2. Hitelek

Pénzügyi eszközök állományai, amelyek akkor jönnek létre, amikor a hitelezők pénzt adnak kölcsön az adósoknak, amit vagy nem átruházható dokumentumok igazolnak, vagy nem igazolnak dokumentumok. Ez a tétel magában foglalja az adatszolgáltatók által betétek formájában elhelyezett eszközöket is. Az NKB-k kérhetik e tétel szektorok szerinti teljes részletezését is. 1. E tételbe az alábbiak tartoznak: a) háztartások és háztartásokat segítő nonprofit intézmények részére nyújtott hitelek az alábbi bontásban: i. fogyasztási hitelek (az áru- és szolgáltatásfogyasztás körében főként személyes felhasználásra adott hitelek). A jogi személyiséggel nem rendelkező egyéni vállalkozásoknak/társas vállalkozásoknak adott hitel e kategóriába tartozik, ha az adatszolgáltató tudja, hogy a hitelt elsősorban személyes fogyasztás céljaira használják; ii. lakáscélú hitelek (a saját használatra vagy bérbeadásra történő lakáscélú befektetésre nyújtott hitelek, ideértve az építkezést és a felújítást is). A lakáscélú hitelek a lakóingatlannal fedezett lakáscélú hitelekből, és a személyes alapon adott és egyéb eszközökkel biztosított lakáscélú hitelekből állnak. A jogi személyiséggel nem rendelkező egyéni vállalkozásoknak/társas vállalkozásoknak adott hitel e kategória része, kivéve, ha az adatszolgáltató tudja, hogy az ingatlan elsődlegesen üzleti célra kerül felhasználásra, mely esetben a hitelt az „egyéb hitel, ebből: jogi személyiséggel nem rendelkező egyéni vállalkozások/társas vállalkozások” kategóriában kell jelenteni; iii. egyéb (nem fogyasztási és lakáscélú hitel, úgy mint az üzleti célra, adósságkonszolidáció, oktatás stb. céljára nyújtott hitelek). Ebben a kategóriában szerepelhetnek a jogi személyiséggel nem rendelkező egyéni vállalkozásoknak/társas vállalkozásoknak (lásd a II. melléklet 3. részét) nyújtott fogyasztási hitelek, ha azokat nem a „fogyasztási hitelek” kategóriában jelentik; b) hitelkártya-tartozás E rendelet alkalmazásában ez a kategória tartalmazza a háztartásoknak vagy nem pénzügyi intézményeknek késleltetett terhelésű bankkártyákon (azaz az alább meghatározott kényelmi hitelt nyújtó kártyákon) vagy hitelkártyákon (azaz kényelmi hitelt vagy nyújtott hitelt biztosító kártyákon) keresztül nyújtott hiteleket. A hitelkártya-tartozás külön kártyaszámlákon kerül nyilvántartásra és ezért az nem látszik a folyószámla- vagy folyószámlahitel-számlákon. Kényelmi hitel az egyik számlázási ciklusban a kártyával végrehajtott fizetési tranzakciók napja és az ugyanezen számlázási időszakból származó tartozik egyenlegek esedékessé válásának napja közötti időszakban 0 %-os kamatlábbal nyújtott hitel. Nyújtott hitel az előző számlázási ciklus esedékességi időpontjainak eltelte után nyújtott hitel, azaz a kártyaszámlán az első lehetséges alkalommal ki nem egyenlített tartozik egyenleg, amelynek kamata vagy sávos kamata rendszerint 0 %-nál nagyobb. Gyakran havi minimumtörlesztést kell teljesíteni a nyújtott hitel legalább részleges visszafizetésére. Az ilyen hitelformák esetén a szerződő fél az a jogalany, aki a szerződéses rendelkezések szerint végső soron felel a tartozás visszafizetéséért, ami magánszemélyként használt kártyák esetében egybeesik a kártyabirtokossal, vállalati kártyák esetében azonban nem; c) újratöltődő hitelek és folyószámlahitelek Újratöltődő hitelek a következő jellemzőkkel bíró hitelek: i. a hitelfelvevő egy előre jóváhagyott összeghatárig használhat vagy vehet fel pénzt, a hitelnyújtó előzetes értesítése nélkül; ii. a rendelkezésre álló hitel összege a pénzfelvétel és pénzvisszafizetés következtében nőhet vagy csökkenhet; iii. a hitel többször igénybe vehető. Az újratöltődő hitelek közé tartoznak a hitelkeret útján nyújtott és még vissza nem fizetett összegek (a tartozás összege). A hitelkeret a hitelnyújtó és a hitelfelvevő közötti megállapodás, amelynek alapján a hitelfelvevő egy meghatározott időszakban és egy meghatározott összeg erejéig előleget vehet fel, és ezeket az előlegeket belátása szerint egy meghatározott időpontig visszafizeti. A hitelkeret keretében rendelkezésre álló, de igénybe nem vett vagy már visszafizetett összegeket nem kell figyelembe venni egyik mérlegtétel-kategóriában sem. Folyószámlahitel a folyószámla tartozik egyenlege. A hitelkártya révén nyújtott hitelek nem tartoznak bele sem az újratöltődő hitelek, sem a folyószámlahitelek körébe. A hitelfelvevő teljes tartozásának összegét jelenteni kell, függetlenül attól, hogy az a hitelnyújtó és hitelfelvevő által a hitel nagyságára és/vagy leghosszabb időtartamára előzetesen megállapított korláton belül van vagy azt túllépi; d) szindikált hitelek (egyetlen hitelszerződés, amelyben hitelnyújtóként több intézmény vesz részt) A szindikált hitelek csak azokat az eseteket fedik le, amikor a hitelfelvevő a hitelszerződésből tudja, hogy a hitel több hitelnyújtótól származik. Statisztikai célokra csak a hitelfelvevő által ténylegesen felvett összeg (és nem a teljes hitelkeret) minősül szindikált hitelnek. A szindikált hitelt rendszerint egy intézmény irányítja és hangolja össze (amelyet gyakran fő szervezőnek is hívnak), és azt valójában a szindikátuson belüli különféle résztvevők nyújtják. A résztvevők – a fő szervezőt is beleértve – mérleg szerinti eszközeikben valamennyien jelentik a hitelben a hitelfelvevővel (és nem a fő szervezővel) szemben fennálló részesedésüket; e) betétek, a 9. forráskategória meghatározása szerint f) harmadik feleknek nyújtott pénzügyi lízing A pénzügyi lízing olyan szerződés, amelynek keretében egy tartós használati cikket annak jog szerinti tulajdonosa (a továbbiakban: lízingbe adó) egy harmadik félnek (a továbbiakban: lízingbe vevő) kölcsönad az eszköz gazdaságilag hasznos élettartamának jelentős részére vagy egészére, olyan részletfizetések ellenében, amelyek összege fedezi az eszköz költségeit, valamint az eszköz értékébe beszámított kamat költségét. A lízingbe vevő lényegében élvezi az eszköz használatából eredő összes hasznot és viseli a tulajdonnal járó költségeket és kockázatokat. Statisztikai célra a pénzügyi lízinget a lízingbe adó által a lízingbe vevőnek nyújtott hitelként kezelik, amelynek révén a lízingbe vevő számára lehetővé válik a tartós használati cikk megvásárlása. A lízingbe vevő részére kölcsönadott eszközöket (tartós használati cikkeket) a mérlegben egyáltalán nem kell kimutatni; g) még vissza nem fizetett, illetve le nem írt rossz hitelek Azon hitelek teljes összege, amelyek esetében a visszafizetés késedelmes vagy amelyeket egyébként értékvesztettként azonosítottak, részben vagy teljes egészében, az 575/2013/EU rendelet 178. cikkében a nemteljesítésre adott meghatározással összhangban; h) nem átruházható értékpapírok állományai Hitelviszonyt megtestesítő olyan értékpapírok állományai, amelyek nem átruházhatóak, és amelyekkel másodlagos piacon sem lehet kereskedni; i) átruházható hitelek A ténylegesen átruházhatóvá vált hiteleket a „hitelek” eszköztételbe kell besorolni, feltéve, hogy nincs bizonyíték a másodlagos piaci kereskedésre. Egyébként ezeket hitelviszonyt megtestesítő értékpapírként (3. kategória) kell besorolni; j) betétek vagy hitelek formájában megjelenő, alárendelt adósság Az alárendelt adósságinstrumentumok a kibocsátó intézménnyel szemben fennálló olyan járulékos követelések, amelyeket csak az összes, magasabb státusú követelés (például betétek/hitelek) kielégítését követően lehet érvényesíteni, ami a tulajdonosi részesedések egyes jellemzőivel ruházza fel azokat. Statisztikai célra az alárendelt adósságot a pénzügyi instrumentum jellegének megfelelően vagy a „hitelek”, vagy a „hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok” tételbe kell besorolni. Amennyiben az alárendelt adósság valamennyi formájának állományait statisztikai célra jelenleg egyetlen számadat formájában azonosítják, ezt a számadatot a „hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok” eszköztétel alá kell besorolni azon az alapon, hogy az alárendelt adósság túlnyomórészt nem hitelek, hanem értékpapírok formájában jelenik meg; k) fordított repoügyletek vagy készpénzbiztosíték melletti értékpapír-kölcsönvétel alapján fennálló követelések Az adatszolgáltatók által egy adott áron megvásárolt olyan értékpapírokért kifizetett készpénz ellentétele, amelyek tekintetében határozott kötelezettséget vállaltak, hogy ugyanazon vagy hasonló értékpapírokat egy meghatározott jövőbeli napon rögzített áron újból értékesítenek, vagy készpénzbiztosíték melletti értékpapír-kölcsönvétel ellentétele (lásd a 9.4. forráskategóriát); l) virtuális számla-összevezetési pozíciók Az összevezetés résztvevői által a virtuális számla-összevezetésekből (folyószámlahitel formájában) lehívott hitelek. A számla-összevezetési megállapodásnak szerződéses részét nem képező, de az összevezetés résztvevőinek nyújtott hitelek nem tartoznak ide. 2. A következő tétel nem kezelendő hitelként: vagyonkezelési alapon nyújtott hitelek A vagyonkezelési alapon nyújtott hitelek, azaz vagyonkezelői hitelek, fiduciárius vagy bizalmi hitelek olyan hitelek, amelyeket egy adott fél (a továbbiakban: a fiduciárius ügylet kötelezettje) nevében nyújtanak egy harmadik fél (a továbbiakban: a kedvezményezett) részére. Statisztikai célra a vagyonkezelői hiteleket nem kell nyilvántartani a fiduciárius ügylet kötelezettjének mérlegében, amennyiben a tőke tulajdonjogával kapcsolatos kockázatok és előnyök a kedvezményezettnél maradnak. A tőke tulajdonjogával kapcsolatos kockázatok és előnyök a kedvezményezettnél maradnak, ha a) a kedvezményezett vállalja a hitellel járó kockázatot (azaz a fiduciárius ügylet kötelezettje csak a hitel adminisztratív kezeléséért felelős); vagy b) a kedvezményezett befektetése a veszteségek ellen garantált a fiduciárius ügylet kötelezettjének időközben történő felszámolása esetére (azaz a vagyonkezelői hitel nem része a fiduciárius ügylet kötelezettje azon eszközeinek, amelyeket csőd esetén fel lehet osztani a hitelezők között).