4.

A 325i. és a 325j. cikk helyébe a következő szöveg lép: „325i. cikk Az indexhez kötött és más több alaptermékes instrumentumok kezelése (1) Az intézmények az indexhez kötött és más több alaptermékes instrumentumok esetében az áttekintés elve alapján történő megközelítés (look-through) módszerét alkalmazzák összhangban a következőkkel: a) a delta és a görbületkockázatra vonatkozó szavatolótőke-követelmények kiszámításakor az intézmények úgy tekintik, hogy az index vagy más több alaptermékes instrumentum alapjául szolgáló alkotóelemekben közvetlenül egyedi pozíciókkal rendelkeznek, kivéve az olyan ACTP-ben szereplő indexben fennálló pozíciót, amelyre vonatkozóan egyedül az indexszel szembeni érzékenységet számítják ki; b) az intézmények számára megengedett, hogy – az ACTP-ben fennálló pozíciók kivételével – egy indexhez kötött instrumentum vagy más több alaptermékes instrumentum adott alkotóelemének valamely kockázati tényezőjével szembeni érzékenységeket nettósítsák egy alaptermékes instrumentumok ugyanazon összetevőjének ugyanazon kockázati tényezőjével szembeni érzékenységekkel; c) a vega kockázatra vonatkozó szavatolótőke-követelmények kiszámításakor az intézmények vagy úgy tekintik, hogy az index vagy más több alaptermékes instrumentum alapjául szolgáló alkotóelemekben közvetlenül egyedi pozíciókkal rendelkeznek, vagy az adott instrumentum mögöttes eszköze tekintetében egyetlen érzékenységet számítanak. Az utóbbi esetben az intézmények az egyetlen érzékenységet a következőképpen rendelik a 6. szakasz 1. alszakaszában meghatározott érintett kategóriához: i. amennyiben – az index súlyozásait figyelembe véve – az index alkotóelemeinek több mint 75 %-át ugyanazon kategóriához rendelik, az intézmények az érzékenységet az adott kategóriához sorolják és az adott kategóriához tartozó egy alaptermékes érzékenységként kezelik; ii. minden más esetben az intézmények az érzékenységet az érintett indexkategóriához rendelik. (2) Az (1) bekezdés a) pontjától eltérve a delta és a görbületkockázatra vonatkozó szavatolótőke-követelmény számításakor az intézmények a tőzsdén jegyzett részvény- vagy hitelindexben fennálló pozícióra vonatkozóan számíthatnak egyetlen érzékenységet, feltéve, hogy a tőzsdén jegyzett részvény- vagy hitelindex megfelel a (3) bekezdésben meghatározott feltételeknek. Ebben esetben az intézmények az egyetlen érzékenységet a következőképpen rendelik a 6. szakasz 1. alszakaszában meghatározott érintett kategóriához: a) amennyiben – a tőzsdén jegyzett index súlyozásait figyelembe véve – a tőzsdén jegyzett index alkotóelemeinek több mint 75 %-át ugyanazon kategóriához rendelik, az érzékenységet az adott kategóriához sorolják és az adott kategóriához tartozó egy alaptermékes érzékenységként kezelik; b) minden más esetben az intézmények az érzékenységet az érintett tőzsdén jegyzett index kategóriájához rendelik. (3) Az intézmények a (2) bekezdésben meghatározott módszert használhatják a tőzsdén jegyzett részvény- vagy hitelindexet referenciaként használó instrumentumok esetében, ha az alábbi feltételek mindegyike teljesül: a) a tőzsdén jegyzett index alkotóelemei és az indexben fennálló súlyozásuk ismert; b) a tőzsdén jegyzett indexnek legalább 20 alkotóeleme van; c) a tőzsdén jegyzett indexben szereplő egyetlen alkotóelem súlya sem haladja meg az index teljes piaci kapitalizációjának 25 %-át; d) a tőzsdén jegyzett index alkotóelemei teljes számának egytizedéből (a következő egész számára felfelé kerekítve) álló egyetlen részhalmaz súlya sem haladja meg az index teljes piaci kapitalizációjának 60 %-át; e) a tőzsdén jegyzett index alkotóelemeinek együttes teljes piaci kapitalizációja legalább 40 milliárd EUR. (4) Az intézmény mindenkor következetesen vagy csak az (1) bekezdésben vagy csak a (2) bekezdésben meghatározott módszert alkalmazza minden olyan instrumentumra, amely a (3) bekezdésben meghatározott feltételeknek megfelelő, tőzsdén jegyzett részvény- vagy hitelindexet használ referenciaként. Az intézmény az egyik módszerről a másikra való váltás előtt az illetékes hatóság előzetes engedélyét kéri. (5) Egy indexhez kötött vagy más több alaptermékes instrumentum esetében a delta és görbületkockázat számításához használt érzékenységi adatoknak konzisztensnek kell lenniük, függetlenül az adott instrumentumra használt módszertől. (6) A 325u. cikk (5) bekezdésében említettek szerinti más fennmaradó kockázatoknak kitett indexhez kötött vagy több alaptermékes instrumentumok a 4. szakaszban említett fennmaradó kockázatra vonatkozó többletkövetelmény hatálya alá tartoznak. 325j. cikk A kollektív befektetési formák (KBF) kezelése (1) Az intézmény a KBF-ben fennálló pozíció piaci kockázatára vonatkozó szavatolótőke-követelményeit az alábbi módszerek valamelyikével számítja ki: a) amennyiben az intézmény elegendő információt tud szerezni a KBF alapul szolgáló egyedi kitettségeiről, az intézmény a KBF-ben fennálló pozíció piaci kockázatára vonatkozó szavatolótőke-követelmény kiszámításához a KBF alapul szolgáló pozícióit úgy vizsgálja meg, mintha ezekkel a pozíciókkal az intézmény közvetlenül rendelkezne; b) amennyiben az intézmény nem tud elegendő információt szerezni a KBF alapul szolgáló egyedi kitettségeiről, de az intézmény ismeri a KBF megbízatásának tartalmát, és a KBF-re vonatkozó napi árjegyzések hozzáférhetők, az intézmény a KBF-ben fennálló pozíció piaci kockázatra vonatkozó szavatolótőke-követelményeit az alábbi módszerek valamelyikével számítja ki: i. az intézmény a KBF-ben fennálló pozíciót a 325ap. cikk (1) bekezdése 8. táblázatának „egyéb ágazat” kategóriájához sorolt egyetlen részvénypozíciónak tekintheti; ii. az illetékes hatóság engedélye alapján az intézmény kiszámíthatja a KBF piaci kockázatára vonatkozó szavatolótőke-követelményeket a KBF megbízatásában meghatározott korlátokkal és a vonatkozó jogszabályokkal összhangban; c) amennyiben az intézmény sem az a), sem a b) pontban foglalt feltételeknek nem felel meg, az intézmény a KBF-et nem sorolja a kereskedési könyvbe. A b) pontban meghatározott módszerek valamelyikét alkalmazó intézmény az e fejezet 5. szakaszában meghatározott nemteljesítési kockázatra vonatkozó szavatolótőke-követelményt és az e fejezet 4. szakaszában meghatározott fennmaradó kockázatra vonatkozó többletkövetelményt alkalmazza, amennyiben a KBF megbízatása értelmében a KBF-ben fennálló egyes kitettségek ezen szavatolótőke-követelmények hatálya alá tartoznak. A b) pont ii. alpontjában meghatározott módszert alkalmazó intézmény a partnerkockázatra vonatkozó szavatolótőke-követelményt és a KBF-ben fennálló származtatott pozíciók hitelértékelési korrekciós kockázatára vonatkozó szavatolótőke-követelményt kiszámíthatja 132a. cikk (3) bekezdésében meghatározott egyszerűsített módszerrel. (2) Az (1) bekezdéstől eltérve, amennyiben az intézmény indexreferenciaértéket követő olyan KBF-ben rendelkezik pozícióval, amellyel a KBF és a követett indexreferenciaérték közötti – díjak és jutalékok nélkül számított – évesített hozamkülönbözet az elmúlt 12 hónap tekintetében abszolút értékben 1 % alatt marad, az intézmény a pozíciót a követett indexreferenciaértékben fennálló pozícióként kezelheti. Az intézmény az említett feltételnek való megfelelést a pozíció felvételekor, majd ezt követően legalább évente ellenőrzi. Amennyiben azonban az elmúlt 12 hónapra vonatkozó adatok nem állnak teljeskörűen rendelkezésre, az intézmény illetékes hatóságának engedélyével 12 hónapnál rövidebb időszak évesített hozamkülönbözetét is használhatja. (3) Az intézmény a KBF-ekben fennálló pozíciói tekintetében az (1) bekezdés a), b) és c) pontjában említett módszerek kombinációját is alkalmazhatja. Ugyanakkor az ugyanazon KBF-ben fennálló pozíciókra az intézmény csak az említett módszerek egyikét használja. (4) Az (1) bekezdés b) pontjának alkalmazásában az intézmény a következő rendelkezések szerint végzi el a számításokat: a) az e fejezet 2. szakaszában meghatározott érzékenységen alapuló módszer szerinti szavatolótőke-követelmény kiszámítása céljából a KBF a megbízatása vagy a vonatkozó jog által megengedett maximális mértékig először az említett szakaszban meghatározott legmagasabb szavatolótőke-követelménnyel járó, majd egyre alacsonyabb tőkekövetelménnyel járó pozíciókat vállal, amíg el nem éri a teljes veszteség maximumának korlátját; b) az e fejezet 5. szakaszában meghatározott nemteljesítési kockázatra vonatkozó szavatolótőke-követelmények kiszámítása céljából a KBF a megbízatása vagy a vonatkozó jog által megengedett maximális mértékig először az említett szakaszban meghatározott legmagasabb szavatolótőke-követelménnyel járó, majd egyre alacsonyabb tőkekövetelménnyel járó pozíciókat vállal, amíg el nem éri a teljes veszteség maximumának korlátját; c) a KBF a megbízatása vagy a vonatkozó jog által megengedett maximális mértékig alkalmaz tőkeáttételt. Az ugyanazon KBF-ben fennálló mindazon pozícióra vonatkozó szavatolótőke-követelményeket, amelyekre az első albekezdésben említett számításokat alkalmazzák, egyedi alapon, külön portfólióként számítják ki az e fejezetben meghatározott módszer alkalmazásával. (5) Az intézmény csak akkor alkalmazhatja az (1) bekezdés a) vagy b) pontjában említett módszereket, ha a KBF megfelel a 132. cikk (3) bekezdésében és a 132. cikk (4) bekezdésének a) pontjában meghatározott összes feltételnek.”;