A BIZOTTSÁG (EU) 2018/1579 VÉGREHAJTÁSI RENDELETE

(2018. október 18.)

a Kínai Népköztársaságból származó egyes, 121 feletti terhelési indexű, autóbuszhoz vagy tehergépjárműhöz való új vagy újrafutózott gumi légabroncsok behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről és a kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről, valamint az (EU) 2018/163 végrehajtási rendelet hatályon kívül helyezéséről

AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,

tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,

tekintettel az Európai Unióban tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 2016. június 8-i (EU) 2016/1036 európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 9. cikke (4) bekezdésére,

mivel:

1. ELJÁRÁS

1.1. Ideiglenes intézkedések

(1) Az Európai Bizottság (a továbbiakban: Bizottság) 2018. május 4-én elfogadta az (EU) 2018/683 bizottsági rendeletet (2) (a továbbiakban: ideiglenes rendelet), amellyel ideiglenes dömpingellenes vámot vetett ki a Kínai Népköztársaságból (a továbbiakban: Kína) származó egyes, 121 feletti terhelési indexű, autóbuszhoz vagy tehergépjárműhöz való új vagy újrafutózott gumi légabroncsok (a továbbiakban: érintett termék) Európai Unióba (a továbbiakban: Unió) irányuló behozatalára.

(2) A Bizottság 2017. augusztus 11-én, az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzétett értesítés (a továbbiakban: az eljárás megindításáról szóló értesítés) útján, az új és az újrafutózott autóbusz- vagy tehergépjármű-abroncsok teljes uniós termelésének több mint 25 %-át képviselő gyártók nevében a tisztességtelen abroncsbehozatal elleni koalíció (a továbbiakban: panaszos) által 2017. június 30-án benyújtott panasz nyomán indította meg a vizsgálatot.

(3) A Bizottság az (EU) 2018/163 bizottsági végrehajtási rendelettel (3) nyilvántartásbavételi kötelezettséget vezetett be a Kínából származó érintett termék behozatalára. A behozatal nyilvántartásba vétele az ideiglenes intézkedések 2018. május 8-i hatálybalépésével megszűnt.

1.2. Vizsgálati időszak és figyelembe vett időszak

(4) Az ideiglenes rendelet (10) preambulumbekezdésében foglaltaknak megfelelően a dömping és a kár vizsgálata a 2016. július 1. és 2017. június 30. közötti időszakra (a továbbiakban: vizsgálati időszak), a kár felmérése szempontjából lényeges tendenciák vizsgálata pedig a 2014. január 1. és a vizsgálati időszak vége közötti időszakra (a továbbiakban: figyelembe vett időszak) terjedt ki.

1.3. Az eljárás további menete

(5) Az ideiglenes dömpingellenes vámok kivetését követően a panaszos, a Kínai Fém-, Ásványianyag- és Vegyianyag-importőrök és -exportőrök Kereskedelmi Kamarája (China Chamber of Commerce of Metals, Minerals & Chemicals Importers and Exporters, a továbbiakban: CCCMC), a Kínai Gumiipari Szövetség (China Rubber Industry Association, a továbbiakban: CRIA), öt kínai exportáló gyártó, öt független importőr, egy uniós importőröket tömörítő szövetség, az Association Française des Importateurs de Pneumatiques (AFIP) és egy uniós beszállító (Kraiburg) az ideiglenes ténymegállapításokkal kapcsolatos észrevételeket tartalmazó írásbeli beadványt nyújtott be.

(6) Egy érdekelt fél, a Hämmerling The Tyre Company GmbH (Hämmerling) 2018. július 2-án, jóval az ideiglenes nyilvánosságra hozatallal kapcsolatos észrevételek benyújtási határidejét követően további észrevételeket nyújtott be az ideiglenes ténymegállapításokkal kapcsolatban. A Bizottság a végső szakaszban foglalkozott ezekkel, az általános tájékoztatóval kapcsolatos egyéb észrevételekkel együtt.

(7) A meghallgatást kérő érdekelt felek lehetőséget kaptak a meghallgatásra. A CCCMC-vel és a CRIA-val; a mintában szereplő exportáló gyártókkal: az Aeolus csoporttal (4), a Pirelli Tyre Co., Ltd vállalattal („Pirelli”) és a vele kapcsolatban álló Prometeon Tyre Group S.r.l. („Prometeon”) importőrrel, a Giti csoporttal (5), a Hankook csoporttal (6) és a Xingyuan csoporttal (7); két független importőrrel és uniós gyártókkal, szövetségekkel, valamint az intézkedéseket támogató uniós futófelület- és javítóanyag-beszállítókkal került sor meghallgatásra.

(8) A Bizottság mérlegelte és elemezte az érdekelt felek által benyújtott észrevételeket, és az ideiglenes ténymegállapításokat indokolt esetben ezeknek megfelelően módosította.

(9) A Bizottság folytatta a végleges ténymegállapításainak megtételéhez szükségesnek tartott információk összegyűjtését és ellenőrzését. Az eljárás ideiglenes szakaszában nem ellenőrzött kitöltött kérdőívek ellenőrzése céljából ellenőrző látogatásokra került sor a következő felek telephelyein: a) független uniós importőrök: — Heuver Bandengroothandel B.V, Hollandia („Heuver”) — Hämmerling The Tyre Company GmbH, Németország b) kapcsolatban álló uniós importőrök: — Hankook Tire Italia S.r.l. — Hankook España S.A. — Prometeon Tyre Group S.r.l. — Prometeon Tyre Group España y Portugal, S.L.U. — Pneumobil Reifen und KFZ-Technik GmbH — Prometeon Tyre Deutschland GmbH

(10) A végső nyilvánosságra hozatalt követően egy hollandiai uniós gyártó, a Roline N.V. telephelyén ellenőrző látogatásra került sor.

(11) A Bizottság valamennyi érdekelt felet tájékoztatott azokról a lényeges tényekről és szempontokról, amelyek alapján végleges dömpingellenes vámot tervez kivetni egyes autóbusz- vagy tehergépjármű-abroncsok behozatalára (a továbbiakban: végső nyilvánosságra hozatal), és véglegesen be kívánja szedni az ideiglenes vám formájában biztosított összegeket.

(12) Az érdekelt felek számára meghatározott időszakot biztosítottak a végső nyilvánosságra hozatallal kapcsolatos észrevételeik benyújtásához. A panaszos, a kínai exportáló gyártók (Aeolus csoport, Giti csoport, Hankook csoport, Pirelli és a vele kapcsolatban álló Prometeon importőr), az ágazati szövetségek (a CRIA, a CCCMC, az Associazione Italiana Ricostruttori Pneumatici, az Assoiaçao Nacional de Industriais de Recauchtagem de Pneus, a Bipaver, a Bundesverband Reifenhandel und Vulkaniseur-Handwerk, a cseh újrafutózó vállalatok szövetsége és az újrafutózó vállalatok szövetsége), az importőrök (Hämmerling és Kirkby Tyres Ltd), egy újrafutózó vállalat (Rula-BRW) és az újrafutózó vállalatok nyersanyag-beszállítói (Vipal, Kraiburg, RemaTipTop) írásbeli beadványokat nyújtottak be.

(13) A végső nyilvánosságra hozatalt követően meghallgatásra került sor a CRIA és a CCCMC szövetségekkel, az Aeolus csoporttal, a Giti csoporttal, a Prometeon importőrrel, a panaszossal és a Bipaver szövetséggel.

(14) A meghallgató tisztviselő a Hankook csoport kérésére 2018. augusztus 16-án, a Hämmerling kérésére pedig 2018. augusztus 29-én szervezett meghallgatást.

(15) 2018. szeptember 10-én a Bizottság valamennyi érdekelt fél számára megküldött egy újabb végső nyilvánosságra hozatalt, amely a 3. termékkategóriához kapcsolódó nyereségcél szintjének kérdésére korlátozódott.

(16) Az érdekelt felek számára három napos időszakot biztosítottak az újabb végleges tájékoztatóval kapcsolatos észrevételeik benyújtásához. A panaszos, a kínai exportáló gyártók (Aeolus csoport, Giti csoport, Pirelli és a vele kapcsolatban álló Prometeon importőr), az ágazati szövetségek (a CRIA, a CCCMC, az Associazione Italiana Ricostruttori Pneumatici, a Bipaver, a Bundesverband Reifenhandel und Vulkaniseur-Handwerk, a cseh újrafutózó vállalatok szövetsége. az ITMA Europe és az újrafutózó vállalatok szövetsége), az importőrök (Hämmerling, Heuver és Kirkby Tyres Ltd), egy újrafutózó vállalat (Rula-BRW), egy felhasználói egyesület (Litván Közúti Fuvarozók Országos Egyesülete LINAVA) és az újrafutózó vállalatok egy nyersanyag-beszállítója (Kraiburg) írásbeli észrevételeket nyújtottak be.

(17) Az újabb végső nyilvánosságra hozatalt követően 2018. szeptember 14-én meghallgatásra került sor a Prometeonnal.

(18) Az érdekelt felek által benyújtott észrevételeket mérlegelték és indokolt esetben figyelembe vették.

1.4. Helyesbítés

(19) Az ideiglenes rendelet közzétételét követően a Pirelli rámutatott, hogy a Pirelli Tyre Co., Ltd. nem az Aeolus csoport leányvállalata, ahogyan az helytelenül szerepel az ideiglenes rendelet (119) preambulumbekezdésében. Kifejtette, hogy a Pirelli Tyre Co., Ltd. az Aeolus Tyre Co., Ltd. vállalattól és az Aeolus csoporttól független vállalat.

(20) A Bizottság a tévedését elismerve 2018. július 10-én helyesbítést (8) adott ki.

(21) Ami az Aeolus csoportra való hivatkozást illeti, a Bizottság megjegyezte, hogy vizsgálata vállalatokra, illetve egymással kapcsolatban álló vállalatok csoportjaira terjed ki. Az exportáló gyártók közötti kapcsolatot a Bizottság az (EU) 2015/2447 bizottsági végrehajtási rendelet (9) 127. cikkének megfelelően elemzi. Ezért e vizsgálat keretében a Pirelli Tyre Co., Ltd. és az Aeolus Tyre Co., Ltd. egymással kapcsolatban állónak minősülnek, mivel a vizsgálati időszak során mindkettőnek volt közös részvényese: konkrétan a China National Tire & Rubber Co., Ltd. (a továbbiakban: CNRC). Az „Aeolus csoport” rövidített forma használata az ideiglenes rendeletben az egymással kapcsolatban álló vállalatokra való hivatkozás megkönnyítésére szolgált. Azért esett a választás az „Aeolus csoport” rövidített formára, mert az egymással kapcsolatban álló vállalatok közül az Aeolus Tyre Co., Ltd. a legnagyobb gyártó jogalany. Annak ellenére, hogy az ideiglenes rendelet a rövid formát használja az Aeolus csoportra való hivatkozáshoz, a Bizottság külön-külön számította ki a dömpingkülönbözetet az egymással kapcsolatban álló exportáló gyártók mindegyike esetében, és ezt követően egyszerű súlyozott átlagos dömpingkülönbözetet állapított meg az egymással kapcsolatban álló összes vállalat esetében.

(22) A végső nyilvánosságra hozatalt követően a Pirelli azt állította, hogy nem tekinthető a CNRC vállalattal és az Aeolus csoporttal kapcsolatban álló vállalatnak. A Pirelli nem értett egyet az (EU) 2015/2447 rendelet 127. cikkének alkalmazásával az egymással kapcsolatban álló vállalatok súlyozott átlagos dömpingkülönbözetének kiszámítása céljából. A Pirelli a vállalatok közötti kapcsolat megállapítását illetően az (EU) 2016/1036 rendelet (a továbbiakban: alaprendelet) 4. cikkének alkalmazását javasolta.

(23) A Bizottság felhívta a figyelmet arra, hogy az alaprendelet 4. cikke az uniós gazdasági ágazat meghatározására, valamint az uniós gyártók és az exportáló gyártók közötti kapcsolatra vonatkozik. Ebben a keretben egy uniós gyártó nem minősül az uniós gazdasági ágazat körébe tartozónak, ha egy exportáló gyártó irányítása alatt áll (10). Az alaprendelet 2. cikkének (1) bekezdése azonban kifejezetten az (EU) 2015/2447 rendelet 127. cikkére hivatkozik a két fél közötti kapcsolat fennállásának dömpingkülönbözet megállapítása céljából való értékelését illetően. A felek között kapcsoaltok vizsgálata biztosítja a dömpingellenes intézkedések hatékony végrehajtását. Különösen pedig megelőzi annak kockázatát, hogy a kiviteleket egy olyan vállalaton keresztül végezzék, amelyre alacsonyabb dömpingellenes vám vonatkozik. Emellett az eljárás megindításról szóló értesítés (11) egyértelműen utalt az (EU) 2015/2447 rendelet 127. cikkének alkalmazására.

(24) Az (EU) 2015/2447 rendelet 127. cikke d) pontjának megfelelően két személy akkor tekintendő egymással kapcsolatban állónak, ha: egy harmadik fél közvetlenül vagy közvetve tulajdonában tartja, ellenőrzi vagy birtokolja mindkettőjük kibocsátott, szavazati jogot biztosító részvényeinek vagy részesedéseinek 5 %-át vagy annál többet. CNRC a Pirelli Tyre Co. legnagyobb részvényese. A vizsgálati időszakban a CNRC a Pirelli részvényeinek 65 %-ával rendelkezett. 2018 szeptemberében még mindig a Pirelli részvényeinek 46 %-át birtokolta. Ezért e vizsgálat keretében a Pirelli és az Aeolus csoport egymással kapcsolatban állónak minősültek egy közös anyavállalat révén (CNRC). A Bizottság ezért elutasította a Pirelli azon állítását, miszerint nem tekinthető a CNRC vállalattal és az Aeolus csoporttal kapcsolatban álló vállalatnak.

(25) A végső nyilvánosságra hozatalt követően a Pirelli továbbra is azt állította, hogy csak együttműködő félnek, nem pedig exportáló gyártónak kell tekinteni, mert 2017 novemberében leállította az érintett termék gyártását.

(26) A Bizottság megállapította, hogy a vizsgált időszakban a Pirelli exportáló gyártó volt. Az a tény, hogy a későbbiekben a Pirelli felhagyott a termeléssel, ebben a tekintetben semmin nem változtat. Az állítást ezért elutasították.

1.5. Ideiglenes nyilvánosságra hozatal

(27) Több érdekelt fél azt állította, hogy a Bizottság általi ideiglenes nyilvánosságra hozatal nem volt kielégítő, ezáltal érintette a védelemhez való jogukat, és arra kérték a Bizottságot, hogy végezzen további pontosításokat és hozzon nyilvánosságra további információkat, és ugyanezen aggályait a végső nyilvánosságra hozatalt követően is megismételte.

(28) A Bizottság úgy ítélte meg, hogy a nyilvános akta és az ideiglenes rendelet már elegendő információt tartalmazott, amelyek lehetővé tették, hogy valamennyi érdekelt fél teljeskörűen gyakorolja a védelemhez való jogát. Ugyanakkor a végső nyilvánosságra hozatal előtt a nyilvános jellegű akta az ideiglenes rendelettel kapcsolatban pontosításokkal szolgáló aktához fűzött feljegyzéssel (12) egészült ki, és két exportáló gyártó további pontosításokban részesült az egyes dömpingre vonatkozó számítások alapját képező adatokkal kapcsolatban.

(29) A Bizottság megjegyezte, hogy a CRIA és a CCCMC állítása szerint a Bizottság nem tudatta velük és a kínai exportőrökkel az alákínálásra és az alulértékesítésre vonatkozó számításokkal kapcsolatos részletes információkat, ezáltal megfosztotta őket attól a lehetőségtől, hogy ellenőrizhessék a Bizottság által elkövetett esetleges hibákat, illetve attól a lehetőségtől, hogy észrevételeket tehessenek a számítások bizonyos aspektusaival kapcsolatban.

(30) A CRIA, a CCCMC és a kínai exportőrök minden információt az eljárási jogaik tiszteletben tartása mellett kaptak meg. A mintában szereplő kínai exportőrök megkapták az értékesített termékkódokat, az értékesítési egységárakat, valamint a teljes értékesítési volumen értéktartományát (13) tartalmazó listát. Ahogyan a (45)–(49) preambulumbekezdésben szerepel, a Bizottság nem hozhat nyilvánosságra igazoltan alapos okkal bizalmas jellegűnek minősülő információkat az azokat szolgáltató felek kifejezett engedélye nélkül.

(31) Az Aeolus csoport azt állította, hogy az 1994. évi GATT VI. cikkének céljaira történő kármegállapításnak kétségbevonhatatlan bizonyítékra kell támaszkodnia, és objektíven meg kellene vizsgálnia a) a dömpingelt importáru mennyiségét, a dömpingelt importnak a belföldi piac hasonló termékeinek áraira gyakorolt hatását, b) az importnak az ilyen jellegű termékek belföldi előállítóira gyakorolt hatását. A csoport úgy ítélte meg, hogy a Bizottságnak nem a felek által szolgáltatott pontatlan információkra vagy bizalmas adatokra, hanem az összes rendelkezésre álló információra és objektív tényre kellene alapoznia a döntéseit. Az objektív vizsgálatra vonatkozó követelmény azt feltételezi, hogy a belföldi gazdasági ágazatot és a dömpingelt behozatal hatásait pártatlanul kell megvizsgálni, a vizsgálatban érdekelt felek vagy érdekelt felek csoportja érdekeinek előnyben részesítése nélkül (14). Az Aeolus csoport szerint az eljárás során az adatok többsége bizalmas maradt, így ez gátolta az érdekelt felek védelemhez való jogának gyakorlását. Azonban az Aeolus csoport beadványa szerint a vizsgálat egyértelműen az uniós gazdasági ágazat egy konkrét szegmense (mégpedig az újrafutózási ágazat) érdekeinek védelme céljából indult meg, figyelmen kívül hagyva azt, hogy a jelentős európai abroncsgyártók többsége is Kínából importálja az érintett terméket, és azt az uniós piacon újraértékesíti.

(32) A Bizottság az észrevételekre adott válaszában megjegyezte, hogy az alaprendelet 19. cikke kifejezetten arról rendelkezik, hogy az érdekelt felek igazoltan alapos indokkal bizalmas jelleggel bocsáthatnak rendelkezésre információkat. Ezenfelül az érdekelt felek általi betekintés céljából bekerült a nyilvános aktába a bizalmas információk érdemi összefoglalása. Az, hogy egyes együttműködő uniós gyártók kiléte bizalmas maradt, nem akadályozta meg a Bizottságot a tények objektív vizsgálatában, és az érdekelt feleket sem gátolta a védelemhez való joguk gyakorlásában. Ezenfelül az érdekelt felek védelemhez való jogát a meghallgató tisztviselő közreműködésével biztosították, ahogyan azt a (37) preambulumbekezdés kifejti.

1.6. Mintavétel

(33) A CRIA és a CCCMC azt állította, hogy a kínai kis- és közepes méretű gyártókat (a kkv-kat) hátrányos megkülönböztetés érte az uniós kkv-kkal szemben, mivel az uniós kkv-k jogosultak voltak arra, hogy kevésbé részletes (és így kevésbé megbízható) kérdőívet töltsenek ki. Ezek a felek azt állították, hogy a kínai kkv-gyártók a kérdőívek hiánytalan kitöltésével járó jelentős terhek miatt esetlegesen visszariadtak a vizsgálatban való részvételtől.

(34) A CRIA és a CCCMC továbbá azt állította, hogy mivel a Bizottság a kár megállapítását (állítólag tévesen) túlnyomórészt a kkv-k alacsony értékesítési volumenére vonatkozó adatokra alapozta, a kínai kkv-gyártók alulreprezentáltságát tovább súlyosbította az, hogy az uniós kkv-gyártók kevésbé teljes és így kevésbé megbízható választ tudtak adni. A végső nyilvánosságra hozatalt követően egy hasonló állítást fogalmaztak meg. Ezenfelül a CRIA és a CCCMC azt kérte, hogy a Bizottság hozza nyilvánosságra az uniós gyártók körében végzett mintavételre vonatkozó konkrét adatokat, különösen annak ellenőrzése céljából, hogy az uniós gazdasági ágazatra vonatkozó minta mennyire reprezentatív az új és az újrafutózott gumiabroncsok tekintetében. Ezt a felvetést a végső nyilvánosságra hozatalt követően megismételték.

(35) Helytelen az az állítás, amely szerint a kár meghatározása túlnyomórészt az uniós kkv-gyártók adatain alapult, mivel a Bizottság reprezentatív mintát hozott létre az uniós gyártókat ért kárra vonatkozó helyzet pontos elemzéséhez. A kkv-k uniós piacon bonyolított értékesítésének megfelelő képviseletének biztosítása érdekében a Bizottság súlyozta az uniós értékesítést. Ezenfelül a Bizottság állandó gyakorlata, hogy egyszerűsített kérdőívet küld az uniós kkv-gyártók részére, ez a tény azonban nincs hatással a közölt adatok helyességére vagy a vizsgálat részletességére. Ezért a Bizottság elutasította ezt az állítást.

(36) Ahogyan az ideiglenes rendelet (15) preambulumbekezdésben szerepel, két exportáló gyártó azzal érvelt, hogy az adatok bizalmas jellege gátolta annak ellenőrzésében, hogy a panaszos a teljes uniós termelésnek több mint 25 %-át képviseli-e. Azt is fenntartották, hogy nem tudták ellenőrizni, hogy az uniós gazdasági ágazatra vonatkozó minta kellően reprezentatív-e.

(37) A Bizottság szolgálatai a meghallgató tisztviselő közreműködését kérték annak érdekében, hogy az állítások ismeretében garantálja az érdekelt felek védelemhez való jogát. A meghallgató tisztviselő a 2018. július 12-i feljegyzésében a következő két ténymegállapítással egészítette ki a nyilvános aktához fűzött feljegyzést: „1. A bizalmas jellegű aktában szereplő adatok alátámasztják azt a következtetést, hogy a Bizottság szolgálatai helyesen közölték a rögzített követelmények kiszámítása során kapott adatokat. A panaszos – többek között a névtelenséget kérő két uniós gyártó – a vizsgált termék teljes uniós termelésének több mint 25 %-át képviseli. 2. A bizalmas jellegű aktában szereplő adatok alátámasztják azt a következtetést, hogy a vizsgálatért felelős bizottsági szolgálatok által végzett mintavétel pontosan ismertetésre került az aktához fűzött, a mintavétel tárgyában készített, 2017. október 18-i feljegyzésükben, amely az érdekelt felek általi betekintés céljából került az aktába. ” ( 15 )

(38) A Bizottság ezért úgy véli, hogy ezen érdekelt felek védelemhez való jogát tiszteletben tartotta.

(39) Végezetül néhány exportáló gyártó azt állította, hogy a névtelen panaszosok és a kínai exportáló gyártók közötti esetleges kapcsolatok ismeretének hiánya akadályozta a védelemhez való jogukat. Azonban nem indokolták meg, hogy az esetleges kapcsolat ismerete hogyan segítené őket az álláspontjuk megvédésében. Még annak feltételezése esetén is, hogy volt kapcsolat egy vagy több névtelen uniós gyártó és egy vagy több kínai exportáló gyártó között, az a dömping és a kár elemzését érdemben nem érinti.

(40) A Giti csoport azt állította, hogy a Bizottságnak a teljes uniós értékesítésen belüli részesedést minden szinten figyelembe kellene vennie az uniós gyártókból álló minta kiválasztásakor. Ez a megközelítés objektívebb lett volna, mint a jelenlegi megközelítés, amelyben a Giti csoport álláspontja szerint a legnagyobb kárt szenvedett 3. kategóriára vonatkozó adatok súlya eltúlzott.

(41) Ahogyan az ideiglenes rendelet (24) preambulumbekezdése kifejti, a Bizottság az uniós gyártók mintájának kiválasztásakor valójában figyelembe vette a termékkategóriákat. Ezenfelül az ideiglenes rendelet (157) és (158) preambulumbekezdése, valamint a jelen rendelet (28) preambulumbekezdésében említett, az aktához fűzött feljegyzésben szereplő további pontosítások tartalmazták az összes termékkategória mikrogazdasági mutatókban való kifejezéséhez alkalmazott módszertan részletes magyarázatát (további információkért lásd alább a 4.5.1.2. szakaszt).

1.7. Az információkhoz való hozzáférés

(42) A CRIA és a CCCMC azt kérte, hogy a jogi képviselőjük teljeskörű hozzáférést kapjon a dömpingkülönbözetre, az árakra kifejtett hatásokra, valamint a kárkülönbözetre vonatkozó bizottsági számításokhoz, beleértve az adott számítások alapját képező, más érdekelt felektől származó egyéb bizalmas információkhoz való hozzáférést is (a nyilvánosságra hozatal tilalmára vonatkozó megfelelő kötelezettségvállalások mellett). A CRIA és a CCCMC rámutatott, hogy az alaprendelet 19. cikkében foglalt követelményeket egyensúlyba kell hozni a védelemhez való joggal, amelyet az Európai Unió Alapjogi Chartájának 41. cikke garantál.

(43) A CRIA és a CCCMC azzal érvelt, hogy a hozzáférést olyan ügyvédek számára kérik, akik szerepelnek egy európai ügyvédi kamara nyilvántartásában, és olyan szigorú kamarai szabályok hatálya alá tartoznak, amelyek értelmében a bizalmas információk ügyfeleikkel való megosztása szigorú fegyelmi intézkedéseket von maga után, ideértve a kamarából való kizárás és a büntetőjogi felelősségre vonás lehetőségét is. Ezért a CRIA és a CCCMC álláspontja szerint a bizalmas aktához való hozzáférés megadásával a Bizottság nem szegné meg a bizalmas információk védelmével kapcsolatos kötelezettségét, miközben lehetővé tenné a védelemhez való jog eredményes gyakorlását. Ezek a felek továbbá úgy vélték, hogy a meghallgató tisztviselőnek a bizalmas információkhoz való hozzáférés és az általa levont következtetés érdekelt felekkel való közlése érdekében való közreműködése nem tekinthető úgy, hogy helyettesíti az említett számítások felülvizsgálatát.

(44) A meghallgató tisztviselő 2018. augusztus 16-i általi meghallgatás során a Hankook csoport azt állította, hogy a Bizottság megsértette a védelemhez való jogát, mivel nem adott lehetőséget számára, hogy hozzáférjen azokhoz az adatokhoz, amelyeket a Hankook csoport véleménye szerint indokolatlanul minősítettek bizalmasnak. A Hankook csoport a bizalmas adatok kezelésére vonatkozó politika módosítására irányuló általános kérelmet nyújtott be, és felhívást intézett a bizottsági szolgálatok felé, hogy változtassák meg a számítások nyilvánosságra hozatalával kapcsolatos jelenlegi gyakorlatot, és a jövőben tegyék lehetővé az érdekelt felek jogi képviselői számára a számításokhoz való teljeskörű hozzáférést. A Hankook csoport meglátásában a bizalmas adatok védelmét csak az érintett vállalatoknak esetlegesen okozott kár megelőzéséhez szükséges mértékben kell alkalmazni. Ilyen kár nem keletkezne, ha a jogi képviselők a bizottsági szolgálatokkal megkötött titoktartási megállapodás szerint járnának el. A jelenlegi vizsgálattal kapcsolatban a Hankook csoport kérelmezte továbbá, hogy biztosítsák jogi képviselői számára a hozzáférést a dömping- és kárkülönbözetekhez kapcsolódó valamennyi számításhoz, ideértve a rendes értékre vonatkozó minden adatot is.

(45) Az alaprendelet 19. cikke kimondja, hogy a Bizottság a természeténél fogva bizalmas információt vagy olyan információt, amelyet a vizsgálatban érintett felek alapos indokkal ilyenként bocsátottak rendelkezésre, nem hozhat nyilvánosságra az ilyen információkat szolgáltató fél kifejezett engedélye nélkül. Az alaprendelet nem irányozza elő azt, hogy bármely más fél – ideértve a valamely európai ügyvédi kamara nyilvántartásában szereplő ügyvédeket is – hozzáférést kapjon azokhoz. Megjegyzendő, hogy 2018. január 9-én a CRIA és a CCCMC az együttműködő és a mintában szereplő exportáló gyártók által aláírt meghatalmazásokat nyújtottak be. A Bizottság megállapította, hogy a mintában szereplő kínai exportáló gyártók által a CRIA és a CCCMC részére adott meghatalmazások némelyike nem terjedt ki a bizalmas információkhoz való hozzáférésre, csak a meghallgatásokon való részvételre, az észrevételek tételére és a beadványok benyújtására vonatkozott.

(46) A Bíróság ítélkezési gyakorlata továbbá kimondja, hogy a védelemhez való jog védelmét szükség esetén össze kell egyeztetni a bizalmas adatkezelés elvével, amelyet az alaprendelet 19. cikke kifejezetten rögzít. Ebben a konkrét esetben az alapos indok bizonyítást nyert, mert több érdekelt fél kérte nevének bizalmas kezelését, attól tartva, hogy esetleg retorzió érheti a vevők vagy a versenytársak részéről. A Bizottság megvizsgálta a kérdéses állításokat, és azokat indokoltnak ítélte. Ezért arra a következtetésre jutott, hogy a bizalmas információk nyilvánosságra hozatala jelentős káros hatást gyakorolna ezekre a felekre.

(47) Ez az összeegyeztetés lehetővé teszi nem bizalmas jellegű (például értéktartományok és/vagy indexált adatok formájában közölt) információkat tartalmazó összefoglalók átvételét azokban az esetekben, amikor a nem bizalmas jellegű információk nem eredményezik üzleti titkok felfedését. A bizalmas információk teljes nyilvánosságra hozatala azonban nem minősült összeegyeztethetőnek az ilyen információk védelmére vonatkozó kötelezettséggel. Hasonlóképpen, mivel az uniós jogalkotó nem rendelkezett erről a kivételről az alaprendeletben, a Bizottság úgy ítélte meg, hogy az a tény, hogy a valamely európai ügyvédi kamara nyilvántartásában szereplő ügyvédekre szigorú kamarai szabályok vonatkoznak, és ezek az ügyvédek e szabályok megszegése esetén potenciálisan szankcionálhatók, nem teszi lehetővé a Bizottság számára, hogy – a hatályos jogszabályokat megsértve – hozzáférést biztosítson a bizalmas információkhoz. A Bizottság így arra a következtetésre jutott, hogy a bizalmas információkhoz nem biztosítható hozzáférés a valamely európai ügyvédi kamara nyilvántartásában szereplő ügyvédek számára. Mindenesetre az érdekelt felek védelemhez való jogának biztosításához kapcsolódó további elemet jelenti az a lehetőség, hogy az Európai Bizottság elnökének a meghallgató tisztviselő egyes kereskedelmi eljárásokban ellátandó feladatairól és megbízatásáról szóló, 2012. február 29-i határozatának (16) 15. cikke értelmében a kereskedelmi eljárásokban közreműködő meghallgató tisztviselőhöz lehet fordulni. Mivel az érdekelt felek nem kérték ki a meghallgató tisztviselő véleményét erről a kérdésről, az állítást ennek megfelelően el kell utasítani.

(48) A Bizottság továbbá úgy vélte, hogy az érdekelt felek, többek között a CRIA, a CCCMC és a Hankook csoport rendelkezésére álló nyilvános akta az ügyre vonatkozó, a vizsgálat során felhasznált összes releváns információt tartalmazta. A bizalmasnak tartott információkról a nyilvános akta érdemi összefoglalókat tartalmazott. A nyilvános aktához minden érdekelt fél, köztük a CRIA és a CCCMC is rendelkezett hozzáféréssel és betekintési lehetőséggel.

(49) Ezen megfontolásokra tekintettel a Bizottság úgy ítélte meg, hogy a nyilvánosságrahozatali dokumentumokban és a nyilvános aktában közölt információk valamennyi érdekelt fél védelemhez való jogának tiszteletben tartásához elegendőek. Ezért a Bizottság elutasította ezt az állítást. Ugyanakkor, a meghallgató tisztviselő általi meghallgatást követően a Bizottság a (77) és (178) preambulumbekezdésnek megfelelően bizonyos további adatokat is nyilvánosságra hozott a dömpinggel és kárral kapcsolatos számításokat illetően.

(50) A Hämmerling meghallgató tisztviselő általi meghallgatást kérelmezett, hogy a jelenlegi vizsgálattal, valamint a TRON TDI adatbázisban található bizalmas és nem bizalmas információkat érintő adatvédelemmel, valamint az Unió területén kívüli érdekelt feleknek a nem bizalmas aktákhoz való, ezen adatbázison keresztül történő hozzáférés megadásának jelenlegi gyakorlatával kapcsolatos jogi aggályokat vessen fel.

(51) A Bizottság megjegyezte, hogy az új általános adatvédelmi rendelet (17) nem volt alkalmazandó ebben az ügyben. A Hämmerling megerősítette továbbá, hogy a személyes adatok védelmének kérdése nem kapcsolódott közvetlenül a kereskedelmi védelemről szóló jogszabályok szerinti védelemhez való jogának egy esetleges konkrét akadályozásához. A Bizottság ezért arra a következtetésre jutott, hogy az új általános adatvédelmi rendelet nem érintette a Hämmerling védelemhez való jogát és álláspontját az eljárásban.

2. AZ ÉRINTETT TERMÉK ÉS A HASONLÓ TERMÉK

2.1. Az uniós abroncspiac szegmentálásával kapcsolatos észrevételek

(52) Több fél megismételte azon állítását, hogy az új és újrafutózott abroncsok nem jelenthetnek egyetlen érintett terméket, illetve nem lehetnek egyetlen szegmens részei. Ezenfelül több érdekelt fél azt állította, hogy az uniós piacot legalább négy termékkategóriára kell osztani: három termékkategóriát az új abroncsokhoz, egy negyedik, új termékkategóriát pedig az újrafutózott abroncsokhoz kell létrehozni. Alternatív esetben egy új termékkategóriát kell bevezetni az olcsó importabroncsokhoz. A CRIA és a CCCMC egyúttal azt állította, hogy az eredeti alkatrészként felhasznált abroncsok és a csereabroncsok esetében további szegmentálást kell végezni.

(53) Ahogyan az ideiglenes rendelet (72)–(74) preambulumbekezdésében szerepel, az új (újrafutózható vagy nem újrafutózható) és az újrafutózott abroncsok műszaki, alapvető fizikai és kémiai tulajdonságai nem eltérőek. Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően az érdekelt felek nem közöltek ellentétes értelmű további bizonyítékot. A Bizottság ezért elvetette a CRIA és a CCCMC azon állítását, hogy az új és újrafutózott abroncsok nem jelenthetik ugyanazt az érintett terméket. Az újrafutózott abroncsok esetében negyedik termékkategória létrehozására vonatkozó kérelem tekintetében a Bizottság hangsúlyozta, hogy az új és újrafutózott abroncsok ugyanazokkal az alapvető tulajdonságokkal rendelkeznek, és jórészt helyettesíthetők egymással. Ezenfelül ahogyan az ideiglenes rendelet (55)–(57) preambulumbekezdése kifejti, az újrafutózott abroncsok többnyire a 3. kategóriába tartoznak. Ezért nincs szükség arra, hogy azokhoz egy negyedik termékkategóriát hozzon létre. A Bizottság így ezt az állítást is elutasította.

(54) Az Aeolus csoport azt állította, hogy a Bizottságnak ki kellene zárnia az új abroncsokat a vizsgálat hatóköréből. Az Aeolus csoport a WTO Fellebbezési Testületének „European Communities – Measures Affecting Asbestos and Products Containing Asbestos” (Európai Közösségek – Azbesztet és azbeszttartalmú termékeket érintő intézkedések) üggyel kapcsolatos jelentésére (18) hivatkozott, amely szerint annak meghatározása, hogy két termék hasonló-e, alapvetően annak meghatározására irányul, hogy a termékek versenyeznek-e egymással. Az Aeolus csoport azt állította, hogy a Bizottságnak figyelembe kellene vennie ezt a megközelítést annak meghatározásakor, hogy a két termék hasonlónak tekinthető-e vagy sem.

(55) A Bizottság úgy ítélte meg, hogy versenyhelyzet áll fenn az új és az újrafutózott abroncsok között. Ahogyan alább a 4.6. szakaszban a termékkategóriák közötti kapcsolat elemzése során bizonyításra kerül, a 3. kategóriába tartozó (új) importabroncsok versenyben vannak az Unióban újrafutózott abroncsokkal, és most veszik át a 3. kategóriába tartozó újrafutózott abroncsok piaci részesedését. Ez viszont ellenkező irányú kaszkádhatást fejt ki a 2. kategóriába és az 1. kategóriába tartozó abroncsokra is, és így az 1. és a 2. kategóriába tartozó termékeket előállító uniós abroncsgyártók versenyhelyzetét is érintette. Az állítást ezért elutasították.

(56) A Hankook csoport azt állította, hogy Hankook elnevezésű márkája a 2. kategóriába sorolandó, mivel a Bizottság által alkalmazott mindhárom kritérium ugyanahhoz az eredményhez vezet: i. márkaismertség; ii. újrafutózhatóság, valamint iii. az abroncsok értékesítése közvetlenül az autóbuszok és tehergépjárművek gyártóinak, azaz eredeti alkatrészként való értékesítés.

(57) Az első kritérium tekintetében a Hankook csoport fenntartotta, hogy nemcsak az ETRMA (2017. és 2018. évi jelentése), hanem a Global Tire Intelligence 2016. júniusi jelentése, valamint 2016 márciusában az USA Nemzetközi Kereskedelmi Bizottsága is 2. kategóriába tartozó márkaként kezelte a Hankook márkát (19). A Bizottság elfogadta, hogy a Hankook márkának a négy jelentésben történő elismerése arra utalt, hogy a 2. kategóriába tartozó márkáról van szó. A Hankook csoport ugyanakkor „prémium” márkaként értékesíti magát a csoport honlapján. Ezenfelül ahogyan az ideiglenes rendelet (63) preambulumbekezdése már rámutat, az ellenőrző látogatás során a Bizottság részére átadott vállalati belső dokumentum szerint a márka átkerült az 1. kategóriába. A Bizottság ennélfogva azt állapította meg, hogy a Hankook csoport piaci megítélése és a saját megítélése nem teljesen egyezik meg.

(58) A Hankook csoport a Hankook globális marketingstratégiával foglalkozó munkacsoportja által az Egyesült Királyságban, Németországban, Spanyolországban és Olaszországban személygépkocsi-abroncsokkal kapcsolatban 2017-ben végzett bizalmas jellegű belső felméréseket is benyújtott. A vállalat szerint ezekből a dokumentumokból kiderül, hogy az 1. kategóriába tartozó egyéb márkák ismertebbek a vevők körében ezekben az országokban. A Bizottság megállapította, hogy ezekből az adatokból két fontos következtetést lehet levonni. Először is a Hankook csoport maga is elismerte, hogy a márkák kategóriákba sorolása valamennyi márka esetében dinamikus elképzelés. Az Egyesült Királyságban például az egyik versenytársát 2. kategóriába tartozó márkának tekintik, míg ugyanez a versenytárs a „kiemelt szereplők” vagy „1. kategóriába tartozó szereplők” közé tartozik Németországban, Spanyolországban és Olaszországban. Másodszor: úgy tűnik, hogy a személygépkocsikra vonatkozó vevői vélemények szerint a Hankook csoport a két kategória „között” van: A Hankook esetében a „támogatott márkatudatosság” (20) általában alacsonyabb volt az 1. kategóriába tartozó márkáknál, míg a „nem támogatott márkatudatosság” (21) – az Egyesült Királyság kivételével – ugyanazon a szinten, sőt valamivel magasabb szinten volt, mint a Bizottság által 1. kategóriába sorolt egyéb versengő márkák.

(59) A Bizottság ezután áttért a második kritériumra. Emlékeztetett arra, hogy az 1. kategóriába tartozó abroncsokat – az ideiglenes rendelet (55) preambulumbekezdésében foglaltaknak megfelelően – „többéltű” abroncsoknak szánják, azaz tovább nő az eredeti termékkel megtehető, egyébként is nagy kilométerszám (a szokásos használat mellett akár három újrafutózásra is van lehetőség). Ennek kapcsán a Hankook csoport előadta, hogy szerződéses garanciát jelent az, hogy a Hankook abroncsok legfeljebb egyszer futózhatók újra, és hogy az Alphatread elnevezésű, saját újrafutózott márkájának a piaci részesedése elhanyagolható és csökken. Ezenfelül az újrafutózandó abroncsainak ára a piacvezetők újrafutózandó abroncsainak ára alatt van.

(60) Egyfelől a Bizottság tudomásul vette az Alphatread piaci pozícióját, de megállapította, hogy ez a tény inkább a vállalat arra vonatkozó döntésétől függhet, hogy maga is működtessen-e vertikálisan integrált újrafutózási üzletágat. A Bizottság azt is elfogadta, hogy a Hankook-abroncsok esetében a jogi biztosíték csak egy újrafutózási műveletre terjed ki. Másfelől az újrafutózhatóság nemcsak az Alphatread újrafutózásától vagy a Hankook csoport által nyújtott – a jellegéből adódóan konzervatív – jogi biztosítéktól függ. A besorolás szempontjából inkább az bír nagyobb jelentőséggel, hogy az abroncsokat ténylegesen milyen gyakran futózzák újra a piacon, és ennek alapján versenyeznek-e az 1. kategóriába tartozó más abroncsokkal.

(61) A Bizottság ennélfogva arról érdeklődött az újrafutózással foglalkozó uniós gazdasági szereplők körében, hogy a Hankook-abroncsok csak egyszer, kétszer vagy kettőnél többször futózhatók-e újra. A BIPAVER, az Újrafutózó Vállalatok Szövetsége arról tájékoztatta a Bizottságot, hogy mind a hét újrafutózó vállalat (három németországi, egy portugáliai, egy spanyolországi, egy olaszországi és egy egyesült királysági vállalat) válasza szerint a Hankook-abroncsok kétszer futózhatók újra. Ezenfelül bizonyos méretű abroncsok esetében a Hankook-abroncsokat a BIPAVER-nek választ adó, megkeresett portugáliai, spanyolországi és egyesült királysági újrafutózó vállalatok kettőnél többször is újrafutózhatják. Egy másik olaszországi újrafutózó vállalat önállóan azt válaszolta, hogy a Hankook alacsony profilarányú abroncsait csak egyszer futózza újra, de a nagyobb profilarányú abroncsokat kétszer futózza újra. Egy francia újrafutózó vállalat önállóan azt válaszolta, hogy a Hankook-abroncsokat kétszer vagy kettőnél többször futózza újra. Egy másik spanyol újrafutózó vállalat azt a tájékoztatást adta, hogy a Hankook újrafutózandó abroncsai ugyanolyan minőségűek, mint például a prémium minőségű Michelin- Continental-, Goodyear- és Bridgestone-abroncsok. A Bizottság ennek alapján azt állapította meg, hogy a Hankook-abroncsokat többnyire kétszer futózzák újra az Unióban, noha az újrafutózandó abroncsaik minősége még további újrafutózást is lehetővé tesz bizonyos abroncsméretek esetében.

(62) A harmadik kritérium kapcsán a Hankook csoport azzal érvelt, hogy az általa gyártott eredeti alkatrészek Unión belüli értékesítése a legyártott eredeti alkatrészek 2017. évi összértékesítésének mindössze 1,6 %-át tette ki. Ez az alacsony piaci részesedés nem elegendő ahhoz, hogy 1. kategóriába tartozónak minősüljön. A Bizottság nem értett egyet ezzel az értékeléssel. Megjegyezte, hogy a Hankook eredetialkatrész-értékesítése növekvő tendenciát mutatott. Míg a Hankook csoportnak nem volt eredetialkatrész-értékesítésre vonatkozó szerződése 2014-ben, eredetialkatrész-gyártási üzletága 2017-ig minden évben növekedett. Ezenfelül, noha az 1,6 % abszolút értékben alacsonynak tűnik, magában foglal egy jelentősebb, [7–12] %-os részesedést az egyik vezető európai tehergépjármű-gyártóval. A Bizottság megállapította, hogy jelentőségteljes maga a tény, hogy ez a jelentős tehergépjármű-gyártó megbízik a Hankook márka prémium minőségében. Egy 2018. június 20-án tartott meghallgatáson a Hankook csoport ezenkívül azzal érvelt, hogy az eredeti alkatrészként való értékesítésre legyártott abroncsokat nem Kínából, hanem Dél-Koreából szállították. Ezért az eredetialkatrész-értékesítés nem rendelhető a Kínából exportált abroncsokhoz. A Bizottság nem vizsgálta meg ezt az állítást. Azonban még abban az esetben is, ha ez tényszerűen helyes, nem ad magyarázatot arra, hogy a Hankook csoport miért ne tudná alkalmazni a know-how-ját a kínai gyártó létesítményekben is, és miért ne tudná a közeljövőben eredeti alkatrészként értékesíteni a Kínában gyártott abroncsokat is. A Bizottság ezért azt állapította meg, hogy a Hankook csoport képes volt eredetialkatrész-értékesítés bonyolítására jól ismert európai tehergépjármű-gyártókkal, így a közeljövőben bővítheti ezt az üzletágat.

(63) Mindhárom kritérium együttes figyelembevételének fényében a Bizottság megerősítette azt az ideiglenes szakaszban tett ténymegállapítását, miszerint a Hankook márka átkerült a 2. kategóriából az 1. kategóriába. Noha a piac a márkát túlnyomórészt még mindig a 2. kategóriába tartozóként ismeri el, a Hankook csoport önértékelésének a vizsgálat során megállapított két eleme és a márkára irányuló felmérések elemzése szerint a Hankook-abroncsok inkább az 1. kategóriába tartoznak. Ennélfogva a Hankook csoport megítélése a kategóriák „között” van. Az újrafutózó vállalatok válaszaiból azonban az derül ki, hogy a Hankook abroncsokat napjainkban legalább kétszer futózzák újra az Unióban, és abroncsainak a minősége lehetővé tette, hogy eredetialkatrész-értékesítést is bonyolítson jól ismert európai tehergépjármű-gyártókkal. A Bizottság ezért ehhez a vizsgálathoz a Hankook csoportot az 1. kategóriába tartozó termékek gyártójaként sorolta be.

(64) A Hankook csoport továbbá azt állította, hogy az Aurora elnevezésű márkája a 3. kategóriába sorolandó. Mivel azonban az Aurora és a Hankook márka közötti különbség nem olyan jelentős, és mivel a Bizottság megerősítette, hogy a Hankook márkát az 1. kategóriába sorolja, az Aurora esetében is fenntartotta, hogy azt a 2. kategóriába sorolja.

(65) A Giti csoport azt állította, hogy Primewell elnevezésű márkája a 3. kategóriába sorolandó. A Bizottság elfogadta ezt az állítást, mivel a Primewell márka teljesítette a 3. kategória kritériumait: rosszabb minőségű márka, újrafutózhatósága igen korlátozott, és eredetialkatrész-értékesítést nem bonyolít.

2.2. Termékek kizárására vonatkozó kérések

(66) Több érdekelt fél azt állította, hogy az ideiglenes rendelet (68)–(83) preambulumbekezdésében említett versenyjogi ügyeket és a harmadik országok által folytatott vizsgálatokat nem lenne szabad elutasítani, és ugyanezeket az aggályokat a végső nyilvánosságra hozatalt követően is megismételte. A Bizottságnak a kérdéses határozatok eljárásjogi indokok alapján történő elutasítása helyett a határozatok érdemi ténymegállapításait kellett volna elemeznie. Ezek a felek megismételték, hogy az USA, India, az Eurázsiai Gazdasági Bizottság (a továbbiakban: EEC) és Egyiptom által végzett vizsgálatokat figyelembe kellene venni, és azt is, hogy az 1996 májusában indított versenyjogi eljárás a jelenlegi eljárás szempontjából releváns (22) volt. A CRIA és a CCCMC továbbá azt állította, hogy a Bizottság egyszerűen nem utasíthatja el egy összefonódási ügyben (23) tett saját ténymegállapításait, amelyek szerint az alacsony költségvetésű új csereabroncsok nem helyettesítik az újrafutózott abroncsokat. Ezek a felek úgy ítélték meg, hogy a ténymegállapítások kifejezetten relevánsak a Bizottság általi szegmentálás és általánosabban a kárelemzés szempontjából.

(67) Ezen állítások kapcsán a Bizottság megismételte, hogy a versenyjogi és a dömpingellenes vizsgálatok lényegesen eltérnek az érintett termék meghatározásának módja tekintetében. Ezenfelül a WTO dömpingellenes megállapodása szerint a tagok kiterjedt mérlegelési jogkörrel rendelkeznek az érintett termék és a hasonló termék meghatározásakor. Ezért a harmadik országbeli versenyjogi ügyek és más dömpingellenes ügyek sem alkalmazandóak közvetlenül a jelenlegi vizsgálatra. Ennek megfelelően ezeket az állításokat a Bizottság elutasította.

(68) Több érdekelt fél azt állította, hogy eltérések vannak az új és az újrafutózott abroncsok alapvető fizikai, kémiai és műszaki tulajdonságai, alkalmazásai és értékesítési csatornái között, és egy hasonló állítást a végső nyilvánosságra hozatalt követően is megismételt. Ezek a felek az állították, hogy az új abroncsok előállításához használt nyersanyagok jelentősen eltérnek az újrafutózott abroncsok gyártásához szükséges nyersanyagoktól. Az újrafutózható, illetve a többéltű abroncsokat ezért ki kell zárni az érintett termék fogalommeghatározásából.

(69) Ahogyan az ideiglenes rendelet (72) preambulumbekezdésében szerepel, az új és az újrafutózott abroncsok ugyanazokkal a műszaki tulajdonságokkal rendelkeznek és ugyanazokból az alkotóelemekből készülnek, mint az új abroncsok, és azonos a felépítésük. Az új abroncsok biztosítják az újrafutózási ágazat által felhasznált újrafutózandó abroncsokat. A futófelület hasonló az új abroncsokéhoz. A Bizottság ezért elutasította ezt az állítást.

(70) A CRIA és a CCCMC továbbá azt állította, hogy az újrafutózott és az új abroncsoknak nem egyezik meg az alkalmazása, mert az újrafutózott abroncsok biztonsági teljesítménye jóval gyengébb, mint az új abroncsoké, és ugyanezeket az aggályokat a végső nyilvánosságra hozatalt követően is megismételte. Bizonyítékként az USA jogszabályaiból idéztek (24). Ezenfelül azt állították, hogy az újrafutózott abroncsokat az uniós intézmények is az új abroncsoktól elkülönülőnek tekintik más területeken. Az 1222/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (25) tulajdonképpen kifejezetten nem alkalmazandó az újrafutózott abroncsokra. Így az ideiglenes rendelet (75) preambulumbekezdésében foglalt javaslattal ellentétben nem ugyanazon jogszabályok hatálya alá tartoznak.

(71) A Bizottság elutasította ezt az állítást. A Bizottság az ideiglenes rendelet (73) preambulumbekezdésében azt tárgyalta, hogy milyen az abroncsok biztonsági teljesítményének a megítélése, és azt a következtetést vonta le, hogy pontosan ugyanilyen jellegű műszaki, minőségbeli és biztonsági különbségek merülnek fel két, eltérő termékkategóriába tartozó új abroncs között. Ezenfelül a 2001/507/EK és a 2001/509/EK határozatnak az ENSZ Európai Gazdasági Bizottságának az újrafutózott gumiabroncsokról szóló 109. és 108. számú rendelete kötelező erejűvé tételének céljából történő módosításáról szóló, 2006. március 13-i tanácsi határozat (26) megállapítja, hogy az ENSZ-EGB 108. és 109. számú rendelet rendelkezései alkalmazandók kötelező feltételként az újrafutózott abroncsokra annak biztosítása érdekében, hogy az újrafutózott abroncsok az új abroncsokhoz hasonló biztonsági és minőség-ellenőrzési követelményeket teljesítsenek (27).

(72) A végső nyilvánosságra hozatalt követően a CRIA és a CCCMC azt állította, hogy az új abroncsok gyártási eljárása lényegesen eltér az újrafutózott abroncsok esetében alkalmazott eljárástól. Bár a Bizottság egyetért azokkal a felekkel abban, hogy a gyártási eljárás eltérő, az új és az újrafutózott abroncsok felhasználása megegyezik – mindkettőt annak érdekében szerelik az autóbuszok vagy a tehergépjárművek kerekeire, hogy rugalmas kapcsolatot biztosítsanak az úttesttel. Ezért a Bizottság elutasította ezt az állítást.

2.3. A hasonló termék

(73) A mintában szereplő összes kínai exportáló gyártó, a CRIA és a CCCMC azt kérte a Bizottságtól, hogy több információt hozzon nyilvánosságra az összehasonlításhoz használt abroncstípusokról. Állításukban igen valószínűnek tartották, hogy bizonyos eltérések nem tükröződnek a termékkódokban/terméktípusokban, és kiigazításokat kell végezni. A kínai exportőrök, a CRIA és a CCCMC azt állították, hogy nem tudtak meghatározni ilyen eltéréseket, mivel nem volt információjuk a mintában szereplő uniós gyártók által értékesített termékekről. A végső nyilvánosságra hozatalt követően e felek egy hasonló állítást fogalmaztak meg.

(74) A Bizottság megállapította, hogy a nyilvános akta már elegendő információt tartalmazott a termékkódok/terméktípusok fogalommeghatározásáról. A terméktípus fogalommeghatározása meglehetősen összetett, hét tulajdonság szerepel benne (többek között a profilszélesség, a profilarány, a kialakítás típusa, a kerékpánt/keréktárcsa átmérője, az abroncs elhelyezkedése, téli abroncs (igen/nem), tömlő nélküli kivitelű abroncs (igen/nem). A Bizottság ennek megfelelően azt a következtetést vonta le, hogy a termékkód jellemzői elég részletesek ahhoz, hogy figyelembe vegyék az uniós piacon megtalálható összes termékjellemzőt. Valójában egyetlen másik érdekelt fél sem jelezte, hogy a termékkódok nem tükrözik a különböző terméktípusok közötti összes eltérést, illetve hogy az Unióban és a Kínában gyártott azonos terméktípusok között különbség lenne. Egyik érdekelt fél sem szolgáltatott arra vonatkozó információt, hogy milyen más jellemzők lennének szükségesek az importált és a belföldi érintett terméktípusok közötti teljesebb vagy fokozottabb összehasonlítás biztosításához. Ezért a Bizottság fenntartotta azt a ténymegállapítását, hogy az egyes termékkódok jellemzői kellően részletesen meg vannak határozva ahhoz, hogy az egyes terméktípusok közötti összes releváns különbséget visszaadják, és így tisztességes termék- (és ár-)összehasonlítást tegyenek lehetővé. A Bizottság ezért elutasította ezt az állítást.

(75) A CRIA és a CCCMC állítása szerint nem volt egyértelmű, hogy a terméktípusok és a termékkódok fogalma különbözik-e, és e kérdés egyértelművé tételére kérték a Bizottságot. Ennél az eljárásnál a Bizottság megerősítette, hogy a két fogalom egymással helyettesíthető.

3. DÖMPING

(76) A CRIA és a CCCMC, az Aeolus csoport és a Pirelli, a Hankook csoport és a Giti csoport kifogásolta azt a tényt, hogy nemcsak az analóg országbeli gyártó kilétét, hanem a rendes értékre vonatkozó részletes számításokat is bizalmasan kezelték. Azt állították, hogy ez lehetetlenné tette számukra a tisztességes eljáráshoz való joguk gyakorlását, valamint azt, hogy érdemi észrevételeket fűzzenek a rendes érték számításához. A végső nyilvánosságra hozatalt követően a Giti csoport és a Hankook csoport megismételte ezt az állítást.

(77) A Bizottság emlékeztetett, hogy az analóg országbeli gyártó a kilétének bizalmas kezelését kérte, és ezt meg is indokolta. A Bizottság érdemben megvizsgálta a névtelenségre vonatkozó kérelmet, és megállapította, hogy a retorzió lehetősége valós, ezért beleegyezett a vállalat nevének bizalmas kezelésébe. Ezenfelül az analóg országbeli gyártó bizonyítékot szolgáltatott arra, hogy az értékesítésre és a költségekre – különösen a termékkategóriánkénti értékesítésekre – vonatkozó adatai alapján a versenytársai megállapíthassák a kilétét, és így további együttműködés esetén retorzióval fenyegethessenek. A Bizottság ezért egyetértett a gyártóval abban, hogy a rendes értékre vonatkozó részletes számításokat bizalmasan kell kezelni vagy értéktartományokban kell megadni. A meghallgató tisztviselő általi (14) preambulumbekezdésben említett meghallgatást követően a Bizottság további információkat hozott nyilvánosságra az analóg országbeli gyártó előállítási költségét, valamint általános és igazgatási költségét (SGA-költség) illetően.

3.1. Rendes érték

3.1.1. Piacgazdasági elbánás

(78) Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően a Giti csoport, a CRIA és a CCCMC azt állította, hogy a Bizottság azon megközelítése, hogy (a 2017. december 19-én elfogadott módosítás (28) előtt) továbbra is az alaprendelet 2. cikkének (7) bekezdését alkalmazta, Kína WTO-csatlakozási jegyzőkönyvében vállalt uniós kötelezettségvállalások megsértését jelenti, és ezért jogellenes volt. Ebben az összefüggésben a Giti csoport nem értett egyet a Bizottság azon állításával, hogy a bizonyítási teher a Giti csoportra hárul, és záró észrevételként megjegyezte, hogy nincs olyan körülmény, amely jogilag eleve kizárná azt, hogy a Bizottság a Giti csoport saját költségei és (belföldi) értékesítési adatai alapján határozza meg a rendes értéket.

(79) Ahogyan az ideiglenes rendelet (88) preambulumbekezdése megjegyzi, a Bizottság a vizsgálata során a vizsgálat idején alkalmazandó jogot, többek között az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének b) és c) pontját követte. Ebben a tekintetben az az állítás, hogy a bizonyítási teher nem a Giti csoportra hárul, nem egyeztethető össze az alaprendelet alkalmazandó 2. cikke (7) bekezdésének c) pontjával, amely úgy rendelkezik, hogy „A b) pont szerinti kérelmet írásba kell foglalni, és ennek elegendő bizonyítékot kell tartalmaznia arra nézve, hogy a gyártó/termelő piacgazdasági feltételek alapján működik…” Ezenfelül a rendes érték meghatározása esetében az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének a) pontja arról rendelkezik, hogy a rendes érték „egy piacgazdasággal rendelkező harmadik ország ára vagy számtanilag képzett értéke vagy az ilyen harmadik országból más országokba – beleértve az Uniót is – történő kivitel esetén felszámított ár alapján…” határozható meg.

(80) A Giti csoport az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően továbbá azt állította, hogy a piacgazdasági elbánásra vonatkozó állításának elutasításával a Bizottság kétféleképpen sértette meg a Giti csoport védelemhez való jogát: a) a Giti csoport nem kapott elég időt arra, hogy érdemi észrevételeket tehessen a piacgazdasági elbánással kapcsolatos nyilvánosságra hozatallal kapcsolatban, mivel a piacgazdasági elbánással kapcsolatos nyilvánosságra hozatallal kapcsolatos észrevételek benyújtási határideje nem volt megfelelő és észszerű; valamint b) a Bizottság csak a piacgazdasági elbánással kapcsolatos ellenőrzésről szóló jelentését hozta nyilvánosságra (2018. május 3-án), illetve hozzávetőleg egy hónappal a piacgazdasági elbánásra vonatkozó végleges határozat meghozatalát követően (2018. április 9-én).

(81) A Bizottság a következő okok miatt nem értett egyet ezekkel az állításokkal: a) A Bizottság 2018. március 15-én osztotta meg a piacgazdasági elbánással kapcsolatos értékelését, az észrevételek megtételének határideje pedig 2018. március 27-én a munkaidő vége volt. Ez a 12 napos határidő észszerű, és lehetővé tette a Giti csoport számára, hogy megfelelően megvédje az érdekeit. b) A piacgazdasági elbánással kapcsolatos, 2018. március 15-i nyilvánosságrahozatali dokumentum nemcsak a lényeges tényeket, hanem a helyszíni vizsgálat eredményeit is tartalmazta. Ebben a konkrét dokumentumban a Bizottság szolgálatai átlátható módon részleteztek minden releváns elemet, így lehetővé tették a Giti csoport számára, hogy megvédje az érdekeit a piacgazdasági elbánással kapcsolatos értékelés vonatkozásában. Ezenfelül a Giti csoportnál három hetes időintervallumban ellenőrző látogatásokra került sor, melyek során a Giti csoport képviseletében legalább egy jogi tanácsadó jelen volt. Az ellenőrző látogatások során a Bizottság szolgálatai szóban és elektronikus levélben is folyamatosan tájékoztatták a vállalat képviselőit a sikeresen ellenőrzött, illetve a még ellenőrizendő vagy közlendő információkról. Az ellenőrzési folyamat során gyűjtött összes bizonyítékot tartalmazó azonos listát mindegyik ellenőrző látogatás végén átadták a Giti csoport jogi tanácsadójának. Ennélfogva a Giti csoportnak – még olyan küldetési jelentés nélkül is, amely csak piacgazdasági elbánásra vonatkozó nyilvánosságrahozatali dokumentumban már szereplő ténymegállapításokat sorolja fel – számos lehetősége volt arra, észrevételeket tegyen a piacgazdasági elbánásra vonatkozó értékelés szempontjából lényeges megfontolásokkal kapcsolatban.

(82) Végezetül az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően a piacgazdasági elbánással kapcsolatos észrevételek nem kérdőjelezték meg a ténymegállapításokat, és jellegükből adódóan nem módosították a Bizottság piacgazdasági elbánással kapcsolatos észrevételeit. A Bizottság az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése c) pontjának megfelelően határozta meg, hogy a Giti csoport a vizsgálat megindítását követően – hét hónapon, de legkésőbb nyolc hónapon belül, azaz miután az uniós gazdasági ágazat lehetőséget kapott észrevételek tételére – teljesítette-e a piacgazdasági elbánás alkalmazhatóságának kritériumait. Következésképp a Bizottság úgy vélte, hogy ami a piacgazdasági elbánással kapcsolatos ténymegállapításait illeti, teljes mértékben tiszteletben tartotta a Giti csoport védelemhez való jogait.

3.1.2. Analóg ország

(83) Az ideiglenes rendeletben a Bizottság az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésével összhangban Brazíliát választotta ki analóg országnak.

(84) Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően a Giti csoport azt állította, hogy Brazília azért nem megfelelő ország, mert: 1) Brazíliában kevésbé kedvezőek a nyersanyagokhoz való hozzáférés feltételei, mivel Kína nagyobb természetesgumi-gyártó és közelebb van a főbb délkelet-ázsiai kitermelési forrásokhoz; 2) Brazília több országgal szemben dömpingellenes vámokat alkalmaz; 3) Brazília egyes autóbusz- és tehergépjármű-abroncsokra magas, 16 %-os szokásos behozatali vámot vet ki.

(85) A Bizottság emlékeztetett arra, hogy Brazília olyan versenypiac, ahol öt nagy gyártó tevékenykedik autóbusz- és tehergépjármű-abroncsok gyártása területén. Brazília a felhasználás tekintetében jelentős piac, emellett az alkalmazott dömpingellenes vámok és rendszeres vámok ellenére számottevő a behozatala és a kivitele. A Bizottság emlékeztetett arra is, hogy nincs más életképes alternatívája. Az együttműködésre hajlandó egyetlen thaiföldi gyártó csak tömlős kivitelű abroncsokat gyártott, ami alkalmatlanná tette analóg országként történő figyelembevételre, mivel az Unióba irányuló kivitelnek több mint 95 %-a tömlő nélküli kivitelű abroncstípus. Végezetül Dél-Afrika a gyártás és a felhasználás tekintetében jóval kisebb piac volt, sőt még magasabb szokásos dömpingellenes vámokat alkalmazott, ami Brazíliánál kevésbé alkalmassá tette analóg országként történő figyelembevételre. A Bizottság ezért megerősítette, hogy a javasolt alternatívák közül Brazília a legmegfelelőbb analóg ország.

(86) A Bizottság azt is alaposan megvizsgálta, hogy a természetes guminak mekkora a költséghányada az analóg országbeli gyártó előállítási költségén belül. A természetes guminak az analóg országbeli gyártó által előállított autóbusz- és tehergépjármű-abroncsok kilogrammonkénti költsége [4,1– 4,5] RMB volt, ami összhangban volt a kínai exportáló gyártók kérdőívre adott válaszában közölt költséggel. Az analóg országbeli gyártónak a termelés kilogrammonkénti mennyiségére vetített előállítási költsége összességében magasabb, mint a kínai exportáló gyártók kilogrammonkénti előállítási költsége. A brazíliai előállítási költség szintjének legfőbb különbsége azonban a magasabb munkaerőköltségből, a közvetlen értékcsökkenési költségből, valamint egyéb közvetlen és közvetett előállítási költségekből fakad. Ezért a Bizottság elutasította azt a felvetést, hogy kiigazítást végezzen az analóg országbeli és a kínai nyersanyagárak különbsége tekintetében.

(87) Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően a Giti csoport, a Hankook csoport, az Aeolus csoport és a Pirelli kijelentette, hogy az Unió viszonylatában bonyolított értékesítési volumenének többsége esetében számtanilag kell képezni a rendes értéket, és állításuk szerint ez komoly kétségeket vet fel az analóg ország belföldi piacán értékesített terméktípusok összehasonlíthatóságával kapcsolatban. A végső nyilvánosságra hozatalt követően a Giti csoport megismételte állítását.

(88) Az érintett termék különböző méretű és egyéb jellemzőjű terméktípusok széles skáláját foglalja magában. Az, hogy bizonyos méretű és típusú abroncsokat nem gyártottak Brazíliában, nem jelenti azt, hogy a brazíliai terméktípusok nem voltak összehasonlíthatóak. A brazíliai gyártó által előállított terméktípusok valójában egyazon termékcsoportba tartoznak, és bizonyos fokig megfeleltethetők a mintában szereplő kínai exportáló gyártók által az Unióba exportált terméktípusoknak. A Bizottság ezért elutasította ezt az érvet.

(89) Az analóg ország alkalmasságára vonatkozó további észrevételek hiányában megerősítést nyer a Bizottságnak az ideiglenes rendelet (112) preambulumbekezdésében foglalt ideiglenes következtetése, miszerint Brazíliát veszi figyelembe analóg országként.

3.1.3. Rendes érték

(90) A rendes érték számítására vonatkozó részleteket az ideiglenes rendelet (113)–(115) preambulumbekezdése tartalmazza.

(91) A mintában szereplő összes exportáló gyártó azt állította, hogy a Bizottság által az ideiglenes szakaszban a rendes érték képzéséhez alkalmazott módszer rendkívül magas dömpingkülönbözeteket eredményezett, és olyan eredményeket hozott, amelyek láthatóan nem feleltek meg a valóságnak, azaz a rendes érték nem csökkent a 2. és a 3. kategória esetében, noha a valóságban a 2. és 3. kategóriába tartozó abroncsok mindig olcsóbbak. Az exportáló gyártók szorgalmazták, hogy a Bizottság igazítsa ki a rendes értéket úgy, hogy tükrözze a 2. és 3. kategória esetében csökkenő termelési költséget. A Giti csoport is azt kérte, hogy a Bizottság úgy végezzen kiigazítást, hogy az tükrözze a nagyobb profilszélességű abroncsok csökkenő előállítási költségét.

(92) A Bizottság elfogadta azt az állítást, hogy az analóg országban gyártott terméktípusoknak nem megfeleltethető termékkódok esetében a rendes érték képzéséhez általa ideiglenesen alkalmazott módszert nem feltétlenül vette kellően figyelembe a termékkategóriák felosztásához. A Bizottság az analóg országbeli gyártó által mindhárom kategóriában gyártott terméktípusokat elemezte, és azt az észrevételt tette, hogy a 2. kategória darabonkénti előállítási költsége az 1. kategória darabonkénti előállítási költségének átlagosan [83–87] %-a, a 3. kategória darabonkénti előállítási költsége pedig az 1. kategória darabonkénti előállítási költségének átlagosan [77–82] %-a volt. A Bizottság ezért úgy döntött, hogy a következők szerint finomítja a rendes érték képzésére szolgáló módszert annak érdekében, hogy mindegyik kategória esetében figyelembe vegye a darabonkénti előállítási költség különbségeit. Először kiszámította az analóg országbeli gyártó által előállított, 1. kategóriába tartozó összes abroncs kilogrammonkénti átlagos előállítási költségét: [19–21] RMB/kg. Másodszor az 1. és a 2. kategória közötti darabonkénti előállítási költség átlagos különbségével, azaz [83–87] %-kal csökkentette a 2. kategória esetében a rendes érték képzése során használt kilogrammonkénti előállítási költséget, ennek eredménye lett a 2. kategória kilogrammonkénti előállítási költsége: [16–18] RMB/kg; a 3. kategória esetében a kilogrammonkénti előállítási költséget az 1. és a 3. kategória közötti darabonkénti előállítási költség átlagos különbségével, azaz [77–82] %-kal csökkentette, ami darabonként [15–17] RMB-t eredményezett. Az analóg országbeli gyártó által mindhárom kategória esetében gyártott terméktípusok az analóg ország termelési volumenének [70–80] %-át tették ki, ezért reprezentatívnak minősültek ahhoz, hogy a Bizottság a kiigazítás alapjául használja azokat.

(93) Az analóg országban gyártott terméktípusoknak nem megfeleltethető, de a kínai gyártók által exportált terméktípusok esetében a Bizottság a rendes értéket a terméktípus tömegéből és az adott termékkategóriához tartozó átlagos előállítási költségből képzett szorzatként képezte. A Bizottság ezt követően észszerű összegű SGA-költséget és észszerű összegű nyereséget adott az egyes terméktípusokhoz.

(94) A fenti kiigazítások alapján a Bizottság az analóg országban gyártott terméktípusoknak nem megfeleltethető terméktípusok (termékkódok) esetében a három termékkategória előállítási költségeinél meghatározott különbségek figyelembevételével képezte a rendes értéket.

(95) Azon állítások nyomán, hogy az analóg országbeli gyártó SGA-költségei észszerűtlenül magasak, a Bizottság újra részletesen megvizsgálta a gyártó SGA-költségeit, és megjegyezte, hogy az ideiglenes szakaszban kétszer beszámította a belföldi szállítási költséget. A Bizottság ezért kiiktatta ezt a költséget a rendes értékre vonatkozó számításokból, melynek eredményeként a rendes érték képzéséhez használt SGA-költségek az analóg országbeli gyártó előállítási költségének [35–45 %]-áról az előállítási költsége [20–30 %]-ára csökkent. Ez a felülvizsgálat nem volt hatással az ideiglenes vám mértékére, mivel nem csökkentette az ideiglenes dömpingkülönbözetet a kárkülönbözet szintje alá. A felülvizsgált SGA-költségek összhangban vannak az uniós gazdasági ágazat átlagos SGA-költségeivel a mintában szereplő összes gyártó esetében mindhárom termékkategórián belül. A Bizottság ezért az SGA-költségek felülvizsgált szintjét észszerűnek tekintette.

(96) A végső nyilvánosságra hozatalt követően a Giti csoport azt állította, hogy a Bizottság nem végzett kiigazításokat tekintettel arra a tényre, hogy az 1. kategóriába tartozó termékeket előállító gyártók marketingköltségei jellemzően jelentősen magasabbak (az SGA-költségek megállapításakor), és az 1. kategóriába tartozó termékeket előállító gyártók jövedelmezősége jelentősen nagyobb a 2. és 3. kategóriába tartozó termékeket előállító gyártók jövedelmezőségénél (a nyereség megállapításakor). Ezért azt állította, hogy a rendes érték képzésénél a Bizottságnak a 2. kategóriába tartozó abroncsok esetében alacsonyabb, a 3. kategóriába tartozó abroncsok esetében pedig még alacsonyabb haszonkulcsot kellene alkalmaznia mint az 1. kategóriába tartozó abroncsoknál.

(97) A Bizottság emlékeztetett, hogy az ideiglenes szakaszt követően felülvizsgálta módszertanát, hogy a rendes érték képzésekor figyelembe vegye a kategóriák közötti eltéréseket (lásd a (92) preambulumbekezdést). Az analóg országbeli gyártótól származó adatok nem indokolnak további kiigazításokat. Ezért a Bizottság elutasította ezt az állítást.

(98) Ami azt a kérést illeti, hogy a nagyobb abroncsok csökkenő előállítási költsége tekintetében igazítsa ki a rendes értéket, a Bizottság megjegyezte, hogy a Giti csoport nem nyújtott be azt számszerűsítő részletes elemzést, hogy a nagyobb abroncsok előállítása mennyivel olcsóbb, és hogy az előállítási költség mutat-e egyértelmű csökkenési mintázatot. Végezetül a Giti csoport nem terjesztett elő ilyen kiigazítás elvégzésére szolgáló, lehetséges módszertant. A végső nyilvánosságra hozatalt követően a Giti csoport azt állította, hogy nem biztosítottak számára elegendő adatot ahhoz, hogy képes legyen bármilyen esetleges módszertant előterjeszteni az abroncsméretek szerinti kiigazításokat illetően. A Bizottság úgy vélte, hogy a Giti csoport a saját adatait is felhasználhatta volna annak kimutatásához, hogy a nagyobb és kisebb méretű abroncsok előállítási költségei között jelentős eltérések vannak, és ennek alapján kiigazítási módszertanra tehetett volna javaslatot. Ilyen beadvány benyújtására azonban nem került sor. A Bizottság ezért elutasította ezeket az állításokat.

(99) A Giti csoport arra is rámutatott, hogy a vizsgálati időszakban a Brazil Központi Bank által közzétett kamatlábak 14,25 % és 11,25 % között voltak, míg ugyanebben az időszakban a Kínai Népi Bank által közzétett kamatláb 4,35 % volt. A Giti csoport azt állította, hogy amennyiben az SGA-költségek jelentős része pénzügyi kiadásokhoz kapcsolódott, ezeket a kiadásokat lefelé kell korrigálni annak érdekében, hogy tükrözzék a kínai hitelkamatlábakhoz képest magasabb brazíliai hitelkamatlábakat.

(100) A Bizottság emlékeztetett arra, hogy a kínai jelentős állami beavatkozáshoz kapcsolódó számottevő versenytorzulás fennállása miatt kellett az analóg országbeli költségeket használnia. Mivel az egyik versenytorzító tényező a kínai vállalatok banki finanszírozáshoz való hozzáférése, a Bizottság úgy vélte, hogy helyénvaló az analóg ország kamatlábának használata. Ezért a Bizottság elutasította ezt az állítást.

(101) A végső nyilvánosságra hozatalt követően a Giti csoport megismételte azt az állítását, hogy a Bizottságnak kiigazítást kellene végeznie az eltérő kínai és brazíliai finanszírozási költségek, konkrétan a Kínai Népi Bank által alkalmazott és a Brazil Központi Bank által alkalmazott kamatláb közötti különbség tekintetében. A Giti csoport kérelmezte továbbá az analóg országbeli gyártó előállítási költségének lefelé irányuló kiigazítását a magasabb általános költségek kompenzálása, valamint az SGA-költségek lefelé irányuló kiigazítását az egyéb költségek és a magasabb adók kompenzálása érdekében.

(102) A Bizottság emlékeztetett arra, hogy az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének a) pont és b) pontja értelmében Kína esetében a rendes értéket egy piacgazdasággal rendelkező harmadik országban érvényes ár vagy egy piacgazdasággal rendelkező harmadik országhoz tartozó számtanilag képzett érték alapján kell meghatároznia. A (100) preambulumbekezdésben említettek szerint a kínai piacon jelentős versenytorzulások tapasztalhatók, amelyek hatással vannak a kínai finanszírozási költségekre. Ezért az a tény, hogy Kína és az analóg ország között eltérések figyelhetők meg a finanszírozási költség tekintetében, nem indokolja a kért kiigazítást. Ami azt a kiegészítő állítást illeti, hogy az analóg országbeli gyártó COM-ját lefelé kell kiigazítani a brayil magasabb általános költségek és adók kompenzálása érdekében, a Bizottság emlékeztetett arra, hogy elutasította a Giti csoport piacgazdasági elbánás iránti kérelmét. Ezen elutasítás egyik oka az volt, hogy számviteli nyilvántartásai nem tükrözték megfelelően a teljes SGA-költségeket. Ennek megfelelően a Bizottság nem támaszkodhatott a Giti csoport konrkté költségadataira, és se nem használta fel, se nem ellenőrizte őket. Ebből az következik, hogy nem tudta összehasonlítani őket az állítólagosan Brazíliában magasabb általános és adóköltségekkel. Mivel a kért kiigazítás elfogadása az ilyen megbízhatatlan kínai adatok újbóli bevezetését eredményezte volna, a Bizottság ezt az állítást is elutasította.

3.2. Exportár

(103) Az exportár kiszámításának részleteit az ideiglenes rendelet (116)–(119) preambulumbekezdése tartalmazza.

(104) A Hankook csoport azt állította, hogy a csoportot egyetlen gazdasági egységként kellene kezelni, és így nincs szükség az alaprendelet 2. cikkének (9) bekezdése szerinti kiigazításokra, illetve azok máskülönben nem indokoltak. A Hankook csoport azt állította, hogy az egymással kapcsolatban álló uniós vállalatok SGA-költségeinek és nyereségének az alaprendelet 2. cikkének (9) bekezdése szerinti kiiktatása azzal a hatással jár, hogy az exportárból kikerül az exportértékesítéssel foglalkozó szervezeti egység összes költsége és kiadása, valamint a nyereség bizonyos hányada. A végső nyilvánosságra hozatalt követően a Hankook csoport megismételte azt az állítását, hogy a csoport egyetlen gazdasági egységnek minősül, és meglátásuk szerint a Bizottságnak nem kellene kiigazítania az SGA-költségeket, sem a kapcsolatban álló uniós kereskedők nyereségét. Ehelyett a Bizottságnak az első független uniós vevő által fizetett tényleges árat kellene felhasználnia, mivel meglátásában ez az ár megbízható.

(105) Ami az alaprendelet 2. cikkének (9) bekezdése szerinti exportár-képzést illeti, az állandó ítélkezési gyakorlat szerint egyetlen gazdasági egység létezése nem zárja ki azt, hogy a Bizottság a 2. cikk (9) bekezdése szerint képezze az exportárat (29). Az alaprendelet 2. cikke (9) bekezdésének első és második albekezdése szerint a Bizottság jogosult exportár-képzésre, amikor az exportár az exportőr és az importőr közötti üzleti kapcsolat miatt megbízhatatlannak látszik. Ilyen esetben az importálás és a viszonteladás között felmerülő minden költségen, beleértve a vámokat és adókat, valamint a felhalmozódó nyereségen kiigazításokat hajtanak végre az uniós határnál megbízható exportár megállapítása érdekében. Az alaprendelet 2. cikke (9) bekezdésének harmadik albekezdése értelmében a kiigazítandó tételek magukban foglalják azokat, amelyeket rendszerint az importőr visel, de amelyeket bármely fél fizet meg, beleértve az észszerű értékesítési, általános és igazgatási költségeket és a nyereséget. Ebben az ügyben a Bizottság megállapította, hogy ez az üzleti kapcsolat fennáll, mivel az exportáló gyártók és az importőrök egyazon vállalatcsoportba, vagyis a Hankook csoportba tartoznak. Ezért a Bizottság jogosult kiigazítani a Hankook Group kapcsolódó importőreinek SGA költségeit és nyereségét. A Bizottság továbbá úgy vélte, hogy az együttmködő független importőrök által elért igazolt nyereség észszerű alapnak tekinthető az exportár megállapításához. Ezért a Bizottság elutasította ezt az állítást.

(106) A Hankook csoport azt állította, hogy amennyiben a Bizottság elutasítja azt a felvetését, hogy az alaprendelet 2. cikkének (9) bekezdése szerinti kiigazításokat végezzen a Hankook csoport exportárán, az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdése d) pontjának megfelelően az értékesítési költség és az észszerű nyereség levonásával ki kellett volna igazítania az analóg országbeli gyártó rendes értékét. Meglátásában az analóg országbeli gyártó értékesítési költségeinek és haszonkulcsának belefoglalása az árak összehasonlíthatóságára hatással lévő aránytalanságot hoz létre, ezért ennek tekintetében kiigazítás szükséges. Újabb nyilvánosságra hozatalt követően a Hankook csoport számszerűsítette azokat a kiigazításokat, amelyekre meglátásában szükség lenne az analóg országbeli gyártó SGA-költségeinek és nyereségének tekintetében, az árak összehasonlíthatóságára hatással lévő aránytalanság megszüntetéséhez.

(107) A Bizottság kifejtette, hogy az alaprendelet 2. cikkének (9) bekezdése szerint végzett kiigazítások célja egy olyan megbízható exportár megállapítása, amelyre nincs hatással az exportőr és az uniós importőr között fennálló kapcsolat, ahogy arra a (105) preambulumbekezdés is kitér. Ugyanakkor a Bíróság megállapította, hogy a rendes érték meghatározására és az exportár meghatározására különböző szabályok irányadóak, ezért az SGA-költségeket nem kell szükségszerűen mindkét esetben ugyanúgy kezelni (30). A Bizottság megerősítette azt az álláspontját, hogy az analóg országbeli gyártó végső értékesítési árát – az egyes ügyleteket tartalmazó táblázatában közölt, megfelelően ellenőrzött kedvezményekkel kiigazítva – ugyanarra a gyártelepi szintre csökkentette. Azt az állítást a Bizottság ennek megfelelően elutasította.

3.3. Összehasonlítás

(108) Az ideiglenes rendelet (120) és (121) preambulumbekezdése kifejti, hogy miként került sor a rendes érték és az exportár összehasonlítására.

(109) Az ideiglenes és végső ténymegállapításokkal kapcsolatos észrevételeikben a Giti csoport, a Hankook csoport, illetve a CCCMC és a CRIA több tekintetben is vitatta a héa-kiigazítás módszertanát, amint az a (110)–(117) preambulumbekezdésben részletesen kifejtésre került.

(110) Ezek a felek úgy vélték, hogy a Bizottság – minthogy a rendes érték meghatározásához elutasította a kínai árak és költségek meghatározását – később újra bevette a kínai adókulcsokat a rendes érték számításába. Ezek a felek továbbá azt állították, hogy a módszertan megemelte a dömpingkülönbözetet, különösen amiatt, hogy a Bizottság az exportár helyett a rendes értéket igazította ki.

(111) A Bizottság azokat az állításokat elutasította. Az alaprendelet 2. cikkének (10) bekezdése szerint végzett kiigazítások célja annak biztosítása, hogy a dömpingkülönbözet megállapítása a rendes érték és az exportár tisztességes összehasonlítását alapuljon. Ez a követelmény attól függetlenül alkalmazandó, hogy a rendes érték megállapítása minek alapján történik, ideértve azokat az eseteket is, amikor a rendes érték megállapítására egy analóg országban kerül sor olyan helyzetekben, amikor a vállalatok nem részesülnek piacgazdasági elbánásban. A 2. cikk (10) bekezdésének b) pontja szerint végzett héa kiigazítást illetően a Bizottság gondoskodott arról, hogy az állandó ítélkezési gyakorlattal (31) összhangban a rendes érték és az exportár összehasonlítása azonos adózási szinten történjen, a (115) és (116) preambulumbekezdésben kifejtettek szerint.

(112) A Giti csoport azt állította, hogy meglátásában a Bizottság által hivatkozott ítélkezési gyakorlatban, vagyis a Dashiqiao ítéletben (32) a helyzet eltért a Giti csoport helyzetétől, mivel az ítéletben érintett vállalat piacgazdasági elbánásban részesült, és nem került sor az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének b) pontja szerinti kiigazításra.

(113) A Bizottság elismerte, hogy a Dashiqiao ítéletben tárgyalt vizsgálat körülményei eltérőek voltak. Abban az ügyben az exportértékesítésekre teljes mértékű 17 %-os héa-kötelezettség vonatkozott a vizsgálati időszakban, ezért nem volt szükség a rendes érték kiigazítására az azonos mértékű héa hatálya alá eső rendes értékkel való tisztességes összehasonlítás biztosítása érdekében. Ezzel szemben a jelenlegi vizsgálat során ügyben az exportértékesítésekre csökkentett héa-kötelezettség vonatkozott, ezért kiigazításra volt szükség annak érdekében, hogy a hozzáadottérték-adót is magában foglaló rendes érték szerinti árat ugyanarra az adózási szintre csökkentsék mint az érintett exportértékesítést. A (111) preambulumbekezdésben foglaltak szerint nem releváns, hogy egy kínai exportáló gyártó részesül-e piacgazdasági elbánásban vagy sem. A lényeges kérdés az, hogy az exportár és a rendes érték összehasonlítására azonos adózási szinten kerül-e sor az árak tisztességes összehasonlításának biztosítása érdekében.

(114) A Giti csoport emellett azt állította, hogy a kiigazítás szükségességét illetően a bizonyítási teher a Bizottságra hárul. A Hankook csoport hangsúlyozta, hogy a kínai jogszabályoknak megfelelően az exportértékesítésekre egyáltalán nem vetettek ki hozzáadottérték-adót, ezért a kiigazítás nem volt indokolt. Emellett a Hankook csoport azt állította, hogy még abban az esetben is, ha szükség lett volna a héa-kötelezettség kiigazítására, a kiigazítást az exportáron, nem pedig a normál értéken kellett volna végezni. A Giti csoport azt állította továbbá, hogy a héa-kötelezettség bármilyen kiigazításának inkább arra kellene irányulnia, hogy kiegyenlítse a csoport által – a nyersanyagok és egyéb források megvásárlása után megfizetett héa és egyéb adók beszámítását követőn – az exportértékesítések után esetlegesen megfizetett héa és a belföldi értékesítésekre vonatkozó héa közötti különbségeket. Más szóval a Giti azzal érvelt, hogy bármilyen héa-kiigazításnak a kivitt és a belföldön értékesített anyagok költségei közötti különbséget kell tükröznie.

(115) A Giti csoport és a Hankook csoport által benyújtott érvek a héa-kötelezettség kiigazítását alátámasztó indokok félreértésére alapulnak. Egyrészt a kiigazítás megalapozottságát illetően egyik fél sem vitatja azt a tényt, hogy az érintett termék exportértékesítései héa-kötelezettséget rónak az exportáló gyártóra. Valójában a felek azt állították, hogy a kiigazítást vagy az exportáron kell végezni, vagy a kiigazításnak arra kell irányulnia, hogy kiegyenlítse a belföldi és az exportértékesítésekhez kapcsolódó költségek (azaz azok a költségek, amelyek annak nyomán jelentkeznek, hogy az érintett termék exportértékesítéseiből származó héa-kötelezettség nyomán nem képesek a nyersanyagok és az egyéb források megvásárlásakor megfizetett héa teljes mértékű visszaszerzésére) közötti különbséget. Bár a (116)–(117) preambulumbekezdésben részletezett okok miatt a Bizottság nem értett egyet ezekkel az érvekkel, megjegyzi, hogy azok megerősítéssel szolgálnak arra vonatkozóan, hogy az exportértékesítések a kivitelekre kivetett úgynevezett „nem visszatérítendő mértékkel” – ami az érintett termék FOB-exportárára alkalmazott átalányérték – azonos héa-kötelezettséghez vezetnek (ellentétben azzal, amit a Hankook csoport szintén állított). Másrészt magára a kiigazításra vonatkozóan a Bizottság megismételte, hogy a kiigazítás célja a rendes érték és az exportérték azonos héamértéken való összehasonlításának biztosítása.

(116) Ennek alapján a Bizottság először egy 17 %-os hozzáadottérték-adót – ami a kínai belföldi értékesítésekre alkalmazott általános héamérték – tartalmazó árat alapul véve megállapította a rendes értéket. Ezt követően a Bizottság lefelé irányuló kiigazítást végzett a rendes értéken, hogy megfeleltesse az érintett termék exportértékesítései esetén megfigyelt alacsonyabb héa-kötelezettséggel (azaz az úgynevezett nem visszatérítendő mértékkel). Ez az adózási szint tekintetében biztosította a szükséges szimmetriát a rendes érték és az exportárak között a közvetett adózás szintjén. A Hankook csoport azon érveire válaszul, hogy a kiigazítást az exportáron kellene végezni, a Bizottság megjegyezte, hogy az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének b) pontja egyértelművé teszi, hogy a közvetett adózás szintjében jelentkező bármilyen különbséget a normál érték, nem pedig az exportár oldalán kell kezelni.

(117) Azzal az érvvel kapcsolatban, hogy a kiigazításnak a export- és belföldi értékesítések nyersanyagokkal és egyéb forrásokkal kapcsolatos költségei közötti különbség – amelyet az ilyen költségelemekkel kapcsolatos fennmaradó héa-kötelezettség eredményez – semlegesítésére kellene irányulnia, a Bizottság emlékeztetett, hogy az ebben a keretben végzett kiigazítás célja nem a nyersanyagok és egyéb források költségei közötti állítólagos különbségek kezelése. Ehelyett a kiigazítás biztosítja, hogy az összehasonlításban felhasznált árak adózási szintje megegyezzen. Végezetül, a Giti csoport bizonyítási teherre vonatkozó érvelését illetően a Bizottság emlékeztetett, hogy az érintett termék exportértékesítései nyomán jelentkező héa-kötelezettséget a vizsgálat tényként állapította meg, és a valóságban ezt egyik csoport sem vitatta, hanem inkább ennek a ténynek az eltérő megközelítésére tettek javaslatokat (az exportár kiigazítása vagy a költségek közötti különbségek szerinti kiigazítás). Ezért ezeket az állításokat elutasították.

(118) A végső nyilvánosságra hozatalt követően a Hankook csoport megismételte, hogy egyetlen gazdasági egységnek minősül, ezért a Bizottságnak nem kellene kiigazításokat végeznie az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének i) pontja szerinti jutalékokat illetően.

(119) A Bizottság megerősítette azon álláspontját, hogy az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének i) pontja szerint jogosult kiigazításokat végezni az érintett értékesítésekkel kapcsolatban kifizetett jutalékokat illetően. Ebben az esetben a Bizottság megállapította, hogy a jutalékokról a felek között létrejött szerződés rendelkezett, és ezeket az exportáló gyártó ténylegesen kifizette a vele kapcsolatban álló feleknek. A kifizetéseket az exportáló gyártó bejelentette és nyugtázta, és azok a vizsgálat során ellenőrzésre kerültek. Megállapítást nyert, hogy befolyásolják az ár-összehasonlítást. Ezért a Bizottság felkérést kapott a jutalékok kiigazítására, függetlenül attól, hogy a vállalatok egyetlen gazdasági egységet alkottak-e vagy sem. A Bizottság felidézte továbbá, hogy az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdése szerinti kiigazítások keretében az egyetlen gazdasági egység fogalmát a Bíróság ítélkezési gyakorlatában (33) a „fiktív jutalékokkal” (ideértve az egy kereskedő által kapott haszonkulcsot) kapcsolatban alakította ki a 2. cikk (10) bekezdése i) pontjának második albekezdésében meghatározottak szerint, nem pedig azokra az esetekre, amikor a tényleges jutalékokat egyértelműen meghatározzák és ténylegesen kifizetik. Ezért a Bizottság elutasította ezt az állítást.

(120) A végső nyilvánosságra hozatalt követően a Hankook csoport megismételte azt az állítását, hogy a Hankook technológia és márka használatáért a koreai székhelynek fizetett jogdíjakat nem kellene levonni az exportárból. A Bizottság újra megvizsgálta az állítást, indokoltnak találta azt, és ennek megfelelően újra kiszámította a dömpingkülönbözetet.

3.4. Dömpingkülönbözet

(121) A 3.1–3.3. szakaszban foglaltaknak megfelelően a Bizottság az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően az érdekelt felek számos észrevételét figyelembe vette, és a mintában szereplő valamennyi exportáló gyártó dömpingkülönbözetét újra kiszámította. Ennek következtében csökkentek az ideiglenesen megállapított dömpingkülönbözetek. Ez a változás az összes többi együttműködő és nem együttműködő vállalat dömpingkülönbözetére is hatással volt, mivel ez a különbözet a mintában szereplő vállalatok árkülönbözetein alapult.

(122) A végleges dömpingkülönbözetek a vámfizetés nélkül, uniós határparitáson számított CIF-ár százalékában kifejezve a következők: 1. táblázat Végleges dömpingkülönbözetek Vállalat Végleges dömpingkülönbözet Xingyuan csoport 106,7 % Giti csoport 56,8 % Aeolus csoport és Pirelli 85 % Hankook csoport 60,1 % Egyéb együttműködő vállalatok 71,5 % Minden más vállalat 106,7 %

4. KÁR

4.1. Az uniós gazdasági ágazat meghatározása

(123) Az ideiglenes rendelet (127)–(129) preambulumbekezdéseiben foglaltak szerint a hasonló terméket több mint 380, új és újrafutózott abroncsokat egyaránt előállító uniós szereplő gyártotta. Ezeket együtt uniós gazdasági ágazatként határozták meg.

(124) A végső nyilvánosságra hozatalt követően a CRIA és a CCCMC azt állította, hogy a tevékenységüket bérmunka-megállapodások alapján vagy ezek hiányában végző újrafutózó vállalatok nem képezhetik az uniós gazdasági ágazat részét. Úgy vélték, hogy az újrafutózás egy értékesítés utáni szolgáltatási piac, amely nem részesülhet dömpingellenes intézkedések általi védelemben, mert az újrafutózó vállalatok a részlegesen kopott meglévő abroncsokat dolgozzák fel újra, hogy azok ismét használhatóvá váljanak. Emellett a tevékenységüket bérmunka keretében végző újrafutózó vállalatok nem kerülhetnek az abroncsok birtokába. Az ügyfélnél marad az abroncs tulajdonjoga a kopott abroncs szervizelés keretében új futófelülettel történő ellátása során, mielőtt visszaszolgáltatják azt a tulajdonosának.

(125) A Bizottság megjegyezte, hogy az újrafutózó gazdasági ágazat egy (vagy ha ugyanaz az újrafutózandó abroncs többször is újrafutózható, akkor több) további felhasználhatóságot biztosít a kopott abroncsokból származó újrafutózandó abroncsok számára. Egy kopott abroncs már nem használható biztonságosan közutakon, ezért nem hozható újra forgalomba. Az újrafutózási eljárás nélkül a kopott abroncsokat a szemétkupacban végeznék; noha a használt abroncsok egy részéből pirolízissel abroncsból származó üzemanyagot lehet előállítani. Az ideiglenes rendelet (49) preambulumbekezdésében bemutatottak szerint az újrafutózás egy újrafeldolgozási eljárás, amelynek során a futófelület kicserélése révén felújítják a kopott abroncsokat. Következésképpen az újrafutózás nem egyszerűen egy szervizelési, hanem egy termelési eljárás. A tulajdonlási megállapodásoktól függetlenül az újrafutózó vállalatok uniós gyártók, amelyek termelési folyamata az újrafutózandó abroncsoktól kezdődik, és amelyek abroncsokat állítanak elő.

(126) Ezenkívül az elhasználódott gumiabroncsok életciklusa két módon végződhet: vagy kidobják őket hulladékként, vagy felhasználják őket újrafutózásra alkalmas abroncsként. amennyiben hulladéknak minősül, a tulajdonosnak díjat kell fizetnie a kopott abroncs hulladékként való ártalmatlanításáért. A második forgatókönyv esetében a kopott abroncs bevételi forrássá válik. Az újrafutózó vállalatok megvásárolhatják a kopott abroncsokat egy szerelőműhelytől, vagy végezhetik a kopott abroncsok újrafutózását bérmunkaszerződés alapján. A vizsgált újrafutózó vállalatok mindegyike két beszerzési forrást használ (konkrétan készleten lévő újrafutózandó abroncsokokat vagy bérmunkaszerződést) az abroncstermelés során. Egy kopott abroncs beszerzési ára átlagosan az újrafutózott abroncs teljes előállítási költségének kb. 10 %-át teszi ki. A Bizottság úgy vélte, hogy az abroncsok újrafutózásának két módja között az előállítási költségek vagy a hozzáadott érték szempontjából nem voltak jelentős különbségek, és ezeket az újrafutózás két eltérő üzleti modelljének tekintette. Ezért a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy az újrafutózó vállalatok az uniós gazdasági ágazat részét képezték.

(127) Ennek eredményeképpen az újrafutózó vállalatok által közölt és a Bizottság által ellenőrzött adatokat (ideértve a tényleges költségeket és értékesítési árakat) használták fel a kármutatók megállapításához és a kárkülönbözet kiszámításához.

4.2. Szegmensenkénti kárelemzés

(128) Ahogyan az ideiglenes rendelet (162) preambulumbekezdése kifejti, a Bizottság az uniós gazdasági ágazat gazdasági helyzetét összesített formában elemezte, egyes mikrogazdasági mutatókat pedig – az uniós piac szegmentálása miatt – kategóriák szerinti bontásban is megvizsgált. A végső nyilvánosságra hozatalt követően egyes érdekelt felek megismételték ugyanazokat az aggályaikat, miszerint a szegmensenkénti kárelemzésnek valamennyi kármutatót és ok-okozati összefüggésre vonatkozó mutatót figyelembe kellene vennie. A Fellebbezési Testület „United States – Anti-dumping Measures on Certain Hot-Rolled Steel Products from Japan” (Egyesült Államok – Japánból származó, egyes melegen hengerelt acéltermékekre vonatkozó dömpingellenes intézkedések) üggyel kapcsolatos jelentésére (34) hivatkoztak. Ezenkívül ezek a felek – szintén a Fellebbezési Testület „United States – Anti-dumping Measures on Certain Hot-Rolled Steel Products from Japan” (Egyesült Államok – Japánból származó, egyes melegen hengerelt acéltermékekre vonatkozó dömpingellenes intézkedések) üggyel kapcsolatos jelentésére (35) hivatkozva – azt kérték, hogy a Bizottság tegyen különbséget az új és az újrafutózott abroncsok, az eredeti alkatrészként felhasznált abroncsok és a csereabroncsok között is, mivel az eredetialkatrész-piac védve volt a kínai versenytől. A végső nyilvánosságra hozatalt követően a CRIA és a CCCMC megismételte ugyanezeket az aggályokat.

(129) A fent említett ítélkezési gyakorlat szerint a belföldi gazdasági ágazat egy részét illetően vizsgálatot végző hatóságoknak „elvben hasonló módon meg kell vizsgálniuk az ágazat minden más részét, valamint az ágazat egészét is” (36). A Fellebbezési Testület jelentése azonban nem kötelezi a vizsgálatot végző hatóságokat arra, hogy szegmensenként közöljenek minden kármutatót.

(130) Ráadásul annak az ügynek más volt a tényállása. A Fellebbezési Testület „United States – Hot Rolled Steel Products from Japan” (Egyesült Államok – Japánból származó, egyes melegen hengerelt acéltermékekre vonatkozó dömpingellenes intézkedések) üggyel kapcsolatos jelentésében az Egyesült Államokban a belföldi gyártás – a belső felhasználásra történő gyártás – jelentős részét a belföldi piac szerkezete megvédte a behozatalból fakadó közvetlen versenytől. Ebben a konkrét helyzetben a Fellebbezési Testület a belföldi piac egyes részeinek „összehasonlító vizsgálatát” kifogásolja, amely „egymás mellé állította” a kereskedői piacot és a kötött piacot. A Fellebbezési Testület szerint a vizsgálatot végző hatóságok ezáltal „megfelelőbben meg tudták határozni” a belföldi gazdasági ágazat egészének helyzetét. Ebben az ügyben azonban az uniós piac 1. és 2. kategóriát tartalmazó szegmensei nem élveznek védelmet. A kínai importáruk értékesítése elsősorban a cserealkatrészek piacára összpontosul; ez egy olyan ténybeli helyzet, amelyet nem az uniós piac szerkezete követel meg. Ezenfelül az érintett terméket eredetialkatrész-gyártók részére is értékesítették. Ezért a Bizottság elutasította azt az állítást, hogy az uniós eredetialkatrész-piac védelmet élvez a kínai versennyel szemben, és így azt külön kellene vizsgálni.

(131) Ezenfelül, ahogyan az ideiglenes rendelet (160) preambulumbekezdése megjegyzi, az ítélkezési gyakorlat azt is megerősíti, hogy annak vizsgálatakor, hogy az uniós gazdasági ágazat egészét érte-e kár, ez az elemzés a dömpingelt behozatal által leginkább érintett szegmensre összpontosíthat. Jelen esetben a kínai abroncsbehozatalnak mintegy 65 %-a a 3. kategóriához kapcsolódik. Ezért egy megfelelő kárelemzés nem hagyhatja figyelmen kívül a dömpingelt behozatal hatását, különösen olyan piaci helyzetben, amelyben a 3. kategóriába tartozó abroncsok értékesítése folyamatosan növekszik, és amelyben az uniós abroncspiacot alkotó összes termékkategória összefügg egymással.

(132) Ezen okokból kifolyólag a Bizottság úgy döntött, hogy megfelelően megvizsgálja a gazdasági ágazat egészét.

4.3. Uniós felhasználás

(133) Ahogyan a (9) preambulumbekezdésben szerepel, a Bizottság két független importőr telephelyén tett ellenőrző látogatást. Megállapítást nyert, hogy az érintett terméket a figyelembe vett időszakban is bejelentették a 4011 90 00 és a 4011 99 00 KN-kód alatt. Ez a behozatal 3. kategóriába tartozó abroncsokat érintett. A Bizottság azonban nem tudta megállapítani, hogy rendszerszintű probléma volt-e az érintett termék bejelentésével, vagy a probléma erre a konkrét importőrre korlátozódott.

(134) Ezenfelül az együttműködő uniós gyártók által a vizsgálati időszakban bejelentett teljes mennyiség meghaladta a Kínai Népköztársaságból származó, az Eurostat Comext adatbázisa szerinti összes behozatalt. Mivel nem állnak rendelkezésre olyan adatok, amelyeket ezek az exportáló gyártók a korábbi évekre vonatkozóan jelentettek volna be, a Bizottság úgy döntött, hogy konzervatív megközelítést alkalmaz, és nem vizsgálja felül a Kínából érkező behozatal volumenét.

(135) Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően megállapítást nyert, hogy az ETRMA Europool-tagsággal nem rendelkező futófelület-beszállítók értékesítései kimaradtak az uniós felhasználás megállapításakor. A Bizottság ezért a figyelembe vett időszak esetében felülvizsgálta az uniós felhasználást.

(136) A figyelembe vett időszak alatt az uniós felhasználás (37) a következőképpen alakult: 2. táblázat Uniós felhasználás (darab) 2014 2015 2016 Vizsgálati időszak Teljes uniós felhasználás 20 499 603 20 962 782 21 600 223 21 748 781 Index: 2014 = 100 100 102,3 105,4 106,1 Forrás: ETRMA, valamint az ETRMA Europool-tagsággal nem rendelkező futófelület-beszállítók.

(137) Ennek megfelelően az uniós felhasználás nőtt a figyelembe vett időszakban. A figyelembe vett időszak egészét tekintve a felhasználás 6,1 %-os bővülést mutatott, és körülbelül 20,5 millió abroncsról a vizsgálati időszakban mintegy 21,7 millió abroncsra nőtt.

4.4. Az új abroncsok és az újrafutózott abroncsok közötti kapcsolat

(138) Számos érdekelt fél vitatta az új és újrafutózott abroncsok közötti, valamint a kategóriák közötti kapcsolatokra vonatkozó ideiglenes ténymegállapításokat, és a végső nyilvánosságra hozatalt követően megismételték ugyanezeket az aggályokat. A Bizottság a kapcsolatra vonatkozóan az aktához fűzött feljegyzésben (38) gyűjtötte egybe az e témával kapcsolatos összes információt.

(139) A CRIA és a CCCMC az ideiglenes rendelet (140) preambulumbekezdése kapcsán azt állította, hogy az újrafutózó ágazat létezéséből fakadóan az 1. és a 2. kategóriába tartozó abroncsoknak nem tulajdonítottak értéket.

(140) Az újrafutózási ágazat jelentőségére vonatkozó információkat jól népszerűsítik, és azok nyilvánosan hozzáférhetőek. Ahogyan az ideiglenes rendelet (58) preambulumbekezdésében szerepel, az új abroncsok gyártói újrafutózott abroncsokat is gyártanak. Egyes kínai exportáló gyártóknak saját márkáik vannak az újrafutózott abroncsok esetében, például a Hankook Alphatread vagy a Giti Genesis. Ahogyan az abroncsok közötti kapcsolatra vonatkozó, az aktához fűzött feljegyzés kifejti, a Bizottság megállapította, hogy a legnagyobb abroncsgyártók, többek között a kínai exportáló gyártók jelen voltak az újrafutózási ágazatban. A Hankook csoport újrafutózási tevékenységét illetően olyan uniós újrafutózó vállalatok szolgáltatásait veszi igénybe, mint az egyesült királyságbeli Vacu-Lug vagy az olaszországi B.R.P. Pneumatici. A Giti Genesis (korábbi nevén GT Ree Tread) az egyesült királysági Vacu-Lug társaságot veszi igénybe.

(141) Ráadásul a Pirelli Olaszország 2009-ben (az Unióban újrafuzótási megoldásokat kínáló) Marangoni vállalattal aláírt szerződés vonatkozásában kijelentette, hogy ez a projekt, amely a Pirelli Truck szolgáltatásnyújtásának megerősítését és bővítését célzó stratégia része, arra hivatott, hogy hozzáadott értékkel gyarapítsa különösen a 88-as és a 01-es széria új termékeit, amelyek 2009-ben kerültek az európai piacra, és amelyeket egyebek mellett az újrafutózásra való kiváló alkalmasság jellemez (39). Más gyártók szintén újrafutózhatóként reklámozzák abroncsaikat, például az Athos márkaimportőr azt állítja, hogy az Athos abroncsok utánvághatóak és alkalmasak hideg és meleg újrafutózásra, és ugyanez érvényes az Aeolus márkára is (40) (beszámolók szerint mindkettő 3. kategóriába tartozó abroncsokat gyárt). Ez azt jelzi, hogy az újrafutózhatóság az Európai Unióban és az érintett országban egyaránt fontos értékmeghatározó tényező. A Bizottság vizsgálata tulajdonképpen kiderítette, hogy a „felső kategóriás” abroncsok gyártói nagymértékben hagyatkoznak az újrafutózási ágazat létezésére és rendelkezésre állására, nemcsak azért, hogy a piaci megítélésük szerint kiemelkedő értéket képviseljenek, hanem a vevői és az üzletmenet-folytonossági stratégiájukhoz is. Ezenfelül ahogyan az abroncsok közötti kapcsolatra vonatkozó, az aktához fűzött feljegyzésből kiderül, az Unióban és az érintett országban működő gyártási ágazat az újrafutózhatóságot egyszerű marketingeszköznél többnek, de a magasabb termékkategóriák esetében valódi értékösztönzőnek is tekinti. A felső kategóriák értéke és értékesítési ára ennek megfelelően szervesen kapcsolódik az egészséges „downstream” újrafutózási ágazathoz. A Bizottság ezen okokból kifolyólag mondta ki az ideiglenes rendelet (140) preambulumbekezdésében, hogy „az 1. és a 2. kategóriába tartozó abroncsoknak tulajdonított érték tulajdonképpen nagyban a 3. kategóriabeli újrafutózási ágazat fennállásából ered”.

(142) A Bizottság ennek alapján megerősítette az új és az újrafutózott abroncsok közötti, valamint az abroncsok közötti kapcsolatra vonatkozó eredeti ténymegállapításait.

(143) Az ideiglenes rendelet (141) preambulumbekezdése kapcsán a CRIA és a CCCMC úgy vélte, hogy a Bizottság nem hozta nyilvánosságra az újrafutózott abroncsok egymással való könnyű helyettesíthetőségére vonatkozó forrást, amely viszont az újrafutózott vagy 3. kategóriába tartozó új abroncsok vásárlására vonatkozó vevői döntés során meghatározó tényezőnek tartotta az árat.

(144) A Bizottság elfogadta ezt az állítást. Ennek megfelelően az abroncsok közötti kapcsolatra vonatkozó, az aktához fűzött feljegyzésében közös értékesítési csatornákkal rendelkező, különböző kategóriákra vonatkozó példákat mutatott be.

4.5. Az érintett országból érkező behozatal

4.5.1. Az érintett országból érkező behozatal volumene és piaci részesedése

(145) Az Aeolus csoport és a Pirelli azt állította, hogy a Bizottságnak az elemzéshez figyelembe kellett volna vennie az uniós felhasználás növekedését, és külön elemzést kellett volna készítenie a három termékkategória esetében. A felek azt állították, hogy a kínai behozatal az 1. kategória esetében 2,7 %-kal, a 2. kategória esetében pedig 2 %-kal csökkent, míg a 3. kategória behozatala 2015-ről 2016-ra 3,9 %-kal növekedett. Zárásképpen azt állították, hogy a behozatalnak a vizsgálati időszak alatti (abszolút vagy relatív értelemben vett) állítólagos növekedése nem volt jelentős, és nem károsította az uniós gazdasági ágazatot.

(146) Ahogyan azt a (128) és (132) preambulumbekezdés kifejti, az uniós gazdasági ágazat gazdasági helyzetét összesített formában elemezték, és ennek keretében a behozatalok elemzésére is sort kerítettek. Az uniós piac szegmentálása miatt a kategóriák szintjén csak egyes kulcsfontosságú mikrogazdasági mutatók esetében került sor kiegészítő elemzésre. Az érintett termék Kínából érkező behozatalának volumene növekedett. Az Eurostat Comext adatbázisából származó (a (133)–(134) preambulumbekezdésben foglaltak szerint esetlegesen alábecsült) behozatali statisztikák alapján a Kínából érkező behozatal volumenének növekedése abszolút és relatív értékben is jelentős volt.

4.5.2. Az érintett országból érkező behozatal árai

(147) Az Aeolus csoport és a Pirelli azt állította, hogy a Bizottság által végzett elemzés nem hivatkozik a piac szegmentálódására, és csak az Eurostat számadatait közli, a mintában szereplő exportáló gyártóktól gyűjtött behozatali számadatokra nem hivatkozik.

(148) Ahogyan a (128) és (132) preambulumbekezdés kifejti, a Bizottság az uniós gazdasági ágazat gazdasági helyzetét összesített formában elemezte, egyes kulcsfontosságú mikrogazdasági mutatókat pedig emellett – az uniós piac szegmentálása miatt – kategóriák szerinti bontásban is megvizsgált. Az alákínálásra vonatkozó számításokban azonban a Bizottság a mintában szereplő exportáló gyártók árait tulajdonképpen azon konkrét termékkategória figyelembevételével hasonlította össze az uniós gyártók áraival, amelybe tartoztak.

(149) Az Aeolus csoport és a Pirelli továbbá azt állította, hogy az importárakat jelentősen befolyásolták az átváltási árfolyam ingadozásai. A Bizottság számára nem volt világos, hogy az átváltási árfolyam miért releváns, mivel a kárkülönbözet kiszámít