ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
(2)

A program alapjául szolgáló makrogazdasági forgatókönyv szerint a reál-GDP növekedése a 2006-os 3,8 %-ról átlagosan 3,3 %-ra csökken a programidőszak hátralévő részében. A jelenleg rendelkezésre álló információk fényében úgy tűnik, hogy a forgatókönyv megalapozott növekedési feltételezéseken alapul. A program inflációs előrejelzése is valószerűnek tűnik. Noha csökkenőben van, még mindig jelentős az euro-övezettől való inflációs eltérés. A forgatókönyv rövid távon kedvezőbben is alakulhat, ugyanakkor közép távon a gazdasági egyensúlytalanság, nevezetesen a háztartások növekvő eladósodottsága, a folyó fizetési mérleg növekvő passzívuma és az elhúzódó lakásépítési lendületnek a programban tervezettnél előbbi megállása miatt negatív tendenciák is előfordulhatnak.
(6)

A költségvetés akár valamivel rosszabban is alakulhat a programban előre jelzettnél. Ez az eset áll fenn különösen 2007 vonatkozásában, főként mivel a költségvetés elég optimistának tűnik és néha nem tartalmaz elegendő információt a tervezett intézkedésekről (beleértve az egyszeri intézkedéseket az ingatlanértékesítés terén vagy a nyugdíjfizetési kötelezettség átvételét az állami vállalatoktól, amelyeket nem részleteznek). Belgium általánosságban sikeresen megvalósította a nominális költségvetési célkitűzéseket, de az elmúlt évekhez hasonlóan szigorú felügyeletre lesz szükség a 2007-es cél eléréséhez. A soron következő költségvetési ellenőrzések alkalmával meg kell határozni az esetlegesen szükséges további intézkedéseket. A célzottnál rosszabb 2007-es eredmény áthúzódna a következő évekre is. 2008-tól kezdve annak a veszélye is fennáll, hogy a lejárt egyszeri intézkedések helyébe nem lépnek strukturális intézkedések.
9.

Az elöregedés hosszú távú költségvetési hatása az Egyesült Királyságban az EU átlagát közelíti, miközben a nyugdíjkiadások az uniós átlagnál valamelyest kisebb mértékben nőttek, részben annak köszönhetően, hogy az Egyesült Királyság már a múltban is a többi uniós országnál jobban hagyatkozott a magánnyugdíjrendszerre. A nyugdíjellátások tervezett reformja a magán-nyugdíjtakarékosság fokozott ösztönzése és az állami nyugdíjellátás növelése révén a jövőbeni, potenciálisan elégtelen ellátással kapcsolatos aggodalmakra ad választ, ennek eredményeként az állami nyugdíjkiadások az előre jelzettnél kissé gyorsabban növekednek; a reform részeként fokozatosan emelni kívánják a kötelező állami nyugdíjkorhatárt is. A kiinduló költségvetési egyenleg — noha 2005-höz képest javult — a népesség elöregedése okozta hosszú távú költségvetési hatások nélkül is még mindig kockázatot jelenthet az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságára nézve, ha a hiány középtávon nem csökken jelentős mértékben. A költségvetési egyenleg konvergenciaprogramban tervezett mértékűnél nagyobb javítása révén az államháztartás konszolidációja hozzájárulna az államháztartás fenntarthatóságával kapcsolatos kockázatok csökkentéséhez. Az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát tekintve az Egyesült Királyság összességében közepes kockázattal szembesül.
—

az Intertek ETL SEMKO, Building No 86, 1198 Qinzhou Road, Shanghai 200233, Kína által a Zhejiang Jinhua Max-power Tools Co., Ltd számára 2004. augusztus 12-én kibocsátott JSH0408078 számú, valamint a 2005. július 1-jén kibocsátott 431934 számú tanúsítványok, amelyek igazolják, hogy a S1M-MP2-125 típusú sarokcsiszoló gép megfelel a gépekről szóló, valamint a kisfeszültség-irányelveknek,
(6)

A költségvetés a programban előre jelzettnél rosszabbul is alakulhat. A programnak a reál és nominális kibocsátás 2008-tól kezdődő növekedésére vonatkozó különösen óvatos előrejelzése ellenére a tervezett bevételnövekedés jelentősnek tűnik: még jóval kedvezőbb makrogazdasági forgatókönyv mellett is magasnak tűnik a bevételre vonatkozó előrejelzés, figyelembe véve különösen a közvetlen adók további csökkentésének hatását és azt, hogy az adóbehajtás javítására támaszkodik. A nem adóból származó bevételek GDP-hez viszonyított arányának jelentős – részben az uniós alapokhoz kapcsolódó – növekedését a program nem részletezi kellően, míg az adóbehajtás javításától várt eredmények optimistának tűnnek. Ezenkívül a számos kiadásnövelő intézkedés, valamint az államháztartás tervezésére és ellenőrzésére vonatkozó középtávú keret erősítésének szükségessége felveti annak a kockázatát, hogy a kiadások továbbra is meghaladják az előzőleg meghatározott korlátokat. Ha a gazdaság lassulása komolynak vagy elhúzódónak bizonyul, gyors visszaesést eredményezve a bevétel-növekedésben, ez nagyobb nyomást gyakorolhat a költségvetésre.
(6)

A költségvetés a programban előre jelzettnél rosszabbul is alakulhat. Kockázatot jelent az a feltételezés, hogy 2008-ban a személyi jövedelemadó rendszerében bekövetkező változást más, jellemzően változó bevételi tételek fedezik, mint a tőkenövekmény adója és a nyereségadó. Fennáll a kiadások elcsúszásának lehetősége is, például a közműszolgáltatások árainak támogatásáról hozott döntéshez kapcsolódóan, amelyet nem kísérnek kompenzációs intézkedések. Ezenkívül az egészségügyi ágazatban dolgozóknak nyújtott nagyvonalú béremelés a közszféra más területein is hasonló követelésekhez vezethet. 2009-ben és 2010-ben a költségvetési eredmény az előre jelzettnél rosszabbul is alakulhat a program előrejelzéseit alátámasztó kedvező makrogazdasági forgatókönyv miatt (bár az ezekre az évekre vonatkozó adó-előrejelzések óvatosnak tűnnek, feltételezve, hogy nem irányoznak elő további adócsökkentést), valamint azért is, mert hiányoznak a konszolidációs folyamatot alátámasztó intézkedésekre vonatkozó információk, különösen az állami szektor béreinek tervezett további visszafogására vonatkozóan. A költségvetési célokra ható ezen negatív kockázatok alapján az adóssághányad alakulása a programban előre jelzettnél valószínűleg kevésbé kedvező, különösen 2008 után. Kedvező tényező, hogy a GDP-arányos kiadás alakulása az elmúlt években az egymást követő programokban tervezettnél következetesen alacsonyabb volt. Továbbá Málta teljesítménye az államháztartás hiányával kapcsolatos célok elérése tekintetében jó, mivel az eredmények általában a tervezettnél jobbak voltak.
(2)

Szlovéniára az elmúlt évtizedben általánosságban erőteljes GDP-növekedés volt jellemző, amely az euroövezeti tagság első évében tetőzött. Mindazonáltal 2007-ben az infláció is szembetűnően emelkedett, főként a nyersanyagárak alakulása miatt, néhány ágazatban a verseny hiányával összekapcsolódva, ami 2008-ban kockázatot jelenthet a bérek alakulása tekintetében. Az EU-tagságra való felkészülés és az euroövezetbe való belépés időszakára jellemző erőteljes gazdasági növekedés mellett jelentős előrelépést tettek az államháztartás konszolidálása terén. A jövőben a munka termelékenységének fokozására, a béreknek a termelékenységgel való tartós összehangolására és folyamatos költségvetési erőfeszítésekre lesz szükség a makrogazdasági stabilitás elősegítéséhez, beleértve az alacsonyabb inflációt is. Az infláció jelenlegi felgyorsulásának megállítása segítene megőrizni Szlovénia export-orientált gazdaságának versenyképességét. Ezenkívül az államháztartás hosszú távú fenntarthatósága továbbra is kihívás marad, tekintettel arra, hogy további nyugdíjreform hiányában az elöregedés várhatóan jelentős hatással lesz a költségvetésre. A gazdaság jelenleg zajló felzárkózási folyamatának támogatásához fontos a strukturális reformok folytatása, különösen a munkaerő- és termékpiacok vonatkozásában. Ugyanebben az összefüggésben az állami kiadások további átirányítása a növekedést erősítő területekre, a költségvetés merevségének feloldása és a kiadások hatékonyságának javítása mellett szintén előnyökkel jár.
(1)

A Tanács 2009. március 10-én megvizsgálta a Cseh Köztársaságnak a 2008–2011-es időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramját. A Tanács megjegyzi, hogy a 2008. novemberében beterjesztett program – a 2008. decemberében továbbított kiegészítést is beleértve – a kedvezőtlen makroökonómiai fejlemények fényében túlzottan derűlátónak tűnnek. Megjegyzi azt is, hogy 2009. február 16-án egy második ösztönző intézkedéscsomagot jelentettek be, amelyre ez az értékelés nem vonatkozik.
(6)

Az államháztartási hiány 2010-ben várhatóan a GDP 2,9 %-ára csökken, 2011-ben pedig 2,3 %-ára. A tervek szerint az elsődleges egyenleg is fokozatosan javul majd, a 2009-es, a GDP 0,6 %-át kitevő hiányról a GDP 0,4 %-ának, majd 1,1 %-ának megfelelő többletre 2010-ben, illetve 2011-ben. 2009 után a programban vázolt költségvetési stratégia célja a középtávú költségvetési célkitűzés felé történő közelítés, amely a GDP 0,5 %-ának megfelelő strukturális hiány (vagyis ciklikusan kiigazított, egyszeri és átmeneti intézkedések nélkül számított hiány) elérésére irányul. Ennek ellenére a strukturális hiány a program utolsó évében még mindig a középtávú költségvetési célkitűzés fölött lenne. A költségvetési egyenleg 2010-re előre jelzett javulása főként a 2009-re elfogadott átmeneti ösztönző csomag visszavonásával magyarázható. Emellett a 2010-re és 2011-re kitűzött javulás a feltételezések szerint a kiadások visszafogására irányuló múltbeli konszolidációs erőfeszítéseket is tükrözi, nevezetesen a közigazgatás szintjén hozott, főként az állami alkalmazottak bérének korlátozására irányuló intézkedések, valamint az öregségi nyugdíjrendszer reformjainak késleltetett hatását. Az aktualizált változat nem tartalmaz újabb jelentős költségvetési konszolidációs intézkedéseket. Végezetül a program szerint az államháztartási hiány csökkenését a várható gazdasági fellendülés is eredményezi majd. A bruttó államadósság, amelyet 2008-ban a GDP 65,9 %-ára becsültek, 2010-ben várhatóan tovább nő, és a GDP 70,5 %-ának megfelelő csúcsot ér el a hiány emelkedése, az alacsony mértékű GDP-növekedés, valamint egy 2009-ben bekövetkező, főként a kereskedelmi adósságok törlesztését és pénzügyi eszközöknek a portugál hatóságok által elfogadott pénzügyi feltőkésítési csomag keretében történő beszerzését tükröző, jelentős államadósság-változás következtében. E tényezők bizonyos mértékű megfordulása 2011-ben várhatóan lehetővé teszi az adóssághányad kis mértékű, a GDP 70 %-ára történő csökkenését.
(10)

A pénzügyi válságra adott válaszként az Egyesült Királyság hatóságai egy sor szakpolitikai intézkedést fogadtak el, amelyek célja a pénzügyi ágazat stabilizálása és a hitelnyújtás támogatása. A hitelgarancia rendszer a lejáró vállalati hitelek refinanszírozása céljából a bankok által kibocsátott értékpapírokra nyújt garanciát. Emellett a Bank of England által 2009 januárjáig működtetett „special liquidity scheme” (speciális likviditási rendszer) lehetővé tette a részt vevő bankok számára, hogy nem likvid eszközeiket az Egyesült Királyság államkötvényeire cseréljék. Ezt a rendszert a Bank of England által létrehozott „discount window facility” (leszámítolási eszköz) váltotta fel, amely továbbra is hozzáférést biztosít a bankok számára hosszú távú likviditáshoz, bár szélesebb körű biztosítékok alkalmazásával. Miután sor került két pénzintézet, a Northern Rock és a Bradford & Bingley államosítására (2008 februárjában, illetve 2008 szeptemberében), a kormány 37 milliárd GBP (a GDP 2,5 %-a) összegű állami tőkeinjekciót nyújtott számos banknak. 2009 februárjától a Bank of England felhatalmazást kap a pénzügyminisztériumtól, hogy legfeljebb 50 milliárd GBP összegig (a GDP 3,5 %-a) megvásárolja a magánszféra értékpapírjait. 2009 januárjában a kormány egy újabb programot jelentett be, ami fedezetet nyújtana a bankok azon eszközeivel kapcsolatos veszteségeivel szemben, amelyeket a jelenlegi gazdasági visszaesés a leginkább sújt, miközben a Financial Services Authority (pénzügyi szolgáltatók felügyelete) által a tőkekövetelményekre vonatkozóan kiadott nyilatkozat egyértelművé tette, hogy a bankok a gazdasági recesszió időszakában hozzányúlhatnak a tőketartalékokhoz, ezzel megkönnyítve a hitelezés folytatását.
(8)

A programban előre jelzett költségvetési eredmények (jelentős) lefelé mutató kockázatoknak vannak kitéve. Még fontosabb, hogy a makrogazdasági kilátások erősen optimista növekedési feltételezéseken alapulnak, ezt a legújabb, például az ipari termelésre vonatkozó gazdasági adatok gyengesége is megerősíti. A Bizottság szolgálatainak időközi előrejelzéséhez képest a gazdasági növekedés eltérése 2009-ben a GDP 3,25 %-át teszi ki, amely lényeges költségvetési kockázatot jelez és a kiegészítésben megadott romló államháztartási egyenlegben is tükröződik. Emellett a költségvetési ösztönző intézkedéseket még nem vették figyelembe a program költségvetési célkitűzéseiben, bár hatásuk rendkívül csekély. A közvetlen költségvetési hatás mellett a garanciát tartalmazó intézkedések komoly közvetett kockázatot jelentenek, amennyiben jelentős mértékben lehívásra kerülnek. Végül a költségvetési eredmény szempontjából a gázbevételek is kockázatot jelentenek, mivel a programban levő adat a Bizottság szolgálatainak időközi előrejelzésében szereplőnél optimistább olajár-feltételezésen alapul. Tekintettel a költségvetési célok kockázataira és a banki ágazatnak biztosított jelentős garanciákra, komoly a veszélye annak, hogy az adóssághányad alakulása a programban előre jelzettnél kedvezőtlenebb lesz.
(9)

Litvánia középtávú költségvetési kerete az elmúlt években nem tudta meggátolni a kiadások túllépését. Az élénk bevételnövekedés megkönnyítette a kiadáscélok többszöri felfelé történő kiigazítását, és a választási ciklus is további nyomást gyakorolt a keretre, amint azt az államháztartási hiány közelmúltban megfigyelhető növekedése is tanúsítja. A keret erősítése érdekében 2007 novemberében elfogadták a költségvetési fegyelemről szóló törvényt, amely nevezetesen a kiadásokra vonatkozó szabályt tartalmaz. A törvény azonban az éves költségvetés előkészítésére és végrehajtására helyezte a hangsúlyt, és önmagában véve nem vezetett be több szükséges, előremutató középtávú elemet. Ezért a jelenlegi keret a középtávú tervezés és az államháztartás ellenőrzése terén még mindig viszonylag gyenge. Még javítható lenne a tervezés, és erősíteni lehetne a középtávú költségvetési kiadási korlátok kötelező jellegét, ami hozzájárulna a kiadások növekedésének korlátozásához. Ezenkívül a keretnek kedvező gazdasági időszakban biztosítania kell a költségvetési konszolidációt, meggátolva, hogy a többletbevételek a kiadások növekedésével járjanak. A teljes költségvetési eljárás átláthatósága, a bevételek és kiadások végrehajtásáról történő megfelelő jelentéstételt is ideértve, továbbra is gyenge, a költségvetési mutatók készpénzen és eredményelszámoláson alapuló összehasonlíthatóságát illetően is.
(2)

Több mint egy évtizedes, egyre inkább a belföldi kereslet ösztönözte erős gazdasági növekedés után Írország jelenleg súlyos recesszión megy keresztül. A visszaesést az ingatlanpiacon bekövetkezett és azóta a gazdaság egészére átterjedt hirtelen korrekció okozta, és azt a pénzügyi világválság és az Írország főbb kereskedelmi partnerországaiban mutatkozó recesszió tovább súlyosbította. Ezek a fejlemények az államháztartás jelentős romlásához is vezettek (a 2007-ben kis mértékű többletet mutató államháztartási egyenleg 2008-ban a GDP 6,3 %-át kitevő hiánnyal zárt). Ezen előzmények alapján a hatóságok 2008 közepétől kezdődően – különböző lépésekben – konszolidációs intézkedéseket fogadtak el. Ezzel összefüggésben a vásárlóerő erősítésére és az ingatlanpiac megfelelő kiigazításának támogatására, valamint ezzel egyidejűleg az állami beruházások kulcsfontosságú projektekre történő összpontosítására irányuló intézkedések meghozatalára is sor került. Az elkövetkező években a legfontosabb kihívás a piac bizalmának helyreállítását célzó, hiteles és fenntartható költségvetési konszolidációs stratégia végrehajtása, és ezzel párhuzamosan források átirányítása az építőiparból más, produktívabb ágazatokba, valamint a versenyképesség visszanyerése a termelékenységnövekedést ösztönző intézkedések és megfelelő bérpolitika segítségével. A pénzügyi ágazatra továbbra is jellemző törékenység rövid távon akadályozhatja a kiigazítási folyamatot, és további terhet róhat az államháztartásra. Az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának javítása érdekében további fontos kihívást jelent a nyugdíjrendszer megreformálása.
(5)

A program előrejelzései szerint az államháztartási egyenleg – amely 2008-ban a GDP 2 %-át kitevő többletet mutatott – 2009-ben a GDP 0,6 %-át kitevő hiánynak megfelelő szintre romlik. Ez részben a gazdasági lassulás hatásával és az automatikus stabilizátorok ehhez kapcsolódó normális működésével magyarázható, különösen a pénzügyi ágazatból származó adóbevételek tekintetében. A 2009-es hiány a 2009-es költségvetésben elfogadott diszkrecionális intézkedéseknek is betudható, ideértve a gazdasági visszaesésre válaszul és az európai gazdaságélénkítési tervvel összhangban hozott, összegükben a GDP 1,75 %-át kitevő intézkedéseket is. A 2009-es költségvetés fontos adócsökkentéseket irányoz elő, különösen a személyi jövedelemadó terén, amely előzetesen körülbelül a GDP 1,25 %-át teszi ki, és előrehoznak néhány eredetileg 2010-re ütemezett kormányzati beruházási projektet is. Az előrejelzések szerint a bevételek 2009-ben körülbelül a GDP 0,5 százalékával csökkennek. Ez magában foglalja a közvetlen adóknak a GDP 1 százalékának megfelelő, az adócsökkentésekből és a válság hatásából eredő csökkenését, míg a szociális juttatások és a tulajdonból származó jövedelem hozzávetőlegesen a GDP 0,25 százalékával emelkedne a 2008 végéig tartó élénk foglalkoztatási növekedés áthúzódó hatásának és a pénzügyi ágazat támogatására nyújtott hitelek után fizetett kamatoknak köszönhetően. Hasonlóképpen, 2009-ben az államháztartási kiadások a tervek szerint a GDP 2,25 százalékával emelkednek, főként a kormányzati fogyasztás és beruházások, valamint a szociális juttatások jelentős emelkedésének eredményeképpen, melyek közül ez utóbbi részben arra vezethető vissza, hogy a gyermekek után járó adókedvezményt adójóváírási rendszer váltotta fel, részben pedig az erre ez évre szóló munkanélküliségi előrejelzések emelkedésére.
(10)

A pénzügyi válság hatására a magyar hatóságok az új gazdasági program részeként 2008 októberében nemcsak a költségvetési célokat szigorították annak érdekében, hogy csökkenjen a gazdaság külső finanszírozási igénye, hanem a pénzügyi ágazat stabilitásának biztosítása céljából is számos intézkedést bevezettek. A betétbiztosítási garancia mértéke 6 millió HUF-ról 13 millió HUF-ra emelkedett. A hatóságok elfogadtak egy, a banki ágazat támogatását szolgáló programot is, amely a bankközi hitelekre vonatkozó kezességvállalás biztosítását, valamint egy feltőkésítési alap létrehozását tervezi. Emellett a központi bank számos intézkedést hozott a piaci likviditás erősítése céljából, amelyet az Európai Központi Bankkal kötött repomegállapodás is alátámaszt. A nemzetközi pénzügyi segítségnyújtás feltételét jelentő gazdasági programmal összhangban további intézkedések várhatók a pénzügyi piacok szabályozásának és felügyeletének erősítése céljából.
(7)

A költségvetési eredmények lefelé mutató kockázattal szembesülnek a programidőszak során. Először is, nem tükrözik még a 2008-as (a GDP 0,3 %-ával) rosszabb eredményt, amelyet a fent említett levél nemrég megerősített. Ez az eredmény arról is tanúskodik, hogy hiányzott a költségvetési konszolidáció a gazdaságilag kedvező/semleges időszakban (7), és részben megmagyarázza a 2009-es hiánycél felfelé, a GDP 4,4 %-ára történő módosítását (ami figyelembe veszi a társasági adók lefelé irányuló korrekcióját is). Ennél fontosabb, hogy a programban foglalt makrogazdasági kilátások nem utalnak az immár 2009-ben várt recesszióra, ami jelentős költségvetés kockázattal jár, még a kormány által legutóbb bejelentett hiánycél tekintetében is. Emellett, az automatikus stabilizátorok hatásán felül fennáll a túlköltekezés kockázata az egészségügyi kiadások terén (8). Végül a helyi hatóságok múltbéli teljesítményét figyelembe véve fennáll annak a kockázata, hogy nem teljesülnek a tervezett kiadási célok. Az adósságra vonatkozó forgatókönyv is magas kockázatot hordoz a költségvetési egyensúly kockázatai, valamint a pénzügyi ágazat stabilizálását célzó intézkedések lehetséges hatásai miatt.
2.

Románia 2002 és 2008 között átlagosan évi 6,3 %-os GDP-növekedést ért el. A fellendülés fő hajtóerejét a közvetlen külföldi befektetések és egyéb más tőkebeáramlások jelentették, ami a gazdaság túlfűtöttségéhez és nem fenntartható egyensúlytalanságokhoz vezetett. A folyó fizetési mérleg hiánya 2007-ben a GDP 13,5 %-ával elérte a csúcsot és azóta csak kis mértékben csökkent, 2008-ban a GDP 12,3 %-ára. A külső adósság növekedéséhez a prociklikus költségvetési politika is hozzájárult, amelynek következtében az államháztartás hiánya a 2007-ben a GDP 2,5 %-át kitevő értékről több mint kétszeresére nőtt, és 2008-ban elérte a GDP 5,4 %-át. 2008 első felében a monetáris politika erősen restriktívvé vált, a hazai kereslet bővülését, az árfolyam gyengülését és a kínálati sokkokat követően, miközben júliusban több lépésben 10,25 %-ra emelkedett az irányadó kamatláb. 2009 eleje óta a központi bank a keresleti nyomás csökkenését követően és az inflációs nyomás enyhülésével óvatos monetáris politikai irányvonalat tartott fenn, és 2009 februárja óta két lépésben összesen 75 bázisponttal csökkentette a kamatlábat. A globális gazdasági visszaeséssel és a befektetőknek a hazai gazdaság sebezhetősége miatti fokozott kockázatkerülésével összefüggésben jóval kevesebb tőke áramlott Romániába. Ennek eredményeként 2008 negyedik negyedévében a GDP növekedése erősen lelassult, amelyet 2009 első negyedévében 6,25 %-os csökkenés követett az előző évhez képest. Növekedett az árfolyamra ható nyomás is, a román lej árfolyama a 2008-as 10 %-os leértékelődést követően 2009 januárjában 7 %-kal csökkent. Annak érdekében, hogy enyhüljön a magántőke beáramlásában bekövetkezett hirtelen visszaesés hatása és könnyebbé váljon a külső hiány megfelelő kiigazítása, az EU, az IMF, a Világbank, az EBB és az EBRD jelentős (20 milliárd eurós) nemzetközi pénzügyi támogatási csomagot bocsátott Románia rendelkezésére (2). A csomaghoz kapcsolódó gazdaságpolitikai feltételek sarokköve a költségvetési konszolidáció, amelynek célja az államháztartási hiány fokozatos csökkentése a 2008-ban a GDP 5,4 %-át kitevő értékről 5,1 %-ra 2009-ben, 4,1 %-ra 2010-ben és 3 % alá 2011-ben. Emellett a román kormány kötelezettséget vállalt a kiadások ellenőrzését és a költségvetési irányítást javító konkrét intézkedések végrehajtására, többek között az állami javadalmazási rendszer átalakításával, az állami alkalmazottak számára egységes fizetési rendszer bevezetésével, az állami nyugdíjrendszer reformjával, kötelező középtávú költségvetési keret kialakításával és független költségvetési tanács felállításával. Intézkedéseket tesznek a pénzügyi szektor felügyeletének javítása és a strukturális reform ütemének felgyorsítása érdekében is.
9.

Szlovákiának nem kötelező többéves költségvetési kerete van, három éves költségvetési tervezéssel. A 2007-es tanácsi vélemény ajánlása ellenére nem vezettek be olyan kötelező szabályokat, mint például a kiadási korlát. A múltbéli konvergenciaprogramokban meghatározott hiánycélokat főként a vártnál erősebb gazdasági teljesítménynek köszönhetően teljesítették. A középtávú költségvetési keretekben felvázolt kiadási terveket a múltban mindig túllépték és később felfelé módosították. Ez tanácsossá teszi egy jogilag kötelező erejű kiadási szabály bevezetését annak biztosítása érdekében, hogy alacsonyabb bevételek esetén is biztosított legyen a költségvetési fegyelem. Az intézményi reformok végrehajtása tekintetében a stabilitási program megjegyzi, hogy nem történt jelentős változás a konvergenciaprogram utolsó változata óta. 2008. júniusban a szlovák hatóságok elfogadták a „Szlovákia 21” modernizációs programot, amely az adó- és a társadalombiztosítási rendszerek egyszerűsítésére és az adók, vámok, társadalombiztosítási és egészségbiztosítási járulékok beszedésére szolgáló integrált rendszernek a megteremtésére irányuló intézkedéseket foglal magában. E célból várhatóan 2013-ra felállítanak egy központi adóbeszedő szervet. Tervezik a magán- és közszféra közötti, valós idejű elektronikus adatcserét lehetővé tevő informatikai rendszerek alkalmazását is. Ezek az intézkedések a közigazgatás hatékonyságát javítanák.