A BIZOTTSÁG VÉGREHAJTÁSI HATÁROZATA

(2011. július 11.)

a Natura 2000 területek adatszolgáltatási űrlapjáról

(az értesítés a C(2011) 4892. számú dokumentummal történt)

(2011/484/EU)

AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,

tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,

tekintettel a természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről szóló, 1992. május 21-i 92/43/EGK tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 4. cikke (1) bekezdésének második albekezdésére,

tekintettel a vadon élő madarak védelméről szóló, 2009. november 30-i 2009/147/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvre (2) és különösen annak 4. cikke (3) bekezdésére,

mivel:

A Natura 2000 hálózat egységes űrlapját a hálózat összes területére vonatkozóan a rendelkezésre álló legjobb információk alapján rendszeresen frissíteni kell, hogy a Bizottság be tudja tölteni koordináló szerepét, és a 92/43/EGK irányelv 9. cikke értelmében rendszeresen megvizsgálja a Natura 2000 hálózat hozzájárulását az említett irányelv 2. és 3. cikkében meghatározott célok eléréséhez.

ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

1. cikk

A Natura 2000 hálózatra vonatkozó adatközlés űrlapját, a Natura 2000 egységes űrlapot a melléklet határozza meg.

2. cikk

A 97/266/EK bizottsági határozat (4) hatályát veszti.

3. cikk

Ennek a határozatnak a tagállamok a címzettjei.

(1) HL L 206., 1992.7.22., 7. o.

(2) HL L 20., 2010.1.26., 7. o.

(3) HL L 103., 1979.4.25., 1. o.

(4) HL L 107., 1997.4.24., 1. o.

MELLÉKLET

NATURA 2000

EGYSÉGES ŰRLAP

A vadon élő madarak védelméről szóló 2009/147/EK tanácsi irányelv és a természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről szóló 92/43/EGK tanácsi irányelv

EGYSÉGES ŰRLAP

a különleges természetvédelmi területekhez (KTVT, Special Protection Areas = SPA), a javasolt közösségi jelentőségű természeti területekhez (jKJT, proposed Sites of Community Importance = pSCI), a közösségi jelentőségű természeti területekhez (KJT, Sites of Community Importance = SCI) és a különleges természetmegőrzési területekhez (KTT, Special Areas of Conservation = SAC)

1. A TERÜLET AZONOSÍTÁSA

2. A TERÜLET ELHELYEZKEDÉSE

3. ÖKOLÓGIAI ADATOK

4. A TERÜLET LEÍRÁSA

5. A TERÜLET VÉDETTSÉGI ÁLLAPOTA (NEM KÖTELEZŐ)

6. A TERÜLET KEZELÉSE

7. A TERÜLET TÉRKÉPE

EGYSÉGES ŰRLAP

MAGYARÁZATOK

TARTALOMJEGYZÉK

BEVEZETÉS

1. A TERÜLET AZONOSÍTÁSA

1.1. Területtípus

1.2. Területkód

1.3. A terület neve

1.4. Az első adatszolgáltatás időpontja

1.5. Aktualizálva

1.6. Adatszolgáltató

1.7. A területre vonatkozó javaslatok és kijelölések időpontja

2. A TERÜLET ELHELYEZKEDÉSE

2.1. A terület középpontja

2.2. A terület kiterjedése

2.3. A területen található tengeri területek aránya (%)

2.4. A terület hossza (nem kötelező)

2.5. Közigazgatási régió kódja és neve

2.6. Biogeográfiai régió(k)

3. ÖKOLÓGIAI INFORMÁCIÓK

3.1. A területen található élőhelytípusok és a terület értékelése az élőhelyek alapján

3.2. A 2009/147/EK irányelv 4. cikkének hatálya alá tartozó, illetve a 92/43/EGK irányelv II. mellékletében felsorolt fajok és a terület értékelése ezen fajok szempontjából

3.3. A flóra és fauna más fontos fajai (nem kötelező)

4. A TERÜLET LEÍRÁSA

4.1. A terület általános jellege

4.2. Minőség és jelentőség

4.3. A területet érintő veszélyek, terhelés és tevékenységek

4.4. Tulajdonviszonyok (nem kötelező)

4.5. Dokumentáció (nem kötelező)

5. A TERÜLET VÉDETTSÉGI ÁLLAPOTA (NEM KÖTELEZŐ)

5.1. Védettségi állapot országos és regionális szinten

5.2. A terület kapcsolata más területekkel (szomszédos területek és más védelmi típusba tartozó területek)

5.3. A terület kijelölése

6. A TERÜLET KEZELÉSE

6.1. A terület kezeléséért felelős szerv

6.2. A terület kezelésére vonatkozó tervek

6.3. Védelmi intézkedések (nem kötelező)

7. A TERÜLET TÉRKÉPE

Függelék

Rövidítések jegyzéke

EK Európai Közösségek EGK Európai Gazdasági Közösség GIS Földrajzi információs rendszer INSPIRE Európai térinformációs infrastruktúra jKJT javasolt közösségi jelentőségű természeti terület KJT közösségi jelentőségű természeti terület KTT különleges természetmegőrzési terület EŰ Egységes űrlap KTVT különleges természetvédelmi terület

BEVEZETŐ

A Natura 2000 ökológiai hálózat célja a közösségi jelentőségű, vadon élő állat- és növényfajok, valamint természetes élőhelyek védelme az Európai Unióban. A hálózat az először 1979-ben elfogadott Madárvédelmi irányelvben (2009/147/EK) és az 1992-ben elfogadott Élőhelyvédelmi irányelvben (92/43/EGK) meghatározott területekből áll.

A Natura 2000 sikere nagymértékben függ a közösségi jelentőségű fajokra és élőhelyekre vonatkozó információk mennyiségétől és minőségétől. Az adatokat és információkat ezért strukturált és összehasonlítható formában kell kezelni.

A Natura 2000 e fázisának teljesítéséhez az adatszolgáltatás jogi alapját az élőhelyvédelmi irányelv 4. cikkének (1) bekezdése adja, amely előírja, hogy „E tájékoztatás tartalmazza a természeti terület térképét, nevét, földrajzi elhelyezkedését, kiterjedését, továbbá a III. mellékletben (1. szakasz) meghatározott követelmények alkalmazásából eredő adatokat a Bizottság által a 21. cikkben megállapított eljárással összhangban lévő formátumban.” A madárvédelmi irányelv 4. cikkének (3) bekezdése értelmében „A tagállamok minden lényeges információt megküldenek a Bizottság részére, hogy az megtegye a megfelelő kezdeményezéseket annak koordinálása érdekében, hogy az (1) és (2) bekezdésekben meghatározott területek összefüggő rendszert képezzenek, amely megfelel e fajok védelmi szükségleteinek azokon a földrajzilag meghatározott tengeri és szárazföldi területeken, ahol ezt az irányelvet alkalmazni kell.”

Az egységes űrlap célja és használata

A Natura 2000 egységes űrlap (EŰ) és az annak alapján létrejövő adatbázis fő céljai az alábbiak:

1. megfelelő információ biztosítása ahhoz, hogy a Bizottság a tagállamokkal együttműködve intézkedéseket koordinálhasson egy egységes Natura 2000 hálózat kialakítása céljából, és értékelje annak hatékonyságát a 92/43/EGK irányelv I. melléklete szerinti élőhelyek és a II. mellékletében felsorolt fajok élőhelyei, valamint a 2009/147/EK irányelv I. melléklete szerinti madárfajok, és egyéb, az irányelv alkalmazási körébe tartozó vonuló madárfajok élőhelyeinek megőrzése szempontjából;

2. az élőhelyvédelmi irányelv szerinti KJT- és KTT-listák aktualizálása;

3. a Bizottság egyéb döntéseihez hozzájáruló információk nyújtása annak érdekében, hogy a Natura 2000 hálózat figyelembevétele a Bizottság tevékenységének más területein is teljes legyen, különösen a regionális, az agrár-, az energia-, a közlekedés- és az idegenforgalmi politika terén;

4. a Bizottság és az érintett szakbizottságok segítése a LIFE+-ból és más pénzügyi eszközökből történő támogatások odaítélésében olyan esetekben, amikor a terület védelmére vonatkozó adatok feltehetőleg megkönnyítik a döntéshozatali folyamatot;

5. az INSPIRE-rendeletnek, valamint az információhoz való hozzáférésről szóló egyéb jogszabályoknak és megállapodásoknak (pl. az Aaarhusi Egyezmény) megfelelő egységes és jól használható űrlap biztosítása a Natura 2000 területekre vonatkozó információk cseréjéhez és közléséhez;

6. kutatási, tervezési célú és a megőrzési politikát támogató más jellegű használat;

7. megbízható hivatkozási és információs források szolgáltatása konkrét problémák elemzéséhez olyan esetekben, amikor felmerülhet a közösségi jog megsértésének gyanúja.

A Natura 2000 hálózat uniós szintű dokumentálására szolgáló egységes űrlapok az itt felsorolt célok fontos információs forrásai. Ebből adódóan ezt a dokumentációt naprakész állapotban kell tartani, hogy megfelelően szolgálja e célokat. Feltétlenül ajánlatos ezért, hogy a tagállamok a rendelkezésükre álló legjobb információk alapján rendszeresen aktualizálják a dokumentációt. Így például a 11. cikk szerinti felügyelet eredményei, a kezelési tervezés, a hatásvizsgálat stb. olyan új információk forrása lehetnek, amelyeket fel kell tüntetni az aktualizált egységes űrlapokon. Az Élőhelyvédelmi irányelv azonban nem írja elő az egyes területeknek az irányelv 11. cikke szerinti ellenőrzéstől független részletes ellenőrzését.

Míg a tagállamok által az egységes űrlapon végrehajtott módosításoknak lehet jogi következménye (pl. a tanácsi határozattal létrehozott uniós listák módosítása), az űrlap tartalmának módosítása önmagában nem jár automatikusan jogi következményekkel. Így például egy fajnak egy adott területről való eltűnését az illetékesek nem feltétlenül fogják a nem megfelelő kezelés következményének tekintetni, és az nem jár automatikusan jogi lépésekkel. Az egységes űrlapon a területet érő negatív hatásokra (veszélyekre és terhelésekre) vonatkozó információk feltüntetése sem jelenti feltétlenül azt, hogy a tagállam elmulasztotta kötelezettségei teljesítését, mivel az ilyen adatokat mindig összefüggéseikben kell szemlélni.

A módosított egységes űrlap

Az első egységes űrlapot (EŰ) 1997-ben fogadták el (97/266/EK határozat). 2008-ban a tagállamok és a Bizottság úgy ítélték meg, hogy szükség van a két irányelv szerinti adatszolgáltatás javítására, egyszerűsítésére és korszerűsítésére, és ezen a kereten belül elkezdődött az egységes űrlap módosítása. A munka a tagállamokkal való szoros együttműködésben, egy technikai munkacsoporton belül zajlott (a jelentéssel foglalkozó szakértői csoport).

Az egységes űrlap felülvizsgálatának célja a Natura 2000 hálózathoz szükséges adatok elérhetőségének és minőségének javítása volt. Ennek megfelelően a régi űrlap feleslegesnek talált részeit megszüntették; ezzel kapcsolatban elsősorban a digitális térinformatikai adatoknak a térinformatikai infrastruktúrán belüli jobb elérhetőségének van jelentősége. Ezenkívül megszüntettek fontos hiányosságokat is (például jelezni kell a területeken belüli tengeri részek százalékos arányát), és végrehajtották az ökológiai adatok szerkezetének szükséges továbbfejlesztését is.

A felülvizsgálatot szükségessé tette az adatkezelés információtechnológiai eszközeinek gyors fejlődése (például a minőség automatikus ellenőrzése vagy az adatszolgáltatás változásainak nyomon követése), valamint a digitális geográfiai információk és elemzési eszközök egyre könnyebb elérhetősége is. Ezeknek köszönhetően ma már nincs szükség papíralapú térképekre vagy űrlapokra, mert az adatokat kizárólag elektronikus formában kell szolgáltatni.

Ez a dokumentum az egységes űrlap adatmezőit és a szükséges geográfiai információkat ismerteti, és bemutatja kitöltésük módját.

A Natura 2000 referenciaportálja

Egyes elemek változnak az idővel és a műszaki fejlődéssel. Ezek az elemek aktualizált formában megtekinthetők a Natura 2000 referenciaportálján (Reference Portal for Natura 2000). Ilyen elemek az alábbiak: referenciadokumentumok (pl. a fajok kódolása), technikai segédanyagok (adatmodellek, alkalmazások stb.), valamint iránymutatások, amelyek célja annak biztosítása, hogy a tagállamok egységesen használják az űrlapot, illetve azoknak a technikai és adminisztratív folyamatoknak az ismertetése, amelyeken keresztül az adatokat be kell küldeni a Bizottsághoz. Mivel a portál az egységes űrlapok dokumentálásának fontos része, a Környezetvédelmi Főigazgatóság és az Élőhelyvédelmi Bizottság kezelésében lévő dokumentumoknak a portálon való bármely módosításához az Élőhelyvédelmi Bizottság előzetes hozzájárulása szükséges (1). A referenciaportál a Bizottság Környezetvédelmi Főigazgatóságának weboldalán érhető el. A portál referenciadokumentumait a melléklet sorolja fel.

A Natura 2000 egységes űrlap és adatbázisa

Minden javasolt, kijelölt és besorolt területhez ki kell állítani egy egységes űrlapot. Előfordulhat, hogy kapcsolat van két vagy több Natura 2000 terület között. Az 1. ábra vázolja azt a három fontos kapcsolatot, amely fennállhat két Natura 2000 terület között. Ha két terület között átfedés van (de nem azonosak), vagy egyikük a másikon belül helyezkedik el, két külön űrlapot kell kitölteni.

Az egységes űrlap mindegyik mezője kötelezően kitöltendő, leszámítva azokat, ahol külön megjegyzés található ennek ellenkezőjéről.

1. A TERÜLET AZONOSÍTÁSA

1.1. Területtípus

Ez az egyjegyű kód azt jelzi, hogy a terület az élőhelyvédelmi irányelv hatálya alatt áll (jKJT, KJT vagy KTT), különleges természetvédelmi terület (KTVT) vagy mindkettő. Ha egy KJT és egy KTVT részben átfedi egymást, de nem azonosak, a területeket külön objektumként kell kezelni.

1. ábra

A területek közötti lehetséges kapcsolatok

A Kijelölt KTVT A KTVT-hez egy űrlapot kell kitölteni B jKJT, KJT vagy KTT A jKJT/KJT/KTT-hez egy űrlapot kell kitölteni C A jKJT/KJT/KTT területe azonos a kijelölt KTVT-ével A két területről: jKJT/KJT/KTT és KTVT egy űrlapot kell kitölteni Ha egy KJT és egy KTVT átfedi egymást, de nem azonosak, a területeket külön kell kezelni. Mindkettőre külön űrlapot kell kitölteni.

1.2. Területkód

Minden területet egyedi kód jelöl, amely kilenc karaktert tartalmaz, és két komponensből áll:

1. Az első két karakter az országkód a kétbetűs ISO 3166 szerinti országkódok használatára vonatkozó uniós szabály szerint (lásd a referenciaportált) (2).

2. A további hét karakter egyedi alfanumerikus kód kialakítását teszi lehetővé – az illetékes nemzeti hatóság által meghatározott logikus és egységes rendszer szerint kerül meghatározásra. Mivel a kódok a területek azonosító elemei, hosszú időn keresztül változatlannak kell maradniuk.

1.3. A terület neve

A területneveket az ország nyelvén kell beírni. Ezzel elkerülhetők a nehéz fordítási problémák, és a nemzeti vagy a helyi szinten meglévő adatok bevitele egyértelmű lesz. A nem latin írásjegyekkel (pl. görög) megadott neveket latin betűs átírásban is fel kell tüntetni. A területneveket nem szabad csupa nagybetűvel írni (pl. Gave de Pau és nem GAVE DE PAU).

1.4. Az első adatszolgáltatás időpontja

Írja be az űrlap első kitöltésének időpontját. A dátummezőben először az év (négy számjegy), majd a hónap (két számjegy) szerepel.

Példa – 199305: az első adatszolgáltatás 1993 májusában történt.

A terület bővülése esetén az első adatszolgáltatás időpontja nem változik, mivel ez a területtel kapcsolatos első információk közlésére vonatkozik. A bővítés dátumát az „aktualizálva” mezőben kell megadni (lásd az 1.5. pontot).

1.5. Aktualizálva

Írja be azt a dátumot, amikor a területre megadott tájékoztatás utoljára változott. Ugyanazt a formát kell használni, mint az 1.4. pontban szereplő példa esetében. Egy újonnan kijelölt területre vonatkozó adatszolgáltatás esetén az „Aktualizálva” adatmező értelemszerűen üres. Abban az esetben, amikor az adatközlés már többször változott, ez a mező a legutóbbi változtatás dátumát tartalmazza.

1.6. Adatszolgáltató

Írja be annak a szervnek (pl. az illetékes közigazgatási hatóságnak) a hivatalos elérhetőségét, amely az űrlapon megadott információkat szolgáltatja. Az adatszolgáltatóval kell felvenni a kapcsolatot technikai ügyekben; meg lehet jelölni egy szerepkört vagy munkakört a szervnél.

1.7. A területre vonatkozó javaslatok és kijelölések időpontja

Három ilyen kötelező adat lehet: a terület különleges természetvédelmi területként (KTVT) való kijelölésének időpontja, a terület közösségi jelentőségű területként (KJT) való kijelölésére tett javaslat időpontja és a különleges természetmegőrzési területként (KTT) való kijelölés időpontja. Az almezők az említett dátumok évét és hónapját adják meg. Ha egy területet kijelölése után megnöveltek, akkor az első besorolási évet kell megadni és a legutóbbi teljes területnagyságot.

Az „KJT-kénti elfogadás kelte” mezőt a tagállamoknak nem kötelező kitölteniük, a vonatkozó uniós lista elfogadását/megerősítését a Környezetvédelmi Főigazgatóság dokumentálja.

A szabad mezőben a KTT-ként vagy KTVT-ként való kijelölés nemzeti jogi hivatkozásait kell megadni. További magyarázatok a „Magyarázatok” mezőben adhatók meg, például az eredetileg külön KTVTk-ből és KJTk-ből álló területek esetében ezek kijelölésének dátuma.

2. A TERÜLET ELHELYEZKEDÉSE

2.1. A terület középpontja

A terület középpontjának földrajzi koordinátáit hosszúsági és szélességi tizedfokokban kell megadni. A greenwichi főmeridiántól nyugatra lévő hosszúsági értékeket negatív, az attól keletre lévő értékeket pedig pozitív számmal kell megadni (az utóbbit lehet jelezni „+” jellel is, illetve jel hiányában ez az alapértelmezés).

Több különböző részből álló terület esetén a legfontosabb alterület koordinátáit kell megadni (gyakorlati okokból célszerű a legnagyobb területét). A terület megadott koordinátáinak a területen belül kell lenniük. A központi koordináták automatikus előállításakor gondosan kell eljárni. Az alábbi ábrákon látható terület több sokszögből áll. Az első ábrán (a) látható esetben a koordinátákat automatikusan határozták meg, de a legnagyobb sokszög koordinátái a sokszögön kívül vannak, a második esetben (b) csak a legnagyobb terület koordinátáit hozták létre, ez azonban a területen kívülre esik, a harmadik esetben (c) csak a legnagyobb terület koordinátáit hozták létre, és ez a sokszögön belül van. Csak a harmadik (c) megoldás helyes. (3).

A fokok, percek és másodpercek (DMS) átalakítása egyértelmű. A DMS-értékek tizedes fokokra való átalakítása a (D + M/60 + S/3 600) képlettel történik, vagyis a 9° 15′ 30″ nyugati hosszúság, 54° 36′ 30″ szélesség tizedes fokokban -9,2583 hosszúság, 54,6083 szélesség lesz.

2.2. A terület kiterjedése

A terület kiterjedésére vonatkozó legpontosabb adatot kell megadni hektárban, tizedes értékek is használhatók. Ha nem áll rendelkezésre ilyen adat, a terület hosszát kell megadni a 2.4. mezőben (terület hossza), a terület kiterjedése mezőt pedig üresen kell hagyni.

Barlangok: Ideális esetben a tagállamok a barlangok vetített felszínének nagyságát adják meg, ellenkező esetben pedig a 2.4. mezőt kell használni.

Ha a terület nagysága az idők során változott, akkor a legújabb teljes kiterjedést kell megadni.

2.3. A területen található tengeri területek aránya (%)

Itt kell megadni a területen belüli tengeri részek arányát. A tengeri határ megadásához a tengerpart vonalát nemzetközi (pl. az ENSZ tengerjogi egyezménye, UNCLOS) vagy nemzeti jogszabályok szerint kell meghatározni. A tagállamok kötelesek közölni a Bizottsággal a határ meghatározásának módját, amelyet a Bizottság a referenciaportálon nyilvánosságra hoz (például: „a tavaszi árapály szintje alatti terület”).

Ha nem állnak rendelkezésre pontos adatok, becsült adatokat kell használni. Ha a tengeri terület százalékos aránya változott, akkor a legújabb értéket kell megadni.

2.4. A terület hossza (nem kötelező)

Ezt a mezőt akkor kell kitölteni, ha a hosszúság értéke lényeges (pl. sziklák). A terület hosszát km-ben kell megadni.

Ha a 2.2. mezőben nincs megadva a terület kiterjedése, itt kell megadni a hosszúság becsült értékét.

Ha a terület hossza változott, akkor a legújabb értéket kell megadni.

2.5. Közigazgatási régió kódja és neve

Az Eurostat kidolgozott egy egységes, hierarchikus kódolási rendszert az Európai Közösség régióira a statisztikai adatok hivatkozási alapjául. Ezt a kódolási rendszert kell használni a Bizottság összes kódolási műveletében (lásd az 1059/2003/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletet (4)). A rendszer részletes leírása az Eurostat honlapján található.

A területekre a NUTS 2. szintű kódokat kell megadni, egy kód kötelező. Ha egy terület több régió között oszlik meg, annyi kódot kell bevinni az adatbázisba, ahány régióra terjed ki a terület. A régió neve a keresztellenőrzésekhez szükséges. Ha egy területre nem terjed ki NUTS-régió, adja meg az „Extra-regio” NUTS-kódját (a belgiumi régió megfelelő kódolása a 2. szinten a következő lesz: „BEZZ”, a „BE0” például nem helyes). A kódolás megtalálható a referenciaportálon.

2.6. Biogeográfiai régió(k)

A biogeográfiai régiókat ábrázoló térkép alapján (lásd a referenciaportált) a megfelelő mezők bejelölésével kell jelezni azt a régiót/azokat a régiókat, ahol a terület található, és ez a tengeri területekre is vonatkozik.

Ha egy terület egynél több régióra terjed ki, meg lehet adni az egyes régiókra jutó százalékos arányt (nem kötelező).

További adatok a tengeri régiókról: A tengeri régiók egységes űrlapon való megjelölésének gyakorlati és technikai okai vannak, és azokra a tagállamokra vonatkozik, amelyekben egy szárazföldi biogeográfiai régió két tengeri régióval határos. Más jelentősége nincs. A biogeográfiai és tengeri régiók legújabb határai a kódolással együtt letölthetők a referenciaportálról.

3. ÖKOLÓGIAI INFORMÁCIÓK

A Madárvédelmi irányelv értelmében különleges természetvédelmi területnek nyilvánított területekhez a tagállamoknak az alábbi információkat kell szolgáltatniuk:

— a Madárvédelmi irányelv 4. cikkének hatálya alá tartozó összes fajra, vagyis az I. melléklet szerinti és az I. mellékletben nem említett, de az országban rendszeresen előforduló vonuló fajokra vonatkozó adatok (3.2.) (kötelező),

— az élőhelyvédelmi irányelv I. melléklete szerinti élőhelyekre (3.1.), valamint a II. melléklet növény- és állatfajaira (3.2.) vonatkozó információk a terület egészének vagy egy részének vonatkozásában, ha azt a 92/43/EGK irányelv alapján közösségi jelentőségűnek javasolják, vagy egyidejűleg jKJT/KJT/KTT-ként jelölik ki (nem kötelező),

— lehetőség szerint meg kell adni a fontosabb növény- és állatfajokra vonatkozó, minden más releváns információt (3.3.),

— abban az esetben, ha a területet KTVT-vé nyilvánítják, de sem egészében, sem részeiben nincs a 92/43/EGK irányelv szerint közösségi jelentőségűnek (KJT) nyilvánítva, viszont bizonyos információk a természetes élőhelyekről és a növény- és állatfajokról mégis relevánsak lehetnek azoknak a madárfajoknak a megőrzése szempontjából, amelyekre tekintettel a KTVT-minősítés történt, kívánatos ezeknek az információknak a megadása.

Az Élőhelyvédelmi irányelv hatálya alá tartozó területekkel (jKJT/KJT/KTT) kapcsolatban a tagállamoknak az alábbi információkat kell szolgáltatniuk:

— az I. melléklet szerinti élőhelytípusokra (3.1.) és a II. melléklet szerinti növény és állatfajokra (3.2.) vonatkozó minden lényeges adat (kötelező),

— a 2009/147/EK irányelv I. melléklete szerinti madárfajokra és a vonuló fajokra vonatkozó összes információ (3.2.) a terület egészére vagy arra a részére, amelyet egyidejűleg KTVT-vé is nyilvánítottak (nem kötelező),

— lehetőség szerint meg kell adni a növény- és állatfajokra vonatkozó, minden más lényeges információt (3.3.).

3.1. A területen található élőhelytípusok és a terület értékelése az élőhelyek alapján

i. Az I. melléklet szerinti élőhelytípusok kódja és a területen belüli nagysága

Kód: Ide a 92/43/EGK irányelv I. melléklete szerinti élőhelytípusok négykarakteres kódját kell beírni. Csak az élőhelyvédelmi irányelv jelenleg hatályos I. mellékletének kódjait szabad használni, nem szabad használni az útmutató korábbi verzióiban megadott altípuskódokat.

Kiemelt jelentőségű formák (PF): Figyelem: Ha a 6210, 7130 és 9430 élőhelyek kiemelt jelentőségű formái megtalálhatók a területen (jellegüktől függően ezek az élőhelytípusok egyaránt lehetnek kiemelt jelentőségűek és nem kiemelt jelentőségűek), a „PF” oszlopba írt „x” jellel kell jelezni a kiemelt jelentőségű formát (lásd az alábbi példát). Technikai okokból az I. melléklet szerinti kód részeként használt „*” jelet „x” helyettesíti ebben a kiegészítő oszlopban. (Ha a területen a kiemelt és nem kiemelt jelentőségű forma egyaránt megtalálható, két külön bejegyzést kell tenni.)

Nincs jelen (NP) (nem kötelező): Ha a területen már nincs jelen egy I. melléklet szerinti élőhelytípus, amely miatt a területet eredetileg kijelölték (amely tehát korábban megtalálható volt), célszerű ezt az NP oszlopba beírt „x” jellel jelezni (ez a megoldás az adott élőhelytípusra vonatkozó információnak az egységes űrlapról való törlése helyett is használható).

Kiterjedés: Az adott területen előforduló összes I. melléklet szerinti élőhely nagyságát fel kell tüntetni hektárban (lásd a 2. ábrát). Tizedes értékek is használhatók.

Egyes esetekben az I. melléklet szerinti élőhelyek átfedik egymást (pl. folyótorkolaton belüli homokpadok). Ilyenkor mindegyik élőhely kiterjedését meg kell adni (a példánál maradva, a folyótorkolat és a homokpadok méretét). Így előfordulhat, hogy az I. melléklet szerinti élőhelyek összesített területe nagyobb, mint a terület nagysága. Ha ez nem tekinthető lehetségesnek, ki kell vonni a kisebbik élőhely kiterjedését a nagyobbikéból.

Megjegyzés: Ha jelezni kell, hogy egy élőhely a későbbiekben valószínűleg megjelenik a területen, a „méret” mezőbe „-1”-et kell írni.

Barlangok: A barlangokhoz (8310, 8330) a barlangok számát kell megadni, ha nincs adat a barlangfelszín kiterjedésére.

Adatok minősége: Az adatok minősége mezőben a mérések minőségét kell megadni. Ha lehetséges, jelezze az adatok minőségét: G = jó (pl. felmérésen alapulnak); M = közepes (pl. részben adatokon alapulnak, némi extrapolálással); P = gyenge (pl. közelítő becslés).

ii. Értékelési kritériumok az I. melléklet szerinti természetes élőhelytípusokhoz (a III. melléklet A. részével összhangban)

— REPREZENTATIVITÁS: = a III. melléklet A. részének a) kritériuma: az élőhelytípus reprezentativitási foka a vizsgált területen.

A III. melléklet A. részének a) kritériumát az I. melléklet szerinti élőhelytípusok értelmezési kézikönyve (interpretation manual) alapján kell használni, mivel ez a kézikönyv adja meg az élőhelyek definícióját, jellegzetes fajait és egyéb jellemzőit. A reprezentativitás mértéke azt mutatja, hogy egy élőhelytípus „mennyire tipikus”. Az élőhelytípusnak a kérdéses területen való reprezentativitását kell figyelembe venni, akár az élőhelytípusok egy csoportja, akár a különböző élőhelytípusok meghatározott kombinációja vonatkozásában.

Ha a mező adatai, vagyis a mennyiségi adatok nem állnak rendelkezésre az összehasonlításhoz, vagy ha a kritérium nem mérhető, az élőhelytípus rangsorolását a rendelkezésre álló legjobb szakértői becslés alapján kell végezni.

A következő besorolási rendszer alkalmazandó:

A:

kiemelkedő reprezentativitás,

B:

jó reprezentativitás,

C:

szignifikáns reprezentativitás.

Ha egy élőhelytípus megtalálható ugyan, de a kérdéses terület szempontjából nem jelentős, ezt egy negyedik kategóriaként kell jelezni:

D:

nem szignifikáns jelenlét.

Ha a területen valamely, az I. melléklet szerinti élőhelynek csak olyan formája található meg, amelyek természetmegőrzési értéke csekély, ezt „D” betűvel kell jelezni (nem szignifikáns). Példa lehet erre egy erősen leromlott állapotú erdő, ahol a szokásos fajok közül sok már nem található meg.

Ha az adott élőhelytípus reprezentativitása „D”, vagyis nem szignifikáns, akkor a terület ezen élőhelytípusával kapcsolatban a többi értékelési kritériumhoz nem kell megadni adatot. Ilyen esetben nem kell kitölteni az országos jelentőség, a védettség és az általános értékelés mezőt.

— Országos jelentőség: = a III. melléklet A. részének b) kritériuma: a természetes élőhelytípus által lefedett területrész aránya a természetes élőhelytípus országos kiterjedéséhez viszonyítva.

Elméletileg az A. rész b) kritériumának meghatározásához meg kell mérni az élőhelytípus által lefedett felszín nagyságát a területen, és ugyanezen élőhelytípus országos kiterjedését. Bár ez nyilvánvaló, mégis rendkívül nehéz lehet elvégezni ezeket a méréseket, különösen azokat, amelyek az országos összterületre vonatkoznak.

Ezt a kritériumot egy „p” százalékértékkel kell megadni. Függetlenül attól, hogy a két adat létezik-e vagy meghatározható-e (és így a százalékérték kiszámítható), vagy hogy az eredmény a lehető legjobb szakértői becslésből származik (ami a valószínűbb), a „p” értéket a következő tartományok valamelyikébe kell sorolni:

A : 100 ≥ p > 15 % B : 15 ≥ p > 2 % C : 2 ≥ p > 0 %

— VÉDETTSÉG: = a III. melléklet A. részének c) kritériuma: Az érintett természetes élőhelytípus struktúrájának és funkcióinak védettségi foka, továbbá a helyreállítás lehetőségei.

A kritérium három alkritériumot foglal magába:

i. a strukturális védettség mértéke;

ii. a funkcionális védettség mértéke;

iii. helyreállítási lehetőségek.

Bár az előbbi alkritériumokat külön-külön is lehet értékelni, a nemzeti listára javasolt területek kiválasztási követelményei tekintetében mégis összegezni kell őket, mivel hatásuk a folyamatra komplex és kölcsönös.

i. A strukturális védettség mértéke

Ezen alkritériumnál az I. melléklet élőhelyei értelmezési kézikönyvére (interpretation manual) kell támaszkodni, mivel ez adja meg az élőhelyek definícióját, jellegzetes fajait és egyéb jellemzőit.

A területen előforduló adott élőhelytípus szerkezetét az értelmezési kézikönyv adataihoz (és más tudományos adatokhoz), illetve a más területeken található azonos típusba tartozó élőhelyek állapotához kell viszonyítani, és az alábbi kategóriák valamelyikébe kell sorolni a rendelkezésre álló legjobb szakértői becslés alapján:

I. : kiváló szerkezetű; II. : jól megőrzött szerkezetű; III. : átlagos vagy részlegesen leromlott szerkezetű.

Abban az esetben, amikor az értékelés kiváló szerkezetet állapít meg, az A. rész c) kritériuma összességében „A: kiváló védettségként” minősítendő, függetlenül a másik két alkritérium szerinti besorolástól.

Ha a szóban forgó területen az élőhelytípus szerkezete nem minősíthető kiválónak, a másik két alkritérium szerinti értékelést is meg kell adni.

ii. A funkciók védettségének foka

Egy megadott helyen lévő, meghatározott élőhelytípus funkcióinak meghatározása és mérése, valamint védettségük értékelése esetenként nehéz lehet, különösen más élőhelytípusoktól függetlenül végezve. Érdemes a „funkciók védettségét” az adott területen az adott élőhely kilátásaival (kapacitás és valószínű alakulás) kapcsolatosan értelmezni: mérlegelni kell szerkezetének várható jövőbeni fennmaradását, egyrészt a valószínűsíthető kedvezőtlen hatások, másrészt minden ésszerűen elvégezhető megőrzési tevékenység figyelembevételével.

I. : kiváló kilátások; II. : jó kilátások; III. : átlagos vagy kedvezőtlen kilátások.

Amennyiben az „I: kiváló kilátások” vagy „II: jó kilátások” alcsoport az első alkritérium-fokozat „II.: jól megőrzött szerkezet” csoportjával párosul, az A. rész c) kritériumát egészében az „A: kiváló védettség”, illetőleg a „B: jó védettség” minősítéssel kell jellemezni, függetlenül a harmadik alkritérium szerinti minősítéstől, amelyet már nem kell figyelembe venni.

Abban az esetben, amikor a „III: átlagos vagy kedvezőtlen kilátások” alcsoport az első alkritérium-fokozat „III.: átlagos vagy részlegesen leromlott szerkezetű” minősítéssel párosul, az A. rész c) kritériumát egészében a „C: átlagos vagy hiányos védettség” minősítéssel kell jellemezni, függetlenül a harmadik alkritérium szerinti minősítéstől, amit már nem kell figyelembe venni.

iii. Helyreállítási lehetőségek

Ez az alkritérium használandó annak értékelésére, hogy a kérdéses helyen az érintett élőhelytípus milyen mértékben állítható vissza.

Az első értékelendő dolog a tudományos szempontból vett kivitelezhetőség, vagyis hogy jelenlegi ismereteink lehetővé teszik-e a „mit és hogyan kell tenni?” kérdés megválaszolását. Ehhez teljes mértékben ismerni kell az élőhelytípus struktúráját és funkcióit, valamint azokat a konkrét kezelési terveket és előírásokat, amelyek a helyreállításhoz, azaz más szavakkal, az élőhelytípus által elfoglalt terület százalékos arányának stabilizálásához vagy növeléséhez, valamint az élőhelytípus sajátos szerkezetének és funkcióinak hosszú távú fenntartásához és helyreállításához szükségesek, illetve ahhoz, hogy tipikus fajai számára fennmaradjon vagy visszaálljon a kedvező védettségi állapot.

A második kérdés, amit fel lehet tenni, hogy ez „költséghatékony-e a természet megőrzése szempontjából?” Ennek értékelésekor figyelembe kell venni az élőhelytípus ritkaságát és fenyegetettségének mértékét.

A rangsorba állítási rendszer a legjobb szakértői becslés alapján a következő:

I. : könnyű helyreállítás, II. : a helyreállítás átlagos ráfordítással lehetséges, III. : a helyreállítás nehéz vagy lehetetlen.

Szintézis: a három alkritérium alkalmazása a végső besoroláshoz.

A: kiváló védettség

B: jó védettség

C: átlagos vagy hiányos védettség

— ÁLTALÁNOS ÉRTÉKELÉS = a III. melléklet A. részének d) kritériuma: a terület értékének általános megítélése az érintett természetes élőhelytípus védelmének szempontjából.

Ez a kritérium a terület általános értékére vonatkozik az érintett élőhelytípus megőrzése szempontjából. Ez a kritérium szolgál az előző kritériumok összesített formában történő minősítésére, amelynek során a kritériumokat az adott élőhely esetében megfelelő súlyozással vesszük figyelembe. Más szempontokat is figyelembe lehet venni a legfontosabb elemek minősítésekor, annak érdekében, hogy általánosan tükrözhető legyen ezek pozitív vagy negatív hatása az élőhelytípus védettségére. A „legfontosabb” elemek élőhelytípusonként változhatnak; ezek közé tartozik az olyan emberi tevékenység a területen és az azzal szomszédos területeken, amely feltehetőleg befolyásolja az élőhelytípus természetvédelmi helyzetét, a terület tulajdonviszonyai, a terület jogi státusa, a különböző élőhelytípusok és a fajok közötti ökológiai összefüggések stb.

Az általános értékelést a legjobb szakértői becslés alapján a következő besorolásoknak megfelelően kell elvégezni:

A:

kiváló,

B:

jó,

C:

jelentős.

Megjegyzendő, hogy az egységes űrlap egy adott területen található élőhely vagy faj védettségének értékelésére szolgál, míg a 17. cikk egy tagállam biogeográfiai régiójának egészén belüli állapotra vonatkozik. A „védettségi állapot” kifejezést az élőhelyvédelmi irányelv 1. cikkének e) és i) pontja olyan fogalomként határozza meg, amely egy élőhelytípus vagy faj biogeográfiai régión belüli általános állapotát írja le. Ezt a védettségi állapotot az élőhelyvédelmi irányelv 17. cikke szerinti hatévenkénti jelentésekben rendszeresen értékelik. A területeknek az élőhelyvédelmi irányelv III. melléklete szerinti kritériumok alapján történő értékelése tartalmazza az adott terület élőhelytípusa vagy faja védettségi állapotának értékelését is.

2. ábra

Példa: a területen található élőhelytípusokra vonatkozó adatok és a terület értékelése az élőhelytípusok alapján (3.1.)

I. melléklet Élőhelytípusok A terület értékelése Kód PF NP Kiterjedés [ha] Barl. Az adatok minősége A | B | C |D A | B | C Reprezentativitás (jellegszerűség) Orsz. jelentőség Védettség Ált. ért. 7130 x 2 212,70 G B B B B 8310 0 3 P C C C C 3150 921 G A C B C 1110 1 700 P C A A B

3. ábra

Példa: A madárvédelmi irányelv 4. cikkének hatálya alá tartozó vagy az élőhelyvédelmi irányelv II. mellékletében felsorolt fajokra vonatkozó adatok és a terület értékelése ezek szempontjából (3.2.)

Faj Populáció a területen Terület értékelése Csoport Kód Elnevezés S NP Típus Pop. nagyság P. e. Gyak. Adatmin. A|B|C|D A|B|C Min. Max. C|R|V|P G|M|P|DD Populáció Védettség Elszigeteltség Általános értékelés B A038 Cygnus cygnus w 800 1 000 I M B B C B B A038 Cygnus cygnus c 1 500 1 500 I P A B A B P 1903 Liparis loeselii p 20 30 I G C A C A I 1014 Vertigo angustior p R DD C B B B

3.2. A 2009/147/EK irányelv 4. cikkének hatálya alá tartozó, illetve a 92/43/EGK irányelv II. mellékletében felsorolt fajok és a terület értékelése ezen fajok szempontjából

i. Fajok kódja, neve és állományadatai

A területekhez értelemszerűen írja be a területen előforduló, a 2009/147/EK irányelv 4. cikkének (1) és (2) bekezdésének hatálya alá tartozó az összes madárfaj és a 92/43/EGK irányelv II. mellékletében felsorolt összes olyan növény- és állatfaj tudományos nevét, csoportját, kódját, valamint azok állományainak nagyságát a területen (lásd alább).

Csoport: A = kétéltűek, B = madarak, F = halak, I = gerinctelenek, M = emlősök, P = növények, R = hüllők.

Kód: Mindegyik faj négykarakteres szekvenciális kódja megtalálható a referenciaportálon.

Érzékenység (S): Ebben a mezőben azt kell megadni, hogy az adott fajra vonatkozó információk nyilvános elérhetősége hátrányos lehet-e a faj megőrzése szempontjából, például azért, mert a faj egyedeit illegálisan gyűjtik, és az EŰ adatainak nyilvánossága növeli ezt a veszélyt. Ha ez a helyzet, írja be a mezőbe, hogy „igen”. Ha egy adott faj érzékenyként van minősítve, a Bizottság nem fogja nyilvánosságra hozni (pl. nyilvánosan hozzáférhető adatbázisokban vagy az interneten), hogy megtalálható a területen. Ha azonban a faj egy adott területen való jelenlétére vonatkozó információk már nyilvánosak, például online adatok formájában, a faj érzékenyként való megjelölése nem tekinthető indokoltnak.

Nincs jelen (NP) (nem kötelező): Ha a területen már nincs jelen egy olyan faj, amely miatt a területet eredetileg kijelölték (korábban jelen volt), célszerű ezt a tényt az NP oszlopba beírt „x” jellel jelezni (ez a megoldás az adott fajra vonatkozó információnak az egységes űrlapról való törlése helyett használható). Azokat a fajokat, amelyek az irányelv hatálybalépése óta nem találhatók meg a területen, nem kell figyelembe venni, sem a történelmi adatokat.

Megjegyzés: Azokat a fajokat, amelyeket például hosszabb ideje nem észleltek a területen, úgy kell tekinteni, hogy már nincsenek jelen. Ez az időtartam fajonként változó. A könnyen megfigyelhető fajok esetében valószínűleg az eltűnés jele, ha néhány évig nem volt észlelés, azonban a nehezen megfigyelhető fajok esetében az észlelés sokévnyi kimaradása sem jelenti feltétlenül az eltűnést, ha élőhelyük érintetlen.

Típus: Az alábbi kategóriákat kell használni:

Állandó (p) : egész évben megtalálható a területen (nem költöző faj vagy növény, költöző faj helyben maradó állománya). Szaporodó (r) : fiatal egyedei felnevelésére használja a területet (nemzés, költés) Gyülekező (c) : a területet pihenésre, alvásra, vonulás közbeni megállásra vagy vedlésre használja, de nem szaporodik vagy telel ott. Telelés (w) : télen tartózkodik a területen.

Ha a területen egy nem állandó faj több mint egy évszakban jelen van, ezekre az előfordulásaira külön bejegyzéseket kell alkalmazni (lásd a példát a 3. ábrán). Mivel például sok állatfaj, elsősorban számos madárfaj vonul, a terület ezen fajok életciklusának különböző szakaszaiban különböző szerepeket tölthet be.

Amennyiben különböző évszakokra nem lehet megadni adatokat, a legfontosabb időszak adatait kell megadni (telelés vagy gyülekezés).

Populációnagyság: Az állomány ismert méretét kell megadni, ha létezik. Ha a populációnagyság ismert, a két mezőbe (min. és max.) ugyanazt az adatot kell írni. Ahol célszerűbb tartományt megadni, adja meg a tartomány becsült alsó határának (min.) és felső határának (max.) értékét. Ha a populációra vonatkozó tartomány nem ismert, csak a populáció maximális vagy minimális méretére vonatkozó adat létezik, becsléssel kell megállapítani a hiányzó értéket. Ne feledje, hogy a maximális és minimális értéknek több év átlagának kell lennie, és nem lehet egy kiugró érték.

Ahol a populáció nagyságára vonatkozó durva becslés sem adható meg, a populáció típusát (pl. állandó) kell megadni, „az adatok minősége” mezőbe pedig DD-t (hiányzó adat) kell írni. Ebben az esetben üresen kell hagyni a populáció nagyságára vonatkozó mezőket, és a gyakoriság osztályait kell használni helyettük: gyakori (C), ritka (R), nagyon ritka (V), jelen van (P). A területen található populáció jellegéről további információkat lehet megadni a „Minőség és jelentőség” mezőben (4.2.) (pl. sűrű, elszórt vagy elszigetelt állomány). A gyakoriságot és a populáció méretét lehet egyidejűleg használni.

Megjegyzés: Ha jelezni kell, hogy egy faj a későbbiekben valószínűleg megjelenik a területen, a „méret” mezőbe „-1”-et kell írni.

Populációegység: Jelezze a populációérték egységét a megfelelő mezőben. Hacsak lehetséges. használja populációegységként az egyedet (i) vagy párt (p). Ha ezek nem használhatók, használja a legpontosabb egységeket, követve a 12. és 17. cikk szerinti jelentés alapján kidolgozott populációegységek és kódok egységes listáját.

Gyakoriság: lásd az állománynagyságnál adott fenti magyarázatot: C = gyakori, R = ritka, V = nagyon ritka, P = jelen van. Ezt a mezőt akkor kell kitölteni, ha az adatok hiányosak (DD), és a populáció nagyságára vonatkozó becslés nem adható meg, vagy annak kiegészítéseképpen.

Adatok minősége: Az adatok minősége az alábbi kódokkal jelezhető: G = jó (pl. felmérésen alapulnak); M = közepes (pl. részben adatokon alapulnak, némi extrapolálással); P = gyenge (pl. közelítő becslés); DD = hiányos adatok (akkor célszerű használni, ha a populációnagyság meg sem becsülhető).

ii. Területértékelési kritériumok a 2009/147/EK irányelv 4. cikkének hatálya alá tartozó és a 92/43/EGK irányelv II. mellékletében felsorolt fajok szempontjából (a III. melléklet B. részének megfelelően)

— POPULÁCIÓ: = a III. melléklet B. részének a) kritériuma: Az érintett faj vizsgált területen élő populációjának nagysága és sűrűsége ugyanazon faj országos populációihoz képest.

Ez a kritérium arra szolgál, hogy az állomány méretét és sűrűségét az országos állományhoz viszonyítva lehessen értékelni.

Ezt az utolsó szempontot általában meglehetősen nehéz kiértékelni. Az optimális adat az a százalékérték lenne, amely a területi és az országos állományok arányából adódik. Az A. rész b) kritériumánál javasoltak szerint kell megbecsülni vagy egy tartományba sorolni az állománynagyságot, a következő progresszív modellt használva:

A : 100 % ≥ p > 15 %, B : 15 % ≥ p > 2 %, C : 2 % ≥ p > 0 %.

Továbbá, minden olyan esetben, amikor egy érintett faj a szóban forgó területen nem szignifikáns mértékben van jelen, ezt egy negyedik kategóriaként kell megadni.

D:

nem szignifikáns populáció.

Ha egy faj ritkán figyelhető meg egy területen, például kóborló, a populáció nem tekinthető szignifikánsnak, és a „D” betűvel kell jelölni.

Ha az adott élőhely reprezentatív jellege a faj szempontjából nem jelentős, vagyis „D”, akkor a terület ezen élőhelytípusával kapcsolatban a többi értékelési kritériumhoz nem kell megadni semmilyen más adatot. A „védettség”, „elszigeteltség” és „általános értékelés” kritériumokat nem kell kitölteni.

— VÉDETTSÉG = a III. melléklet B. részének b) kritériuma: az élőhelynek az érintett faj szempontjából fontos jellegzetességeinek védettségi foka, továbbá a helyreállítás lehetőségei.

A kritérium két alkritériumot tartalmaz:

i. az élőhely adott fajok szempontjából jelentős jellemzőinek védettségi foka,

ii. helyreállítási lehetőségek.

i. Az élőhely adott fajok szempontjából jelentős jellemzőinek védettségi foka

Az i. kritériumhoz az élőhely jellemzőinek az adott fajok biológiai szükségletei szempontjából történő általános értékelése szükséges. A populációdinamikára kiható jellemzők a legmegfelelőbbek az állat- és növényfajok szempontjából egyaránt. Az élőhely struktúráját és bizonyos nem természeti jellemzőit kell értékelni.

A minősítéshez a legjobb szakértői becslést kell használni:

I. : a releváns elemek állapota kiváló, II. : a releváns elemek állapota jó, III. : a releváns elemek átlagos vagy részlegesen leromlott állapotban vannak.

Amennyiben az „I. az elemek állapota kiváló”, illetőleg a „II. az elemek állapota jó”, akkor a B. rész b) kritériuma az „A: kiváló védettség”, illetőleg a „B: jó védettség” összesítő minősítést kapja, függetlenül a többi alkritérium minősítésétől.

ii. Helyreállítási lehetőségek

Ehhez az alkritériumhoz, amelyet csak akkor szükséges figyelembe venni, ha az elemek átlagos vagy részlegesen leromlott állapotúak, az A. rész c) pontjának iii. kritériumával analóg megközelítést kell használni, figyelembe véve továbbá a kérdéses populáció életképességét. Ennek eredménye a következő osztályozás:

I. : könnyű helyreállítás, II. : a helyreállítás átlagos ráfordítással lehetséges, III. : a helyreállítás nehéz vagy lehetetlen.

A két alkritérium osztályozásának összesítése:

A.: kiváló védettség

B: jó védettség

C: átlagos vagy hiányos védettség

— ELSZIGETELTSÉG: = a III. melléklet B. részének c) kritériuma: a területen élő populáció elszigeteltségének foka az érintett faj természetes elterjedéséhez képest.

Ezt a kritériumot egyrészt úgy lehet értelmezni, mint egy adott populáció vélhető hozzájárulását a faj genetikai sokféleségéhez, másrészt mint ennek a meghatározott populációnak a sérülékenységét. Kissé leegyszerűsítve a dolgot elmondható, hogy minél jobban elszigetelt egy populáció (a faj természetes elterjedésén belül), annál nagyobb a szerepe a faj genetikai diverzitásában. Vagyis az „elszigeteltség” kifejezést egy tágabb értelmezésben kell tekinteni, egyaránt alkalmazva a szigorúan vett endemizmusokra, az alfajokra/változatokra, valamint egy metapopuláció alpopulációira. Itt a következő besorolásokat kell alkalmazni:

A:

(csaknem) elszigetelt populáció,

B: nem elszigetelt populáció, de az elterjedési terület határai mentén él,

C:

nem elszigetelt populáció a kiterjedt elterjedési területen belül.

— ÁLTALÁNOS ÉRTÉKELÉS: = a III. melléklet B. részének d) kritériuma: az érintett faj védelmét szolgáló terület értékének átfogó értékelése.

Ez a kritérium a terület általános értékére vonatkozik az érintett fajok megőrzése szempontjából. Ez használható az előző kritériumok szerinti minősítések összegzésére, és a hely egyéb, az adott fajokra nézve fontosnak ítélt tulajdonságainak értékelésére. Ezek a tulajdonságok fajonként eltérőek lehetnek, és kiterjedhetnek a területen vagy annak szomszédságában végzett olyan emberi tevékenységekre, amelyek befolyásolhatják a fajok védettségi állapotát, mint például a földhasználat, a terület jogi védettsége vagy a különböző fajok és élőhelytípusok közötti ökológiai kapcsolatok stb.

Az általános értékelést a legjobb szakértői becslés alapján a következő besorolásoknak megfelelően kell elvégezni:

A:

kiváló,

B:

jó,

C:

jelentős.

Megjegyzendő, hogy az egységes űrlap egy adott területen található élőhely vagy faj védettségének értékelésére szolgál, míg a 17. cikk egy tagállam biogeográfiai régiójának egészén belüli állapotra vonatkozik. A „védettségi állapot” kifejezést az élőhelyvédelmi irányelv 1. cikkének e) és i) pontja olyan fogalomként határozza meg, amely egy élőhelytípus vagy faj biogeográfiai régión belüli általános állapotát írja le. Ezt a védettségi állapotot az élőhelyvédelmi irányelv 17. cikke szerinti hatévenkénti jelentésekben rendszeresen értékelik. A területeknek az élőhelyvédelmi irányelv III. melléklete szerinti kritériumok alapján történő értékelése tartalmazza az adott terület élőhelytípusa vagy faja védettségi állapotának értékelését is.

3.3. A flóra és fauna más fontos fajai (nem kötelező)

Itt minden más jelentős növény- és állatfajt fel lehet sorolni, amennyiben ezek fontosak a terület megőrzése és kezelése szempontjából, az alábbiak szerint:

— Csoport: Írja be a megfelelő csoport kódját (A = kétéltűek, B = madarak, F = halak, Fu = gombák, I = gerinctelenek, L = zuzmók, M = emlősök, P = növények, R = hüllők).

— Név és kód: Adja meg a faj tudományos nevét. A madarak, valamint a IV. és V. mellékletben felsorolt fajok esetében a tudományos név mellett a referenciaportálon található kódokat is fel kell tüntetni.

— Érzékenység (S): Ebben a mezőben azt kell megadni, hogy az adott fajra vonatkozó információk nyilvános elérhetősége hátrányos lehet-e a faj megőrzése szempontjából, például azért, mert a faj egyedeit illegálisan gyűjtik, és az EŰ adatainak nyilvánossága növeli ezt a veszélyt. Ha ez a helyzet, írja be a mezőbe, hogy „igen”. Ha egy adott faj érzékenyként van minősítve, a Bizottság nem fogja nyilvánosságra hozni (pl. nyilvánosan hozzáférhető adatbázisokban vagy az interneten), hogy az megtalálható a területen. Ha azonban a faj egy adott területen való jelenlétére vonatkozó információk már nyilvánosak, például online adatok formájában, a faj érzékenyként való megjelölése nem tekinthető indokoltnak.

— Nincs jelen (NP) (nem kötelező): Amennyiben a területen már nincs jelen egy olyan faj, amely korábban jelen volt, jelezze ezt NP oszlopba beírt „x” jellel (ez a megoldás az adott fajra vonatkozó információnak az egységes űrlapról való törlése helyett használható). Megjegyzés: Azokat a fajokat, amelyeket például hosszabb ideje nem észleltek a területen, úgy kell tekinteni, mint amelyek már nincsenek jelen. Ez az időtartam fajonként változó. A könnyen megfigyelhető fajok esetében valószínűleg az eltűnés jele, ha néhány évig nem volt észlelés, azonban a nehezen megfigyelhető fajok esetében az észlelés sokévnyi kimaradása sem jelenti feltétlenül az eltűnést, ha élőhelyük érintetlen.

— Populációnagyság: Adja meg az állomány méretét. Ahol a pontos érték nem ismert, lehetőség szerint adjon meg egy tartományt. Ehhez adja meg a tartomány alsó (min.) és felső (max.) határának értékét. Ha a teljes tartomány nem ismert, csak a populáció maximális vagy minimális méretére vonatkozó adat létezik, becsléssel kell megállapítani a tartomány hiányzó értékét. Jelezze a populációnagyság egységét a megfelelő mezőben. Egységként elsősorban a párt (= p) vagy egyedet (= i) kell használni, egyéb esetekben pedig a legpontosabb egységeket, követve a 17. cikk szerinti jelentés kapcsán kidolgozott populációegységek és kódok egységes listáját (lásd a referenciaportált). Ha szükséges, a 17. cikk szerinti jelentéshez használatosaktól eltérő egységek is használhatók.

— Gyakoriság: Ha nem állnak rendelkezésre számszerű adatok, azt kell jelezni, hogy a faj gyakori (C), ritka (R) vagy nagyon ritka (V). Amennyiben semmilyen állományadat nincs, azt kell közölni, hogy a faj jelen van (P) (4. ábra).

Jelezze mindegyik faj felsorolásának indokát, a következő kategóriák szerint:

— az élőhelyvédelmi irányelv IV. mellékletében felsorolt faj,

— az élőhelyvédelmi irányelv V. mellékletében felsorolt faj,

— A. nemzeti vöröslistás faj,

— B. endemikus faj,

— C. nemzetközi egyezmények alapján (ideérte a berni, bonni és a biológiai sokféleségről szóló egyezményeket),

— D. egyéb indok.

A kategóriák többször is használhatók. Az egyes fajok felsorolásának indokai – különösen a D. kategóriát illetően – tovább részletezhetők a 4.2. szakaszban, ahol van egy, a terület minőségét és jelentőségét leíró szabadon kitölthető szövegmező.

A madarak, valamint az élőhelyvédelmi irányelv IV. és V. melléklete szerinti fajok esetében használni kell a fajkódot (lásd a referenciaportált). Nincs szükség a fajok szempontjából végzett területértékelésre.

4. ábra

Példa az egyéb fajokra vonatkozó adatokra (3.3.)

Faj Populáció a területen Indokolás Csoport Kód Tud. név S NP Pop. nagyság P.e. Gyak. Mell. Melléklet Egyéb Min. Max. C|R|V|P IV. V. A B C D P Acer heldreichii 51 100 I x P Accipter nisus 2 4 I x M Eptesicus serotinus 150 200 I x x I Ectemnius massiliensis R x R Elaphe longissima C x x P Campanula morettiana C x x

4. A TERÜLET LEÍRÁSA

4.1. A terület általános jellege

Ez a mező a terület álfogó leírására szolgál. Összegezze a terület fő jellemzőit, kezdve a terület fő élőhelyi osztályainak megadásával, amelyek mindenkori százalékos arányát a legjobb szakértői becslést alkalmazva kell kifejezni (az élőhelyi osztályoknak a felsorolása – kódokkal együtt – megtalálható a referenciaportálon). A különböző élőhelyi osztályok által lefedett területnek összesen 100 %-ot kell kiadnia, és meg kell egyeznie a terület teljes kiterjedésével. Az eltérő adatforrások miatt az ebben a szakaszban megadott információk nem egyeznek minden esetben a 3.1. szakaszban (az I. melléklet szerinti élőhelytípusok) megadottakkal.

„Más területi jellemzők”: A fő földrajzi, geomorfológiai és tájképi információkat a 4.1. mezőben szövegesen lehet leírni. Érdemes jelezni a domináns vegetációtípusokat, valamint a terület megőrzése szempontjából fontos, az I. mellékletben fel nem sorolt élőhelyeket és az egyéb mellékletekben fel nem sorolt fajokat. Ahol az élőhelyi osztályokra vonatkozó információk további feltárása fontos a terület megőrzése szempontjából (pl. hogy az legelőerdő vagy szőlőtermő terület), ott ezt a „Más területi jellemzők” megnevezésű, szabadon kitölthető mezőben kell megadni. A kis kiterjedésű, sávos vagy mozaikos jellegű fás területekre (pl. sövények, ligetek, fasorok) vonatkozó információkat is itt kell jelezni.

4.2. Minőség és jelentőség

Adja meg a terület általános minőségét és jelentőségét az irányelvek szerinti természetvédelmi célok szempontjából.

Az olyan nemzetközi jelentőségű vizes élőhelyek esetében, amelyeken rendszeresen több mint 20 000 vízimadár tartózkodik, ezt itt kell jelezni.

Ha a 3.3. szakaszban valamely faj a D. indoklással szerepel, az indokot itt kell kifejteni.

4.3. A területet érintő veszélyek, terhelés és tevékenységek

Ide értendő minden olyan emberi tevékenység vagy természeti folyamat, amelyek – pozitív vagy negatív módon – befolyásolhatják a terület megőrzését és kezelését. Előfordulhat, hogy egy hatás negatívan érinti a terület egyik faját vagy élőhelyét, egy másik szempontjából viszont pozitívnak tekinthető. E mezőnek azonban nem az a funkciója, hogy mindenre kiterjedő jelentést adjon, hanem hogy adatokat gyűjtsön a legfontosabb hatásokról és tevékenységekről. Vegye figyelembe a terület környezetét érő veszélyeket, terheléseket és tevékenységeket is, ha kihatnak a terület integritására. Ennek megítélése olyan tényezőktől függ, mint a terület topográfiája, kiterjedése és jellege, valamint az emberi tevékenységek típusa. Az adatoknak a legújabb helyzetet kell tükrözniük. Az értelmezés szerint a veszélyek, terhelések és kedvezőtlen hatású tevékenységek kezelési intézkedésekkel ellensúlyozhatók. Az ezekre vonatkozó információkat ezért a területre vonatkozó kezelési terv összefüggésrendszerében kell értelmezni.

A veszélyek, terhelések és tevékenységek hivatkozási listája megtalálható a referenciaportálon. A területet érő legfontosabb kedvezőtlen hatásokhoz és tevékenységekhez adja meg a 3. szintű kategóriák megfelelő kódját; ha a 3. szintű kategóriák nem alkalmazhatók, használja a 2. szintet. A kódlista megegyezik az élőhelyvédelmi irányelv 17. cikke értelmében a hatásokról és intézkedésekről készítendő jelentéshez használttal.

A kedvezőtlen hatások és tevékenységek relatív fontossága három osztályba sorolható:

H: Nagy jelentőség/hatás: nagy, közvetlen vagy azonnali és/vagy nagy területre kiterjedő hatás. M: Közepes jelentőség/hatás: közepes közvetlen vagy azonnali hatás, többnyire közvetett és/vagy a terület nem nagy részét érő, csak regionális hatás. L: Kis jelentőség/hatás: kis közvetlen vagy azonnali hatás, közvetett és/vagy a terület kisebb részét érő, csak helyi hatás.

A legmagasabb kategóriába mindössze 5 negatív és 5 pozitív hatás sorolható. Mindegyik táblázatba legalább egy adatot kötelező beírni. Ha nincs jelenteni való hatás, adjon meg „x”-et. A kategóriákon belül (H, M, L) nincs rangsor. A közepes vagy kis jelentőségű hatásokra és tevékenységekre vonatkozóan legfeljebb 20 adatot lehet beírni. Ajánlatos azonban a terület legfontosabb hatásaira és tevékenységeire koncentrálni.

Szennyezettség (nem kötelező)

Mivel a szennyezések hatása a különböző szennyező anyagoktól függően más és más, és a források is változatosak lehetnek (pl. nitrogén- vagy foszfátbevitel vizes ökoszisztémákba vagy légköri nitrogén bevitele földi oligotróf élőhelyekbe), az adott szennyezés jellegét további tényezők szerint pontosítani kell.

Az alábbi jelzések használandók:

N : nitrogénbevitel P : foszfor-/foszfátbevitel A : savbevitel/savasodás T : toxikus szervetlen vegyszerek O : toxikus szerves vegyszerek X : vegyes szennyezés

belső/külső hatás –

Adja meg, hogy az adott hatás honnan ered: a területen belülről, kívülről vagy mindkét irányból.

4.4. Tulajdonviszonyok (nem kötelező)

A megadott tulajdonkategóriákat használva ismertesse a terület tulajdonviszonyait. Adja meg a terület egyes tulajdonosi csoportok közötti megoszlására vonatkozó becslést. Használjon ehhez a világ védett területeinek adatbázisában (World Database on Protected Areas) megtalálható tulajdonkategóriákat.

Köztulajdon:

— Nemzeti/szövetségi: Az adott földterület minden polgáré, és a nemzeti vagy szövetségi kormány kezeli

— Állami/tartományi: Az adott földterület minden polgáré, és az állami vagy a tartományi kormányzat kezeli

— Helyi/önkormányzati: Az adott földterület minden polgáré, és a települési önkormányzat kezeli

Közös vagy társtulajdon: Két vagy több szervezet (pl. magán és állami) közös tulajdona

Magántulajdon: Nem köztulajdonban lévő földterület, például nem kormányzati szerv (NGO), magánszemély vagy magánvállalat tulajdona

4.5. Dokumentáció (nem kötelező)

Ha van a területre vonatkozó szakirodalom és/vagy tudományos adat, azt itt kell jelezni. A tudományos hivatkozások megadásánál szokásos általános gyakorlatot kell követni. A kérdőívben közöltekre vonatkozó, de nem publikált tanulmányokat vagy közleményeket is meg kell említeni, ha valamilyen szempontból hasznosak. Az online forrásokra való hivatkozásokkal kapcsolatban ne feledje, hogy az URL-címek általában gyakran változnak, ezért lehetőleg ne adjon meg instabil URL-címet. A mezőben a terület dokumentálásával kapcsolatos más fontos információk is megadhatók.

5. A TERÜLET VÉDETTSÉGI ÁLLAPOTA (NEM KÖTELEZŐ)

5.1. Védettségi állapot országos és regionális szinten

Az Európai Környezetvédelmi Ügynökség mindegyik tagállam esetében fenntart egy listát az országos és regionális szintű, jogszabályban megállapított természetmegőrzési védettségi kategóriákról, amelyek megtalálhatók a referenciaportálon. A védelmi típusok három listája a következő három kategóriát fedi le:

A. Növény- és állatfajok, élőhelyek és (amennyiben a növény- és állatfajok, illetve az élőhelyek védelmét szolgálja) a tájak védelmének céljából alkalmazott kijelöléstípusok.

B. Növény- és állatfajok, illetve élőhelyek megőrzéséhez megfelelő védelmet biztosító ágazati, így különösen erdészeti, törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezések által biztosított státusok.

C. Növény- és állatfajok vagy élőhelyek tartós védelmét biztosító magánjogi státusok.

A védettségi típusok rangsora a védelem szigorúsága szerinti, a legszigorúbb kategóriával kezdve.

Ha egy terület nem élvez védettséget, ezt fontos jelezni a „nincs védettségi állapot”-nak megfelelő nemzeti kóddal.

A területen előforduló védettségi kategóriákhoz tartozó kódokat kell megadni, az egyes kategóriák területen belüli %-os arányával együtt. Az ebben az adatmezőben tárolt információ a különböző védettségi kategóriák szintjén érvényes. Ha például több, ugyanazon kategóriába tartozó természetvédelmi terület található a Natura 2000 területen, akkor azok összesített arányát kell megadni.

Az egyes kijelölések szerinti területek és a teljes terület arányát külön kell közölni (lásd az 5.2. pontot).

5.2. A terület kapcsolata más területekkel (szomszédos területek és más védelmi típusba tartozó területek)

A kérdőívnek ez a része lehetővé teszi, hogy a szomszédos, azonos kategóriájú területeket, vagy az egymást átfedő vagy egymással szomszédos, de különböző kategóriába tartozó területeket is jelezni lehessen. A különböző típusok közötti kapcsolatokat kereszthivatkozások fogják kifejezni. Minden lehetséges kapcsolatot be kell sorolni a következő kódok szerint:

— a típusok megegyeznek („=” kód),

— a megadott terület teljes mértékben magában foglal egy másikat („+” kód),

— a másik terület teljes mértékben magában foglalja a megadott terület („–” kód),

— a két terület részben átfedi egymást („*” kód).

E kód mellett meg kell adni a megadott terület azon részének százalékos arányát, amely a másik területtel közös.

— A szomszédos területeket a „/” kóddal elválasztva kell megadni.

A kérdőív tartalmazza a lehetséges nemzetközi szintű kijelölési típusokat is: ramsari terület, biogenetikai rezervátum, európai diplomás terület, barcelonai egyezmény szerinti terület, bioszféra-rezervátumok, világörökségi terület, OSPAR-terület, HELCOM-terület, bukaresti egyezmény szerinti terület, védett tengeri terület és egyéb.

Hivatkozzon a nemzeti kijelölésekre a terület nevével, a kapcsolat típusával (lásd feljebb) és a százalékos átfedéssel.

5.3. A terület kijelölése

A terület kijelölésére vonatkozó szempontokat szabad szöveges formában közölje, ha azt az 5.1. vagy 5.2. szakasz megfelelő mezőinek területkijelölési kódjai nem megfelelően mutatják be.

6. A TERÜLET KEZELÉSE

6.1. A terület kezeléséért felelős szerv

Adja meg a terület kezeléséért felelős szerv(ek) adatait.

Adja meg a terület kezeléséért felelős hatóság vagy magánszemély teljes megnevezését, nevét, címét, valamint telefon- és faxszámát.

Egynél több szervezet is megnevezhető.

6.2. A terület kezelésére vonatkozó tervek

Jelezze, hogy az adott területnek van-e – kész vagy előkészületben lévő – konkrét és érvényes kezelési terve. Jóllehet az irányelv nem ír elő kezelési tervet, ez az információ különlegesen fontos annak megismeréséhez, hogy a tagállamok milyen eszközöket használnak hálózataik kezelésére, illetve szükség esetén még konkrétabb adatokkal is szolgálhat.

Ha létezik érvényes kezelési terv, adja meg nevét és online elérhetőségének hivatkozását (pl. a nemzeti információs rendszer honlapjára mutató link). Vegye figyelembe, hogy az URL-címek általában gyakran változnak, ezért lehetőleg ne adjon meg instabil URL-címet.

6.3. Védelmi intézkedések (nem kötelező)

Ebben a mezőben szabad szöveges formában lehet leírni a terület védelmében meghozott vagy szükségesnek vélt intézkedéseket.

7. A TERÜLET TÉRKÉPE

Az egységes űrlap e módosított verziója sikeres alkalmazásának alapfeltétele, hogy rendelkezésre álljanak a területek földrajzi hivatkozásokkal ellátott digitális határai. A például statisztikai és egyéb célokat szolgáló releváns információkat ezen és egyéb digitális térinformatikai adatok (pl. GIS-adatok) kombinálásával lehet előállítani. Kulcsfontosságú tehát a területek földrajzi hivatkozásokkal ellátott digitális határainak megadása.

A területek határait a nyilvános helyrajzi térképekből és adatbázisokból 1:50 000 vagy nagyobb léptékben kell átvenni. A térbeli térképészeti pontosság 1:50 000 lépték esetében nem lehet kisebb mint 1,0 mm, ami az eredetihez képest 50 m-t jelent a talajon. A térinformatikai (GIS) adatoknak az INSPIRE-irányelv metaadatokra vonatkozó rendelkezéseinek végrehajtásáról szóló rendelet legújabb verziója szerinti metaadatokat kell tartalmazniuk.

INSPIRE-azonosító: Ez az azonosító a védett terület külső egyedi objektumazonosítója, amelyet a felelős testület hoz nyilvánosságra. Az azonosítót külső alkalmazások használják a térbeli objektumra történő hivatkozáshoz. Az INSPIRE-azonosító alkalmazása akkor válik kötelezővé, amikor az INSPIRE végrehajtási rendelete hatályba lép.

PDF: A tagállamok az elektronikus határok mellett megadhatnak az ISO 19005-1 szabvány (Dokumentumkezelés – A hosszú távú archiválásra alkalmas elektronikus dokumentumfájl formátuma) szerinti elektronikus térképeket is. A területek azonosítóját (területkód) és a térképkészítés dátumát úgy kell megadni a PDF változatban, hogy a dokumentum a területkód és a létrehozás dátuma alapján előhívható legyen.

Hivatkozás(ok) (nem kötelező): itt adja meg az elektronikus határok digitalizálásához használt eredeti térképre vonatkozó nemzeti hivatkozásokat. Hivatkozás lehet például a helyrajzi térkép vagy annak hivatalos azonosító száma és neve.

(1) Kivéve a weblapon végrehajtott kisebb módosításokat, például a helyesírási hibák javítását és a legújabb műszaki szabványokhoz való alkalmazkodást.

(2) Kivétel: GB helyett UK használandó a területazonosítók meglévő kódolásának megtartása érdekében.

(3) A legtöbb térinformatikai (GIS) szoftver tartalmaz egy olyan funkciót, amely automatikusan számolja ki a terület legnagyobb részének központi koordinátáit.

(4) HL L 154., 2003.6.21., 1. o.