A BIZOTTSÁG (EU) 2019/244 VÉGREHAJTÁSI RENDELETE

(2019. február 11.)

az Argentínából származó biodízel behozatalára vonatkozó végleges kiegyenlítő vám kivetéséről

AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,

tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,

tekintettel az Európai Unióban tagsággal nem rendelkező országokból érkező támogatott behozatallal szembeni védelemről szóló, 2016. június 8-i (EU) 2016/1037 európai parlamenti és tanácsi rendeletre (a továbbiakban: alaprendelet) (1) és különösen annak 15. cikkére,

mivel:

1. ELJÁRÁS

1.1. Az eljárás megindítása

(1) Az Európai Bizottság (a továbbiakban: Bizottság) 2018. január 31-én az (EU) 2016/1037 rendelet 10. cikke alapján szubvencióellenes vizsgálatot indított az Argentínából (a továbbiakban: érintett ország) származó biodízel Európai Unióba érkező behozatalára vonatkozóan. A Bizottság a vizsgálat megindításáról értesítést (2) (a továbbiakban: az eljárás megindításáról szóló értesítés) tett közzé az Európai Unió Hivatalos Lapjában.

(2) A Bizottság az Európai Biodízeltanács (a továbbiakban: EBB, panaszos) által egyes gyártók nevében 2017. december 18-án benyújtott panaszra indította el a vizsgálatot. A panaszos a teljes uniós biodízelgyártás körülbelül 70 %-át képviseli. A panasz bizonyítékot tartalmazott a támogatásra, illetve az abból eredő kár bekövetkezésének lehetőségére vonatkozóan, és ez elegendőnek bizonyult a vizsgálat megindításához.

(3) A szubvencióellenes vizsgálat megindítása előtt a Bizottság értesítette az argentin kormányt (3), hogy megfelelő módon dokumentált panaszt érkezett be a Bizottsághoz, és az alaprendelet 10. cikkének (7) bekezdésével összhangban konzultációra kérte fel az argentin kormányt. Az argentin kormány elfogadta a konzultációra irányuló felkérést, és a konzultációra 2018. január 24-én sor is került. Az argentin kormánnyal folytatott konzultáció során, valamint az azt követő levélváltások alkalmával a Bizottság kellően megismerte az argentin kormány által tett észrevételeket. Mindazonáltal nem sikerült kölcsönösen elfogadható megoldást találni.

(4) Az eljárás megindításáról szóló értesítést követően a Bizottság észrevételeket kapott e vonatkozásban az Argentin Bioüzemanyagipari Kamarától (Cámara Argentina de Biocombustibles, a továbbiakban: CARBIO). Észrevételeiben a CARBIO azt állította, hogy az argentin biodízel-ágazat nem részesül támogatásban, és hogy az Argentínából érkező biodízel-behozatal miatt nem áll fenn a jelentős kár bekövetkezésének lehetősége az uniós gazdasági ágazatban.

(5) A támogatással kapcsolatban a vizsgálat megindítási szakaszában rendelkezésre álló bizonyítékot illetően a Bizottság elérhetővé tette a panasz nyilvános verzióját, és a bizonyítékok elégséges voltáról szóló feljegyzésben elemzést készített az említett szakaszban rendelkezésre álló bizonyítékokról, amelyek alapján a vizsgálat megindult.

(6) A kár bekövetkezésének lehetőségével kapcsolatos bizonyítékokat illetően a CARBIO azzal érvelt, hogy a panaszos nem szolgáltatott elegendő bizonyítékot az alaprendelet 8. cikkének (8) bekezdésében foglalt kritériumok, különösen pedig a behozatal számottevő megnövekedése, az Argentínában rendelkezésre álló lekötetlen kapacitás és az argentin behozatalnak az árakra gyakorolt hatásai tekintetében. A CARBIO érvelése ugyanakkor nagymértékben az argentin kivitel 2018-as alakulásával kapcsolatos, túlzottan pesszimista becsléseken alapult, amelyek szerint a CARBIO úgy vélte, a teljes 2018-as évben a világ összes országának történő kivitel 480 000 tonna lesz, de nem indokolta ezt az alacsony számot, amely 70 %-kal elmaradt 2016 és 2017 megfelelő számadatától (4). Ilyen alacsony szinten az argentin behozatal állítólag nem vetné fel a kár bekövetkezésének lehetőségét az uniós gazdasági ágazatban. A Bizottság figyelembe vette a panaszban szolgáltatott bizonyítékot (amely a 2017 augusztusáig tartó tényleges behozatalra és a GAIN-jelentés (5) termelési számadatai alapján 2018-ra vonatkozóan készített becslésre épül), amely a behozatal szintjét sokkal magasabbra becsülte. A termelési kapacitást illetően a CARBIO megerősítette, hogy az argentin termelési kapacitás valóban jelentősen, több mint 3 millió tonnával meghaladja a belföldi felhasználást.

(7) Következésképpen ezeket az állításokat a Bizottság elutasította.

1.2. A behozatal nyilvántartásba vétele

(8) A panaszos 2018. február 21-én az alaprendelet 24. cikkének (5) bekezdése alapján kérelmet nyújtott be az Argentínából érkező biodízel-behozatal nyilvántartásba vétele iránt. A Bizottság 2018. május 24-én az (EU) 2018/756 végrehajtási rendelet (a továbbiakban: a nyilvántartásba vételt elrendelő rendelet) (6) útján 2018. május 25-i hatállyal nyilvántartásbavételi kötelezettséget vezetett be az Argentínából érkező biodízel-behozatalra vonatkozóan.

(9) A nyilvántartásba vétel iránti kérelemre válaszul az érdekelt felek észrevételeket nyújtottak be, amelyekkel a Bizottság a nyilvántartásba vételt elrendelő rendeletben foglalkozott. A Bizottság számára elegendő bizonyíték állt rendelkezésre, amely indokolta a behozatal nyilvántartásba vétele iránti igényt.

(10) Az alaprendelet 24. cikkének (5) bekezdése értelmében az érintett termék behozatalára nyilvántartásbavételi kötelezettséget kell bevezetni annak biztosítása céljából, hogy amennyiben a vizsgálat során kiegyenlítő vámok kivetéséhez vezető ténymegállapítások születnének, e vámok a szükséges feltételek teljesülése esetén – az alkalmazandó jogszabályi rendelkezésekkel összhangban – visszamenőleges hatállyal is kivethetők legyenek a nyilvántartásba vett behozatalra.

(11) A nyilvántartásba vételt elrendelő rendelet kihirdetését követően a Bizottság észrevételeket kapott e vonatkozásban az argentin kormánytól és a CARBIO-tól.

(12) Az argentin kormány észrevételei azzal az állítással foglalkoztak, hogy a Bizottság nem igazolta kellőképpen a támogatást és nem bizonyította, hogy az uniós gazdasági ágazat kárát a viszonylag rövid idő alatt beérkező tömeges argentin biodízel-behozatal okozta.

(13) Az (5)–(7) preambulumbekezdésben kifejtettek szerint a Bizottság úgy tekintette, hogy a vizsgálat megindításakor elegendő bizonyítékkal rendelkezett a támogatásról és a kár bekövetkezésének lehetőségéről. A nyilvántartásba vételt elrendelő rendelet (14) preambulumbekezdésében továbbá a Bizottság bizonyítékkal támasztotta alá, hogy az argentin biodízel-behozatal 2017 augusztusa és 2018 márciusa között mind abszolút értelemben, mind piaci részesedését tekintve erőteljesen növekedett, ami a jelentős kár meglétét mutatja a vizsgálati időszak vége felé. Következésképpen ezeket az állításokat a Bizottság elutasította.

1.3. Vizsgálati időszak és figyelembe vett időszak

(14) A támogatás és a kár vizsgálata a 2017. január 1. és 2017. december 31. közötti időszakra (a továbbiakban: vizsgálati időszak) terjedt ki. A kárra vonatkozó értékelés szempontjából lényeges tendenciák vizsgálata a 2014. január 1-jétől a vizsgálati időszak végéig tartó időszakra (a továbbiakban: figyelembe vett időszak) terjedt ki.

1.4. Érdekelt felek

(15) A Bizottság az eljárás megindításáról szóló értesítésben felkérte az érdekelt feleket, hogy a vizsgálatban való részvétel érdekében vegyék fel vele a kapcsolatot. A Bizottság emellett külön tájékoztatta a panaszost, a többi ismert uniós gyártót, az ismert exportáló gyártókat és az argentin kormányt, az ismert importőröket, a beszállítókat és a felhasználókat, a kereskedőket, továbbá az érintettként ismert szervezeteket a vizsgálat megindításáról, és felkérte őket a részvételre.

(16) Az érdekelt feleknek lehetőségük nyílt a vizsgálat megindításával kapcsolatos észrevételeik megtételére, valamint a Bizottsággal és/vagy a kereskedelmi ügyekben eljáró meghallgató tisztviselővel tartandó meghallgatás kérelmezésére.

1.5. Mintavétel

(17) A Bizottság az eljárás megindításáról szóló értesítésben jelezte, hogy az alaprendelet 27. cikke alapján mintavételt végezhet az érdekelt felek körében.

1.5.1. Mintavétel az uniós gyártók körében

(18) Az eljárás megindításáról szóló értesítésben a Bizottság jelezte, hogy ideiglenesen kiválasztott egy uniós gyártókból álló mintát. A mintát a Bizottság a termelés azon legmagasabb reprezentatív mennyisége alapján választotta ki, amely a rendelkezésre álló idő alatt észszerűen megvizsgálható volt.

(19) Az ideiglenes minta három uniós gyártóból állt, és a földrajzi eloszlás szempontjából is széles kört fedett le. A mintába felvett uniós gyártók az uniós termelési volumen 19 %-át tették ki. A Bizottság felkérte az érdekelt feleket, hogy tegyenek észrevételeket az ideiglenes mintával kapcsolatban.

(20) A Bizottsághoz megalapozott észrevételek érkeztek a CARBIO-tól, a Greenergy Fuels Limitedtől és a panaszostól az ideiglenes mintával kapcsolatban. A (310)–(313) preambulumbekezdés részletesebben elemzi ezeket az észrevételeket.

(21) Ennek eredményeként a Bizottság az ideiglenes mintába felvett egyik uniós gyártót egy másikkal váltotta fel. A végső minta három különböző tagállam három uniós gyártójából állt. E minta az uniós termelés több mint 23 %-át képviselte.

1.5.2. Mintavétel az importőrök körében

(22) A Bizottság – annak érdekében, hogy eldönthesse, szükséges-e a mintavétel, és ha igen, kiválaszthassa a mintát – felkérte a független importőröket, hogy nyújtsák be az eljárás megindításáról szóló értesítésben meghatározott információkat.

(23) Két független importőr nyújtotta be a kért információkat, és egyezett bele abba, hogy felvegyék a mintába. Az importőrök kis számára való tekintettel a Bizottság úgy döntött, hogy nincs szükség mintavételre.

1.5.3. Mintavétel az argentin exportáló gyártók körében

(24) A Bizottság – annak érdekében, hogy eldönthesse, szükséges-e a mintavétel, és ha igen, kiválaszthassa a mintát – felkért minden argentin exportáló gyártót, hogy nyújtsa be az eljárás megindításáról szóló értesítésben meghatározott információkat. Emellett a Bizottság felkérte az argentin hatóságokat, hogy nevezzék meg azokat az esetleges további exportáló gyártókat, amelyek érdeklődést tanúsíthatnak a vizsgálatban való részvétel iránt, és/vagy vegyék fel velük a kapcsolatot.

(25) Az érintett ország kilenc gyártója bocsátotta rendelkezésre a kért információkat, és járult hozzá ahhoz, hogy felvegyék a mintába. A Bizottság egy vállalatot kivett a mintából, mivel az nem exportált biodízelt az Unióba a vizsgálati időszakban. A fennmaradó nyolc vállalat vagy vállalatcsoport a vizsgálati időszak Unióba irányuló kiviteleinek 100 %-áért felelt. A Bizottság az alaprendelet 27. cikke (1) bekezdésének b) pontjával összhangban az Unióba irányuló kivitel azon legnagyobb reprezentatív volumene alapján, amelyet a rendelkezésre álló idő alatt még észszerűen meg lehet vizsgálni, a következő, három exportáló gyártói vállalatcsoportból álló mintát választotta ki: — Renova csoport (Molinos Agro SA, Oleaginosa Moreno Hermanos SACIFIyA, Vicentin SAIC), Argentína, — T6 csoport (Aceitera General Deheza SA, Bunge Argentina SA), Argentína, — Louis Dreyfus Commodities (a továbbiakban: LDC) Argentina SA, Argentína.

(26) A mintában szereplő exportáló gyártói csoportok a vizsgálati időszakban 84 %-át adták az érintett termék Unióba irányuló összes kivitelének.

(27) A Bizottság a minta kiválasztásáról az alaprendelet 27. cikkének (2) bekezdésével összhangban konzultált valamennyi ismert érintett exportáló gyártóval, valamint az argentin kormánnyal. A Bizottsághoz a javasolt mintáról nem érkezett észrevétel.

1.5.4. Egyedi vizsgálat

(28) A mintában nem szereplő exportáló gyártók egyike sem kért az alaprendelet 27. cikkének (3) bekezdése alapján egyedi vizsgálatot.

1.6. Kitöltött kérdőívek és ellenőrző látogatások

(29) A Bizottság kérdőíveket küldött az argentin kormánynak, a mintában szereplő három exportáló gyártói csoportnak, a mintában szereplő három uniós gyártónak és a Bizottságnál jelentkező két független importőrnek.

(30) Az argentin kormány, a mintában szereplő összes exportáló gyártói csoport, a mintában szereplő összes uniós gyártó, valamint a mintában szereplő két együttműködő független importőr közül az egyik benyújtotta a kérdőívre adott válaszait a Bizottságnak.

(31) A Bizottság a támogatás, az abból eredő kár bekövetkezésének lehetősége és az uniós érdek megállapításához szükségesnek ítélt valamennyi információt megkísérelte beszerezni és ellenőrizte. Ellenőrző látogatásra került sor az argentin Agráripari Minisztériumnál, Külügyminisztériumnál, Termelési és Adóügyi Minisztériumnál, amelyen részt vettek más érintett minisztériumok hivatalnokai is. A Bizottság ellenőrző látogatást tett a Banco de Córdobánál, a Banco de la Provincia de Buenos Airesnél, a Banco de la Ciudad de Buenos Airesnél, a Banco Central de la República Argentinánál és a Banco de la Nación Argentinánál is.

(32) Az alaprendelet 26. cikke alapján ellenőrző látogatásokra az EBB helyiségeiben, valamint a következő vállalatok telephelyén került sor: uniós gyártók: — Masol Iberia Biofuel, S.L.U., El Grao (Castellón) és Barcelona, Spanyolország, — Saipol, Grand-Couronne, Franciaország, — Verbio Vereinigte BioEnergie AG, Lipcse, Németország; a mintában szereplő argentin exportáló gyártók: — Renova csoport, — Molinos Agro SA, Buenos Aires, — Oleaginosa Moreno Hermanos SACIFIyA, Buenos Aires, — Vicentin SAIC, Buenos Aires, — T6 csoport: — Aceitera General Deheza SA, Buenos Aires, — Bunge Argentina SA, Buenos Aires, — LDC Argentina SA, Buenos Aires.

1.7. Az ideiglenes intézkedések bevezetésének mellőzése, az eljárás további menete

(33) Tekintettel arra, hogy a Bizottság szükségesnek tartotta a vizsgálati időszak utáni fejleményekkel kapcsolatos további információk begyűjtését, amely információk megerősíthetik a Bizottság előzetes ténymegállapításait és jobban rávilágíthatnak az uniós érdekre, a Bizottság úgy határozott, hogy ebben az esetben nem vezet be ideiglenes intézkedéseket.

(34) 2018. szeptember 21-én az előzetes ténymegállapításait leíró tájékoztató dokumentum útján a Bizottság közölte az összes érdekelt féllel, hogy nem vet ki ideiglenes kiegyenlítő vámot az Argentínából származó biodízel Unióba irányuló behozatalára. 2018. október 8-án hat tagállam (Franciaország, Spanyolország, Bulgária, Lengyelország, Portugália és Románia) kérte a Bizottságot, hogy vezessen be ideiglenes kiegyenlítő intézkedéseket ebben az esetben. 2018. október 10-én a Bizottság megerősítette, hogy a vizsgálat folyamatban van, és hogy további tényeket vesz majd figyelembe (különösen a vizsgálati időszakot közvetlenül követő fejleményeket).

(35) E tájékoztató dokumentummal kapcsolatosan több érdekelt fél nyújtott be írásbeli beadványt. Azok a felek, akik ezt kérelmezték, lehetőséget kaptak a meghallgatásra, többek között a meghallgatási tisztviselő előtt.

(36) A tájékoztató dokumentumnak az érdekelt felek részére való megküldését követően észrevételek érkeztek az argentin kormánytól, a CARBIO-tól, a mintában szereplő összes exportáló gyártói csoporttól és az EBB-től.

(37) A Bizottság folytatta azon információk összegyűjtését és ellenőrzését, amelyeket szükségesnek tartott végleges ténymegállapításainak kialakításához. Az információ magában foglalta, de nem kizárólag, az EBB és a mintában szereplő uniós gyártók által a további kérdőívekre adott válaszokat a vizsgálati időszakot követő fejlemények kapcsán, az Unióba irányuló, vizsgálati időszakot követő biodízel-behozatal adatait, valamint az érdekelt felek által a tájékoztató dokumentumnak az érdekelt felek részére való megküldését követően szolgáltatott adatokat.

(38) A Bizottság 2018. december 3-án valamennyi fél tudomására hozta a lényeges tényeket és szempontokat, amelyek alapján végleges kiegyenlítő vámot kívánt kivetni az érintett termék Unióba érkező behozatalára vonatkozóan. A Bizottság a felek számára meghatározott időszakot biztosított az érdekelt felek végső tájékoztatásával kapcsolatos észrevételeik benyújtásához.

(39) Az érdekelt felek végső tájékoztatását követően az EBB, a Mezőgazdasági Szakmai Szervezetek Bizottsága (Committe of Professional Agricultural Organisations, COPA), Az Európai Unió Mezőgazdasági Szövetkezeteinek Általános Szövetsége (General Confederation of Agricultural Cooperatives in the European Union, Cogeca) és az olajos magvak termelésével foglalkozó vállalatokat tömörítő European Oilseed Alliance üdvözölte, hogy a Bizottság végleges kiegyenlítő vámot kíván kivetni az érintett termék Unióba érkező behozatalára vonatkozóan.

2. AZ ÉRINTETT TERMÉK ÉS A HASONLÓ TERMÉK

2.1. Az érintett termék

(40) Az érintett termék: az Argentínából származó, szintézissel és/vagy hidrogénezéssel előállított, nem fosszilis eredetű zsírsav-monoalkil-észterek és/vagy paraffingázolajok akár tisztán, akár keverék formájában (közismert nevén: „biodízel”, a továbbiakban: érintett termék).

(41) A vizsgálat rámutatott arra, hogy az Argentínában előállított biodízel kizárólag szójaolajból kinyert szója-metil-észter (a továbbiakban: SME), míg az Unióban gyártott biodízel főként repce-metil-észter (a továbbiakban: RME), de készülhet más alapanyagból, ideértve a hulladékolajokat, valamint a szűzolajokat is.

(42) Az SME és az RME egyaránt a zsírsav-metil-észterek kategóriájába tartozik. Az „észter” kifejezés a növényi olajok átészterezésére, azaz az olaj alkohollal való keverésére utal, amelynek következtében biodízel és melléktermékként glicerin keletkezik. A „metil” kifejezés a metanolra, a szóban forgó folyamatban leggyakrabban használt alkoholra utal.

(43) Az SME-biodízel használható tisztán, de általában keverik, mielőtt felhasználnák az Unióban. A keverésnek az az oka, hogy a tiszta SME jódtartalmát és cetánszámát tekintve nem felel meg az EN 14214 európai szabványnak. Az SME RME-vel történő elegyítését az indokolja, hogy az SME hidegszűrhetőségi határhőmérséklete (CFPP) magasabb, mint az RME-é, ezért a téli hónapokban tisztán nem alkalmas az Európai Unió hideg régióiban történő felhasználásra.

(44) A biodízel és az ásványi dízel keverékeit elsősorban a közlekedési ágazatban használják közúti gépjárművek, például személygépkocsik, kamionok és buszok, illetve vonatok dízelmotorjainak üzemanyagaként. A tiszta vagy az ásványi dízellel kevert biodízel alkalmazható háztartási, kereskedelmi vagy ipari kazánok fűtésére vagy áramfejlesztők üzemanyagaként is. Kísérleti szakaszban van a biodízel légi közlekedésben történő bevezetése, hogy csökkenteni lehessen a légi közlekedési ágazat CO2-kibocsátását.

(45) Az érintett termék jelenleg az ex 1516 20 98 (TARIC-kódok: 1516209821, 1516209829 és 1516209830), ex 1518 00 91 (TARIC-kódok: 1518009121, 1518009129 és 1518009130), ex 1518 00 95 (TARIC-kód: 1518009510), ex 1518 00 99 (TARIC-kódok: 1518009921, 1518009929 és 1518009930), ex 2710 19 43 (TARIC-kódok: 2710194321, 2710194329 és 2710194330), ex 2710 19 46 (TARIC-kódok: 2710194621, 2710194629 és 2710194630), ex 2710 19 47 (TARIC-kódok: 2710194721, 2710194729 és 2710194730), 2710 20 11, 2710 20 15, 2710 20 17, ex 3824 99 92 (TARIC-kódok: 3824999210, 3824999212 és 3824999220), 3826 00 10 és ex 3826 00 90 (TARIC-kódok: 3826009011, 3826009019 és 3826009030) KN-kódok alá tartozik.

2.2. A hasonló termék

(46) A vizsgálat rámutatott arra, hogy a következő termékek ugyanazokkal az alapvető fizikai, kémiai és műszaki jellemzőkkel rendelkeznek, továbbá az alapvető felhasználási területeik is megegyeznek: a) az érintett termék; b) az Argentínában gyártott és az argentin belföldi piacon értékesített termék; c) az uniós gazdasági ágazat által az Unióban gyártott és értékesített termék.

(47) Következésképp a Bizottság úgy ítélte meg, hogy ezek a termékek az alaprendelet 2. cikkének c) pontja értelmében hasonló termékek.

2.3. A termékkört érintő állítások

(48) A Bizottsággal nem közöltek a termékkörrel kapcsolatos állítást.

3. TÁMOGATÁS

3.1. A jelenlegi vizsgálat hatálya alá tartozó támogatások és támogatási programok

(49) A rendelkezésre álló információ alapján, ideértve a panaszban, az eljárás megindításáról szóló értesítésben és a Bizottság által összeállított kérdőívre adott válaszokban szereplő információkat, a Bizottság megvizsgálta az argentin kormány következő támogatási programjain keresztül nyújtott állítólagos támogatást: 1. a biodízel-ágazatnak nyújtott kormányzati támogatás, amely úgy valósul meg, hogy a szójababot a megfelelő nagyságú díjazásnál alacsonyabb összeg megfizetése ellenében bocsátják rendelkezésre; 2. a kormányzat által elrendelt biodízel-beszerzés a megfelelő nagyságú díjazásnál magasabb összeg megfizetése ellenében (biodízel-beszállítási megállapodás); 3. hitel és exportfinanszírozás preferenciális feltételek mellett történő biztosítása és kedvezményes hitelnyújtás az Argentin Nemzeti Bank (Banco de la Nación Argentina, a továbbiakban: BNA) részéről; 4. a bevételek kormányzat általi elengedése vagy be nem szedése, többek között a biodízelgyártók számára a 2006. évi bioüzemanyag-törvény értelmében biztosított gyorsított értékcsökkenés, a biodízelgyártók mentesítése a vélelmezett minimumjövedelem adója alól vagy az adóbeszedés elhalasztása a 2006. évi bioüzemanyag-törvény értelmében; valamint 5. tartományi és települési adómentességek: a) a Córdoba tartomány által biztosított tartományi adómentesség; b) a Buenos Aires tartomány által biztosított tartományi adómentesség; c) Santiago del Estero tartomány promóciós és iparfejlesztési rendszere (PSPID) – 6.750. sz. tartományi törvény d) megállapodás a helyi adókról a Louis Dreyfus Argentina és General Lagos település között; e) Százalékos adócsökkentés a „Pacto Fiscal” (14/1994. sz. rendelet) értelmében f) ingatlanadó-mentesség a Santa Fe-i ipari törvény értelmében: ingatlanadó megfizetése alóli mentesítés az ipar fellendítéséről szóló, 8.478/1979. sz. tartományi törvény (4. cikke) értelmében; g) Santa Fe tartomány által biztosított tartományi adómentesség; h) 183.29. cikk – Santa Fe által biztosított, bélyegilleték alóli mentesség; i) 127. cikk – Santa Fe által biztosított, forgalmiadó-mentesség az exportértékesítések után.

3.2. A szójabab megfelelő nagyságú díjazásnál alacsonyabb összeg megfizetése ellenében történő rendelkezésre bocsátásán keresztül a biodízel-ágazatnak nyújtott kormányzati támogatás

3.2.1. Az alaprendelet 28. cikkének (1) bekezdésében foglalt rendelkezések alkalmazása

(50) A Bizottság tájékoztatta az argentin kormányt, hogy lehetséges, hogy az alaprendelet 28. cikkének (1) bekezdése szerint a rendelkezésre álló tényekre kell támaszkodnia annak vizsgálatakor, hogy megvalósult-e a szójabab megfelelő nagyságú díjazásnál alacsonyabb összeg megfizetése ellenében történő rendelkezésre bocsátásán keresztül a biodízel-ágazatnak nyújtott állítólagos támogatás, és ha igen, akkor milyen mértékben.

(51) Az eljárás megindításakor a Bizottság felkérte az argentin kormányt, hogy adja meg az érintett termék előállításához szükséges elsődleges alapanyagot (szójabab) beszállító minden vállalat kapcsolattartási adatait. Az argentin kormány nem közölte ezeket az adatokat.

(52) Az e kérdésre adandó válasz elmaradását követően a Bizottság további tájékoztatást kért az argentin kormánytól 2018. április 17-én azon legnagyobb szójababtermesztőkről/-beszállítókról, amelyek az argentin biodízelgyártók számára szükséges alapanyagokat biztosították.

(53) Tekintettel az érintett termék előállításához szükséges elsődleges alapanyagot beszállító vállalatok nagy számára, a megfelelő együttműködés szellemében, és hogy legalább némi releváns adatot gyűjtsön a vizsgálathoz, a Bizottság kérését csak a tíz legjelentősebb szójababtermesztőre/-beszállítóra korlátozta.

(54) A Bizottság nem kapott teljeskörű tájékoztatást az érintett termék előállításához szükséges alapanyag e termesztői/beszállítói többségéről. A Bizottság ugyanis csak olyan biodízelgyártóktól kapott információt, amelyek saját maguk állítottak elő szójaolajat (és nem termesztettek szójababot). A tíz legnagyobb szójababtermesztőtől nem érkezett be a kért információ. Ezen információ hiányában a Bizottság úgy ítélte meg, hogy e vizsgálati terület szempontjából alapvető fontosságú információkat nem kapott meg.

(55) A Bizottság emellett az előző preambulumbekezdésben előírt, bármilyen típusú rendelkezésre álló információt bekért 2014, 2015, 2016 és a vizsgálati időszak azon szójabab-beszállítóiról, amelyekben az argentin kormány nem rendelkezik részesedéssel vagy nem a legnagyobb részvényes. Erre az információra annak értékeléséhez volt szükség, hogy a szójabab-beszállító és a biodízelgyártó független vagy kapcsolatban álló vállalatok, vagy ugyanazon jogalany részét képezik-e. A Bizottság kérte annak igazolását, hogy az argentin kormány megkísérelt kapcsolatba lépni ezekkel a beszállítókkal, vagy hogy jelezze a Bizottságnak, hogy ez az információ hogyan szerezhető meg (például a megfelelő szövetségeken keresztül). Az argentin kormány nem adta meg a kért információt, és nem szolgáltatott bizonyítékot arról, hogy megkísérelte egyáltalán a kapcsolatfelvételt e beszállítókkal.

(56) Az argentin kormány 2018. február 15-i válasza arról tájékoztatott, hogy a Bizottság által a szójababtermesztőkről kért adatok négy testülettől szerezhetők be, amelyek közül kettő az ACSOJA (Asociación de la Cadena de la Soja Argentina) és a CARBIO. A bizottsági szolgálatok mindkét testületet felkeresték az argentínai ellenőrző látogatás alkalmával, de a szójabab-beszállítókról nem kaptak adatokat. A két másik testületet (7) nem ellenőrizték, mivel kevés volt a rendelkezésre álló idő. Az ACSOJA-ra és a CARBIO-ra azért esett a választás, mert úgy ítélték meg, az ő esetükben a legnagyobb a valószínűsége annak, hogy segítik a vizsgálatot.

(57) Az ACSOJA-val folytatott találkozón a Bizottság képviselői több kérdést is feltettek az argentin szójababpiac helyzetéről, a biodízelgyártókkal fennálló beszállítói kapcsolatról és az exportadó tevékenységükre gyakorolt hatásáról. Az ACSOJA képviselője nem adott érdemi választ ezekre a kérdésekre, és nem adta át a vizsgálat szempontjából hasznos konkrét adatokat és bizonyítékokat. Egyértelmű volt, hogy az ACSOJA pusztán a szójabab-értéklánc más reprezentatív testületeit képviseli és nem tud válaszolni részletekbe menő kérdésekre, sem megadni a bizottsági szolgálatoknak a kérdőíven a szójababtermesztéssel összefüggésben kért információt.

(58) Az ACSOJA az ellenőrző látogatás alkalmával vállalta, hogy sajtóközleményeket küld majd a szójababra és annak downstream termelésére alkalmazott exportadóról. A Bizottsághoz e sajtóközlemények soha nem érkeztek be.

(59) Minthogy a CARBIO biodízelgyártók szövetsége, nem tudta a Bizottság számára megadni a szójababtermesztőkről kért adatokat.

(60) Ebből következően, a szójababnak a kormányzat által a megfelelő nagyságú díjazásnál állítólagosan alacsonyabb összeg megfizetése ellenében történő rendelkezésre bocsátása tekintetében az argentin kormány nem adta meg a szükséges információt és bizonyítékot, amelyeket a Bizottság a kérdőívben, a 2018. április 17-i levelében és az ellenőrző látogatás során kért.

(61) A kellő együttműködés hiánya miatt a Bizottság nem tudta beszerezni mindazt az információt, amelyet relevánsnak ítélt az e vizsgálatban teendő ténymegállapításai szempontjából. Konkrétabban, a Bizottság nem tudott információt és adatot gyűjteni a szójababtermesztők piacáról, a kormányzati intézkedések (például a szójababra vonatkozó exportadó) e termesztők magatartására gyakorolt hatásáról, sem a szójabab e biodízelgyártóknak történő beszállításáról.

(62) Ez az információ kiterjedt a szójababtermesztőknek az exportadók bevezetését és különböző változásait, illetve más, hasonlóan korlátozó intézkedések bevezetését megelőző és követő magatartására és döntéseire, termelési stratégiáikra és azon lehetőségükre, hogy alternatív haszonnövényekre álljanak át, a szántóföld rendelkezésre állására és az ahhoz való hozzáférésre, a piac jellemzőire és dinamikáira a nagyvállalatok és a kkv-k közötti különbségekre tekintettel, az értékesítési és forgalmazási csatornákra, a belföldi és az exportpiacon alkalmazott stratégiákra, a belföldi és az exportpiacon alkalmazott árakra és árpolitikára, a nemzetközi árnak az árpolitikájukra gyakorolt hatására, a belföldön és az exportpiacokon uralkodó versenyhelyzetre, az évek során megfigyelhető jövedelmezőségükre, az esetleges kapacitástöbblet és a készletfelhalmozási stratégia hatására, az elsődleges belföldi és exportpiaci ügyfeleik általi behozatalra és kivitelre, ideértve a szójababsajtolási ágazat szerepét és az ezen ágazat által elért hozzáadott értéket, továbbá a sajtolási ágazat szereplőinek versenyhelyzetét Argentínában és a nemzetközi piacokon.

(63) Továbbá ellentétben azzal, amit az argentin kormány állított a kérdőívre adott válaszában, az ellenőrző látogatás alkalmával a Bizottság megállapította, hogy kiszivárgott, hogy az argentin kormány tulajdonrésszel rendelkezik a biodízel-ágazat egyik szójabab-beszállítójában, az YPF-ben (8). Ugyanakkor, minthogy az YPF csak egyike a biodízel-ágazat több száz szójabab-beszállítójának, az e beszállító által szolgáltatott információk nem elegendőek a biodízel-ágazat többi szójabab-beszállítója magatartásának megállapítására. Az YPF ugyanis nem termeszt szójababot, hanem azt növényvédő szereiért és üzemanyagáért cserébe kapja, majd az argentin belföldi piacon értékesíti. Ezért tehát nem reprezentatív azon szójabab-termesztők szempontjából, amelyek ellátják a biodízel-ágazatot.

(64) Az argentin kormánytól kapott ellenkező információ hiányában a Bizottság részben a rendelkezésre álló tényeket vette alapul a vizsgálat e szempontjaira vonatkozó ténymegállapításokhoz, az alaprendelet 28. cikkével összhangban.

(65) A tájékoztató dokumentumnak az érdekelt felek részére való megküldését követően az argentin kormány ismételten vitatta, hogy ne működött volna teljes mértékben együtt a szójababtermesztőktől kért információ tekintetében, és hivatkozott a 2018. július 20-i levelére. A CARBIO szintén azt állította, hogy a Bizottság tévesen mondta ki, hogy az argentin kormány nem működött együtt.

(66) A Bizottság megismételte, hogy az argentin kormány nem adta meg a szójababtermesztők kapcsolattartási adatait, és csak részleges információval szolgált a szójaolajgyártókról. Az ACSOJA és a CARBIO nem közölte a Bizottság által a kérdőíven kért információt, a velük folytatott értekezletek során sem. Ezen értekezletek alkalmával továbbá világossá vált, hogy az ACSOJA képviselője nincs olyan helyzetben, hogy részletes technikai kérdésekre válaszoljon, és hogy a CARBIO nem a szójababtermesztők, hanem a biodízelgyártók szövetsége.

(67) A Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a biodízel-ágazatnak különösen többféle intézkedés, köztük a szójababnak a megfelelő nagyságú díjazásnál alacsonyabb összeg megfizetése ellenében történő rendelkezésre bocsátása révén az argentin kormány által nyújtott állítólagos támogatás tekintetében az argentin kormány nem adta meg a szükséges információt és bizonyítékot, amelyeket a Bizottság a kérdőívben, a 2018. április 17-i levelében és az ellenőrző látogatás során kért. A Bizottságnak tehát a rendelkezésre álló tényeket kellett alapul vennie a vizsgálat e szempontját illetően.

(68) mivel az argentin kormány nem közölt adatokat a szójababtermesztők Argentínában történő értékesítéseire vonatkozóan, a Bizottság a mintában szereplő exportáló gyártók által a szójabab belföldi ára tekintetében átadott adatokra támaszkodott. A Bizottság emellett a nyilvánosan elérhető információkat vette figyelembe azt illetően, hogy az argentin kormány megbízta vagy utasította-e a szójababtermesztőket, hogy belföldön értékesítsenek szójababot a megfelelő nagyságú díjazásnál alacsonyabb összeg megfizetése ellenében, illetve az argentin kormány azon szándékát illetően, hogy ezzel és más intézkedésekkel támogatja a biodízel-ágazatot.

(69) Az érdekelt felek végső tájékoztatását követően az argentin kormány és a CARBIO ismét egyet nem értését fejezte ki azzal kapcsolatban, hogy a Bizottság az alaprendelet 28. cikke alapján a rendelkezésre álló tényekre támaszkodott. Azt állították, hogy a rendelkezésre álló tényekre csak akkor szabad támaszkodni, ha egy érdekelt fél nem szolgáltatja azokat a „szükséges információkat”, amelyek elengedhetetlenek egy adott megállapítás megtételéhez. Az argentin kormány és a CARBIO szerint a Bizottság nem bizonyította, hogy a konkrét ügyben a kért információk elengedhetetlenek voltak egy meghatározott megállapítás megtételéhez, és figyelmen kívül hagyta, hogy a kért információk vagy nem álltak az argentin kormány rendelkezésére, vagy pedig az adóügyi titoktartási jogszabályok szigorú rendelkezéseinek hatálya alá tartoztak.

(70) A Bizottság részletesen megmagyarázta az argentin kormánynak, hogy miért volt szüksége részletesebb információkra a szójababtermesztőkről és a szójaolajgyártókról. Semmilyen bizonyíték nem támasztotta alá az argentin kormány és a CARBIO azon állítását, hogy az argentin kormánynak nem állt módjában rendelkezésre bocsátani ezeket az információkat, vagy hogy a Bizottságnak lett volna más észszerűen igénybe vehető eszköze a szóban forgó információk beszerzésére. A kért információk olyan természetűek voltak, hogy a Bizottság feltételezhette azt, hogy rendelkezésére álltak az argentin kormánynak és/vagy a CARBIO-nak, vagy pedig legalább azt, hogy az argentin kormány által a szójababtermesztők és a szójaolajgyártók felett gyakorolt ellenőrzési jogkör gyakorlásával az argentin kormánynak módjában állt beszerezni őket. Továbbá a Bizottság készségesebb együttműködésre számíthatott a szójababtermesztők és a szójaolajgyártók részéről, ha az argentin kormány keresi meg őket közvetlenül és/vagy a Bizottsággal szorosan együttműködve.

3.2.2. Elemzés

(71) A panaszos azt állította, hogy az argentin kormány többféle intézkedéssel támogatást nyújtott a biodízel-ágazat számára. A panaszos azt állította különösen, hogy az argentin kormány magas exportadó kivetését és más szabályozásokat magában foglaló politikát alkalmazott a szójababra és a szójaolajra, amely az argentin biodízelgyártás elsődleges nyersanyaga. A panaszos szerint az argentin kormány ezzel garantálta, hogy a biodízel előállításához szükséges nyersanyagok ára jelentősen elmaradjon a világpiaci áraktól.

(72) A bizonyítékok elégséges voltáról szóló bizottsági feljegyzés (9) szerint a Bizottság úgy ítélte meg, hogy az exportadó az argentin kormány által tervezett azon eszközök egyikének tűnik, amelyekkel a szójababtermesztőket és szójaolajgyártókat az argentin biodízel-ágazat megsegítésére lehetett utasítani. E vizsgálat során a Bizottság áttekintette az argentin kormány azon intézkedéseit, amelyeket azért fogadott el, hogy mesterségesen támogassa az argentin biodízel-ágazatot.

(73) A kiegyenlíthető támogatás meglétének igazolásához három tényezőnek fenn kell állnia: a) pénzügyi hozzájárulás vagy jövedelempótlás/ártámogatás; b) gazdasági előny; és c) egyedi jelleg (az alaprendelet 3. cikke) (10).

(74) Ahhoz, hogy az első tényező tekintetében következtetést tudjon levonni, a Bizottság elemezte, hogy az argentin kormány által elfogadott intézkedések a szójabab megfelelő nagyságú díjazásnál alacsonyabb összeg megfizetése ellenében a kormány által az argentin biodízel-exportáló gyártók rendelkezésére bocsátása formájában megjelenő pénzügyi hozzájárulást eredményeznek-e az alaprendelet 3. cikke 1. a) pontja szerint, és/vagy hogy az argentin kormány által elfogadott intézkedések a biodízel-ágazatnak nyújtott jövedelempótlásnak/ártámogatásnak minősülnek-e az alaprendelet 3. cikke 1. b) pontja szerint.

3.2.2.1. Pénzügyi hozzájárulás

(75) A kezdetekkor a Bizottság azt figyelte meg, hogy a mintában szereplő valamennyi vállalat belföldön vásárolt szójababot kapcsolatban álló vagy független vállalatoktól, hogy azt szójaolajjá, majd biodízellé dolgozza fel. A mintában szereplő exportáló gyártók nem vásároltak szójaolajat, hogy azt biodízellé dolgozzák fel, mivel a szójababot saját maguk sajtolták szójaolajjá, a biodízelgyártás köztes lépéseként. Az alábbi alszakaszok elemzése tehát arra összpontosít, hogy a kormány a megfelelő nagyságú díjazásnál alacsonyabb összeg megfizetése ellenében bocsátott-e rendelkezésre szójababot (és nem szójaolajat).

(76) Az alaprendelet 3. cikke 1. a) pontja iv. alpontjának második franciabekezdése kimondja, hogy fennáll a pénzügyi hozzájárulás, ha a kormányzat: „egy magánszervezetet bíz meg az i., ii. és iii. pontban felsorolt olyan feladatok ellátásával, vagy utasítja azt ezen feladatok ellátására, amelyek szokásos esetekben a kormányzat feladatai lennének, és ez a gyakorlat valójában nem különbözik a kormányzat által követett szokásos gyakorlattól”. Az alaprendelet 3. cikke 1. a) pontjának iii. alpontjában ismertetett feladatról van szó, ha „a kormányzat az általános infrastruktúra szükségletein kívül egyéb árukat vagy szolgáltatásokat bocsát rendelkezésre, vagy árukat vásárol fel […]”. Ezek a rendelkezések a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 1. cikke 1.1. bekezdése a) 1. pontjának iii. és iv. alpontját tükrözik, és a WTO irányadó esetjogának fényében értelmezendők és alkalmazandók.

(77) A WTO-vizsgálóbizottság az „USA – Exportkorlátozások” ügyben úgy határozott, hogy a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 1. cikke 1.1 bekezdése a) 1. pontjának iv. alpontjában szereplő „megbíz” és „utasít” szavakból szükségszerűen következik, hogy a kormányzati intézkedésnek megbízás esetén felhatalmazást, utasítás esetén pedig parancsot kell magában foglalnia. (11) A vizsgálóbizottság elutasította az Egyesült Államok ok-okozati összefüggéseken alapuló érvelését, és kifejezett és megerősítő felhatalmazást vagy utasítást kért. (12)

(78) Egy későbbi ügyben viszont a Fellebbezés Testület kimondta, hogy a „megbíz” és az „utasít” szó „felhatalmaz”, illetve „parancsol” szóra cserélése normaként túlságosan merev lehet (13). A Fellebbezési Testület szerint „megbízás” akkor történik, ha a kormányzat magánjogi szervezetre feladatköröket ruház át, „utasítás” pedig akkor, ha a kormányzat magánjogi szervezet felett gyakorolja hatásköreit. (14)

(79) A kormányzat mindkét esetben magánjogi szervezetet vesz igénybe arra a célra, hogy pénzügyi hozzájárulást nyújtson, és „az esetek többségében feltételezhető, hogy a magánjogi szervezet megbízása vagy utasítása valamilyen fenyegetéssel vagy késztetéssel jár” (15). Ugyanakkor a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 1. cikke 1.1. bekezdése a) 1. pontjának iv. alpontja nem teszi lehetővé, hogy a tagok a termékekre kiegyenlítő intézkedéseket vezessenek be, „ha a kormányzat mindössze általános szabályozói hatáskörét gyakorolja” (16), illetve ha a kormányzati beavatkozás „pusztán az adott ténybeli körülmények és az adott piac szereplőinek szabad választása folytán jár vagy nem jár bizonyos következményekkel” (17). A megbízás és az utasítás ezzel szemben inkább „a kormányzat részéről aktívabb szerepvállalást, semmint puszta ösztönzést” jelent (18).

(80) Továbbá a WTO nem ítélte meg úgy, hogy „a magánszervezet megbízásával vagy irányításával szükségképpen ellentétes, ha mérlegelési jogkört biztosítanak e magánszervezetnek […]. Noha előfordulhatnak olyan esetek, amikor a magánszervezetnek adott mérlegelési jogkör terjedelménél fogva nem lehet megfelelően megállapítani, hogy a magánszervezetet megbízták vagy utasították (arra, hogy egy adott feladatot elvégezzen), ez olyan ténybeli/bizonyítási kérdés, amelyet esetről esetre kell értékelni (19)”.

(81) A WTO fenti határozataival összhangban nem minden, gazdasági előny juttatására alkalmas kormányzati intézkedés egyenlő az alaprendelet 3. cikke és a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 1. cikke 1.1. bekezdésének a) pontja értelmében vett pénzügyi hozzájárulással. Bizonyítani kell, hogy a kormányzati politika vagy program támogatja a vizsgált ágazatot (jelen esetben a biodízel-/bioüzemanyag-ágazatot) azáltal, hogy a kormányzat köz- vagy magánjogi szervezetek (itt a szójababtermesztők) felett gyakorolja hatásköreit, vagy feladatköröket ruház át rájuk, hogy a megfelelő nagyságú díjazásnál alacsonyabb összeg megfizetése ellenében bocsássanak rendelkezésre szójababot a biodízel-ágazat számára.

(82) Röviden, a megfelelő WTO-határozatok a következőket mondják ki: i. annak meghatározásakor, hogy fennáll-e „pénzügyi hozzájárulás” a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 1. cikke 1.1. bekezdésének a) 1. pontja értelmében, a kormányzati intézkedés jellegére, nem annak hatásaira vagy eredményeire kell összpontosítani (20). Más szóval, általánosan elismert, hogy a kormányok szabályozóként lépnek fel a piacon, és ennek során hatásokat váltanak ki a piacon és a piaci szereplők körében. Ebben az értelemben például a kormány jogszerűen vethet ki exportadókat, hogy bevételt szerezzen a nemzetközi piacokon jelen levő, nagymértékben versenyképes áru esetében. Ezzel szemben az exportkorlátozást nem jogszerűen vezetik be, ha nyilvánvaló, hogy ezen eszköz más mechanizmusokkal együttes, az áruk belföldön tartására és a beszállítók piaci ár alatti értékesítésre kényszerítésére irányuló használata egy tágabb rendszer része, amelyet a kormányzat működtet, hogy adott ágazatot vagy több ágazatot támogasson versenyképességük élénkítése céljával. Így a kormányzati intézkedés jellege, ideértve annak körülményeit, tárgyát és rendeltetését a releváns a „pénzügyi hozzájárulással” kapcsolatos tényező értékelésénél; ii. a „megbízás” vagy „utasítás” kifejezett és pozitív intézkedést foglal magában, amelyet egy adott félnek címeznek egy adott feladattal vagy kötelezettséggel összefüggésben; ez meglehetősen eltér attól a helyzettől, amelyben a kormányzat valamilyen módon beavatkozik a piacon, ami a ténybeli körülményektől és az említett piac szereplői szabad választásától függően jár vagy nem jár eredménnyel. Végső soron az elsődleges kérdés a megbízás vagy utasítás fogalma mögött az, hogy a szóban forgó magatartás, azaz az áruk megfelelő nagyságú díjazásnál alacsonyabb összeg megfizetése ellenében történő rendelkezésre bocsátása a kormányzatnak tulajdonítható-e, vagy továbbra is a magánszereplők szabad választása, tekintettel az olyan piaci megfontolásokra, mint a szabályozási megszorítások (21); iii. a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 1. cikke 1.1. bekezdése a) 1. pontjának iv. alpontja lényegében egy kijátszásellenes rendelkezés, ennélfogva a megbízás vagy utasítás megállapításához az kell, hogy a kormányzat feladatkört ruházzon egy magánszervezetre, vagy egy magánszervezet felett gyakorolja hatáskörét, hogy pénzügyi hozzájárulást nyújtson. A legtöbb esetben azt várhatnánk a magánszervezet megbízásától vagy utasításától, hogy bizonyos fajta fenyegetést vagy késztetést fogalmazzon meg, ami viszont a megbízás vagy utasítás bizonyítéka lehetne (22). A kormányok ugyanakkor valószínűleg rendelkeznek más eszközökkel, hogy hatalmat gyakoroljanak egy magánszervezet felett, amely eszközök némelyike „kifinomultabb” lehet egy parancsnál vagy nem feltétlenül tartalmaz ugyanolyan fokú kényszert (23); iv. „bizonyítható összefüggésnek” kell fennállnia a kormányzati aktus és a magánszervezet magatartása között (24). Semmi oka nincs annak, hogy a kormányzati megbízás vagy utasítás ne lehetne feltételezhető közvetett bizonyíték (például a felhatalmazás vagy parancs hallgatólagos vagy nem hivatalos aktusai) alapján, feltéve, hogy ez a bizonyíték döntő és vitathatatlan (25). E tekintetben a kormányzat azon szándékára utaló bizonyíték, hogy támogatja a downstream ágazatot (például államilag kinyilvánított politikákkal, vagy kormányzati határozatok, vagy más kormányzati aktusok révén), illetve a piacon egy bizonyos eredmény garantáló más kormányzati intézkedések (például exportkorlátozás olyan kormányzati intézkedéssel együtt, amely megakadályozza e korlátozások hatálya alá tartozó szereplőket, hogy termékeikből készletet halmozzanak fel) megléte releváns lehet a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 1. cikke 1.1. bekezdésének a) 1. pontja iv. alpontjának értelmében vett „pénzügyi hozzájárulás” (különösen mint a kormányzat áru rendelkezésre bocsátására irányuló közvetett eszköze, amelyről a iii. alpontban is szó van) fennállásának meghatározása szempontjából. Bizonyos körülmények között a kormányzat „iránymutatása” utasításnak minősülhet. (26) Konkrét hatások (például árcsökkenés) piaci megléte is olyan tényező lehet, amelyet figyelembe kell venni a többi rendelkezésre álló bizonyítékkal együtt, ideértve annak lehetőségét, hogy e hatások előre jelezhetők-e adott környezetben. Végül, a körülmények függvényében egy magánszervezet dönthet úgy, hogy nem látja el azt a feladatot, amellyel megbízták vagy amelyre utasították, az esetleges negatív következmények ellenére sem. Ez önmagában ugyanakkor nem jelenti azt, hogy a magánszervezetet nem bízták meg vagy nem utasították (27).

(83) Ennek az esetjognak megfelelően a Bizottság rendkívül alaposan megvizsgálta az argentin kormány beavatkozásának jellegét (az argentin kormány beavatkozása a szójababtermesztők megbízásával vagy utasításával jár-e?), a megbízott szervezetek jellegét (a szójababtermesztők az alaprendelet 3. cikke 1. a) pontjának iv. alpontja értelmében magánszervezetnek minősülnek-e?) és a megbízott vagy utasított szervezetek intézkedéseit (a megbízott vagy utasított szójababtermesztők a megfelelő nagyságú díjazásnál alacsonyabb összeg megfizetése ellenében bocsátanak-e rendelkezésre szójababot az argentin biodízel-ágazat számára, és ezáltal a kormány meghatalmazottjaként járnak-e el?). A Bizottság emellett azt is ellenőrizte, hogy az adott funkció ellátása szokásos esetekben a kormányzat feladata lenne-e (a szójababnak az argentin szójaolajgyártók rendelkezésére bocsátása megfelelő nagyságú díjazásnál alacsonyabb összeg megfizetése ellenében tekinthető-e szokásos kormányzati tevékenységnek?), valamint hogy lényegét tekintve ez a funkció nem különbözik-e a kormányok által szokásosan alkalmazott gyakorlattól (lényegét tekintve a szójababnak a termesztők általi tényleges rendelkezésre bocsátása különbözik-e attól, amit a kormányzat maga is tett volna?).

3.2.2.2. A szójababtermesztőknek az argentin kormány általi megbízása vagy utasítása

(84) A WTO-nak a (77)–(82) preambulumbekezdésben említett esetjogára figyelemmel a Bizottság először azt elemezte, hogy a biodízel-ágazatnak az argentin kormány általi támogatása ténylegesen a kormányzati politika egyik célkitűzése-e, és nem csupán az általános szabályozói hatáskör gyakorlásának „mellékhatása”. A vizsgálat kitért különösen arra, hogy a megállapított ártorzulások a kormányzati célkitűzések közé tartoztak-e, vagy a szójabab alacsonyabb ára inkább az általános kormányzati szabályozás „véletlen” mellékterméke volt. A (64) preambulumbekezdésben megfogalmazott következtetésekkel összhangban a Bizottság úgy döntött, hogy részben a rendelkezésre álló tényeket veszi alapul annak meghatározásához, hogy az argentin kormány megbízta-e vagy utasította-e a szójababtermesztőket.

(85) Több dokumentum utal arra, hogy az argentin kormány politikai célkitűzésként kifejezetten törekedett a biodízel-ágazat támogatására és fejlesztésére, és ennek érdekében különösen az alapanyagok (a szójabab) belföldi árának csökkentésére, ezáltal pedig pénzügyi hozzájárulást nyújtott a biodízelgyártáshoz.

(86) Ezt a támogatást az argentin kormány több neki betudható intézkedéssel valósította meg (többek között a szójababra alkalmazott exportadóval, a szójababtermesztőknek a termesztés folytatásáért és a biodízelgyártók felé történő belföldi értékesítésért nyújtott támogatásokkal, a más szemes termények termesztése ellen ható intézkedésekkel, köztük exportkvóták bevezetésével, valamint a szójababtermesztőket arra buzdító állami nyilatkozatokkal, hogy ne álljanak le a termesztéssel, hanem továbbra is értékesítsenek belföldön). (28) Ezeket az intézkedéseket, jóllehet többször módosultak 1994-es bevezetésük óta, (29) folyamatosan alkalmazták abból a célból, hogy – amint azt maga az argentin kormány is kifejezésre juttatta a jogszabályokban (lásd a (89)–(100) preambulumbekezdést) – az argentin értéklánc és azon belül egyebek mellett a biodízel-ágazat fejlesztése érdekében csökkentsék az emelkedő világpiaci árak mellett a szójabab belföldi árát.

(87) A szójababra kivetett exportadó az argentin kormány által a biodízel-ágazat támogatására használt fontos eszköz. Az OECD szerint – különösen exportadórendszerén keresztül – az argentin kormány „magasabb kulcsokat alkalmaz a nyersanyag- vagy alapanyag-termelőkre, míg alacsonyabb kulcsokat a végtermékek tekintetében. […] A belföldi downstream ágazatoknak juttatott árelőny torzíthatja és mérsékelheti a versenyt mind a nemzeti, mind a külföldi piacokon (30)”. Továbbá a Nemzetközi Megújulóenergia-ügynökség (IRENA) egy Argentínának címzett jelentésében kifejtette, hogy „A bioüzemanyagokra kivetett, az ugyanazon nyersanyagból előállított termékekhez képest differenciált exportadó előmozdította a bioüzemanyagok, különösen a biodízel kivitelét (31)”. A Világbank azt állította, hogy az argentin kormány magas exportadót vet ki, ami azzal a hatással jár, hogy „csökkenti a nyersanyagköltséget belföldön, és a biodízel kivitelére ösztönöz (32)”.

(88) Az argentin kormány azt állította, hogy az OECD, az IRENA és a Világbank kiadványainak egyike sem hivatkozott az argentin kormány azon kifejezett célkitűzésére, hogy az argentin biodízel-ágazatot támogassa. Az argentin kormány ugyanakkor nem cáfolta a Bizottság által talált idézetek helytállóságát. Az argentin kormánnyal ellentétben a Bizottság úgy ítélte meg, hogy az e kiadványokban készített elemzések azon ténymegállapítását támasztják alá, hogy az argentin kormány kifejezetten támogatja az argentin biodízel-ágazatot.

(89) Argentína 1994 óta alkalmazott exportadót a szójababra, 3,5 %-os adókulccsal. Amint az a (91)–(100) preambulumbekezdésben ismertetett jogszabályok változásaival bemutatásra kerül, az exportadó kezdeti kulcs fölé emelése azt bizonyítja, hogy az argentin kormány kifejezett célja, hogy csökkentse a belföldi árakat az emelkedő világpiaci árak mellett. A vizsgálat során az argentin kormány azt állította, hogy a szójababra és szójaolajra alkalmazott exportadó bevételnövelési okokból volt hatályban. Az argentin kormány az ezen állítás alátámasztását szolgáló dokumentumok átadása iránti többszöri bizottsági kérés ellenére sem szolgáltatott ilyen dokumentumokat.

(90) Továbbá 2002 óta a szójababra, a szójaolajra vagy a biodízelre kivetett exportadó kiigazításaira vonatkozó egyetlen jogalkotási aktus sem jelölte meg a bevételnövelést az exportadó szintjének okaként. Ehelyett, amint az kifejtésre kerül a (91)–(100) preambulumbekezdésben, e jogalkotási aktusok azt mondják ki, hogy az exportadó arra szolgál, hogy a szójabab-beszállítókat a nemzetközi árak alatti belföldi értékesítésre késztesse. Így az argentin kormány nem adóbevétel szerzésére, hanem a belföldi biodízel-ágazat fejlesztésének támogatására használja a szójababra vonatkozó exportadókat.

(91) A veszélyhelyzet kihirdetését (33) követően az exportadó 2002-ben 3,5 %-ról 13,5 %-ra emelkedett a 11/2002. határozat (34) értelmében. Ez a határozat a következő állítást tartalmazta: „a mezőgazdasági termények nemzetközi árai potenciálisan jelentős változásainak hatásait szintén figyelembe kell venni” (utólagos kiemelés), ami arra utal, hogy ezt az intézkedést a szójabab belföldi piaci árának a világpiaci árhoz képest történő befolyásolására hozták meg.

(92) A kulcsot ugyanebben az évben tovább növelték 13,5 %-ról 23,5 %-ra a 35/2002. határozattal, (35) amely kimondta, hogy „a 22415. sz. törvény lehetővé teszi a fogyasztási cikkek behozatalának megadóztatását, hogy stabilizálódjanak a belföldi árak, amíg megfelelő szintet nem érnek el, és olyan kínálat fenntartása érdekében, amely kielégíti a belföldi piaci szükségleteket”. A jogszabály szövege szerint ezek az intézkedések átmeneti és ideiglenes jellegűek voltak, és az aktuális általános gazdasági körülmények fennállásáig szóltak. Ugyanakkor ezek az exportadók még mindig hatályban vannak, a veszélyhelyzet idején alkalmazott szinten, ugyanakkor más gabonákra az exportadót 0 %-ban rögzítették. (36)

(93) 2007-ben megkezdte működését az első nagyipari biodízelgyártó Argentínában. Ebben az évben az argentin kormány két határozatot hozott, amelyben megemelte a szójabab exportadóját, 23,5 %-ról először 27,5 %-ra (37), majd 35 %-ra (38). Mindkét határozat a további exportadó okaként azt jelölte meg, hogy az e termékek iránti belföldi és nemzetközi kereslet növekedése mellett az e határozatokkal érintett termékeket (elsődlegesen a szójababhoz kapcsolódó termékek) új produktív felhasználásra alkalmazzák, és itt a szöveg kifejezett példaként hozza fel a bioüzemanyagokat.

(94) Továbbá a 10/2007. határozat (39) kifejezetten kimondta, hogy „a gabona nemzetközi ára jelentősen emelkedett, […] a fent említett áruk közül több esetében megfelelőnek tekinthető a további kiviteli vámok megállapítása” (utólagos kiemelés).

(95) A 369/2007. határozat (40) emellett kifejezetten megjegyezte, hogy az exportadó emelésére azért van szükség, hogy „csökkenjenek a belföldi árak, konszolidálódjon a jövedelemelosztás javítása és fokozódjon a hozzáadott érték” (utólagos kiemelés).

(96) 2008-ban az argentin kormány a 125/2008. határozattal (41) képletet állapított meg az exportadó rögzített összegének kiszámítására, a kormány (Agrárvállalkozási Minisztérium) által naponta meghatározott hivatalos FOB-ár szintjétől függően.

(97) A 125/2008. határozat a következő politikát fogalmazta meg: „ A gabonafélék és az olajnövények nemzetközi árai az elmúlt években jelentősen emelkedtek, és az adott éven belüli változásaik mértéke nagyfokú ingadozást mutatott. E forgatókönyv folytatódása negatív hatást gyakorolhatott volna a gazdaság egészére, amelyek például magasabb belföldi árakban , a jövedelemelosztás csekélyebb méltányosságában és a mezőgazdasággal, valamint az állattenyésztéssel összefüggő beruházási döntéseket illető növekvő bizonytalanságban jelentkezhettek volna. A kiviteli vámok rendszerének javasolt módosítása a gabonafélék és olajnövények kulcsfontosságú alcsoportjára vonatkozik, és megfelelő eszköz a fent említett problémák orvoslására” (utólagos kiemelés).

(98) 2008-ban az argentin kormány ismét módosította az exportadó kiszámítási képletét a 64/2008. határozatban (42), és újra kifejezetten kinyilvánította politikai célkitűzését: „A változó kiviteli vámok rendszerének célja, hogy enyhítsék a gabonafélék és az olajnövények , valamint melléktermékeik nemzetközi árai emelkedésének a belföldi árakra gyakorolt hatását, ami hozzájárul a jövedelemelosztás javításához ” (utólagos kiemelés).

(99) 2012-ben az argentin kormány közzétett egy közös határozatot, amelyben kimondta, hogy Argentína számos állami politikát fogadott el a nemzeti biodízel-ágazat megerősítése érdekében, különösen a 26.093. sz. törvény elfogadásával. A közös határozat megjegyezte továbbá, hogy a biodízelre és keverékeire alkalmazott kiviteli vámok összhangban álltak az olajos magvak ágazatában a más melléktermékekre alkalmazott kiviteli vámokkal, figyelembe véve a termelési határköltségeket és olyan különbözetet fenntartva, hogy a biodízelre alkalmazott tényleges kulcs alacsonyabb volt, mint az elsődleges alapanyagra vonatkozó, ezáltal mozdítják elő az értéknövekedést Argentínában és segítenek élénkíteni a biodízel-ágazat fejlesztését. (43)

(100) Noha 2015 végén az újonnan megválasztott argentin kormány megszüntette a más gabonafélékre vonatkozó exportadót, a szójababra kivetett exportadó továbbra is magas maradt. A búzára alkalmazott exportadó megszüntetéséről és a szójababra alkalmazandó exportadó kulcsának 30 %-ra történő emeléséről szóló 133/2015. sz. rendelet (44) a következő politikai célkitűzést mondta ki: „A szójabab és annak melléktermékei esetében a beültetett területek növekedése és az elmúlt időszak rekordszintű betakarítása sem akadályozták meg az említett termékhez kapcsolódó teljes értéklánc versenyképességének és jövedelmezőségének visszaesését” (utólagos kiemelés). Az értéklánc ebben az esetben többek között a biodízel-ágazatra utal.

(101) A tájékoztató dokumentumnak az érdekelt felek részére való megküldését követően az argentin kormány és a CARBIO megismételték azon állításukat, hogy a szójababra alkalmazott exportadók hatása biodízelgyártásra, ha létezik ilyen egyáltalán, a legjobb esetben is csupán egy bevételszerző intézkedés mellékhatása.

(102) A Bizottság nem értett egyet ezzel az állítással. A (91)–(100) preambulumbekezdésben idézett rendeletek nem tekinthetők „pusztán politikai nyilatkozatoknak”. A jogszabályok ismétlődően visszajelzik az argentin kormány azon szándékát, hogy a biodízel-ágazatot támogassa, míg, az argentin kormány vélekedésével ellentétben, a rendeletek nem jelölik meg a szójababra kivetett exportadó céljaként a bevételszerzést. Az argentin kormány által a beadványában előterjesztett jogszabályok egyike sem hivatkozott a bevételnövelő funkcióra a szójababra kivetett exportadó vonatkozásában.

(103) Azzal, hogy exportadót vet ki a szójababra, az argentin kormány az argentin szójababtermesztőket gazdaságilag észszerűtlen helyzetbe hozza, mivel arra készteti őket, hogy a belföldi piacon alacsonyabb áron értékesítsenek annál, mint ezen exportadó hiányában tehetnék. E termesztőket tehát megfosztják az észszerű döntéshozatal szabadságától, és arra késztetik, hogy az exportadó mögött rejlő politikai célkitűzést kövessék.

(104) Ezt az irracionális helyzetet tovább mélyítették más exportkorlátozások, mint a szójababtól eltérő mezőgazdasági termékekre alkalmazott exportkvóták 2006 és 2015 között, valamint a termesztők más haszonnövények kivitelétől való eltántorítása és arra ösztönzése, hogy továbbra is szójababot termesszenek (más gabonafélékkel szemben), és még tovább csökkentsék a belföldi árat. A szójababtermesztők továbbra is helyben termelték és értékesítették terményeiket, mivel a készletfelhalmozás nem alkalmazható e mezőgazdasági termék esetében, és közép-/hosszú távon nem tartható.

(105) A tájékoztató dokumentumnak az érdekelt felek részére való megküldését követően az argentin kormány azt állította, hogy 10 éve nem alkalmaznak exportkvótát a kukoricára és a búzára. A Bizottság ugyanakkor arra a következtetésre jutott, hogy ez az állítás ténybeli tévedést tartalmaz. Az 543/2008. sz. rendelet (45) kifejezetten szabályozta a maximális exportmennyiségek meghatározását, többek között a búza és a kukorica esetében. Ez az intézkedés 2015 végéig hatályban volt (46).

(106) Továbbá 2009-ben az argentin kormány átmeneti importtilalmat vezetett be a szójababra, mivel úgy ítélte meg, a belföldi nyersanyagot kell előnyben részesíteni az importtal szemben, és ezáltal hozzáadott értéket teremteni az argentin termék számára a nemzetközi piacon, és hogy a helyben termelt alapanyagok átmeneti behozatala torzítja ezt a célkitűzést (47). 2012-ben az argentin kormány létrehozta „az engedélyezett szójababpiaci szereplők nyilvántartását”, ezáltal megszüntette az importtilalmat. (48) Ugyanakkor továbbra is rendkívül körülményes volt a szójabab Argentínába irányuló behozatala e nyilvántartás 2016-os további módosításáig (49). Az importtilalom a szójababra alkalmazott exportadóval kombinálva megerősíti az argentin kormány azon politikai célkitűzését, hogy élénkíteni kívánja egy teljesen belföldi biodízel-ágazat fejlesztését, ideértve az ellátási láncban a helyi termékeket. Mesterséges, kormányzati szinten irányított szójabab-kibocsátást generál Argentínában, belföldi felhasználásra, és garantálja, hogy a szójabab iránti helyi keresletet a kinyilvánított politikai célkitűzések elérésére orientált helyi kínálattal elégítsék ki.

(107) Mindezeken felül a más haszonnövényekre alkalmazott exportkorlátozások hosszú időszaka miatt a szójababtermesztés ugrásszerűen megemelkedett, ami az argentin mezőgazdaság úgynevezett szójásítása („sojización”) (50) volt. Még az exportkvóták 2015-ös megszüntetését (51) követően sem esett vissza jelentősen a szójababtermesztés más haszonnövényekhez képest, és meglehetősen stabil maradt a szintje, lásd az 1. ábrát: 1. ábra Argentin szójabab-, kukorica- és búzatermesztés betakarítási évenként Szója Kukorica Búza Termelés (millió tonna) 2000/01 2001/02 2002/03 2003/04 2004/05 2005/06 2006/07 2007/08 2008/09 2009/10 2010/11 2011/12 2012/13 2013/14 2014/15 2015/16 2016/17 2017/18 Forrás: http://datosestimaciones.magyp.gob.ar/

(108) Továbbá 2017-ben az argentin kormány közzétett egy határozatot, amely létrehozta a szójababtermesztők ösztönzőrendszerét (52) a Belgrano-terv (53) részeként. A Belgrano-terv 2016-ban készült, és az ország többi részéhez képest történelmileg legelmaradottabb tíz észak-argentíani tartomány infrastruktúrájának és iparának fejlesztését tűzi ki célul. A határozat pénzügyi ösztönzőket biztosított a szójababtermesztők számára Argentína tíz legkevésbé fejlett tartományában (54)2017. március 1-jétől2017. augusztus 31-ig, és ennek keretében a termesztőket tovább ösztönözte a szójabab termesztésére, hozzájárulva a szójabab nagyobb belföldi kínálatához a biodízel-ágazat fejlesztésének javára.

(109) A Bizottság úgy ítélte meg, hogy a rendelkezésre álló bizonyítékok alapján az argentin kormány „aktívabb szerepet vállalt, mint a puszta ösztönzés”, amint azt a Fellebbezési Testület is megkövetelte (55). Az argentin kormány által hozott intézkedések korlátozzák a szójatermesztők cselekvési szabadságát azáltal, hogy határt szabnak a gyakorlatban azon üzleti döntéshozataluknak, hogy milyen áron és hol értékesítsék termékeiket.

(110) Ezek a termesztők nem maximalizálhatják jövedelmüket, amelyet a szójababra kivetett exportadó vagy más hasonló korlátozó intézkedések nélkül elérhetnének (például azzal, hogy termékeiket exportálhatnák magasabb áron, vagy a belföldi árak emelésével).

(111) Ezt erősítette tovább a 133/2015. sz. rendelet és a 640/2016. sz. rendelet, amelyben az argentin kormány konkrét intézkedéseket hozott, hogy támogassa a szójababágazatot és az ahhoz kapcsolódó értékláncot annak érdekében, hogy visszafordítsa a teljes kapcsolódó értéklánc versenyképességében és jövedelmezőségében bekövetkezett visszaesést. A szójababtermesztőket tehát arra ösztönzi vagy utasítja az argentin kormány, hogy változatlanul termeljenek tovább a belföldi piacra, annak ellenére, hogy egy észszerűen gazdálkodó beszállító kiigazítaná a termelést vagy az árait, ha a kormány visszafogja a kivitelt.

(112) Ezekkel az intézkedésekkel tehát az argentin kormány arra készteti a szójababtermesztőket, hogy Argentínában tartsák a szójababot, mert nem tudnak azon a kedvezőbb áron értékesíteni, amely Argentínában ezen intézkedések hiányában érvényesülne.

(113) Ebben az értelemben az alapanyag-termelőket az argentin kormány „megbízza” vagy „utasítja”, hogy a belföldi szójabab-felhasználókat, azaz a biodízelgyártókat a megfelelő nagyságú díjazásnál alacsonyabb összeg megfizetése ellenében áruval ellássák. A szójababtermesztők feladata, hogy létrehozzanak egy mesterséges, lezárt, olcsó belföldi piacot Argentínában.

(114) Más szóval, a leírt intézkedések alkalmazásakor az argentin kormány tudja, hogy a szójababtermesztők mikért reagálnak majd az intézkedésekre, és hogy azoknak mi lesz a következménye. Jóllehet a szójababtermesztők mérsékelhetik belföldi termelésüket az exportadókra és más korlátozó intézkedésekre válaszul, a bizonyítékok azt mutatják, hogy a termelés nem állt le, és nem is csökkent számottevően (lásd az 1. táblázatot, valamint a (139) preambulumbekezdésben található magyarázatot). A Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy ez annak az eredménye, hogy az argentin kormány megbízta és utasította a szójababtermesztőket a termelés és a kivitel folytatására.

(115) A kifejtettek szerint a szójababtermesztés ágazatában továbbra is csak csekély mértékben igazítják ki a termelést, ami alacsonyabb belföldi árat eredményez. E tekintetben a hatásokat előzetesen, nem pedig utólag határozzák meg, ezért azok nem tekinthetők „véletlennek”. Egyértelműen „kimutatható kapcsolat” van a politika és azon érintett magánszervezetek magatartása között, amelyek az argentin kormány meghatalmazottjaként eljárva végrehajtják e politikát, miszerint a megfelelő nagyságú díjazásnál alacsonyabb összeg megfizetése ellenében kell rendelkezésre bocsátani a szójababot a biodízel-ágazat számára.

(116) Az argentin kormány maga is elismerte, hogy ezek az intézkedések sikeresek voltak a biodízel-ágazat támogatására irányuló, kinyilvánított politikai célkitűzés elérésében. Az alább említett, 2012-ben közzétett közös határozatban az argentin kormány kimondta, hogy az elfogadott állami politikák egy sor olyan mechanizmust tartalmaztak, amelyekkel támogatható a biodízel-ágazat. A kormány kifejtette továbbá, hogy ez magyarázza e termelékeny ágazat sikeres teljesítményét, amely ágazatban a fő alapanyag bruttó haszonkulcsa a feldolgozási szakaszban meghaladja a 25 %-ot. (56) Ezeket a haszonkulcsokat nagymértékben táplálják a biodízelre és a szójababra kivetett kiviteli vámok közötti különbözetek.

(117) Következésképpen a Bizottság megállapította, hogy az argentin kormány a megbízta vagy utasította a szójababtermesztőket politikája végrehajtására annak érdekében, hogy lezárt belföldi piac jöjjön létre, és a szójabab megfelelő nagyságú díjazásnál alacsonyabb összeg megfizetése ellenében álljon a belföldi biodízel-ágazat rendelkezésére.

(118) A tájékoztató dokumentumnak az érdekelt felek részére való megküldését követően az argentin kormány azt állította, hogy a Bizottság kibővítette a megbízás vagy utasítás terjedelmét, mivel a késztetésre vagy az iránymutatásra helyezte a hangsúlyt, noha a WTO követelményei szerint a felelősség átruházásának kifejezett és pozitív intézkedésben kell megjelennie, amelyet egy konkrét félnek kell címezni, és amelynek tárgyát egy konkrét feladat vagy kötelezettség kell képezze. Az egyszerű kormányzati politikai nyilatkozatok nem tekinthetők rendelkezésnek, és a vélt rendelkezés vagy megbízás nem lehet véletlen vagy a kormányzati szabályozás puszta mellékterméke.

(119) A Bizottság ezzel nem értett egyet. A (117) preambulumbekezdésben kifejtettek szerint, a WTO-nak a (93) preambulumbekezdésben említett esetjogára tekintettel a Bizottság fontos bizonyítékokat talált, amelyek alapján arra a következtetésre jutott, hogy az argentin kormány kifejezett és pozitív intézkedést tett a szójababtermesztők megbízására vagy utasítására, hogy szójababjukat a megfelelő nagyságú díjazásnál alacsonyabb összeg megfizetése ellenében értékesítsék a biodízel-ágazatnak. „Kimutatható kapcsolat” van a kormányzati intézkedések és a szójababtermesztő gazdálkodók magatartása között, így intézkedéseik az argentin kormánynak tulajdoníthatók. Az argentin kormány nem támasztotta alá azon állítását, hogy a Bizottság által talált bizonyítékok csak az argentin kormány puszta politikai nyilatkozatai lennének. Az argentin kormány különösen nem vitatta a kinyilvánított politikai célkitűzések meglétét, amint azokat e nyilatkozatok megfogalmazták, és nem tagadta le azokat a nyilatkozatokat sem, amelyek a korlátozó intézkedések sikerét ünnepelték, amennyiben elérték az argentin biodízel-ágazat támogatásával kapcsolatos politikai célt. Ezért a Bizottság elutasította ezt az állítást.

(120) Továbbá az argentin kormány azt állította, hogy nyilvánvalóan téves a Bizottság azon következtetése, amely szerint az argentin kormány által egy adott ágazat támogatása érdekében működtetett tágabb rendszeren belüli különböző mechanizmusok megléte releváns az intézkedés jellegének meghatározása szempontjából, mivel az exportadók nem szerepelnek az alaprendelet (vagy a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás) 3. cikke i.–iii. pontjában, és nem tartoznak az alaprendelet 3. cikke iv. pontjának hatálya alá.

(121) Az a puszta tény, hogy az exportadókat az alaprendelet 3. cikkének 1. a) pontja kifejezetten nem említi meg, még nem zárja ki, hogy esetlegesen pénzügyi hozzájárulásnak minősüljenek, és ekként az alaprendelet és a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás szerinti támogatás fogalommeghatározásába tartoznak. A Bizottság bőséges bizonyítékkal támasztotta alá, hogy a szójababra kivetett exportadót eszközként használták, más eszközökkel együtt, hogy a kinyilvánított politikai célkitűzéseknek való megfelelésre ösztönözzék a szójababtermesztőket, oly módon, amely az alaprendelet 3. cikkének 1. a) pontja értelmében már kiegyenlíthető támogatásnak minősül. Mivel az argentin kormány nem támasztotta alá kellőképpen arra vonatkozó állítását, hogy a szójababra kivetett exportadó miért nem tekinthető kiegyenlíthető támogatásnak, a Bizottság elutasította az állítást.

(122) Az érdekelt felek végső tájékoztatását követően az argentin kormány nem értett egyet a Bizottságnak a (121) preambulumbekezdésben ismertetett azon ténymegállapításával, hogy az argentin kormány nem támasztotta alá kellőképpen arra vonatkozó állítását, hogy a szójababra kivetett exportadó miért nem tekinthető kiegyenlíthető támogatásnak.

(123) Miközben az argentin kormány az eljárás teljes időtartama alatt azt állította, hogy az exportadó bevezetésének bevételnövelési céljai voltak, egyetlen, a szójababra kivetett exportadót bevezető vagy annak mértékét módosító jogszabály kapcsán sem szolgáltatott olyan bizonyítékot, amely alátámasztotta volna ezt a kijelentését. A rendelkezésre álló bizonyítékok alapján a Bizottság úgy látta, hogy az exportadó egyike azoknak az eszközöknek, amelyeket az argentin kormány igénybe vett a biodízel-ágazat fejlesztésének támogatására. Ezért a Bizottság a (89)–(90) preambulumbekezdésben ismertetett módon eltérő következtetésre jutott, és elutasította az argentin kormány eredeti állítását.

(124) A CARBIO azt állította, hogy a Bizottság figyelmen kívül hagyta a megbízás vagy utasítás bizonyításához szükséges magas bizonyítási küszöböt. A szójababtermesztők továbbra is szabadon dönthetnek arról, hogy termesszenek-e szójababot, azt értesítsék és exportálják-e. A szójababra kivetett exportadó egyik eleme sem bízza meg vagy utasítja a szójababtermesztőket, hogy e döntések bármelyikét meghozzák.

(125) A Bizottság nem ért egyet azzal, hogy a megbízással vagy utasítással kapcsolatos küszöb, amint azt a (82) preambulumbekezdés megfogalmazza, ne teljesülne ebben az esetben. Továbbá helytelen a CARBIO azon állítása, hogy a szójababtermesztők szabadon állapíthatják meg a szójabab árát. Az ellenőrző látogatás alkalmával az argentin kormány kifejtette, hogy a kivitelre szánt szójabab FOB-árát miként határozza meg a kormány. Mivel a szójababnak mind az exportára, mind a belföldi ára messze elmarad a világpiaci ártól, a szójababtermesztőknek az ár megállapításával kapcsolatos szabadsága korlátozott. Végezetül, a CARBIO figyelmen kívül hagyja, hogy az exportadó nem az egyetlen eszköz, amelyet az argentin kormány arra szánt, hogy utasítsa a szójababtermesztőket. Ezért a Bizottság ezt az állítást elutasította.

(126) A CARBIO vitatta a Bizottságnak a (112) preambulumbekezdésben megfogalmazott azon ténymegállapítását is, hogy a szójababtermesztők nem tudnak azon a kedvezőbb áron értékesíteni, amely ezen intézkedések hiányában érvényesülne a piacon, és alátámasztásként hivatkozott az Internal Trade Commission egy tanulmányára, amely szerint a szójababra vonatkozó exportadó megszüntetése esetén a belföldi szójababárak mindössze 1,2 %-kal emelkednének. (57)

(127) A Bizottság ugyanakkor megjegyezte, hogy egy, az American Journal of Agricultural Economics című folyóiratban közzétett tanulmány (58) szerint a szójabab belföldi ára exportadó nélkül sokkal, akár 26,0 %-kal is magasabb lenne. Emellett a CARBIO által említett tanulmányban az is szerepelt, hogy a szójababra kivetett exportadó megszüntetése esetén a szójabab világpiaci ára 18 %-kal csökkenne. Ez azt jelenti, hogy a 23,5 %-os exportadó elméleti megszüntetése esetén majdnem teljesen eltűnne az argentin ár és a világpiaci ár közötti különbség.

(128) A Bizottság ezért megismételte azt a következtetést, hogy a kormány arra készteti a szójababtermesztőket, hogy továbbra is szójababot termesszenek és azt Argentínában értékesítsék, anélkül, hogy lehetővé tenné számukra az azon a kedvezőbb áron való értékesítést, amely ár ezen intézkedések hiányában érvényesülne Argentínában.

(129) Az érdekelt felek végső tájékoztatását követően az argentin kormány és a CARBIO megismételte a következő állításait: — hogy nincsenek olyan intézkedések, amelyek arra ösztönzik a belföldi szójababtermelőket, hogy a szójababot helyben, a megfelelő nagyságú díjazásnál alacsonyabb összeg megfizetése ellenében értékesítsék, — hogy a szójababtermesztők szabadon szabják meg a szójabab árát, — hogy a szójababra alkalmazott exportadók révén nem valósul meg pénzügyi hozzájárulás, és a szójababra alkalmazott exportadók hatása a biodízelgyártásra a legjobb esetben is csupán egy bevételszerző intézkedés mellékhatása, — hogy a szójababra alkalmazott exportadók jellegének és bevételszerző céljának nincs köze az állítólagos megbízáshoz vagy utasításhoz, valamint — hogy ezáltal nem valósul meg gazdasági előny átruházása.

(130) Továbbá az argentin kormány és a CARBIO nem értett egyet a „megbízás” és az „utasítás” kifejezések Bizottság általi jogi értelmezésével. Az argentin kormány azt állította, hogy a Bizottságnak a pénzügyi hozzájárulással kapcsolatos értékelése erősen emlékeztet az úgynevezett „következményalapú megközelítésre”, amelyet a WTO esetjoga kifejezetten és kategorikusan elutasított.

(131) A CARBIO azt állította továbbá, hogy a szójabab jelenlegi világpiaci árából nem lehet következtetést levonni arra nézve, hogy mekkora lenne Argentínában a szójabab belföldi ára, ha nem lenne exportadó.

(132) mivel az argentin kormány és a CARBIO pusztán korábbi érveinek megismétlésére szorítkozott, és egyik állítását sem támasztotta alá kellőképpen, a Bizottság ezeket az állításokat elutasította.

3.2.2.3. Magánszervezetek megbízása vagy utasítása az alaprendelet 3. cikke 1. a) pontjának iv. alpontja értelmében

(133) A Bizottság ezt követően azt értékelte, hogy az argentin szójababtermesztők olyan magánszervezetek-e, amelyeket az argentin kormány megbíz vagy utasít az alaprendelet 3. cikke 1. a) pontjának iv. alpontja értelmében.

(134) A mintában szereplő argentin exportáló gyártók a biodízelgyártáshoz felhasznált szójababot teljes egészében belföldi forrásokból szerezték be. A szójababot magángazdálkodóktól vásárolták, az állami tulajdonú YPF-től beszerzett kisebb mennyiségektől eltekintve.

(135) A Bizottság tehát úgy ítélte meg, hogy a rendelkezésre álló információ alapján minden szójababtermesztő olyan magánszervezet, amelyet az argentin kormány az alaprendelet 3. cikke 1. a) pontjának iv. alpontja értelmében megbízott azzal, hogy a megfelelő nagyságú díjazásnál alacsonyabb összeg megfizetése ellenében szójababot bocsásson rendelkezésre.

3.2.2.4. A szójababnak a szójababtermesztők általi, a megfelelő nagyságú díjazásnál alacsonyabb összeg megfizetése ellenében történő rendelkezésre bocsátása

(136) A következő lépésben a Bizottság azt ellenőrizte, hogy a szójababtermesztők ténylegesen végrehajtották-e a szójabab megfelelő nagyságú díjazásnál alacsonyabb összeg megfizetése ellenében történő rendelkezésre bocsátására irányuló argentin kormánypolitikát. Ehhez egy megfelelő viszonyítási alaphoz képest részletesen elemezni kellett Argentína piaci fejleményeit. A (64) preambulumbekezdésben megfogalmazott következtetésekkel összhangban a Bizottság úgy döntött, hogy részben a rendelkezésre álló tényeket veszi alapul annak meghatározásához, hogy a szójababtermesztők a megfelelő nagyságú díjazásnál alacsonyabb összeg megfizetése ellenében bocsátottak-e rendelkezésre szójababot.

(137) A (84)–(116) preambulumbekezdésben ismertetett intézkedésekkel az argentin kormány arra késztette a szójababtermesztőket, hogy helyben, alacsonyabb áron értékesítsenek, mint egyébként tennék (azaz ezen intézkedések hiányában a szójababtermesztők sokkal magasabb világpiaci áron exportálták volna a szójababot, vagy egyszerűen hozzáigazították volna kínálatukat a piac korlátaihoz). A szójababtermesztők azonban az argentin kormány által a downstream biodízel-ágazat fejlesztésének élénkítése érdekében folytatott politikája miatt nem így jártak el.

(138) Amint az azt 1. táblázat szemlélteti, gyakorlatilag a szójabab teljes belföldi felhasználása szójaolajjá sajtolással történő további feldolgozás formájában valósult meg. A termeléssel, a kivitellel, a behozatallal és a belföldi sajtolással kapcsolatos adatok a következőképpen alakultak az évek során: 1. táblázat Az argentin szójababtermesztés, szójaolaj- és biodízelgyártás Szójababtermesztés (tonna) Szójababkivitel (tonna) Szójabab-behozatal (tonna) Szójababsajtolás (tonna) Szójaolajgyártás (tonna) Szójaolaj belföldi felhasználása (tonna) Biodízelgyártás (tonna) 2007 47 482 787 11 843 248 2 245 391 36 268 044 6 962 206 474 078 2008 46 238 890 11 733 588 2 891 771 31 709 219 6 024 101 1 078 022 711 864 2009 30 989 474 4 292 321 823 924 30 285 623 5 772 026 1 348 922 1 179 103 2010 52 676 218 13 616 012 189 36 824 921 7 000 075 2 118 336 1 820 385 2011 48 878 774 10 420 216 12 862 37 339 854 7 113 681 2 996 512 2 429 964 2012 40 100 197 6 158 407 1 428 33 333 313 6 353 359 2 841 121 2 456 578 2013 49 306 202 7 784 236 1 615 34 040 869 6 432 942 2 448 560 1 997 809 2014 53 397 720 7 360 901 2 227 37 936 186 7 096 392 3 184 146 2 584 290 2015 61 446 556 11 509 272 566 40 940 319 7 895 905 2 407 954 1 810 659 2016 58 799 258 8 910 323 853 849 44 482 510 8 670 493 3 137 953 2 659 275 2017 54 971 626 7 369 126 1 897 833 41 824 091 8 065 602 3 264 784 2 871 435 Forrás: Az argentin kormány beadványa, több, nyilvánosan elérthető argentin adatbázisból.

(139) Amint az 1. táblázatból kiolvasható, a szójababtermesztés a 2001-es 26,7 millió tonnáról 2006-ra 40,5 millió tonnára emelkedett. (59) A szójababra kivetett exportadó nem fogta vissza a szójababtermesztést, sőt, gazdasági szempontból észszerűtlen növekedéshez vezetett. Az argentin kormány különféle intézkedései keltette késztetés hiányában ugyanis az exportkorlátozások hatálya alatt álló beszállítók a piaci viszonyokhoz alkalmazkodnának. Ebben az esetben ugyanakkor ahelyett, hogy csökkentenék termelésüket, a szójababtermesztők előnyt is élveznek a versenyképes biodízel-ágazat élénkítésével és fejlesztésével kapcsolatos politikai célkitűzés miatt, amely szerint viszont a nemzetközi árak alatt kellett szójabab-mennyiségeket a biodízelgyártók rendelkezésére bocsátani.

(140) A tendenciát a 2. ábra mutatja be (tonnában): 2. ábra Szójabab-feldolgozás Argentínában Szójababsajtolás Szójabab-behozatal Szójababkivitel Szójababtermesztés 2017 2016 2015 2014 2013 2012 2011 2010 2009 2008 2007 Forrás: A (138) preambulumbekezdésben szereplő táblázatban közölt adatok.

(141) Az 1. táblázat és a 2. ábra mutatja, hogy gyakorlatilag a teljes belföldön felhasznált szójababtermesztést sajtolták, és az ebből származó szójaolaj belföldi felhasználásának elsődleges területe a biodízelgyártás volt.

(142) Az érdekelt felek végső tájékoztatását követően a CARBIO azt állította, hogy a Bizottság szerint a belföldön megtermelt szójababot teljes egészében kizárólag biodízel előállítására használják fel. A Bizottság cáfolta ezt az állítást. Mint a (141) preambulumbekezdésben láttuk, a belföldön értékesített szójababból sajtolással szójaolajat és szójalisztet állítanak elő. Minthogy Argentínában a szójaolajnak nincs jelentős belföldi piaca, az előállított szójaolajból biodízelt készítenek. A szójaolaj és a szójaliszt egy részét exportálják.

(143) Emellett szójababkivitelre csak akkor kerül sor, ha teljesen kielégítették a szójababsajtolásra és a biodízelgyártásra irányuló belföldi felhasználást. Az 1. táblázatból és a 2. ábrából az is látható, hogy az exportkorlátozások alkalmazásának időszakában szójabab behozatalára nem került sor, vagy csak csekély mértékben. Ezt a mintában szereplő exportáló gyártóknál megfigyelt üzleti modell is megerősíti. E vállalatok egyike sem importált ugyanis szójababot biodízelgyártáshoz. A szójababot inkább kizárólag azért hozták be, hogy a sajtoló üzemeikben felhasználják, majd az így készült szójaolajat és szójalisztet vitték ki Argentínából.

(144) Következésképpen az argentin kormány intézkedéseinek elsődleges célja megvalósult: a belföldön termesztett szójabab teljes mértékben kielégítette a belföldi biodízelgyártáshoz szükséges alapanyag iránti keresletet, a szójababtermesztők kárára, amelyek inkább optimalizálták volna hasznukat, majd vagy exportálták volna minden terményüket, vagy belföldön magasabb áron értékesítették volna, ha nem lettek volna exportkorlátozások.

(145) A WTO irányadó esetjoga szerint, amint az különösen a (78) preambulumbekezdésben olvasható, a legtöbb esetben kell lennie bizonyos formájú fenyegetésnek vagy késztetésnek a kormányzat részéről az alapanyag-beszállítók felé, hogy bizonyítható legyen a megbízás vagy utasítás megléte. A mérlegelési jogkör biztosítása alapján automatikusan nem vethető el e megállapítás. Az esetenkénti elemzés a tényeken alapul. Ebben az esetben szembetűnő az, hogy a kivitel meglehetősen korlátozott egy olyan nagymértékben nemzetközi nyersanyagpiacon, ahol Argentína a világ egyik vezető szójababtermesztője, figyelembe véve különösen, hogy a nemzetközi piacok árai jelentősen meghaladják az argentin belföldi árakat (lásd a 3. ábrát a (158) preambulumbekezdésben).

(146) Az argentin jogszabályokból kiolvasható bizonyíték (lásd a (91)–(99) preambulumbekezdést) arra utal, hogy az argentin kormány politikai célkitűzése a magasabb hozzáadott értéket jelentő downstream ágazatok, köztük a biodízel-ágazat fejlesztése és előnyben részesítése. Továbbá az argentin kormány egyértelműen kinyilvánította, hogy célja megvédeni a downstream ágazatokat a nemzetközi árak emelkedésétől.

(147) A tájékoztató dokumentumnak az érdekelt felek részére való megküldését követően a CARBIO azt állította, hogy a Bizottság nem támasztotta alá bizonyítékkal azt a kijelentését, hogy a szójababtermesztők inkább optimalizálnák nyereségüket.

(148) mivel a Bizottság nem kapott közvetlen információt a szójababtermesztőktől, amint az kifejtésre került a (61)–(64) preambulumbekezdésben, a Bizottság feltételezte, hogy a szójababtermesztők piacgazdaságban tevékenykedő racionális gazdasági szereplők, amelyek amikor csak lehetséges, nyereségük optimalizálására törekszenek. Ezért irracionális döntésnek tekinthető a szójababtermesztők termelésének növelése, ha az árak a megnövekedett exportadó miatt csökkennek. Az, hogy a szójababtermesztők fenntartják a szójababkínálatot az argentin kormány különböző korlátozó intézkedései ellenére, az argentin kormány annak érdekében elfogadott intézkedéseinek eredménye, hogy a szójababtermesztőket mint a kinyilvánított politikai célkitűzést végrehajtó jogalanyokat a biodízel-ágazat támogatására késztesse. A Bizottság ezért elutasította az állítást.

(149) Az argentin kormány azt állította, hogy a Bizottság nem támasztotta alá bizonyítékkal, hogy Argentínában bármilyen módon változott volna a szójabab-feldolgozás a szójababra kivetett exportadó következtében.

(150) A Bizottság ezzel nem értett egyet. A Bizottság először is emlékeztet arra, hogy az argentin kormány nem segítette a Bizottságot az ahhoz szükséges információ szójababtermesztőktől történő megszerzésében, hogy jobban tudja értékelni magatartásukat. A Bizottság ennélfogva úgy ítélte meg, hogy a rendelkezésre álló információk alapján az argentin kormány intézkedései (ideértve az exportadót) megváltoztatták a szójababtermesztők magatartását, hogy kiváltsák az argentin kormány által szándékolt hatásokat. Amint az az 1. táblázatból is látható, a szójababra 2007-ben, azaz a biodízel nagyléptékű gyártásának kezdetén kivetett exportadó megemelése ellenére a szójababtermesztés jelentősen nőtt. Továbbá a szójaolaj-kivitel helyébe nagymértékben a biodízel-kivitel lépett ugyanebben az időszakban, ami arra utal, hogy az argentin kormány intézkedései a biodízel-ágazat versenyképességét javító strukturális változásokat ösztönöztek. Következésképpen a Bizottság elutasította ezt az állítást.

(151) Az is világos, hogy a megszámlálhatatlanul sok (megközelítőleg 64 000) kis szójababtermesztő gazdálkodót, jóllehet az argentin kormány hivatalosan nem akadályozta meg termékei exportálásában, e politikák arra késztetik, hogy szinte minden terményüket belföldön értékesítsék, a nemzetközi piacokon egyébként elérhető árnál alacsonyabb áron. Nem áll rendelkezésre olyan bizonyíték, amely igazolná, hogy az argentin kormány bármilyen módon a kivitel növelésére és így a nyereség maximalizálására ösztönözné a szójababtermesztő gazdálkodókat, illetve közvetlenül vagy közvetve aktívan támogatná őket ebben, a mezőgazdasági kistermelőknek a külföldi ügyfelek szerzésével, az idegen nyelven folytatott kommunikációval és a kivitelhez kötődő terhes adminisztratív alakiságok teljesítésével összefüggő ismert nehézségei ellenére sem.

(152) Ellenkező bizonyítékok hiányában, és tekintve, hogy az argentin kormány nem működött kellőképpen együtt és nem szolgáltatott releváns bizonyítékokat és információkat e vonatkozásban, a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy ez a bizonyíték a szójababtermesztők arra irányuló késztetését mutatja, hogy terményeiket belföldön értékesítsék a downstream ágazatok (köztük a biodízelgyártók) javára, ahelyett, hogy megtérülésüket maximalizálnák más módszerekkel, például, hogy kiigazítják a termelési kibocsátást, vagy más típusú termelésre (például más gabonafélékre) állnak át.

(153) Az, hogy a szójababtermesztőknek még mindig van bizonyos mérlegelési mozgásterük, legalább formálisan, abban a tekintetben, hogy külföldre értékesítsenek, és hogy sor került igen csekély mértékű kivitelre, nem cáfolja meg a WTO-nak a DRAM-ok ügyében kialakított esetjoga (60) szerinti megbízás vagy utasítás meglétével kapcsolatos elsődleges következtetést.

(154) A Bizottság ezt követően elemezte, hogy a szójabab-beszállítás milyen hatást gyakorolt az argentin kormány intézkedéseinek köszönhetően a szójabab belföldi árára Argentínában, ha létezik egyáltalán ilyen hatás.

(155) A Bizottság a szójabab Argentínában érvényesülő belföldi átlagárát vette alapul, a Buenos Aires-i Gabonatőzsde Rosarióra, Bahía Blancára és Quequénre vonatkozó havi adatainak felhasználásával, amelyeket az Agrárvállalkozási Minisztérium adott meg országos szinten.

(156) A mintában szereplő exportáló gyártók ténylegesen hoztak be némi szójababot. Jóllehet a vállalatok ezeket a behozott mennyiségeket nem biodízelgyártásra fordították, hanem szójaolaj előállítására, amelyet aztán exportáltak, ezen importárak reprezentatívnak tekinthetők, mivel a szójababot sajtolásra és szójaolajként történő újrakivitel céljával hozták be, áruk pedig tükrözte a szójabab világpiaci árát.

(157) A belföldi árat havi szinten összevetették a szójababnak a mintában szereplő exportáló gyártóknál jelentkező átlagos FOB importárával.

(158) A 3. ábra a figyelembe vett időszak során tapasztalt áringadozásokat mutatja be, továbbá az argentin belföldi ár és a világpiaci ár közötti százalékos árkülönbséget. 3. ábra Az argentin belföldi ár és a világpiaci ár 2017. 11. hó 2017. 9. hó 2017. 7. hó 2017. 5. hó 2017. 3. hó 2017. 1. hó 2016. 11. hó 2016. 9. hó 2016. 7. hó 2016. 5. hó 2016. 3. hó 2016. 1. hó 2015. 11. hó Árkülönbség (%) Világpiaci ár (ARS/tonna) Argentin belföldiár (ARS/tonna) 2015. 9. hó 2015. 7. hó 2015. 5. hó 2015. 3. hó 2015. 1. hó Forrás: Bloomberg és az argentin kormány beadványa, a nyilvánosan rendelkezésre álló adatok alapján.

(159) A 3. ábra mutatja az argentin belföldi ár és a világpiaci ár közötti különbözetet, amely főként a szójababra kivetett exportadóval magyarázható. Az argentin kormány utasítási politikája meggátolja, hogy a szójababtermesztőknél haszon keletkezzen a világpiaci árakból. A szójababtermesztők ténylegesen nem hozhatják meg azt az észszerű döntést, hogy a nemzetközi piacon értékesítsenek sokkal magasabb áron.

(160) Ehelyett hasonló hasznot érnek el mind a belföldi, mind a nemzetközi piacon, azon az áron, hogy a belföldi árak az exportadó összegével csökkennek. Az argentin kormány ezáltal lenyomja a belföldi árakat, hogy kedvezzen a belföldi feldolgozó ágazatnak.

(161) Az argentin kormány azzal utasít, hogy elzárja a szójababtermesztőket az észszerű választás lehetőségétől. Továbbá, amint az az ábrából kiolvasható, a belföldi és a nemzetközi árak közötti különbség nemcsak jelentős maradt, hanem meg is óvta a biodízel-ágazatot és valamennyi downstream ágazatot (például a sajtolókat, amelyek főként biodízelgyártókkal állnak integrált kapcsolatban) a nemzetközi piac legmagasabb áremeléseitől.

(162) Ebből következően az argentin kormány intézkedései elérték előre meghatározott céljukat, azaz, hogy a belföldi árak csökkenjenek az emelkedő nemzetközi árakkal párhuzamosan, ami a hozzáadott értéket képviselő belföldi ágazatoknak, köztük a biodízel-ágazatnak kedvez.

(163) A fentiek fényében a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy az argentin szójababtermesztőket megbízták vagy utasították, hogy a megfelelő nagyságú díjazásnál alacsonyabb összeg megfizetése ellenében bocsássanak szójababot a belföldi biodízel-ágazat rendelkezésére.

3.2.2.5. Olyan funkció, amelynek ellátása szokásos esetekben a kormányzat feladata lenne, és a kormányzat által követett szokásos gyakorlattól valójában nem különböző gyakorlat

(164) A „szokásos esetekben a kormányzat feladatát” alkotó funkciókkal kapcsolatos kritérium tekintetében, amelyet a vizsgálóbizottság tovább még nem pontosított, (61) a Bizottság úgy ítélte meg, hogy egy, az adott országban található nyersanyagnak a nemzeti vállalatok rendelkezésére bocsátása olyan funkció, amelynek ellátása szokásos esetekben a kormányzat feladata lenne. Az általános nemzetközi jog értelmében az államok szuverenitással rendelkeznek természeti erőforrásaik felett. Természeti erőforrásaik kiaknázását illetően ugyan nagy mozgásterük van, szuverenitásuk rendszerint az erre vonatkozó kormányzati szabályozói hatáskörben nyilvánul meg. E tekintetben mellékes, hogy a kormányzat szokásszerűen ellátja-e ezt a feladatot, vagy sem (62). A Bizottság tehát azt állapította meg, hogy az argentin területen található szójabab argentin biodízel-ágazat számára történő rendelkezésre bocsátása olyan funkció, amelynek ellátása szokásos esetekben a kormányzat feladata lenne.

(165) A tájékoztató dokumentumnak az érdekelt felek részére való megküldését követően a CARBIO kifogásolta a Bizottság azon határozatát, amely szerint az államot kell felelősségre vonni az állam területén termesztett szójabab magánbeszállítóinak döntéseiért. A „szokásos esetekben a kormányzat feladatát” alkotó funkciókkal kapcsolatos kritérium teljesülése érdekében a CARBIO szerint a szójababot érintő minden döntést állami céllal kell meghozni. A CARBIO ugyanakkor azt állította beadványában, hogy „az állam dönthet úgy, hogy intézkedéseket hoz természeti erőforrásaival kapcsolatban”. Ez azt a bizottsági álláspontot erősíti meg, hogy e szuverenitás rendszerint az állam természeti erőforrásai kiaknázásának megszervezésére vonatkozó kormányzati szabályozói hatáskörben nyilvánul meg. Ezért nem szükséges, hogy a szójababbal kapcsolatos minden döntés állami céllal szülessen meg, ahhoz, hogy teljesüljön a „szokásos esetekben a kormányzat feladatát” alkotó funkciókkal kritériuma. Másként e jogalanyokat „állami szerveknek” lehetne tekinteni, és intézkedéseiket az államnak betudni, ami a megbízás vagy utasítás forgatókönyvében nem szerepel. Ez utóbbi esetben nincs szükség arra, hogy a magánszervezetek minden intézkedését az államnak lehessen betudni, hanem csak a konkrét vizsgált intézkedést (azaz az alapanyag megfelelő nagyságú díjazásnál alacsonyabb összeg megfizetése ellenében történő biztosítását). Ebből következően a Bizottság elutasította ezt az állítást, és arra a következtetésre jutott, hogy a nyersanyag, azaz a szójabab közérdekű célból (például a biodízel-ágazat fejlesztése céljából történő rendelkezésre bocsátása olyan funkció, amelynek ellátása szokásos esetekben a kormányzat feladata lenne.

(166) A „valójában nem különböző gyakorlattal” kapcsolatos kritériumot illetően a Bizottság megjegyezte, hogy a megfogalmazás a XVI. cikk (5) bekezdése szerinti felülvizsgálatot végző vizsgálóbizottság 1960. évi jelentéséből származik, amelyben hasonlóképpen fejezik ki, hogy a gyártók által fizetett terhek valójában nem minősülnek különbözőnek a kormányzat adóztatási és támogatási gyakorlatától (63). Erre tekintettel e kritérium esetében a megállapításnak meg kell erősítenie, hogy az áruknak a megbízott magánszervezetek általi rendelkezésre bocsátása valójában nem különbözik attól a feltételezéstől, miszerint maga a kormányzat biztosította az árukat. A Bizottság úgy ítéli meg, hogy ez a helyzet áll fenn. Az argentin kormány ahelyett, hogy közvetlenül biztosította volna az alapanyagot a biodízel-ágazat számára a biodízel-ágazat fejlesztésének élénkítésével kapcsolatos kormányzati politikai célkitűzések elérése érdekében, több intézkedéssel a magánszervezeteket készteti arra, hogy így járjanak el a kormány nevében.

(167) Az érdekelt felek végső tájékoztatását követően az argentin kormány és a CARBIO azt állította, hogy a Bizottság nem támasztotta alá bizonyítékkal, hogy azoknak a döntéseknek a meghozatala, amelyeket a magántulajdonban lévő beszállítók a magántulajdonban lévő argentínai földterületeken folytatott szójababtermesztéssel és a szójabab értékesítésével kapcsolatban hoznak, olyan funkció, amelynek ellátása szokásos esetekben a kormányzat feladata lenne.

(168) Ahogyan a (164) preambulumbekezdésben ismertettük, a Bizottság úgy ítélte meg, hogy az országban található nyersanyagoknak a nemzeti vállalatok rendelkezésére bocsátása olyan funkció, amelynek ellátása szokásos esetekben a kormányzat feladata lenne. Az argentin kormány és a CARBIO nem szolgált olyan érdemi érvvel, amely cáfolta volna ezt a következtetést, ezért a Bizottság az állítást elutasította. Az argentin kormány a szójababtermesztőkön keresztül törekszik egy meghatározott szakpolitikai cél elérésére, tehát ez az eset semmiben nem különbözik attól, mintha maga az argentin kormány termesztene közvetlenül szójababot.

3.2.2.6. Következtetés

(169) Az argentin kormány több intézkedéssel, köztük exportadókkal, mennyiségi korlátozásokkal, a belföldi termelőknek nyújtott támogatásokkal és állami politikai nyilatkozatokkal arra buzdította a belföldi szójababtermesztőket, hogy helyben értékesítsék a szójababot, és „megbízta” vagy „utasította” őket, hogy ezt a nyersanyagot Argentínában megfelelő nagyságú díjazásnál alacsonyabb összeg megfizetése ellenében bocsássák rendelkezésre. A kérdéses intézkedések elérték a kívánt hatást azzal, hogy torzították a szójabab belföldi piacát Argentínában, és mesterségesen alacsony szintre szorították le az árat a downstream biodízel-ágazat javára. A biodízel-ágazat támogatását kimondó állami célkitűzésre való tekintettel a szójabab megfelelő nagyságú díjazásnál alacsonyabb összeg megfizetése ellenében történő rendelkezésre bocsátása olyan funkció, amelynek ellátása szokásos esetekben a kormányzat feladata lenne, és a szójababtermesztő vállalatok ennek végrehajtásával kapcsolatos gyakorlata valójában nem különbözik a kormányzat szokásos gyakorlatától, amikor hasonló politikai célokat követ a támogatás más formáin (például vissza nem térítendő támogatások vagy bevételről való lemondás) keresztül.

(170) A Bizottság ezért arra a következtetésre jutott, hogy az argentin kormány az alaprendelet 3. cikke 1. a) pontjának iii. és iv. alpontja értelmében közvetett pénzügyi hozzájárulást nyújtott a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 1. cikke 1.1. bekezdése a) pontja iii. és iv. alpontja szerinti vonatkozó WTO-norma értelmezésével és alkalmazásával összhangban.

3.2.2.7. Ártámogatás vagy jövedelempótlás

(171) A Bizottság megítélése szerint a „pénzügyi hozzájárulás” és a „jövedelempótló vagy ártámogató intézkedés” nem két, egymást kölcsönösen kizáró jogi kategória. A Fellebbezési Testület ugyanis megerősítette, hogy a „pénzügyi hozzájárulások” között „a támogatás nyújtására alkalmas kormányzati intézkedések köre tovább bővíthető az 1. cikke 1.1. bekezdésének a) 2. pontja szerinti »jövedelem- vagy ártámogatással«” (64). Ez az értelmezés összhangban áll a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás tárgyával és céljával, azaz, hogy „fokozzák és javítsák a GATT-nak a támogatások és kiegyenlítő intézkedések alkalmazásával kapcsolatos fegyelmi szabályait”. (65)

(172) Az 1994. évi GATT XVI. cikke kiterjed „a jövedelem- vagy ártámogatás bármelyik formáj[ár]a, amely közvetve vagy közvetlenül növeli bármely termék területéről történő kivitelét vagy csökkenti bármely termék területére történő behozatalát”.

(173) A „bármelyik formája” kifejezés jelzi e kategória tág terjedelmét, abban az értelemben, hogy az magában foglal minden olyan formát, amely közvetve vagy közvetlenül jövedelem- vagy ártámogatást valósít meg. Ebben az értelemben a „forma” szótári értelme szerint „egy vagy több olyan mód, amelyben az adott dolog létezik vagy megnyilvánul; fajta, típus vagy változat”, továbbá „mód, módszer, eljárás”. (66) Így a „bármelyik formája” kifejezés magában foglal minden eljárást vagy módszert, amelynek révén a kormányzat jövedelem- vagy ártámogatást nyújt valakinek.

(174) „Támogatás” az a „cselekmény, amely hozzájárul adott dolog sikeréhez vagy értékének megőrzéséhez”. (67) A „támogatás” kifejezést gyakran használják mezőgazdasági összefüggésben, utalva a kormányzati támogatási programokra. (68) Ebben az esetben a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 1. cikke 1.1. bekezdésének a) 2. pontja szerinti „támogatás” arra a kormányzati intézkedésre utal, amely hozzájárul az árak vagy a valaki által szerzett jövedelem sikeréhez vagy értékének megőrzéséhez.

(175) Végül „az 1994. évi GATT XVI. cikke értelmében” megfogalmazás bármilyen formájú jövedelem- vagy ártámogatásra vonatkozik, amely közvetlenül vagy közvetve megnöveli „bármely terméknek” a WTO egy tagállamának a területéről történő kivitelét vagy csökkenti e termék e tagállam területére történő behozatalát. Ezt a potenciális vagy tényleges hatást az 1994. évi GATT XVI. cikkének (1) bekezdése kifejezetten is leírja: „[…] a jövedelem- vagy ártámogatás bármelyik formája, amely közvetve vagy közvetlenül növeli bármely termék területéről történő kivitelét vagy csökkenti bármely termék területére történő behozatalát”.

(176) Összefoglalva, az alaprendelet 3. cikkének 1. b) pontja olyan kormányzati intézkedéseket foglal magában, öltsenek azok bármilyen formát, amelyek közvetlenül vagy közvetve olyan jövedelempótlást vagy ártámogatást valósítanak meg valaki javára, amelynek potenciális vagy tényleges (69) hatása, hogy megnöveli bármely terméknek a WTO egy tagállamának területéről történő kivitelét vagy csökkenti e termék e tagállam területére történő behozatalát. Ez az értelmezés összhangban áll a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás tárgyával és céljával, azaz, hogy „fokozzák és javítsák a GATT-nak a támogatások és kiegyenlítő intézkedések alkalmazásával kapcsolatos fegyelmi szabályait”. (70)

(177) Ezzel az értelmezéssel összhangban, annak vizsgálata mellett, hogy az argentin kormány által elfogadott intézkedések áruk megfelelő nagyságú díjazásánál alacsonyabb összeg megfizetése ellenében történő biztosítása formájában nyújtott „pénzbeli hozzájárulásként” írhatók-e le, a Bizottság azt is elemezte, hogy az argentin kormány intézkedései az alaprendelet 3. cikke 1. b) pontja szerinti jövedelempótlásnak vagy ártámogatásnak is minősíthetők-e. A Bizottság ennek során először azt vizsgálta, hogy az argentin kormánynak szándékában áll-e a biodízel-ágazat létrehozásának és fejlesztésének támogatása; másodszor, hogy az argentin kormány milyen intézkedéseket hozott a biodíze