A Tanács irányelve

(1976. december 21.)

harmadik országból behozott friss sertéshús trichinellavizsgálatáról

(77/96/EGK)

AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,

tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre,

tekintettel a legutóbb a 75/379/EGK irányelvvel [1] módosított, a szarvasmarhafélék, a sertések és a friss hús harmadik országból történő behozatalára vonatkozó egészségügyi és állat-egészségügyi vizsgálatok problémáiról szóló, 1972. december 12-i 72/462/EGK tanácsi irányelvre [2] és különösen annak 21. cikkére,

tekintettel a Bizottság javaslatára,

mivel a 72/462/EGK tanácsi irányelv 21. cikke rendelkezik a trichinellák friss sertéshúsban való előfordulásának kimutatásához szükséges módszer és eljárások megállapításáról;

mivel a 72/462/EGK irányelv alkalmazása addig nem éri el a kívánt hatást, amíg eltérések vannak a tagállamok között a friss hús harmadik országból történő behozatalakor a trichinellák kimutatása tekintetében szükséges garanciákat illetően; mivel ezért ezen a téren közösségi intézkedéseket kell meghatározni;

mivel a fogyasztók egészségvédelme érdekében a friss sertéshúst elismert hatékonyságú módszerekkel rendszeresen végzett vizsgálat alá kell vetni, hogy a trichinellát tartalmazó húst ki lehessen szűrni;

mivel abban az esetben, ha a vizsgálatot az exportáló harmadik országban végzik, olyan vágóhidakon kell azt elvégezni, amelyek megfelelnek bizonyos feltételeknek, és különösen amelyek megfelelően felszerelt vizsgálólaboratóriummal rendelkeznek;

mivel abból a célból, hogy el lehessen különíteni a megvizsgált húsmintákat azoktól, amelyeket nem vizsgáltak meg, elő kell írni, hogy speciális jelöléssel lássák el azokat a húsokat, amelyek vizsgálata negatív eredménnyel zárult;

mivel olyan eljárásnak kell léteznie, amely szoros és hatékony együttműködést létesít a Bizottság és a tagállamok között, és amellyel felmérhető, mennyire célszerű azoknak a harmadik országban lévő létesítményeknek az engedélyezése, amelyekben ezt a vizsgálatot végzik, vagy a vizsgált hússal dolgoznak; mivel léteznie kell egy olyan eljárásnak is, amely összhangba hozza a műszaki jellegű rendelkezéseket a műszaki fejlődéssel és az összegyűlt tapasztalatokkal, különösen a vizsgálati módszereket, valamint a vizsgálólaboratóriumokkal és a vizsgált húsok megjelölésére vonatkozó eljárásokkal szemben támasztott követelményeket illetően;

mivel a tagállamok számára lehetővé kell tenni, hogy bebocsássanak olyan friss húst, amelyet az exportáló harmadik országban nem vetettek alá trichinellavizsgálatnak, azzal a feltétellel, hogy – akár az exportáló harmadik országban, akár abban a tagállamban, ahová a húst szállítják – ez a hús fagyasztásos kezelésen megy át, ami biztosítja az esetleg előforduló trichinellák ártalmatlanítását; mivel azonban ezt a kezelést bizonyos jól meghatározott eljárások szerint és bizonyos feltételeknek megfelelő létesítményekben kell elvégezni,

ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:

1. cikk

Az ezen irányelvben használt fogalmak megegyeznek a 72/462/EGK irányelvben használtakkal.

Továbbá:

a) "friss hús": a házi sertés friss húsa;

b) "vizsgálat": az a vizsgálat, amely a trichinelláknak a friss húsban történő kimutatására irányul.

2. cikk

(1) Azért, hogy Közösségen belüli kereskedelembe lehessen bocsátani harmadik országból származó olyan friss húst, amely vázizmokat (harántcsíkolt izmokat) tartalmaz, azt a hatósági állatorvos felügyelete mellett és felelősségére megvizsgálják.

(2) A vizsgálatot az I. mellékletben meghatározott valamelyik módszer szerint végzik a teljes vágott testen, vagy ennek hiányában mindegyik fél testen, negyed testen vagy darabon, amelyet a Közösségbe importálnak.

(3) A vizsgálatot olyan vágóhídon végzik, amelyet az exportáló országban a 72/462/EGK irányelv 4. cikkének megfelelően engedélyeztek, és amelyben ennek az irányelvnek a 4. cikkével összhangban engedélyezett a vizsgálat elvégzése.

(4) A vizsgálatot a 72/462/EGK irányelv B. mellékletének X. fejezetében előírt állat-egészségügyi jelölés előtt végzik.

(5) Ha a vizsgálatot az exportáló országban nem lehet elvégezni, a tagállam – ahová a friss húst szándékoznak beszállítani – engedélyezheti a hús importját, amennyiben a vizsgálatot saját területén a 72/462/EGK irányelv 24. cikke (2) bekezdésében előírt közegészségügyi ellenőrzéssel egyidőben elvégzik egy, az említett irányelv 27. cikke (1) bekezdésének b) pontja szerinti vizsgálóállomáson.

(6) a) Ha a vizsgálat eredménye negatív, a friss húst a III. melléklet értelmében azonnal megjelölik a vizsgálat után.

b) Tintával történő bélyegzés esetén a 72/462/EGK irányelv 17. cikkének (3) bekezdése értelmében színezőanyagot használnak.

3. cikk

(1) A 2. cikktől eltérve a tagállam, ahová bizonyos harmadik országokból vagy ilyen országok részeiből származó friss húst szándékoznak beszállítani, engedélyezheti a hús vizsgálat alóli felmentését, amennyiben az le van fagyasztva a IV. melléklet rendelkezéseinek megfelelően.

(2) Ezt a kezelést az exportáló harmadik országban lévő létesítményben végzik, a 4. cikk (1) bekezdésében leírtak értelmében.

Az exportáló harmadik országban végzett lefagyasztást a húst kísérő egészségügyi bizonyítványon a 72/462/EGK irányelv 22. cikkének (3) bekezdésében említett módon a hatósági állatorvosnak igazolnia kell.

(3) Ha a kezelést nem végzik el az exportáló harmadik országban, a 2. cikk (5) bekezdésében említett vizsgálóállomáson hajtják végre.

Valamely tagállamban végzett fagyasztást a húst kísérő egészségügyi bizonyítványon a 72/462/EGK irányelv 25. cikkben említett módon a hatósági állatorvosnak igazolnia kell.

4. cikk

(1) A 9. cikkben szabályozott eljárásnak megfelelően döntik el, hogy engedélyezhető-e valamely vágóhíd számára a vizsgálat elvégzése, vagy egy darabolóüzem számára az ilyen vizsgálaton átesett hús feldarabolása és kicsontozása, vagy hogy engedélyezhető-e egy létesítmény számára a 3. cikkben említett fagyasztással történő kezelés végzése. A 72/462/EGK irányelv 4. cikkének követelményein túl számot kell adni az irányelvnek való megfelelés céljából nyújtott garanciákról, valamint vágóhidak esetén:

a) a vizsgálat elvégzéséhez szükséges helyiségek és berendezés meglétéről;

b) a vizsgálat elvégzéséért felelős személyzet képesítéséről.

Egy vágóhíd vagy darabolóüzem számára akkor adják meg az engedélyt, ha az érintett harmadik ország illetékes hatósága hivatalosan elismerte, hogy a vágóhíd vagy darabolóüzem képes eleget tenni az 5. cikkben és a III. mellékletben megállapított feltételeknek; valamint vágóhíd esetében rendelkezik egy olyan laboratóriummal, amely megfelel a II. melléklet I. fejezetében megállapított feltételeknek, és amely képes eleget tenni az I. mellékletben, illetve a II. melléklet többi fejezetében ismertetett követelményeknek.

Egy létesítmény számára akkor adják meg az engedélyt a fagyasztással történő kezelés végzésére, ha az érintett harmadik ország illetékes hatósága hivatalosan elismerte, hogy a létesítmény képes eleget tenni a IV. mellékletben megállapított feltételeknek.

(2) A 72/462/EGK irányelv 4. cikkének (4) bekezdésében említett listá(ko)n külön meg kell jelölni azoknak a létesítményeknek a nevét, amelyek az (1) bekezdés értelmében megkapták az engedélyt.

5. cikk

(1) Azokon a vágóhidakon, amelyek a 4. cikknek megfelelően megkapták az engedélyt, a sertéseket, amelyek húsát a Közösségbe kívánják szállítani, külön helyiségekben vagy ilyenek hiányában egy másik időpontban kell levágni azoknak a sertéseknek a vágásához képest, amelyek húsát nem szándékoznak a Közösségbe szállítani, kivéve ha az utóbbiak húsát ugyanennek az eljárásnak megfelelően vizsgálták meg.

(2) Az olyan hús darabolását és kicsontozását, amely negatív eredményt mutatott a vizsgálaton és a Közösségbe kívánják szállítani, darabolóüzemekben kell elvégezni, a 4. cikknek megfelelően.

Ezekben a darabolóüzemekben az ilyen húsok darabolását és kicsontozását külön helyiségekben, vagy ilyenek hiányában egy másik időpontban kell elvégezni azokhoz a húsokhoz képest, amelyeket nem szándékoznak a Közösségbe szállítani, kivéve ha az utóbbi húsokat is ugyanennek az eljárásnak megfelelően vizsgálják meg.

6. cikk

A 72/462/EGK irányelv 5. cikkében előírt harmadik országban végzett vizsgálatoknak szintén igazolniuk kell, hogy ezen irányelvet alkalmazzák.

7. cikk

A tagállamok összeállítják és közlik a Bizottsággal a 2. cikk (5) bekezdésében említett vizsgálati állomások listáját, ahol:

- a vizsgálat,

- a 3. cikkben említett fagyasztás

elvégezhető.

Biztosítaniuk kell, hogy ezek az állomások el vannak látva a kérdéses műveletek elvégzésére alkalmas felszereléssel.

8. cikk

A Bizottság javaslata alapján a Tanács 1979. január 1. előtt dönt az I. mellékletben meghatározott módszerek kiegészítéséről.

9. cikk

(1) Amennyiben az e cikkben meghatározott eljárást kell alkalmazni, akkor az ügyet az elnök, saját kezdeményezésére vagy egy tagállam kérésére, haladéktalanul az 1968. október 15-i tanácsi határozattal felállított Állat-egészségügyi Állandó Bizottság (a továbbiakban "a bizottság") elé terjeszti.

(2) A bizottságon belül a tagállamok szavazatait a Szerződés 148. cikkének (2) bekezdésében előírtaknak megfelelően súlyozzák. Az elnök nem szavazhat.

(3) A Bizottság képviselője előterjeszti az elfogadásra szánt intézkedések tervezetét. A Bizottság az intézkedéseket az elnök által a vizsgálatra beterjesztett kérdés sürgősségétől függően megállapított határidőn belül véleményezi. A véleményeket 41 szavazatos többséggel kell elfogadni.

(4) Ha az intézkedések összhangban vannak a bizottság véleményével, a Bizottság elfogadja és azonnal végrehajtja azokat. Ha a tervezett intézkedések nincsenek összhangban a bizottság véleményével, vagy a bizottság nem nyilvánított véleményt, a Bizottság a meghozandó intézkedésekről haladéktalanul javaslatot terjeszt a Tanács elé.

A Tanács az intézkedéseket minősített többséggel fogadja el.

Ha a javaslatnak a Tanács elé terjesztésétől számított három hónapon belül a Tanács semmilyen intézkedést nem fogadott el, a Bizottság fogadja el a javasolt intézkedéseket, és azonnal végrehajtja azokat, kivéve azt az esetet, ha a Tanács ezeket az intézkedéseket egyszerű többséggel elutasította.

10. cikk

A 9. cikket 1981. június 21-ig kell alkalmazni.

11. cikk

A tagállamok legkésőbb 1979. január 1-jéig hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.

12. cikk

Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.

Kelt Brüsszelben, 1976. december 21-én.

a Tanács részéről

az elnök

A. P. L. M. M. van der Stee

[1] HL L 172., 1975.7.3., 17. o.

[2] HL L 302., 1972.12.31., 28. o.

--------------------------------------------------

I. MELLÉKLET

A TRICHINELLÁK VIZSGÁLATÁNAK MÓDSZEREI

I. TRICHINOSZKÓPOS VIZSGÁLAT

a) Felszerelés

Egy 50-szeres és 80–100-szoros nagyítású izzólámpás trichinoszkóp.

Egy kompresszórium, amely két egymással szemben összenyomható üveglapból áll, amelyek közül az egyik azonos nagyságú mezőkre van felosztva, kis hajlított ollók, kis csipeszek, a minták feldarabolására szolgáló kés, kis számozott tartályok a minták elkülönített tárolására, csepegtető pipetta, egy üveg ecetsav és egy üveg kálium-hidroxid-oldat a mészsók kioldására vagy a szárított hús puhítására.

b) Mintavétel

Egész testek esetén legalább egy mogyorónyi nagyságú mintát kell venni mindkét rekeszoszlopból az inas részbe történő átmeneti részből.

Ha csak egy rekeszoszlop áll rendelkezésre, egy kétmogyorónyi nagyságú mintát kell venni. Ha mindkét rekeszoszlop hiányzik, két, körülbelül mogyorónyi nagyságú mintát kell venni a rekeszizom bordai vagy szegycsonti részéből, vagy a körülményektől függően a nyelvizomból, a rágóizomból, illetve a hasizmokból.

Húsdarabok esetén minden darabból venni kell három darab, kevés zsírt tartalmazó, lehetőleg mogyorónyi nagyságú vázizom-mintát, különböző pontokról, és ahol lehetséges, csontok vagy inak mellől.

c) Módszer

Ha mindkét rekeszoszlop rendelkezésre áll, a trichinellavizsgálónak ki kell metszenie mindegyik fent említett, egész testből származó mintából hét darab, zabszem nagyságú darabot, hogy összesen 14 legyen; ha csak egy rekeszoszlop van meg, 14 darabot, különböző helyekről, és ha lehetséges, az inas részbe történő átmeneti részből; azután össze kell préselni ezeket a tárgylemezek között úgy, hogy egy közönséges nyomtatott szöveget tisztán ki lehessen olvasni a lemezpreparátumon keresztül. Ha a vizsgálandó húsminták szárazak és régiek, a preparátumokat a kompresszió előtt egy rész kálium-hidroxid-oldatból és körülbelül két rész vízből álló keverékben 10–20 percig puhítani kell.

Egész testek esetében, ha a mintát a rekeszizom bordai vagy szegycsonti részéből, a nyelvizomból vagy a rágóizomból, illetve a hasizmokból kell venni, akkor minden mintából 14 darab zabszem nagyságú darabot kell kimetszeni, azaz összesen 28-at.

A trichinellavizsgáló a húsdarabokból vett minták mindegyikéből négy darab zabszem nagyságú darabot metsz ki, hogy összesen 12 legyen.

A trichinoszkópos vizsgálatot úgy kell végezni, hogy minden preparátumot lassan és alaposan át kell nézni. Ha a trichinoszkópos vizsgálat olyan gyanús területeket tár fel, amelyek természete még a trichinoszkóp legerősebb nagyításával sem határozható meg biztosan, akkor ezeket mikroszkóppal kell ellenőrizni.

A mikroszkópos vizsgálatot úgy kell végezni, hogy minden preparátumot 30–40-szeres nagyítással lassan és alaposan át kell nézni.

Bizonytalan eredmény esetén a vizsgálatot további mintákkal és lemezpreparátumokkal kell folytatni, ha szükséges, erősebb nagyítással, amíg a szükséges információt meg nem kapják. A trichinoszkópos vizsgálatot legalább három percig kell végezni.

A trichinoszkópos vizsgálatot legalább hat percig kell végezni kiegészítő minták esetén, amelyeket a rekeszoszlop bordai vagy szegycsonti részéből, a nyelvizomból vagy a rágóizomból, illetve a hasizmokból vettek.

A vizsgálatra meghatározott minimális időtartam nem tartalmazza azt az időt, amely a mintavételezéshez és a preparátumok elkészítéséhez szükséges.

Általános szabályként megfogalmazható, hogy a trichinellavizsgáló napi 840 darabnál, kivételes esetben 1050 darabnál többet nem vizsgálhat meg.

II. MESTERSÉGES EMÉSZTÉSI ELJÁRÁS

a) Felszerelés és anyagok

- mintavételezésre szolgáló kés,

- kis méretű számozott, zárható tartályok a minták tárolására, ha szükséges, a vizsgálatok ismétléséig,

- inkubátor,

- 2–3 literes üvegtölcsér, az üvegtölcsérhez állvány, egy gumi összekötő tömlő, bilincsek az összekötő tömlő rögzítésére,

- egy műanyag szűrő (körülbelül 18 cm átmérőjű, és körülbelül 1 mm-es lyukbőséggel),

- géz,

- kis, elhegyesedő, zárt cső,

- egy üvegből készült tömbedény,

- egy húsdaráló,

- egy sztereomikroszkóp,

- emésztőfolyadék a következő összetételben:

10 g pepszin (1200 egység/g), 5 ml sósav (legalább 37 %-os) csapvízzel egy literre felöntve.

b) Mintavételezés

1. Egész testek esetén legalább egy 20 g-os mintát kell venni a rekeszoszlopból, az inas részbe történő átmeneti részből. A rekeszoszlopok hiánya esetén egy legalább 20 g-os mintát kell venni a rekeszizom bordai vagy szegycsonti részéből, vagy a nyelvizomból vagy a rágóizomból, illetve a hasizmokból.

2. Húsdarabok esetén legalább 20 g, kevés zsírt tartalmazó vázizom-mintát kell venni, ha lehetséges, csontok vagy inak mellől.

c) Módszer

Egy 10 sertésből származó egyesített minta vizsgálatánál egy 10 g-os mintát készítenek minden egyes 20 g-os mintából. A fennmaradó 10 g-ot fenntartják a kiegészítő egyedi mintavizsgálat céljára, ha az szükségessé válik.

10 darab, egyenként 10 g tömegű mintából egy együttes mintát képeznek; azt ledarálják egy (2 mm-es lyukbőségű) húsdarálóval, és lazán szétterítik egy egyrétegű gézzel kibélelt szűrőn. A szűrőt azután egy üvegtölcsérben helyezik el, amelyből egy gumis összekötőcső vezet egy kis zárt végű elhegyesedő kémcsőbe; a tölcsért a széléről öntve feltöltik emésztőfolyadékkal, amíg a vizsgálandó anyagot teljesen el nem lepi. A vizsgálandó anyag és az emésztőfolyadék aránya körülbelül 1:20–1:30 legyen.

18–20 órás, 37–39 °C-on végzett inkubálás után a kis elhegyesedő csövet leválasztják és eltávolítják. Miután óvatosan leöntjük a felül úszó folyadékot, a cső hegyében lévő üledéket egy edénybe óvatosan ki kell öblíteni. Azután meg kell vizsgálni a trichinellák jelenlétét sztereómikroszkóppal, 20–40-szeres nagyítással.

Az együttes minta vizsgálatának pozitív vagy kétes eredménye esetén a fennmaradó egyedi mintákat külön-külön kell megvizsgálni az egyes sertésekből vett további 20 g hozzáadásával, vagy húsdarabok esetén, az egyes darabokból vett 20 g hozzáadásával, a b) pont szerint.

III. AZ EGYÜTTES MINTÁK MESTERSÉGES EMÉSZTÉSÉN ALAPULÓ MÓDSZER

a) Felszerelés és reagensek

- kés és csipesz mintagyűjtésre,

- húsdaráló 2–3 mm átmérőjű lyukakkal,

- egy 3 ml-es Erlenmeyer-lombik gumi- vagy vattadugóval,

- egy 2000 ml-es űrtartalmú kúpos választótölcsér,

- egy közönséges A-alapú állvány, körülbelül 28 cm hosszú, 80 cm-es rúddal,

- egy körülbelül 10–11 cm-es átmérőjű gyűrű, amely rögzíthető az állványhoz,

- egy bilincs lapos szorítópofával (23 × 40 mm), amely kettős kapoccsal rögzíthető az állványhoz,

- egy 80-as számú Endecott-szűrő (177-es szitaszövet-finomság) 11 cm-es külső átmérővel, réz vagy rozsdamentes acél szitaszövettel,

- egy műanyag tölcsér legalább 12 cm-es belső átmérővel,

- egy közönséges preparáló mikroszkóp (40-szeres nagyítású) a hozzátartozó lámpával, vagy egy standard binokuláris mikroszkóp (40-szeres nagyítás),

- egy trichinoszkóp vízszintes asztallappal a kompresszor számára,

- a trichinoszkóp használata: egy külső megjelenésében a kompresszorhoz hasonló, körülbelül 60–65 cm3 térfogatú lárvaszámláló medence. A lárvaszámláló medence a következőképpen írható le:

A medence kiképzése szerint egy 23 cm hosszú üveglemez, amely olyan vastag, mint a közönséges kompresszor szimpla lemeze. Valamivel keskenyebb azonban, például 4,5 cm-es, azért, hogy lehessen rajta rögzíteni egy 2 mm vastag, 1,8 cm magas és 17,5 cm hosszú tárgylemezt az alsó lemez mindkét hosszú oldalán.

A medence a végein két tárgylemezzel le van zárva, amelyek közvetlenül az alsó lemezre vannak rögzítve, és amelyek 5 cm hosszúak, 1 cm magasak és 2 mm vastagok. A medence magassága, belülről mérve, így körülbelül 1 cm lesz.

A lemezek közönséges üvegragasztóval vannak összeragasztva. Az alsó lemez mindkét végének körülbelül 2,8 cm-es része biztonsági okokból és azért, hogy a megtöltött medence könnyen kezelhető legyen, szabadon marad.

A medence össztérfogata körülbelül 60–65 cm3,

- a mikroszkóp használatakor néhány 9 cm átmérőjű Petri-csészére van szükség,

- egy filctoll, amely megjelöli a Petri-csésze alján az 1 cm-es négyzetekből álló vizsgálati területeket,

- 10 literes tárolóedények, amelyeket a készülék formalinos kezelésekor, valamint pozitív eredmények esetén a fennmaradó emésztőfolyadék tárolására használnak,

- tömény (37 %-os) sósav,

- 30000 egység/gramm "Merck" gyártmányú porított pepszin vagy ismert erősségű pepszin más gyártótól,

- egy vagy két tálca, amelyeken elfér 100 minta vagy körülbelül 2 g hús.

b) Mintagyűjtés

1. Egész testek esetén egy körülbelül 2 g-os mintát kell venni a rekeszoszlopból, az inas részbe átmenő részből. A rekeszoszlopok hiánya esetén egy ugyanekkora mintát kell venni a rekeszizom bordai vagy szegycsonti részéből, a nyelvizomból, a rágóizomból vagy a hasizmokból.

2. Húsdarabok esetén legalább 20 g, kevés zsírt tartalmazó vázizom-mintát kell venni, ha lehetséges, csontok vagy inak mellől.

c) Módszer

Körülbelül 1 g mintát kell venni a sertésekből nyert 100 egyedi minta mindegyikéből. Az egyesített mintát egyszer átdarálják.

A ledarált húst behelyezik egy 3 literes Erlenmeyer-lombikba 7 g pepszinnel, körülbelül 2 liter kb. 37–40 °C-ra melegített csapvízzel és 25 ml koncentrált sósavval együtt. A keveréket felrázzák, hogy a pepszin feloldódjon.

Az oldat pH-ja körülbelül 1,5–2.

- Az emésztéshez az Erlenmeyer-lombikot 37 °C-on körülbelül négy órán át inkubálják. A lombikot az inkubáció alatt rendszeresen, vagyis óránként egyszer vagy kétszer, felrázzák.

- Az emésztett oldatot a szűrőn keresztül átszűrik egy 2 literes kúpos választótölcsérbe, és állni hagyják az állványon legalább egy óráig.

- Összesen körülbelül 45 cm3-nyi mennyiséget öntenek ki a tölcsérből, és azt elosztják 15 ml-enként a három Petri-csészébe, amelyek alján 1 cm-es négyzetek vannak kijelölve.

- Mindegyik Petri-csészét alapos trichinellalárva-vizsgálatnak vetik alá a mikroszkóp alatt (körülbelül 40-szeres nagyítással).

- Ha lárvaszámláló medencét használnak, a 45 cm3-t elosztják két lárvaszámláló medence között, és megvizsgálják a trichinoszkóp alatt.

A lárvák felismerhető organizmusok formájában jelennek meg az üledékben, és gyakran, amikor a víz kézmeleg, meg lehet figyelni a "spirális alakzatok" forgó és kitekeredő mozgását.

Ha nem képződik eléggé átlátszó üledék, öblítéssel kell tisztítani. Az utolsó 45 ml-s mintát beöntik egy kémcsőbe, és 15 percig hagyják ülepedni. A felül úszó folyadékot azután leszívással óvatosan eltávolítják, majd az üledéket 45 ml csapvízben szuszpendálják.

Egy további 15 perces ülepítési időtartam után a felülúszó folyadékot leszívással óvatosan megint eltávolítják, és az üledéket egy Petri-csészében óvatosan átöblítik 20 ml csapvízzel, majd megvizsgálják.

Az együttes minta vizsgálatának pozitív vagy kétes eredménye esetén a fennmaradó egyedi mintákat külön-külön kell megvizsgálni az egyes sertésekből vett további 20 g hozzáadásával, vagy húsdarabok esetén az egyes darabokból vett 20 g hozzáadásával, a fenti b) pont szerint.

--------------------------------------------------

II. MELLÉKLET

I. FEJEZET ENGEDÉLYEZÉSI FELTÉTELEK TRICHINELLAVIZSGÁLÓ (TRICHINELLA SPIRALIS) LABORATÓRIUMOK SZÁMÁRA

1. A trichinellavizsgáló laboratóriumokat a sertésvágóhidak mellé kell telepíteni, és ha a létesítmény nem rendelkezik azokkal a felszerelésekkel, amelyek megfelelnek az irányelv harmadik országokra vonatkozó egyéb feltételeinek, legalább a következőkkel legyen ellátva:

a) egy zárható helyiség, amely megfelelően fel van szerelve a minták előkészítésére; falai simák, mosható, világos színű burkolattal vagy festéssel fedve egészen 2 m-es magasságig. Minden alkalmazott vizsgálati módszernek biztosítani kell egy előkészítő helyiséget;

b) egy megfelelően felszerelt, zárható trichinoszkópos és mikroszkópos vizsgálati helyiség;

c) egy megfelelő szellőzést biztosító berendezés, és ha szükséges, légkondicionáló berendezés, amely biztosítja, hogy a helyiség hőmérséklete nem haladja meg a + 25 °C-ot;

d) megfelelő természetes vagy mesterséges világítás, amely nem torzítja a színeket; a közvetlen napfényt el kell kerülni;

e) az előkészítő helyiségben megfelelő felszerelés kézmosásra és kézfertőtlenítésre;

f) a vizsgálóhelyiség elsötétítésére alkalmas berendezés;

g) lehetőség szerint hűtőgépek a húsminták tárolására;

h) egy mosogatóhelyiség a vizsgálati eszközök tisztítására és fertőtlenítésére (pl. mintatárolók, kompresszorok, kések és ollók) a következőkkel:

- vízálló padlóburkolattal, amely nem korhad, könnyen tisztítható és fertőtleníthető,

- sima falakkal, amelyek legalább 2 m-es magasságig be vannak vonva mosható, világos színű burkolattal vagy festékkel;

i) öltözőhelyiségek, mosdókagylók, mosdók és vízöblítős vécék;

j) mosdókagylók hideg és meleg folyóvízzel, tisztító- és fertőtlenítőszerekkel, valamint eldobható kéztörlőkkel;

k) vizet át nem eresztő, rozsdamentes tartályok, hermetikusan zárt fedővel a minták vizsgálat utáni gyűjtésére, amelyeket úgy terveztek, hogy megakadályozzák tartalmuk illetéktelen eltávolítását;

l) megfelelő meleg és hideg ivóvízellátás;

m) a szennyvíz eltávolítására szolgáló berendezés, amely megfelel a vágóhidak engedélyezési feltételeinek;

n) kártevők (rovarok, rágcsálók stb.) elleni védelemre alkalmas felszerelés.

II. FEJEZET A TRICHINELLAVIZSGÁLÓ LABORATÓRIUMOK SZEMÉLYZETÉVEL, HELYISÉGEIVEL, FELSZERELÉSÉVEL ÉS MŰSZEREIVEL SZEMBEN TÁMASZTOTT KÖVETELMÉNYEK

2. Mindenkor a legnagyobb tisztaságot kell megkövetelni a laboratóriumi személyzettel, a helyiségekkel, a felszereléssel és a műszerekkel szemben:

a) a személyzet tiszta munkaruhát viseljen, kezüket a munkaidő alatt többször és minden szünet után mossák meg;

b) semmilyen állatot nem szabad bevinni a trichinellavizsgáló laboratóriumokba;

c) a felszerelést és a műszereket tisztán és megfelelő műszaki állapotban kell tartani. Alaposan tisztítani és fertőtleníteni kell azokat többször a napi munka során, valamint a munkaidő után.

3. Minden célra ivóvizet kell használni.

4. A vizsgálatokra húsmintákat vevő személyzetnek egészségügyi szempontból meg kell felelnie a 72/462/EGK irányelv B. melléklete IV. fejezetének 11. és 12. pontjában előírt szabályoknak.

5. A vizsgálathoz szükséges húsmintákat a vágás után azonnal be kell gyűjteni, és rögtön meg kell vizsgálni a vágóhíd trichinellavizsgáló laboratóriumában.

Ezek a vizsgálatok nem végezhetők el azon a vágóhídon kívül, ahol az állatokat levágták.

6. A kimerültség, illetve következményeinek elkerülése végett a vizsgáló személyzetnek rövid szüneteket kell tartania a napi munka során.

III. FEJEZET A TRICHINOSZKÓPOKKAL SZEMBEN TÁMASZTOTT KÖVETELMÉNYEK

A trichinoszkópok felépítésével és tervezésével szemben támasztott minimális követelmények a következők:

1. Egyszerű működés.

2. Nagy fényerő:

- pontos eredményeket kell kapni még olyan helyiségben is, amelyik nem teljesen sötét,

- fényforrásként egy 100 W-os (12 V-os) izzót kell használni.

3. Megfelelő nagyítás:

- a normális munkanagyítás: 50-szeres,

- 80–100-szoros nagyítás a normális munkanagyítással nem egyértelműen azonosítható objektumok pontosabb értékelésére.

4. Felbontóképesség:

- jól meghatározható színű, tiszta, éles képet kell elérni minden egyes nagyításnál.

5. Állító mechanizmus:

- a nagyítás minden egyes állítását a fényerő automatikus beállítása kísérje.

6. Kontrasztnövelés (élességjavítás):

- a kondenzort íriszblendével kell ellátni, amely a nehezebb esetek alaposabb vizsgálata esetén lehetővé teszi a képélesség növelését,

- az íriszblende könnyen működtethető legyen (pl. szabályozókar a trichinoszkóp emelvényén).

7. Könnyű fókuszálás:

- gyors fókuszálás egy állítógyűrű segítségével,

- pontos fókuszálás egy szabályozókar segítségével.

8. Feszültségszabályozás:

- oly módon, hogy a fényességet a szükséges mértékben lehessen állítani.

9. A kompresszor egyirányú mozgása:

- egy automata blokkoló mechanizmus biztosítja, hogy a kompresszor csak egy irányban tudjon mozogni, hogy ezzel megakadályozható legyen a nem szándékosan történő elmozdítása.

10. A kivetítő képernyő szabadon áttekinthető.

11. Kivetítő képernyő:

- legalább 54 cm átmérőjű,

- nagy visszaverőképességű,

- tartós,

- leszerelhető,

- könnyen tisztítható.

--------------------------------------------------

III. MELLÉKLET

A TRICHINELLAVIZSGÁLATON ÁTESETT HÚS MEGJELÖLÉSE

1. A hús megjelölése a hatósági állatorvos felelőssége. Ezért magánál tartja:

- a jelölésre szolgáló eszközt, amelyet csak a jelöléskor ad át a segédszemélyzetnek, és csak az ehhez szükséges időtartamra,

- az (5) bekezdésben említett címkéket. Ezeket a címkéket felhasználáskor a szükséges számban átadja a segédszemélyzetnek.

2. A jelölésnek kereknek és 2,5 cm átmérőjűnek kell lennie. A következő információnak kell megjelennie tökéletesen olvasható betűkkel:

- középtájon a "T" nagybetű 1 cm hosszú és 0,2 cm széles szárakkal,

- a "T" betű alatt a következő rövidítések valamelyike: CEE, EEG, EWG, EØF vagy EEC. A betűk 0,4 cm magasak legyenek.

3. A vágott testeket tintával vagy beégetéssel kell megjelölni a combok belső felületén, a (2) bekezdésnek megfelelően.

4. A fejeket tintával vagy beégetéssel kell megjelölni úgy, hogy a jelölés megfeleljen a (2) bekezdés előírásainak.

Az egészségügyi jelölés alól mentesített darabolt részek kivételével a 72/462/EGK tanácsi irányelv B. melléklete X. fejezetének (43) bekezdése értelmében a darabolóüzemekből származó, a szabályoknak megfelelően jelölt vágott testekből vett darabolt részeket, amennyiben nincsenek lepecsételve, meg kell jelölni a (2) bekezdés szerint, mielőtt állat-egészségügyi jelöléssel ellátják.

A fent említett (43) bekezdés második albekezdésében említett feliratnak meg kell felelnie az alábbi (6) bekezdésben előírt feltételeknek.

5. Egy kerek függőcímkével is elvégezhető a jelölés. Ez a címke, amelyet oda kell erősíteni minden darabhoz vagy minden vágott testhez, nem használható fel újra, erős anyagból készült, és megfelel minden higiéniás követelménynek. A következő információt kell feltüntetni a zárópecséten tökéletesen olvasható betűkkel:

- a középtájékon nagy "T" betűvel,

- a "T" betű alatt a következő rövidítések valamelyike: CEE, EEG, EWG, EØF vagy EEC. A betűk 0,2 cm magasak legyenek.

6. A (4) bekezdésben említett irányelv B. melléklete X. fejezetének (44) bekezdésében előírt címke az állat-egészségügyi jelölésen kívül világosan olvasható jelöléssel rendelkezzen a (2) bekezdésben meghatározottakhoz hasonlóan.

--------------------------------------------------

IV. MELLÉKLET

A HÚS FAGYASZTÁSA

1. A fagyasztva érkezett húst ebben az állapotban kell tárolni.

2. A fagyasztóhelyiség technikai felszerelése és energiaellátása olyan legyen, hogy a (6) bekezdésben megadott hőmérsékletet hamar el lehessen érni, és fenn lehessen tartani a helyiség és a hús minden egyes részében.

3. A szigetelt csomagolást fagyasztás előtt el kell távolítani, kivéve olyan húsok esetében, amelyek már teljes kiterjedésükben elérték a (6) bekezdésben említett hőmérsékletet, amikor bevitték azokat a hűtőhelyiségbe.

4. A szállítmányokat a hűtőhelyiségben elkülönülten, lezárva kell tárolni.

5. Rögzíteni kell azt a dátumot és az időpontot, amikor az egyes szállítmányokat behozzák a hűtőhelyiségbe.

6. A hőmérséklet a hűtőhelyiségben legalább –25 °C legyen. Ezt hitelesített termoelektromos műszerrel kell mérni, és az adatokat folyamatosan rögzíteni kell. A méréseket nem szabad közvetlenül a hideg levegőáramban végezni. A műszereket el kell zárni. A diagramok tartalmazzák a behozatali húsvizsgálati nyilvántartás fontosabb számait, a fagyasztás kezdetének és befejezésének dátumát és időpontját, és azokat összeállításuk után egy évig meg kell őrizni.

7. Egy maximum 25 cm átmérőjű vagy vastagságú húst legalább 240, míg egy 25–50 cm átmérőjű vagy vastagságú húst legalább 480 óráig kell folyamatosan hűteni. Ez a fagyasztási eljárás nem alkalmazható azokra a húsokra, amelyek nagyobb átmérőjűek vagy vastagabbak. A fagyasztási időt attól az időponttól kell számítani, amikor a hűtőhelyiség hőmérséklete eléri a (6) bekezdésben említett értéket.

--------------------------------------------------