghatározott jó minőségű államkötvények kamatlábainak felel meg, amelyben a juttatásokat fogják kifizetni és amelyek lejárati feltételei közelítik a szóban forgó nyugdíjkötelezettség feltételeit.

A tapasztalati módosításokból és a biztosításmatematikai feltételezések változásaiból adódó biztosításmatematikai nyereségeket és veszteségeket közvetlenül a gazdasági eredménykimutatásban jelenítik meg. A múltbeli szolgálat költségeit közvetlenül a gazdasági eredménykimutatásokban mutatják ki, kivéve, ha a nyugdíjprogram változtatásait ahhoz kötik, hogy az alkalmazottak egy meghatározott ideig szolgálatban maradjanak (megszolgálási időszak). Ebben az esetben a múltbeli szolgálat költségeinek amortizációja a megszolgálási időszakban lineárisan történik.

Az alkalmazást követő betegbiztosítási juttatások

Az Európai Közösségek munkavállalóinak az egészségügyi kiadások visszatérítése révén nyújt egészségügyi juttatásokat. A napi igazgatás ellátására különálló alapot (közös betegségbiztosítási rendszer, RCAM) hoztak létre. A rendszer által nyújtott szolgáltatások igénybevételére a jelenlegi és a már nyugdíjazott munkavállalók, az özvegyek, valamint azok kedvezményezettjei jogosultak.

Az „inaktív” személyeknek (nyugdíjasok, árvák stb.) nyújtott juttatásokat a „Foglalkoztatás utáni munkavállalói juttatások” közé sorolják. Tekintve e juttatások jellegét, biztosításmatematikai számításokra van szükség. A mérlegben szereplő kötelezettség meghatározásának alapja a nyugdíjfizetési kötelezettség számításához használthoz hasonló (lásd fentebb).

1.5.10. Céltartalékok

Céltartalékok kimutatására akkor kerül sor, ha múltbeli események eredményeként az Európai Közösségeknek meglévő jogi vagy vélelmezett kötelme állt fenn harmadik felekkel szemben, és nagy a valószínűsége, hogy a kötelem kiegyenlítéséhez forráskiáramlásra lesz szükség, amelynek összegét megbízhatóan becsülni lehet. A jövőbeli működési veszteségekre nem képeznek céltartalékot. A céltartalék összege a meglévő kötelem kiegyenlítéséhez szükséges várható kiadások beszámolókészítési időpontban tett legjobb becslésével egyenlő. Ha a céltartalék nagyszámú tételt érint, akkor a kötelem becslése az összes lehetséges kimenetelnek a kapcsolódó valószínűségekkel történő súlyozásával történik („várható érték” módszer).

Amennyiben a pénz időértékének hatása jelentős, úgy a céltartalék összege a kötelezettség rendezéséhez várhatóan szükséges kiadások jelenértékével egyenlő. Az alkalmazott diszkontráta az a ráta, amely tükrözi a pénz időértékének folyó piaci értékeléseit és a kötelezettségre jellemző kockázatokat, de nem tükrözi azokat a kockázatokat, amelyekre nézve a jövőbeni pénzáramokra vonatkozó becsléseket kiigazították.

1.5.11. Pénzügyi kötelezettségek

A pénzügyi kötelezettségeket a nyereséggel vagy veszteséggel szemben valós értéken értékelt pénzügyi kötelezettségként, vagy amortizált bekerülési értéken nyilvántartott pénzügyi kötelezettségként (kölcsönök) tartják nyilván. A felvett hitelek a hitelintézetektől felvett hitelekből és igazolásokkal alátámasztott adósságokból állnak. A felvett hitelek kezdeti megjelenítése valós értéken történik, amely a felmerült ügyleti költségekkel csökkentett kibocsátásból származó bevételnek (a kapott ellenérték valós értéke) felel meg, a későbbi nyilvántartás pedig amortizált bekerülési értéken a tényleges kamatláb-módszer használatával történik; az ügyleti költségekkel csökkentett bevételek és a visszafizetési érték közötti esetleges különbözeteket a felvett hitelek futamideje alatt a gazdasági eredménykimutatásban jelenítik meg a tényleges kamatláb-módszer használatával. A mérleg fordulónapját követő 12 hónapon belüli lejárattal rendelkezők kivételével ezek a kötelezettségek a hosszú lejáratú kötelezettségek között szerepelnek. Lényegességi megfontolások alapján a felvett hitelekre nyújtott kölcsönök esetén előfordulhat, hogy a tényleges kamatláb-módszert nem lehet a kölcsönökre és felvett hitelekre külön alkalmazni. Az Európai Közösségeknél felmerülő, majd a kölcsön kedvezményezettjére továbbterhelt ügyleti költségeket közvetlenül a gazdasági eredménykimutatásban jelenítik meg.

A nyereséggel vagy veszteséggel szemben valós értéken értékelt pénzügyi kötelezettségek közé tartozónak számítanak a negatív valós értékű származtatott (származékos) eszközök. Számviteli elszámolásuk ugyanúgy történik, mint a nyereséggel vagy veszteséggel szemben valós értéken értékelt pénzügyi kötelezettségek elszámolása, lásd az 1.5.4. megjegyzést.

1.5.12. „Szállítói” kötelezettségek

A Közösségek „szállítói” kötelezettségeinek jelentős összege nem áru- illetve szolgáltatás-beszerzéssel, hanem a támogatások, illetve egyéb közösségi finanszírozás kedvezményezettjeinek kifizetetlen költségtérítési igénylésével kapcsolatos. A költségtérítési igénylés beérkezésekor az igényelt összeget „szállítói” kötelezettségként számolják el, majd az ellenőrzést követően az illetékes pénzügyi meghatalmazottak támogathatóként fogadják el. Értékelésük ebben a szakaszban az elfogadott és támogatható összegen történik.

Az áru- és szolgáltatás-beszerzésből keletkező „szállítói” kötelezettségek megjelenítése az eredeti összegről szóló számla beérkezésekor történik, a megfelelő kiadásokat a készletek vagy szolgáltatások leszállításakor és Európai Közösségek általi átvételekor könyvelik rá a számlákra.

1.5.13. Passzív és aktív időbeli elhatárolások

Az eredményszemléletű elszámolás egyik központi eleme azt biztosítani, hogy az ügyleteket abban az elszámolási időszakban számolják el, amelyikhez kapcsolódnak. Ezt nevezik elhatárolásnak. Vizsgálatra van szükség különösen a közösségi alapok kedvezményezettjeinél felmerült, de a Közösségeknek még nem jelentett támogatható kiadásokat (elhatárolt kiadások) illetően. A tevékenységtípusok és a rendelkezésre álló információk függvényében különböző módszereket használnak annak érdekében, hogy a lehető legjobban meg lehessen becsülni ezeket az összegeket. Egyes kifizetéseket ugyanakkor a folyó évben teljesítenek, holott azok későbbi időszakokhoz kapcsolódnak (halasztott kiadások): ezeket azonosítani kell, és a megfelelő időszak(ok)ban kell feltüntetni.

Az Európai Közösségek számviteli szabályai szerint a gazdasági eseményeket és ügyleteket abban az időszakban jelenítik meg a pénzügyi kimutatásokban, amelyhez kapcsolódnak. A számviteli időszak végén az elhatárolt kiadásokat az adott időszakban esedékes átutalási kötelezettség becsült összege alapján jelenítik meg. Az elhatárolt kiadások kiszámítását a Bizottság által kiadott részletes működési és gyakorlati iránymutatással összhangban végzik el, amelynek célja annak biztosítása, hogy a pénzügyi kimutatások valós és megbízható képet nyújtanak.

A bevételeket szintén abban az időszakban számolják el, amelyikhez kapcsolódnak. Az év végén, ha egy számlát még nem küldtek ki, de a szolgáltatásnyújtásra sor került, illetve a Bizottság már leszállította a készleteket, vagy érvényben van egy (EK-Szerződés szerinti) szerződéses megállapodás, elhatárolt bevételként jelenik meg a pénzügyi kimutatásokban.

Az év végén továbbá ha egy számlát kiküldtek, de a szolgáltatásnyújtásra vagy a készletek szállítására még nem került sor, a bevételt elkülönítik és a következő számviteli időszakban jelenítik meg.

1.6. GAZDASÁGI EREDMÉNYKIMUTATÁS

1.6.1. Bevételek

Nem értékesítésből származó bevételek

Ez alkotja a Közösségek bevételeinek túlnyomó részét, elsősorban a közvetlen és követett adókat, valamint a saját forrásokat foglalja magában. Az Európai Közösségek az adókon kívül más felektől származó fizetéseket is kaphat, ilyenek például a vámok, a pénzbírságok és az adományok.

Héa- és GNI-alapú saját források

A követelések és a kapcsolódó bevételek nyilvántartásának időszaka azonos azzal az időszakkal, amikor az Európai Közösségek felszólítja a tagállamokat hozzájárulásuk megtételére. Értékelésük „lehívott összegen” történik. Mivel a héa- és a GNI-alapú források az érintett költségvetési év adatainak becslésén alapulnak, e források korrekciók tárgyát képezhetik, ugyanis a végső adatok tagállamok általi közzétételéig változásokra kerülhet sor. A változás becslésben okozott hatását azon időszak nettó többletének/hiányának megállapításakor veszik figyelembe, amelyben a változásra sor került.

Tradicionális saját források

A követelések és a kapcsolódó bevételek kimutatása akkor történik, amikor a megfelelő havi „A” kimutatások (ideértve a beszedett vámokat, valamint a garantált és nem vitatott esedékes összegeket is) megérkeznek a tagállamoktól. A beszámolókészítés időpontjában az időszak vonatkozásában a tagállamok által beszedett, de az Európai Közösségeknek még meg nem fizetett bevételeket meg kell becsülni, és elhatárolt bevételekként kell kimutatni. A tagállamoktól kapott negyedéves „B” kimutatásokat (ideértve a be nem szedett és biztosítékkal nem fedezett vámokat, valamint az adós által vitatott garantált összegeket is) azon beszedési költségekkel (25 %) csökkentett bevételekként jelenítik meg, amelyekre a tagállamok jogosultak. A becsült be nem szedett összegre nézve emellett értékcsökkenést is elszámolnak a gazdasági eredménykimutatásban.

Pénzbírságok

A követelések és a kapcsolódó bevételek kimutatása akkor történik, amikor meghozták a pénzbírságot előíró közösségi határozatot, és arról hivatalosan értesítették a címzettet. Amennyiben a vállalkozás fizetőképességét illetően kételyek merülnek fel, a követelés után értékcsökkenést számolnak el. A pénzbírságot előíró határozatot követően az adósnak az értesítés napjától számítva két hónapja van az alábbiak egyikére:

— elfogadja a határozatot, ebben az esetben az előírt határidőn belül ki kell fizetnie a pénzbírságot, és az összeget a Közösségek véglegesen behajtja;

— vagy nem fogadja el a határozatot, amely esetben a közösségi jognak megfelelően fellebbezést nyújt be.

Mindazonáltal a bírság tőkerészét az előírt háromhónapos határidőn belül meg kell fizetni, mivel a fellebbezésnek nincs halasztó hatálya (az EK-Szerződés 242. cikke). A kötelezettnek átmenetileg meg kell fizetnie a bírságot, ehelyett azonban az összegről bizonyos feltételek mellett és a Bizottság számvitelért felelős tisztviselőjének hozzájárulásával bankgaranciát is bemutathat.

Ha a vállalkozás megfellebbezi a határozatot és átmenetileg már kifizette a pénzbírságot, az összeg függő kötelezettségként jelenik meg. Mivel azonban a címzett közösségi határozattal szembeni fellebbezése nem halasztó hatályú, a beérkezett pénzeszközt a követeléssel szemben számolják el. Ha fizetés helyett garanciát adnak, úgy a bírságot továbbra is követelésként tartják nyilván.

Amennyiben valószínűnek látszik, hogy az Elsőfokú Bíróság nem a Közösségek javára dönt, e kockázat fedezésére céltartalékot számolnak el. Ha átmeneti fizetés helyett garanciát adtak, a fennálló követelés a szükséges mértékben leírásra kerül. A beérkezett fizetések elhelyezésére szolgáló bankszámlák után az Európai Közösségek kamatot kap: ezt a felhalmozott kamatot bevételként számolják el és az esetleges függő kötelezettség értékét ennek megfelelően növelik.

Kiadások visszafizettetése

A korábban az uniós költségvetés által a végső kedvezményezett, harmadik ország vagy tagállam felé kifizetett kiadások visszafizettetésére okot adó műveletekre visszafizettetési utasításokat, illetve a következő kifizetés terhére elszámolt levonásokat bocsátanak ki és vezetnek be a könyvekbe a következők szerint:

— Kiadások visszafizettetése: A beszedés fenti típusai esetében a számviteli szabályok megkövetelik, hogy amennyiben a visszafizettetési utasítás az eredeti kifizetés évében kerül kibocsátásra, akkor azt a fogadónak az adott év kiadásainak csökkentésével szemben követelésként kell lekönyvelnie. Ha azonban a visszafizettetési utasítás ettől eltérő évben kerül kiállításra, a követelés az adott év gazdasági eredménykimutatásának „kiadások visszafizettetése” fejezetében bevételként szerepel; vagy

— Az előfinanszírozás visszafizettetéséből származó összegek: ebben az esetben az összeg az előfinanszírozásról szóló fejezetben kerül kimutatásra.

Értékesítési bevételek

Az áruértékesítésekből származó bevételek megjelenítésére akkor kerül sor, amikor az áruk tulajdonjogával járó lényeges kockázatok és hasznok átszállnak a vásárlóra. A szolgáltatásnyújtással járó ügyletek bevételeit az ügylet (beszámolókészítési időpontban való) lebonyolítottsága fokának függvényében jelenítik meg.

Kamatbevételek és kamatkiadások

A kamatbevételeket és kamatkiadásokat a tényleges kamatláb-módszer használatával a gazdasági eredménykimutatásban jelenítik meg. Ezzel a módszerrel számítják ki a pénzügyi eszköz, illetve pénzügyi kötelezettség amortizált bekerülési értékét, valamint ezzel a módszerrel osztják fel a kamatbevételeket, illetve kamatkiadásokat a megfelelő időszakban. A tényleges kamatláb az a kamatláb, amellyel ha a becsült jövőbeli pénzbeli fizetéseket vagy pénzbevételeket a pénzügyi eszköz várható élettartamára (vagy szükség esetén egy rövidebb időszakra) vetítve diszkontáljuk, pontosan a pénzügyi eszköz vagy pénzügyi kötelezettség nettó könyv szerinti értékét kapjuk. A tényleges kamatláb számításakor az Európai Közösségek megbecsüli a pénzáramokat, ami során figyelembe veszi a pénzügyi eszköz (például fizetési opciók) valamennyi szerződéses feltételét, de nem veszi figyelembe a jövőbeli várható hitelveszteségeket. A számítás figyelembe veszi a szerződéses felek közötti, a tényleges kamatláb szerves részét képező valamennyi fizetett, illetve kapott díjat és kamatot, az ügyleti költségeket, valamint minden egyéb kedvezményt és felárat.

Lényegességi megfontolások alapján a felvett hitelekre nyújtott kölcsönök esetén előfordulhat, hogy a tényleges kamatláb-módszert nem lehet a kölcsönökre és felvett hitelekre külön alkalmazni. Az Európai Közösségeknél felmerülő, majd a kölcsön kedvezményezettjére továbbterhelt ügyleti költségeket közvetlenül a gazdasági eredménykimutatásban jelenítik meg.

Amint megtörtént a pénzügyi eszköz vagy a hasonló pénzügyi eszközök csoportjának értékvesztés miatti leírása, a kamatbevételek megjelenítése az értékvesztés mérése céljából a jövőbeli pénzáramok diszkontálására használt kamatláb alkalmazásával történik.

Osztalékbevételek

Az osztalékok elszámolása akkor történik, amikor a kifizetéshez való jog keletkezik.

1.6.2. Kiadások

Az áru- és szolgáltatásvásárlásból származó adásvételi kiadások kimutatására a készletek leszállításakor és Európai Közösségek általi átvételekor kerül sor. Értékelésük az eredeti számla szerinti értéken történik.

A nem áruvásárlással kapcsolatos kiadások az Európai Közösségekre jellemző kiadások, kiadásainak többsége ezekből áll. A kedvezményezetteknek való átutalásokkal kapcsolatosak és három típusba sorolhatók: jogosultságok, megállapodás szerinti transzferek, valamint diszkrecionális támogatások, hozzájárulások és adományok.

A transzfereket abban az időszakban számolják el kiadásként, amelyben a transzfert keletkeztető események bekövetkeztek, amennyiben a transzfer természetét rendelet engedélyezi (költségvetési rendelet, személyzeti szabályzat vagy egyéb rendelet), vagy a transzfer engedélyezéséről szerződést írtak alá; a kedvezményezett teljesíti az esetleges jogosultsági kritériumokat; és amennyiben az összegre ésszerű becslés adható.

Amennyiben kifizetési kérelem, illetve költségigénylés érkezik be, és az teljesíti az elszámolási kritériumokat, úgy azt kiadásként számolják el a támogatható összegre nézve. Év végén megbecsülik és elhatárolt kiadásként számolják el azokat a felmerült támogatható kiadásokat, amelyek a kedvezményezettek részére már esedékesek, de amelyeket még nem jelentettek.

1.7. FÜGGŐ KÖVETELÉSEK ÉS KÖTELEZETTSÉGEK

Függő követelések

A függő követelés olyan múltbeli eseményekből keletkező lehetséges eszköz, amelynek meglétét csak egy vagy több, nem teljesen az Európai Közösségek ellenőrzése alatt álló, bizonytalan jövőbeli esemény bekövetkezése vagy be nem következése fogja megerősíteni. Függő követelés közzétételére kerül sor akkor, amikor gazdasági hasznok vagy ún. szolgáltatáspotenciál beáramlása valószínűsíthető.

A függő követeléseket minden egyes mérlegfordulónapkor értékelni kell, hogy a pénzügyi kimutatások megfelelően tükrözzék a fejleményeket. Amennyiben gyakorlatilag biztossá vált, hogy a gazdasági hasznok, illetve a szolgáltatáspotenciál beáramlására sor kerül, és az eszköz értékét megbízhatóan mérni lehet, úgy az eszközt és a kapcsolódó bevételeket azon időszak pénzügyi kimutatásaiban kell elszámolni, amelyben a változásra sor kerül.

Függő kötelezettségek

A függő kötelezettség olyan múltbeli eseményekből keletkező lehetséges kötelezettség, amelynek meglétét csak egy vagy több, nem teljesen az Európai Közösségek ellenőrzése alatt álló, bizonytalan jövőbeli esemény bekövetkezése vagy be nem következése fogja megerősíteni; vagy olyan meglévő kötelem, amely múltbeli eseményekből származik, de nem mutatják ki, mert: nem valószínű, hogy gazdasági hasznokat megtestesítő forráskiáramlásra vagy potenciális szolgáltatásra lesz szükség a kötelezettség rendezéséhez, vagy mert olyan ritka körülmények álltak elő, amelyek mellett a kötelezettség összegét nem lehet elegendő megbízhatósággal értékelni.

A függő kötelezettségeket közzéteszik, kivéve ha csekély a gazdasági hasznokat megtestesítő forrás vagy szolgáltatáspotenciál kiáramlásának valószínűsége. Mivel az Európai Közösségek napi tevékenységeinek (például az uniós jogszabályok és normák végrehajtása és betartatása) természete miatt kockázatoknak van kitéve, és mint sok közjogi szerv esetében, e kockázatok némelyike önbiztosított, semmilyen függő kötelezettséget nem mutatnak ki addig, amíg egy meghatározott esemény be nem következik, mivel addig az erőforrások kiáramlásának lehetősége csekély.

A függő kötelezettségeket minden egyes mérlegfordulónapkor értékelik annak megállapítására, hogy valószínűvé vált-e a gazdasági hasznokat vagy szolgáltatáspotenciált megtestesítő erőforrások kiáramlása. Ha valószínűvé válik, hogy egy függő kötelezettségként kezelt tétel esetében gazdasági hasznokat vagy szolgáltatáspotenciált megtestesítő erőforrások kiáramlására lesz szükség, céltartalék képzésére kerül sor azon időszak pénzügyi kimutatásaiban, amelyben a valószínűség változása bekövetkezik.

Kötelezettségvállalás jövőbeli finanszírozásra

A jövőbeli finanszírozásra irányuló kötelezettségvállalás olyan jogi vagy vélelmezett – rendszerint szerződéses – kötelezettségvállalás, amelyet az Európai Közösségek vállalt, és amely források jövőbeli kiáramlását igényelheti.

Biztosítékok

A garanciák olyan múltbeli eseményekből keletkező lehetséges követelések vagy kötelezettségek, amelyek meglétét csak a garancia tárgyát képező esemény bekövetkezése vagy be nem következése fogja megerősíteni. A garanciák így függő követelésnek, illetve függő kötelezettségnek minősülnek. A garancia rendeződik, ha annak tárgya már nem áll fenn. Ez akkor kristályosodik ki, amikor a kezes általi fizetés lehívásának feltételei teljesülnek.

2. MEGJEGYZÉSEK A MÉRLEGHEZ

BEFEKTETETT ESZKÖZÖK

2.1. IMMATERIÁLIS JAVAK

millió EUR Összeg Bruttó könyv szerinti érték 2007. december 31-én 105 Növekedés 30 Értékesítés (3) Eszközkategóriák közötti átcsoportosítás 0 Egyéb változtatások 2 Bruttó könyv szerinti érték 2008. december 31-én 134 Kumulált értékcsökkenés 2007. december 31-én 61 Éves értékcsökkenési leírás 19 Értékesítés (2) Eszközkategóriák közötti átcsoportosítás 0 Egyéb változtatások 0 Kumulált értékcsökkenés 2008. december 31-én 78 NETTÓ KÖNYV SZERINTI ÉRTÉK 2008. DECEMBER 31-ÉN 56 Nettó könyv szerinti érték 2007. december 31-én 44

Az összegek elsősorban a számítógépes szoftverekhez kapcsolódnak.

2.2. INGATLANOK, GÉPEK ÉS BERENDEZÉSEK

Néhány országban a telek értékét nem lehet megkülönböztetni az épület értékétől, mivel a kettőt együtt, egy egészként vásárolták. A telek értékét – amelyre értékcsökkenés nem számolható el – külön csak szükség esetén értékelik, például később felmerülő kiadások esetében, úgymint új ingatlan építése vagy részleges eladás.

INGATLANOK, GÉPEK ÉS BERENDEZÉSEK

millió EUR Telek és épületek Gépek és berendezések Egyéb berendezések és járművek Számítástechnikai berendezések Egyéb tárgyi eszközök Pénzügyi lízingek Befejezetlen beruházások Összesen Bruttó könyv szerinti érték 2007. december 31-én 3 860 350 194 446 115 1 943 332 7 240 Növekedés 38 24 16 59 23 368 115 643 Értékesítés (16) (30) (14) (54) (9) 0 0 (123) Eszközkategóriák közötti átcsoportosítás 3 3 1 0 13 310 (330) 0 Egyéb változtatások 17 21 8 15 9 0 5 75 Bruttó könyv szerinti érték 2008. december 31-én 3 902 368 205 466 151 2 621 122 7 835 Kumulált értékvesztés 2007. december 31-én 1 506 281 142 333 81 374 2 717 Éves értékcsökkenési leírás 122 29 16 62 13 77 319 Visszaírt értékcsökkenés (15) 0 (1) (1) 0 0 (17) Értékesítés (5) (30) (10) (50) (9) 0 (104) Eszközkategóriák közötti átcsoportosítás 89 (1) 0 0 0 (88) 0 Egyéb változtatások (81) 21 2 5 7 85 39 Kumulált értékvesztés 2008. december 31-én 1 616 300 149 349 92 448 2 954 NETTÓ KÖNYV SZERINTI ÉRTÉK 2008. DECEMBER 31-ÉN 2 286 68 56 117 59 2 173 122 4 881 Nettó könyv szerinti érték 2007. December 31-én 2 354 69 52 113 34 1 569 332 4 523

A pénzügyi lízingek és hasonló jogosultságok kapcsán még fizetendő összegek a mérlegben a hosszú lejáratú és rövid lejáratú kötelezettségek között kerülnek kimutatásra (lásd a 2.15. és 2.18.1. megjegyzést is). Ezek a következőképpen oszlanak meg:

PÉNZÜGYI LÍZINGEK

millió EUR Leírás Kumulált díjak (A) A jövőben fizetendő összegek Érték össze-sen Később felmerülő eszköz-költségek Eszköz-érték Értékcsök-kenés Nettó könyv szerinti érték 1 éven belül 1 éven túl 5 éven túl Összes kötelezettség (B) A + B (C) A + B + C (E) A + B + C + E Telek és épületek 732 47 239 1 520 1 806 2 538 61 2 599 (442) 2 157 Egyéb tárgyi eszközök 6 5 11 0 16 22 0 22 (6) 16 Összesen 2008.12.31-én 738 52 250 1 520 1 822 2 560 61 2 621 (448) 2 173 Összesen 2007.12.31-én 331 32 170 1 349 1 551 1 882 61 1 943 (374) 1 569

2.3. HOSSZÚ LEJÁRATÚ BEFEKTETÉSEK

millió EUR Megjegyzés Egyenleg 2008.12.31-én Egyenleg 2007.12.31-én Befektetések társult vállalkozásokban 2.3.1 278 246 Érdekeltségek közös vállalkozásokban 2.3.2 145 32 Garanciaalap 2.3.3 1 091 1 149 Értékesíthető eszközök 2.3.4 564 533 Kereskedési céllal tartott eszközök 2.3.4 0 13 Befektetések összesen 2 078 1 973

A befektetett eszközök között olyan befektetések szerepelnek, amelyek célja tartós kapcsolatok kiépítése és az Európai Közösségek tevékenységeinek elősegítése. Tartalmazza a Garanciaalap nettó eszközeit is.

2.3.1. Befektetések társult vállalkozásokban: Európai Beruházási Alap (EBA)

millió EUR Összeg Összeg 2007.12.31-én 246 Részesedésszerzés 33 Részesedés a nettó többletből/(hiányból) 10 Egyéb tőkemozgások (osztalék) (11) Összeg 2008. december 31-én 278

Az Európai Befektetési Alap (EBA) az Európai Unió kockázati tőkére, valamint a kkv-knak nyújtott garanciákra specializálódott pénzügyi intézménye. Az 1994. június 6-i tanácsi határozatnak megfelelően – a Bizottság által képviselt – Európai Közösségek eredetileg 600 millió ECU-t jegyzett az EBA tőkéjéből, ami 600 részvényt, vagyis az EBA tőkéjének 30 %-át jelenti. A 2007-es alaptőke-emelést követően a Bizottság további részvényeket jegyzett, így 2008. december 31-én a Bizottság összesen 786 millió EUR-t jegyzett az EBA (2 865 millió EUR-s) alaptőkéjéből. Ez az EBA összes jegyzett tőkéjének 27,43 %-át teszi ki. A Bizottság 20 %-ot fizetett be, a fennmaradó le nem hívott összeg 629 millió EUR-t tett ki – lásd a 5.13.2. megjegyzést is.

A Bizottság és az Európai Beruházási Bank (EBB) között 2005-ben aláírt megállapodás értelmében a Bizottságnak bármikor jogában áll eladnia részvényeit az EBB-nek, az EBA értékelésének megfelelő, a kibocsátott részvények teljes számával osztott áron. Az eladási opció értéke nullához közelít, mivel a részvények eladási árának meghatározásához használt képlet hasonlít az EBA nettó saját tőkéjének meghatározásához használtra.

A Közösség EBA-ban eszközölt részesedésének értékelése az EK számviteli szabályaival összhangban a tőkemódszer segítségével történik. A részesedés értéke ennek megfelelően az EBA nettó eszközállományának 27,43 %-a, amely 2008. december 31-én 278 millió EUR-t tett ki (2007-ben 246 millió EUR-t), melyből 10 millió EUR érinti a 2008. évi eredményt. 2008-ban 6 millió EUR-nyi, a 2007-es költségvetési évhez kapcsolódó osztalék került kifizetésre.

2.3.2. Közös vállalkozásokban lévő érdekeltségek

millió EUR Galileo SESAR ITER Int Összesen Összeg 2007.12.31-én 0 10 22 32 Részesedésszerzés 0 100 69 169 Részesedés a nettó többletből/(hiányból) 0 (7) (49) (56) Összeg 2008. december 31-én 0 103 42 145

Galileo program

A Galileo program pályára állítási és tesztelési fázisának (In Orbit Validation, IOV) végrehajtására a 876/2002/EK tanácsi rendelettel négyéves időtartamra (2002 és 2006 között) közös vállalkozást hoztak létre az EK-Szerződés 171. cikke értelmében. E jogi személyiséggel rendelkező gazdálkodó egység célja a Galileo-program fejlesztése során az igazgatás és a pénzügyi ellenőrzés egységességének biztosítása, valamint a programhoz rendelt pénzügyi eszközök mobilizálása ennek érdekében. Az alapító tagok a Bizottság által képviselt Európai Közösségek, valamint az Európai Űrügynökség (ESA) voltak. A Bizottság a transzeurópai hálózatok (TEN) költségvetéséből nyújtott támogatásokkal a Galileo közös vállalkozás (GJU) számára elérhetővé tette a pályára állítási és tesztelési fázishoz kapcsolódó tevékenységek társfinanszírozásához szükséges pénzügyi eszközöket.

A GJU-t 2006 végén felszámolási eljárás alá helyezték, az eljárás jelenleg is folyamatban van. A felszámolás alatt álló GJU nettó eszközállománya az év végén 0 EUR volt. A Galileo közös vállalkozás értékelését a tőkemódszerrel hajtják végre. Mivel a jogalany 2008-ban szüneteltette működését és még felszámolás alatt állt, nem keletkezett sem bevétel sem kiadás. A befektetés értéke 2008. december 31-én 0 EUR volt, ami az 585 millió EUR-s befektetésből és a halmozott veszteségben való 585 millió EUR-s részesedésből adódik össze.

A 2004-ben létrehozott és később a közösségi konszolidációs körbe bevont közösségi ügynökség, az Európai GNSS Ellenőrzési Hatóság (GSA) hivatalosan 2007. január 1-jén vette át a GJU-t, mivel a GJU-t felszámolás alá helyezték. Noha az új szerv feladata eredetileg a köz- és magánszféra közötti partnerség működtetése volt, a Tanács 2007. novemberi határozatát követően a Galileo programot most már teljes egészében a közösségi költségvetésből finanszírozzák. A 2008. július 25-i 638/2008/EK rendelet alapján továbbá ma már a Bizottság igazgatja a programot az EK nevében. Várhatóan 2009-ben kerül sor a Bizottság és az ESA közötti megállapodás aláírására, amely egyes gyakorlati kérdéseket rendez majd, így töb