HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 336/1

AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS (EU) 2015/2436 IRÁNYELVE

(2015. december 16.)

a védjegyekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről

(átdolgozás)

(EGT-vonatkozású szöveg)

AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 114. cikke (1) bekezdésére,

tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,

tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),

rendes jogalkotási eljárás keretében (2),

mivel:

(1) A 2008/95/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet (3) több ponton módosítani kell. Az áttekinthetőség érdekében az irányelvet át kell dolgozni.

(2) A 2008/95/EK irányelv összehangolta a védjegyjogszabályok központi anyagi jogi rendelkezéseit, amelyekről elfogadásukkor úgy vélték, hogy a legközvetlenebbül érintik a belső piac működését azáltal, hogy akadályozzák az áruk szabad mozgását és a szolgáltatásnyújtás szabadságát az Unión belül.

(3) A tagállamokbeli védjegyoltalom együttesen létezik azzal az oltalommal, amelyet uniós szinten az európai uniós védjegyek biztosítanak, amelyek a 207/2009/EK tanácsi rendeletben (4) foglaltak szerint egységes jellegűek és Unió-szerte érvényesek. A nemzeti és uniós szintű védjegyrendszerek együttes létezése és egyensúlya az Unió szellemitulajdon-jogok védelmére alkalmazott megközelítésének sarokköve.

(4) A Bizottság az európai iparjogvédelmi stratégiáról szóló, 2008. július 16-i bizottsági közlemény kapcsán Európa egészére kiterjedően – beleértve az uniós és a nemzeti szintet, valamint a kettő közötti kapcsolódási pontokat is – elvégezte a védjegyrendszer általános működésének átfogó értékelését.

(5) A Tanács az európai uniós védjegyrendszer jövőbeli felülvizsgálatáról szóló, 2010. május 25-i következtetéseiben felkérte a Bizottságot, hogy terjesszen elő javaslatokat a 207/2009/EK rendelet és a 2008/95/EK irányelv felülvizsgálatára vonatkozóan. Az említett irányelv felülvizsgálatának intézkedéseket kell tartalmaznia a célból, hogy azt fokozottabban összehangolja a 207/2009/EK rendelettel, aminek következtében egész Európában csökkennének a védjegyrendszereken belüli eltérések, miközben a nemzeti védjegyoltalom is fennmaradna a védjegybejelentők számára, mint vonzó lehetőség. Ezzel összefüggésben biztosítani kell az európai uniós védjegyrendszer és a nemzeti védjegyrendszerek közötti kiegészítő jellegű kapcsolatot.

(6) A szellemitulajdon-jogok egységes piacáról szóló 2011. május 24-i közleményében a Bizottság megállapította, hogy annak érdekében, hogy eleget lehessen tenni az érdekeltek gyorsabb, színvonalasabb, ésszerűbb, és egyben következetesebb, fokozottabban felhasználóbarát, nyilvánosan jobban hozzáférhető és műszaki szempontból korszerűbb védjegylajstromozási rendszereket sürgető követeléseinek, a védjegyrendszert az Unió egészében korszerűsíteni kell és hozzá kell igazítani az internet korszakának követelményeihez.

(7) Az ezen irányelvre vonatkozóan elvégzett konzultációk és értékelések során megállapítást nyert, hogy a nemzeti jogszabályok korábbi részleges harmonizációja ellenére továbbra is vannak olyan területek, amelyeken a versenyképesség és a növekedés tekintetében pozitív hatást lehetne elérni a további harmonizációval.

(8) A jól működő belső piac előmozdításának és megteremtésének célkitűzését szem előtt tartva, valamint az Unión belül – ennek az európai vállalkozások és köztük különösen a kis- és középvállalkozások növekedése és versenyképessége szempontjából vett hasznossága okán – a védjegyek megszerzésének és oltalmának megkönnyítése érdekében ezért túl kell lépni a 2008/95/EK irányelv által megvalósított közelítés korlátozott körén, és a harmonizációt ki kell terjeszteni a 207/2009/EK rendelet szerinti lajstromozással oltalmazott védjegyekre vonatkozó anyagi jog egyéb aspektusaira is.

(9) Ahhoz, hogy a védjegyek lajstromoztatása és a lajstromozás adminisztratív kezelése Unió-szerte könnyebbé váljon, nemcsak az anyagi jog rendelkezéseit fontos közelíteni, hanem az eljárási szabályokat is. Ezért össze kell hangolni védjegyek lajstromozása területén a tagállamokban és az európai uniós védjegyrendszerben alkalmazott legfőbb eljárási szabályokat. A nemzeti jog szerinti eljárások tekintetében elég az általános elveket megállapítani, és a tagállamokra hagyni a részletesebb szabályok megállapítását.

(10) Alapvető fontosságú biztosítani, hogy a lajstromozott védjegyek az összes tagállami jogrendszerben ugyanolyan oltalmat élvezzenek. Az Unióban jóhírnévvel rendelkező európai uniós védjegyeknek nyújtott fokozott oltalommal összhangban nemzeti szinten is fokozott oltalmat kell biztosítani minden olyan lajstromozott védjegy számára, amely az érintett tagállamban jóhírnévvel rendelkezik.

(11) Az irányelvnek nem célja megfosztani a tagállamokat attól a jogtól, hogy továbbra is oltalomban részesítsék azokat a védjegyeket, amelyek oltalmát használat révén szerezték meg, e védjegyeket azonban csak a lajstromozás útján megszerzett védjegyekhez való viszonyuk tekintetében célszerű figyelembe vennie.

(12) A jogszabályok közelítésével elérni kívánt célkitűzések megvalósítása megkívánja, hogy a lajstromozott védjegyek megszerzésének és a védjegyoltalom fenntartásának feltételei valamennyi tagállamban alapvetően azonosak legyenek.

(13) Ennek érdekében szükség van azoknak a védjegyoltalomban részesíthető megjelöléseknek a szemléltető jellegű felsorolására, amelyek alkalmasak arra, hogy valamely vállalkozás áruit vagy szolgáltatásait más vállalkozások áruitól vagy szolgáltatásaitól megkülönböztessék. A védjegyek lajstromozási rendszere számára kitűzött célok, azaz a jogbiztonság és a gondos ügyintézés megvalósítása érdekében egyúttal alapvető fontosságú megkövetelni, hogy a megjelölés egyértelműen, pontosan, önmagában teljesen, könnyen hozzáférhetően, érthetően, tartósan és objektíven ábrázolható legyen. Ennek megfelelően lehetővé kell tenni a megjelöléseknek a széles körben elérhető technológia alkalmazásával– azaz nem szükségszerűen grafikai ábrázolással – történő, bármely alkalmas megjelenési formában való ábrázolását –, feltéve, hogy az megfelelően biztosítja a fenti cél megvalósulását.

(14) Kimerítően fel kell sorolni továbbá a védjegy lajstromozását kizáró, illetve annak törlésére alapot adó – ideértve a megkülönböztető képesség hiányával vagy a védjegy korábbi jogokkal való ütközésével kapcsolatos – okokat is, még akkor is, ha felsorolás azok némelyikét választható jelleggel tartalmazza, és így a tagállamok ezen okoknak a jogukban való fenntartásáról, illetve bevezetéséről szabadon dönthetnek.

(15) Annak biztosítása érdekében, hogy az uniós jogszabályok és a nemzeti jog által a földrajzi árujelzőknek biztosított oltalom szintjét Unió-szerte egységes és kimerítő módon alkalmazzák a feltétlen és a viszonylagos kizáró okok vizsgálata során, ezen irányelvnek ugyanazokat a rendelkezéseket kell tartalmaznia a földrajzi árujelzőkkel kapcsolatban, mint amelyek a 207/2009/EK rendeletben szerepelnek. Célszerű továbbá biztosítani, hogy a feltétlen kizáró okok alkalmazási köre kiterjedjen a borral kapcsolatos, oltalom alatt álló hagyományos kifejezésekre és a hagyományos különleges termékekre is.

(16) A lajstromozott védjegy által nyújtott oltalom – amelynek rendeltetése különösen a védjegyet hordozó áru vagy a védjegy alatt nyújtott szolgáltatás eredetének garantálása – a védjegy és a megfelelő megjelölés, valamint az érintett áruk vagy szolgáltatások azonossága esetén feltétlen kell, hogy legyen. Az oltalomnak a megjelölés és a védjegy, valamint az érintett áruk vagy szolgáltatások hasonlósága esetére is célszerű kiterjednie. A hasonlóság fogalmának értelmezése – az összetéveszthetőséggel összefüggésben – nélkülözhetetlen. Az összetéveszthetőség, amelynek értékelése számos tényezőtől – különösen a védjegy piaci ismertségétől, a használt vagy a védjegyként lajstromozott megjelöléssel való képzettársítástól, valamint a védjegy és a megjelölés, illetve a megjelölt áruk vagy szolgáltatások közötti hasonlóság mértékétől – függ, az oltalom szempontjából különös feltételt képez. Az összetéveszthetőség megállapításának módja – és különösen e tekintetben a bizonyítási teher – a nemzeti eljárási szabályok hatálya alá kell, hogy tartozzon, és azt ez az irányelv nem érintheti.

(17) A jogbiztonság megteremtése érdekében és az elsőbbség elvével (amely szerint a lajstromozott korábbi védjegy elsőbbséget élvez a lajstromozott későbbi védjegyekkel szemben) való teljes összhang biztosítása érdekében elő kell írni, hogy a védjegyoltalomból eredő jogok érvényesítése nem érintheti a jogosultak azon jogait, amelyeket a bejelentési nap vagy az elsőbbségi nap előtt szereztek. Ez a megközelítés összhangban van a szellemitulajdon-jogok kereskedelmi vonatkozásairól szóló, 1994. április 15-i megállapodás (a továbbiakban: TRIPS-megállapodás) 16. cikkének (1) bekezdésével.

(18) Helyénvaló annak lefektetése, hogy a védjegybitorlás ténye csak abban az esetben legyen kimondható, ha megállapítást nyer, hogy a jogsértő védjegyet vagy megjelölést gazdasági tevékenység körében azzal a céllal használják, hogy az árukat és szolgáltatásokat megkülönböztesse. A megjelölés olyan használatára, amely nem az áruk, illetve szolgáltatások megkülönböztetését célozza, a nemzeti jog rendelkezései az irányadók.

(19) A védjegybitorlást megvalósító cselekménynek kell ezért tekinteni a megjelölés kereskedelmi névként vagy hasonló megnevezésként történő használatát is, amennyiben a használat célja áruk, illetve szolgáltatások megkülönböztetése.

(20) A jogbiztonság és a specifikus uniós jogszabályokkal való teljes összhang biztosítása érdekében helyénvaló arról rendelkezni, hogy a védjegyjogosultnak joga legyen megtiltani valamely harmadik fél számára egy adott megjelölés összehasonlító reklámban való használatát, amennyiben az összehasonlító reklám ellentétes a 2006/114/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (5).

(21) A védjegyoltalom megerősítése és a hamisítás elleni küzdelem hatékonyabbá tétele érdekében, továbbá a tagállamok által a Kereskedelmi Világszervezet (WTO) keretében vállalt nemzetközi kötelezettségekkel – különösen az Általános Vám- és Kereskedelmi Egyezménynek az árutovábbítás szabadságáról szóló V. cikkével, valamint a generikus gyógyszerek tekintetében a WTO dohai miniszteri konferenciáján 2001. november 14-én elfogadott, a TRIPS-megállapodásról és a közegészségügyről szóló nyilatkozattal összhangban a védjegy jogosultját fel kell jogosítani ara, hogy harmadik feleket megakadályozhasson abban, hogy gazdasági tevékenység körében harmadik országokból szabad forgalomba bocsátás nélkül olyan árukat hozzanak be a védjegy lajstromozása szerinti tagállam területére, amelyeken engedély nélkül szerepel az adott áru vonatkozásában lajstromozott védjeggyel azonos vagy azzal lényegében megegyező védjegy.

(22) Ennek érdekében a védjegyjogosultak számára lehetővé kell tenni, hogy a védjegybitorlással érintett áruk belépésének és bármilyen vámjogi helyzetbe kerülésének a megakadályozását, ideértve különösen az árutovábbítást, az átrakodást, a raktározást, a vámszabad területre való beléptetést, az átmeneti megőrzést, az aktív feldolgozást vagy az ideiglenes behozatalt, abban az esetben is, ha az említett árukat nem kívánják az érintett tagállamban forgalomba hozni. A vámhatóságoknak az vámellenőrzések végzésekor – akár a jogosultak kérelmére is – élniük kell a 608/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletben (6) megállapított hatáskörökkel, illetve le kell folytatni az ugyanott megállapított eljárásokat. A vámhatóságoknak elsősorban kockázatelemzési kritériumok alapján kell elvégezniük az idevágó ellenőrzéseket.

(23) Azon két cél összehangolása érdekében, hogy egyrészről gondoskodni kell a védjegyjogok hatékony érvényesítéséről, másrészről pedig kerülni kell a nem jogsértő áruk szabad kereskedelmi forgalmának az akadályozását, a védjegy jogosultjának szóban forgó jogát meg kell szüntetni, ha a lajstromozott védjegy bitorlásának kérdésében érdemi határozat meghozatalára illetékes igazságügyi vagy egyéb hatóság előtt indított későbbi eljárás során a nyilatkozattevő, illetve az áru birtokosa bizonyítani tudja, hogy a lajstromba vett védjegy jogosultjának nincs joga megtiltani az adott áru forgalomba hozatalát az áru rendeltetési helye szerinti országban.

(24) A 608/2013/EU rendelet 28. cikke kimondja, hogy a jogosult felel az áruk birtokosainak okozott károkért, ha – többek között – az érintett árukról a későbbiekben megállapítást nyer, hogy nem sértenek szellemi tulajdonjogot.

(25) Meg kell tenni a szükséges intézkedéseket a generikus gyógyszerek zökkenőmentes továbbításának biztosítása érdekében. A gyógyszerészeti készítmények aktív hatóanyagainak megnevezésére használt nemzetközi szabadneveket, mint világszinten elismert generikus neveket illetően alapvető fontosságú megfelelően figyelembe venni a védjegyjog szempontjából fennálló korlátozásokat. Egy védjegy jogosultja következésképp azon az alapon, hogy a valamely harmadik fél által szabad forgalomba bocsátás nélkül a védjegy lajstromozása szerinti tagállam területére behozandó gyógyszerek aktív összetevőjének nemzetközi szabadneve és a védjegy között hasonlóságok állnak fenn, nem akadályozhatja meg az adott árunak az említett tagállam területére való behozatalát.

(26) Annak érdekében, hogy a lajstromozott védjegyek jogosultjai hatékonyabban vehessék fel a küzdelmet a hamisítás ellen, fel kell jogosítani őket arra, hogy megtiltsák a jogsértő megjelölések árukon való elhelyezését, valamint az elhelyezést megelőzően végzett egyes előkészítő cselekményeket.

(27) A védjegy által biztosított kizárólagos jogok nem jogosítják fel a jogosultat arra, hogy megtiltsa a megjelölések és a jelzések harmadik felek általi tisztességes, és így a tisztességes ipari és kereskedelmi gyakorlattal összhangban történő használatát. Annak érdekében, hogy egyenlő feltételek legyenek biztosítottak a kereskedelmi nevek és a védjegyek jogosultjai számára – tekintve, hogy a kereskedelmi nevek rendszerint korlátlan oltalmat élveznek a később lajstromozott védjegyekkel szemben –, a fentiek szerinti használatot úgy kell értelmezni, hogy az kizárólag a harmadik fél személynevének használatát foglalja magában. Az ilyen használatnak emellett általában véve lehetővé kell tennie a leíró, illetve a megkülönböztetésre nem alkalmas megjelölések és jelzések használatát is. A jogosult továbbá nem akadályozhatja meg a védjegy annak érdekében történő tisztességes használatát, hogy az árukat vagy a szolgáltatásokat a jogosult árujaként vagy szolgáltatásaként azonosítsák, vagy azokra ekként hivatkozzanak. A védjegy harmadik felek általi használata abból a célból, hogy felhívja a fogyasztók figyelmét az eredetileg a védjegy jogosultja által vagy az ő jóváhagyásával az Unióban értékesített eredeti termékek újraértékesítésére, tisztességesnek tekintendő, feltéve, hogy a védjegyhasználatra a tisztességes ipari és kereskedelmi gyakorlattal összhangban kerül sor. A védjegy művészi kifejezés céljából való használata harmadik felek által tisztességesnek tekintendő, ha arra a tisztességes ipari és kereskedelmi gyakorlattal összhangban kerül sor. Ezt az irányelvet továbbá olyan módon kell alkalmazni, hogy biztosított legyen az alapvető jogoknak és szabadságoknak, és köztük is mindenekelőtt a véleménynyilvánítás szabadságának a teljes mértékű tiszteletben tartása.

(28) Az áruk szabad mozgásának elvéből adódóan a védjegyjogosult nem tilthat el mást a védjegy használatától olyan árukkal kapcsolatban, amelyeket a védjegy alatt ő hozott forgalomba, vagy amelyeket az ő hozzájárulásával hoztak forgalomba az Unióban, kivéve, ha jogos érdeke fűződik ahhoz, hogy az áruk további forgalmazását ellenezze.

(29) A jogbiztonság érdekében, valamint a korábbi védjegy jogosultjának érdekeit nem sértve, fontos arról rendelkezni, hogy ez utóbbi utóbb már ne kérhesse egy saját védjegyénél későbbi védjegy megszűnésének megállapítását, illetve ne kifogásolhassa annak használatát, ha e használatról tudomása volt, és azt hosszabb ideig eltűrte, kivéve, ha a későbbi védjegyet rosszhiszeműen jelentették be lajstromozásra.

(30) A jogbiztonság garantálása és a jogszerűen szerzett védjegyoltalmi jogok védelme érdekében indokolt és szükséges leszögezni – azon alapelv sérelme nélkül, miszerint egy későbbi védjegy nem érvényesíthető egy korábbi védjeggyel szemben –, hogy a korábbi védjegyek jogosultjai nem kérhetik a későbbi védjegyek oltalmának megtagadását, törlését vagy megszűnésének megállapítását, valamint nem szólalhatnak fel a későbbi védjegy használata ellen, ha a későbbi védjegyoltalomra akkor tettek szert, amikor fennállt a lehetőség a korábbi védjegy törlésére vagy a védjegyoltalom megszűnésének megállapítására – például amiatt, hogy a korábbi védjegy a használat során még nem szerzett megkülönböztető képességet –, illetve ha a korábbi védjegy még nem volt érvényesíthető a későbbi védjeggyel szemben, mivel ennek előfeltételei nem teljesültek – például a korábbi védjegy még nem tett szert jóhírnévre.

(31) A védjegyek csak akkor töltik be rendeltetésüket, azaz az áruk és szolgáltatások megkülönböztetést, valamint akkor teszik lehetővé, hogy a fogyasztók tájékozott döntést hozzanak, ha a piacon ténylegesen használják azokat. A használat követelménye azért is fontos, hogy csökkentse az Unióban lajstromozott és oltalomban részesülő védjegyek, és ezáltal a köztük felmerülő jogviták számát. Ennélfogva fontos előírni, hogy a lajstromozott védjegyeket ténylegesen használni kell a bejelentett áruk és szolgáltatások tekintetében, vagy – amennyiben a használatukra az adott áruk és szolgáltatások tekintetében a lajstromozási eljárás befejezését követő öt éven belül nem kerül sor – ez a védjegyoltalom megszűnésének megállapításához vezethessen.

(32) A fentiek következtében egy lajstromozott védjegyet kizárólag akkor kell oltalomban részesíteni, ha azt ténylegesen használják, és egy lajstromozott korábbi védjegy jogosultja nem szólalhat fel a későbbi védjegy ellen, illetve nem kérheti annak törlését a korábbi védjegy tényleges használatának hiánya esetén. A tagállamoknak továbbá biztosítaniuk kell, hogy védjegybitorlási per esetén ne lehessen sikeresen hivatkozni egy védjegyre, ha a benyújtott kifogás alapján megállapítást nyer, hogy a védjegyoltalom megszűnése megállapításának helye lenne, illetve – abban az esetben, ha az eljárás egy későbbi joggal szemben indult – a védjegyoltalom megszűnése megállapításának helye lett volna akkor, amikor a későbbi jogot megszerezték.

(33) Helyénvaló úgy rendelkezni, hogy abban az esetben, ha egy európai uniós védjeggyel kapcsolatban egy nemzeti védjegy vagy egy, az adott tagállamra kiterjedő hatállyal, nemzetközi megállapodás alapján lajstromozott védjegy szenioritását igényelték, és a szenioritás igénylése alapjául szolgáló védjegy oltalma később az oltalmi idő megújítás nélküli lejárta vagy lemondás miatt megszűnt, ez utóbbi védjegy érvényessége akkor is megtámadható marad. A megtámadás lehetőségét olyan esetekre kell korlátozni, amikor a védjegy lajstromból való eltávolításakor helye lett volna a törlésének vagy a megszűnése megállapításának.

(34) A koherencia érdekében és a védjegyek Unión belüli kereskedelmi kiaknázásának megkönnyítése céljából, a védjegyekre mint a tulajdonjog tárgyaira vonatkozó szabályokat a megfelelő mértékig össze kell hangolni az európai uniós védjegyekre vonatkozó, már meglévő szabályokkal, és azoknak ki kell terjedniük az átruházásra, a használat engedélyezésére, a dologi jogokra és a végrehajtás alá vonásra.

(35) Az együttes védjegyek hasznos eszköznek bizonyultak az egyes közös tulajdonságokkal bíró áruk vagy szolgáltatások népszerűsítése céljából. Ezért az együttes nemzeti védjegyekre célszerű az európai uniós együttes védjegyekre vonatkozókhoz hasonló szabályokat előírni.

(36) A védjegyoltalom hozzáférhetőségének javítása és megkönnyítése, valamint a jogbiztonság és kiszámíthatóság fokozása érdekében a védjegyek tagállamokban történő lajstromozására vonatkozó eljárásoknak hatékonynak és átláthatónak kell lenniük, valamint az európai uniós védjegyekre alkalmazandókhoz hasonló szabályokat kell követniük.

(37) A védjegyoltalmi jogok hatálya tekintetében a jogbiztonság biztosítása, valamint a védjegyoltalom igénybevételének megkönnyítése érdekében a védjegybejelentésben szereplő áruk és szolgáltatások megnevezése és osztályozása során valamennyi tagállamban azonos szabályokat kell alkalmazni, és azokat össze kell hangolni az európai uniós védjegyekre vonatkozókkal. Ahhoz, hogy az illetékes hatóságok és gazdasági szereplők pusztán a bejelentés alapján meg tudják határozni az igényelt védjegyoltalom terjedelmét, az áruk és szolgáltatások megnevezésének kellően egyértelműnek és pontosnak kell lennie. Az általános kifejezések használatát úgy kell értelmezni, hogy abba csak olyan áruk és szolgáltatások tartoznak bele, amelyeket a kifejezés szó szerinti jelentése egyértelműen lefed. A jogbiztonság és egyértelműség biztosítása érdekében a tagállamok központi iparjogvédelmi hivatalainak és a Benelux Szellemitulajdon-védelmi Hivatalnak egymással együttműködve törekedniük kell egy olyan jegyzék összeállítására, amely tükrözi az áruk és szolgáltatások osztályozása tekintetében alkalmazott ügyviteli gyakorlatukat.

(38) A védjegyoltalom érvényesíthetősége biztosítása céljából a tagállamoknak hatékony közigazgatási felszólalási eljárást kell biztosítaniuk ahhoz, hogy legalább a korábbi védjegy jogosultja és az oltalom alatt álló eredetmegjelöléshez vagy földrajzi jelzéshez fűződő jogok gyakorlására az alkalmazandó jog alapján feljogosított személy felszólalhasson a védjegybejelentés lajstromozásával szemben. A tagállamoknak továbbá – az ezen irányelv hatálybalépésétől számított hét éven belül, azaz hosszabb átültetési időszak során – a védjegyek törlésére és megszűnésének megállapítására vonatkozóan is gondoskodniuk kell a közigazgatási eljárás rendelkezésre állásáról annak érdekében, hogy az említett célokra hatékony eszközt biztosítsanak.

(39) A tagállami központi iparjogvédelmi hivataloknak, valamint a Benelux Szellemitulajdon-védelmi Hivatalnak célszerű együttműködniük egymással és az Európai Unió Szellemi Tulajdonjogi Hivatalával a védjegyek lajstromozásának és igazgatásának valamennyi területén, hogy előmozdítsák a gyakorlatok és az eszközök konvergenciáját, és ennek keretében például lekérdezési és keresési célokra közös vagy összekapcsolt adatbázisokat és portálokat hozzanak létre és naprakészen tartsák azokat. A tagállamoknak további lépéseket kell tenniük annak biztosítására, hogy hivatalaik együttműködjenek egymással és az Európai Unió Szellemi Tulajdonjogi Hivatalával tevékenységük minden egyéb olyan területén is, amely a védjegyek Unión belüli oltalma tekintetében jelentőséggel bír.

(40) Ez az irányelv nem zárja ki a védjegyjogon kívüli – így például a tisztességtelen versenyre, a polgári jogi felelősségre vagy a fogyasztóvédelemre vonatkozó – tagállami jogszabályi rendelkezések védjegyekre történő alkalmazását.

(41) A tagállamokra kötelező érvényű az ipari tulajdon oltalmára létesült Párizsi Uniós Egyezmény és a TRIPS-megállapodás. Ezen irányelvnek teljes mértékben meg kell felelnie a fenti egyezményben és megállapodásban foglaltaknak. A tagállamoknak az egyezményből és a megállapodásból eredő kötelezettségeit ez az irányelv nem érintheti. Adott esetben az Európai Unió működéséről szóló szerződés 351. cikkének második bekezdése alkalmazandó.

(42) Mivel ezen irányelv céljait – nevezetesen a jól működő belső piac előmozdítását és megteremtését, valamint a növekedés és versenyképesség érdekében az Unióban a védjegyek lajstromozásának, igazgatásának és oltalmának az előmozdítását – a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, az Unió szintjén azonban e célok – mértékük és hatásuk miatt – jobban megvalósíthatók, az Unió intézkedéseket hozhat az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez az irányelv nem lépi túl az e célok eléréséhez szükséges mértéket.

(43) A tagállamok által ezen irányelvvel összefüggésben végzett személyesadat-kezelés tekintetében a 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (7) az irányadó.

(44) Az európai adatvédelmi biztossal konzultációra került sor a 45/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (8) 28. cikkének (2) bekezdésével összhangban, és a biztos 2013. július 11-én véleményt nyilvánított.

(45) Az ezen irányelv nemzeti jogba történő átültetésére vonatkozó kötelezettség csak azokat a rendelkezéseket érinti, amelyek a korábbi irányelvhez képest érdemi módosítást tartalmaznak. A változatlan rendelkezések átültetésére vonatkozó kötelezettség a korábbi irányelvből következik.

(46) Ez az irányelv nem érintheti a 2008/95/EK irányelv alapján fennálló, a 2008/95/EK irányelv I. mellékletének B. részében említett, a 89/104/EGK tanácsi irányelv (9) nemzeti jogba történő átültetésére vonatkozó határidővel kapcsolatos tagállami kötelezettségeket,

ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:

1. FEJEZET

ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK

1. cikk

Hatály

Ezt az irányelvet minden olyan áruvédjegyre és szolgáltatási védjegyre alkalmazni kell, amely a tagállamok valamelyikében önálló védjegyként, hitelesítési jegyként vagy tanúsító védjegyként, vagy együttes védjegyként való lajstromozás vagy védjegybejelentés, a Benelux Szellemitulajdon-védelmi Hivatalnál lajstromozás vagy védjegybejelentés, illetve a tagállamok bármelyikére kiterjedő hatályú nemzetközi lajstromozás tárgyát képezi.

2. cikk

Fogalommeghatározások

Ezen irányelv alkalmazásában az alábbi fogalommeghatározások alkalmazandók:

a) „Hivatal”: a tagállam központi iparjogvédelmi hivatala vagy a Benelux Szellemitulajdon-védelmi Hivatal, amelynek feladata a védjegyek lajstromozása;

b) „lajstrom”: valamely hivatal által vezetett védjegy-nyilvántartás.

2. FEJEZET

A VÉDJEGYEKRE VONATKOZÓ ANYAGI JOG

1. SZAKASZ

A védjegyoltalomban részesíthető megjelölés

3. cikk

A védjegyoltalomban részesíthető megjelölés

Védjegyoltalomban részesülhet minden megjelölés, így különösen szó – beleértve a személyneveket is –, ábra, kép, alakzat, betű, szám, szín, továbbá az áru vagy az áru csomagolásának formája, vagy hang, amely alkalmas arra, hogy:

a) valamely vállalkozás áruit vagy szolgáltatásait megkülönböztesse más vállalkozások áruitól vagy szolgáltatásaitól; és

b) lajstrombeli ábrázolásának módja lehetővé tegye azt, hogy az illetékes hatóságok és a nyilvánosság egyértelműen és pontosan meghatározza a jogosultat megillető oltalom tárgyát.

2. SZAKASZ

Kizáró, illetve törlési okok

4. cikk

Feltétlen kizáró, illetve törlési okok

(1) A megjelölés nem részesülhet védjegyoltalomban, illetve a védjegy törlésének van helye, ha:

a) a megjelölés nem képezhet védjegyet;

b) a védjegy nem alkalmas a megkülönböztetésre;

c) a védjegy kizárólag olyan jelekből vagy adatokból áll, amelyeket a forgalomban az áru vagy a szolgáltatás fajtája, minősége, mennyisége, rendeltetése, értéke, földrajzi eredete, előállítási vagy teljesítési ideje, illetve egyéb jellemzője feltüntetésére használhatnak;

d) a védjegy kizárólag olyan jelekből vagy adatokból áll, amelyeket az általános nyelvhasználatban, illetve a tisztességes üzleti gyakorlatban állandóan és szokásosan alkalmaznak;

e) a megjelölés kizárólag: i. olyan formából vagy egyéb jellemzőből áll, amely az áru jellegéből következik; ii. az árunak olyan formájából vagy egyéb jellemzőjéből áll, amely a célzott műszaki hatás eléréséhez szükséges; iii. olyan formából vagy egyéb jellemzőből áll, amely lényeges értéket ad az áruhoz;

f) a védjegy a közrendbe vagy a közerkölcsbe ütközik;

g) a védjegy alkalmas a fogyasztók megtévesztésére különösen az áru, illetve a szolgáltatás fajtája, minősége vagy földrajzi eredete tekintetében;

h) a védjegy lajstromozásához az illetékes szerv nem járult hozzá, és a Párizsi Egyezmény 6ter. cikke alapján nem részesülhet védjegyoltalomban, illetve törlésének lenne helye;

i) a védjegy az eredetmegjelölések és földrajzi jelzések oltalmát biztosító uniós jogszabályok vagy az érintett tagállam nemzeti joga,vagy ilyen oltalmat biztosító olyan nemzetközi megállapodás alapján, amelyben az Unió vagy az érintett tagállam részes fél, ki van zárva az oltalomból;

j) a védjegy a borral kapcsolatos hagyományos kifejezések oltalmát biztosító uniós jogszabályok vagy ilyen oltalmat biztosító olyan nemzetközi megállapodás alapján, amelyben az Unió részes fél, ki van zárva az oltalomból;

k) a védjegy a lajstromozásból kizárt a hagyományos különleges termékek oltalmát biztosító uniós jogszabályok vagy ilyen oltalmat biztosító olyan nemzetközi megállapodás alapján, amelyben az Unió részes fél, ki van zárva az oltalomból;

l) a védjegy, ha olyan korábbi fajtanévből áll vagy alapvető elemeiben olyan korábbi fajtanevet idéz, amelyet a növényfajta-oltalmat biztosító uniós jogszabálynak vagy az érintett tagállam nemzeti jogának, vagy ilyen oltalmat biztosító olyan nemzetközi megállapodásnak megfelelően lajstromoztak, amelyben az Unió vagy az érintett tagállam részes fél, azonos vagy rokon fajba tartozó növényfajta tekintetében.

(2) A védjegy törlésének van helye, ha a megjelölést rosszhiszeműen jelentették be lajstromozásra. Bármelyik tagállam azt is előírhatja, hogy az ilyen megjelölés nem részesülhet védjegyoltalomban.

(3) Bármelyik tagállam előírhatja, hogy a megjelölés nem részesülhet oltalomban, illetve a védjegy törlésének van helye az alábbi esetekben és mértékig:

a) a megjelölés használata az adott tagállam vagy az Unió védjegyjogon kívüli, egyéb jogszabályi rendelkezései alapján megtiltható;

b) a megjelölés erőteljesen szimbolikus értékű elemet – különösen vallási jelképet – tartalmaz;

c) a megjelölés a Párizsi Egyezmény 6ter. cikkében nem említett olyan kitüntetést, jelvényt vagy címert tartalmaz, amelyhez közérdek fűződik, kivéve, ha lajstromozásához az illetékes szerv a tagállam jogának megfelelően hozzájárult.

(4) Az (1) bekezdés b), c) és d) pontja alapján a megjelölés nem zárható ki a védjegyoltalomból, ha használata révén a bejelentés napját megelőzően megszerezte a megkülönböztető képességet. A védjegy továbbá nem törölhető ugyanezen okok alapján, ha használata révén a törlésre irányuló kérelem benyújtásának napját megelőzően megszerezte a megkülönböztető képességet.

(5) Bármelyik tagállam előírhatja, hogy a (4) bekezdést akkor is alkalmazni kell, ha a megjelölés a megkülönböztető képességet a bejelentés napját követően, de a lajstromozás napját megelőzően szerezte meg.

5. cikk

Viszonylagos kizáró, illetve törlési okok

(1) A megjelölés nem részesülhet védjegyoltalomban, illetve a védjegy törlésének van helye, ha:

a) a megjelölés egy korábbi védjeggyel azonos, és az árujegyzékben szereplő áruk, illetve szolgáltatások azonosak a korábbi védjegy árujegyzékében szereplő árukkal, illetve szolgáltatásokkal;

b) a megjelölést a korábbi védjeggyel való azonossága vagy hasonlósága, valamint az érintett áruk, illetve szolgáltatások azonossága vagy hasonlósága miatt a fogyasztók azt a korábbi védjeggyel összetéveszthetik; az összetéveszthetőség magában foglalja azt az esetet is, ha a fogyasztók a megjelölést képzettársítás (asszociáció) útján kapcsolhatják a korábbi védjegyhez.

(2) Az (1) bekezdés alkalmazásában „korábbi védjegy”:

a) a következőkben felsorolt minden olyan védjegy, amelynek bejelentési napja korábbi, mint a védjegy lajstromozására irányuló bejelentés megtételének napja, figyelembe véve – ha ennek helye van – az igényelt elsőbbségek napját: i. európai uniós védjegy; ii. az érintett tagállamban, illetve – Belgium, Luxemburg és Hollandia esetében – a Benelux Szellemitulajdon-védelmi Hivatalnál lajstromozott védjegy; iii. nemzetközi megállapodás alapján az érintett tagállamra kiterjedő hatállyal lajstromozott védjegy;

b) olyan európai uniós védjegy, amely tekintetében a 207/2009/EK rendeletnek megfelelően az a) pont ii. vagy iii. alpontjában említett védjegy szenioritását érvényesen igényelték, akkor is, ha ez utóbbi védjegy oltalma lemondás vagy az oltalmi idő megújítás nélküli lejárta miatt megszűnt;

c) az a) vagy b) pontban említett védjegy lajstromozására irányuló bejelentés, feltéve, hogy annak alapján a védjegyet lajstromozzák;

d) olyan védjegy, amely a védjegy lajstromozására irányuló bejelentés megtételének napjánál, illetve – elsőbbség igénylése esetén – az igényelt elsőbbség napjánál korábban vált az érintett tagállamban közismertté, a „közismert” szónak abban az értelmében, ahogyan azt a Párizsi Egyezmény 6bis. cikke alkalmazza.

(3) A megjelölés továbbá nem részesülhet védjegyoltalomban, illetve a védjegy törlésének van helye:

a) ha a megjelölés korábbi védjeggyel azonos vagy ahhoz hasonló, függetlenül attól, hogy az árujegyzékben szereplő áruk vagy szolgáltatások azonosak vagy hasonlóak-e vagy sem, azokkal az árukkal vagy szolgáltatásokkal összevetve amelyek tekintetében a korábbi védjegyet lajstromozták, feltéve, hogy a korábbi védjegy abban a tagállamban, amelyben a lajstromozást kérelmezik vagy amelyben a védjegyet lajstromozták, európai uniós védjegy esetében pedig az Unióban jóhírnévvel rendelkezik, és a megjelölés alapos ok nélkül történő használata sértené vagy tisztességtelenül kihasználná a korábbi védjegy megkülönböztető képességét vagy jóhírnevét;

b) ha ügynök vagy a védjegy jogosultjának képviselője – a jogosult engedélye nélkül – saját nevében jelentette be lajstromozásra a védjegyet, kivéve, ha a képviselő vagy az ügynök igazolja, hogy eljárása helyénvaló volt;

c) amennyiben, és olyan mértékig, amelyben az eredetmegjelölések és földrajzi jelzések oltalmát biztosító uniós jogszabályok szerint, illetve az érintett tagállam ilyen oltalmat biztosító jogszabályai szerint: i. az eredetmegjelölés vagy a földrajzi jelzés lajstromozására irányuló bejelentést az uniós jogszabályokkal vagy az érintett tagállam jogával összhangban a védjegy bejelentési napjánál, illetve a bejelentés igényelt elsőbbségi napjánál korábban tették meg, feltéve, hogy az eredetmegjelölést vagy a földrajzi jelzést utóbb lajstromozzák; ii. az adott eredetmegjelölésből vagy földrajzi jelzésből fakadó jogokat az alkalmazandó jog értelmében gyakorolni jogosult személyt az eredetmegjelölés vagy földrajzi jelzés feljogosítja a későbbi védjegy használatának megtiltására.

(4) Bármely tagállam előírhatja, hogy a megjelölés nem részesülhet védjegyoltalomban, illetve a védjegy törlésének van helye az alábbi esetekben és mértékig:

a) a védjegy lajstromozására irányuló bejelentés megtételének napját, illetve – elsőbbség igénylése esetén – az elsőbbség napját megelőzően valamely nem lajstromozott védjegyhez vagy gazdasági tevékenység körében használt egyéb megjelöléshez fűződő olyan jogokat szereztek, amelyek alapján azok jogosultja megtilthatja a későbbi védjegy használatát;

b) a védjegy használata a (2) bekezdésben és az e bekezdés a) pontjában nem említett–különösen a következő – korábbi jogok alapján megtiltható: i. névhez fűződő jog, ii. képmáshoz fűződő jog, iii. szerzői jog, iv. iparjogvédelmi jog;

c) a megjelölés összetéveszthető egy külföldi oltalom alatt álló korábbi védjeggyel, feltéve, hogy a megjelölést a bejelentés időpontjában rosszhiszeműen jelentették be lajstromozásra,

(5) A tagállamok biztosítják, hogy megfelelő körülmények esetén ne legyen kötelező a megjelölés kizárása a védjegyoltalomból, illetve a védjegy törlése, ha lajstromozásához a korábbi védjegy vagy egyéb korábbi jog jogosultja hozzájárult.

(6) Bármely tagállam előírhatja, hogy – az 1–5. cikkekben foglaltaktól eltérően – az olyan védjegyek tekintetében, amelyek bejelentési napja megelőzi a 89/104/EGK irányelvnek való megfeleléshez szükséges rendelkezések hatálybalépésének napját, az adott tagállamban az ez utóbbi napnál korábban hatályos rendelkezések szerinti kizáró, illetve törlési okokat kell alkalmazni.

6. cikk

Törlés vagy megszűnés utólagos megállapítása

Ha egy európai uniós védjegy tekintetében olyan nemzeti védjegy vagy az adott tagállamra kiterjedő hatállyal, nemzetközi megállapodás alapján lajstromozott védjegy szenioritását igénylik, amelynek oltalma lemondás vagy az oltalmi idő megújítás nélküli lejárta miatt megszűnt, az igényelt szenioritás alapját képező védjegy utólagos törlésének vagy a megszűnés utólagos megállapításának van helye, ha a törlésének vagy a megszűnése megállapításának helye lett volna, amikor a védjegy oltalma a lemondás vagy az oltalmi idő megújítás nélküli lejárta miatt megszűnt. Ilyen esetben a szenioritás hatályát veszti.

7. cikk

Az áruk, illetve szolgáltatások tekintetében részlegesen fennálló kizáró vagy törlési okok

Ha a bejelentés elutasításának vagy a védjegy törlésének oka csak az árujegyzékben szereplő áruk, illetve szolgáltatások egy része tekintetében áll fenn, a védjegybejelentés elutasításának vagy a védjegy törlésének csak a szóban forgó áruk, illetve szolgáltatások tekintetében van helye.

8. cikk

A korábbi védjegy megkülönböztető képességének vagy jóhírnevének hiánya mint valamely lajstromozott védjegy törlésének akadálya

A korábbi védjegyre alapított törlési kérelem a kérelem benyújtásának napján nem teljesíthető, ha az alábbi okok bármelyike miatt a későbbi védjegy bejelentésének vagy elsőbbségének napján sem lett volna teljesíthető:

a) a 4. cikk (1) bekezdésének b), c) vagy d) pontja alapján támadott korábbi védjegy még nem szerzett megkülönböztető képességet a 4. cikk (4) bekezdése szerint;

b) a törlési kérelem az 5. cikk (1) bekezdésének b) pontján alapul, és a korábbi védjegy által megszerzett megkülönböztető képesség még nem elegendő annak alátámasztására, hogy az 5. cikk (1) bekezdése b) pontjának értelmében vett összetéveszthetőség fennáll;

c) a törlési kérelem az 5. cikk (3) bekezdésének a) pontján alapul, és a korábbi védjegy még nem tett szert az 5. cikk (3) bekezdésének a) pontja szerinti jóhírnévre.

9. cikk

A törlés kizártsága belenyugvás következtében

(1) Ha az 5. cikk (2) bekezdése vagy az 5. cikk (3) bekezdésének a) pontja szerinti korábbi védjegy jogosultja a tagállamban öt egymást követő éven át eltűrte az abban a tagállamban lajstromozott későbbi védjegy használatát, noha tudomása volt e használatról, a továbbiakban korábbi védjegyére hivatkozva nem kérheti e későbbi védjegy törlését olyan áruk, illetve szolgáltatások tekintetében, amelyekkel kapcsolatban a későbbi védjegyet használták, kivéve, ha a későbbi védjegyet rosszhiszeműen jelentették be lajstromozásra.

(2) A tagállamok előírhatják, hogy az e cikk (1) bekezdését alkalmazni kell az 5. cikk (4) bekezdésének a) vagy b) pontjában említett korábbi jog jogosultjára.

(3) Az (1) és a (2) bekezdésben említett esetekben a később lajstromozott védjegy jogosultja akkor sem léphet fel a korábbi jog gyakorlásával szemben, ha a későbbi védjeggyel szemben a korábbi jogra már nem lehet hivatkozni.

3. SZAKASZ

A védjegyoltalom tartalma és korlátai

10. cikk

A védjegyoltalom tartalma

(1) A védjegyoltalom a jogosult számára kizárólagos jogokat biztosít.

(2) A jogosultaknak a lajstromozott védjegy bejelentési napját vagy elsőbbségi napját megelőzően szerzett jogait nem érintve, a lajstromozott védjegy jogosultja bárkivel szemben felléphet, aki engedélye nélkül gazdasági tevékenység körében árukkal, illetve szolgáltatásokkal kapcsolatban olyan megjelölést használ, amely:

a) a védjeggyel azonos, és azt a védjegy árujegyzékében foglaltakkal azonos árukkal, illetve szolgáltatásokkal kapcsolatban használják;

b) a védjeggyel azonos vagy ahhoz hasonló, és azt olyan árukkal, illetve szolgáltatásokkal kapcsolatban használják, amelyek a védjegy árujegyzékében szereplő árukkal, illetve szolgáltatásokkal azonosak vagy azokhoz hasonlóak, ha a fogyasztók a megjelölést a védjeggyel összetéveszthetik; az összetéveszthetőség magában foglalja azt az esetet is, ha a fogyasztók a megjelölést gondolati képzettársítás (asszociáció) útján kapcsolhatják a védjegyhez;

c) a védjeggyel azonos vagy ahhoz hasonló, függetlenül attól, hogy azt a védjegy árujegyzékében szereplő árukkal, illetve szolgáltatásokkal azonos, azokhoz hasonló vagy azokhoz nem hasonló árukkal, illetve szolgáltatásokkal kapcsolatban használják, feltéve, hogy a védjegy a tagállamban jóhírnevet élvez, és a megjelölés alapos ok nélkül történő használata sértené vagy tisztességtelenül kihasználná a védjegy megkülönböztető képességét vagy jóhírnevét.

(3) A (2) bekezdésben foglalt feltételek megvalósulása esetén tilos különösen:

a) a megjelölés elhelyezése az árun vagy csomagolásán;

b) a megjelölést hordozó áru eladásra való felkínálása, forgalomba hozatala, valamint forgalomba hozatal céljából történő raktáron tartása, illetve szolgáltatás kínálása vagy annak nyújtása a megjelölés alatt;

c) a megjelölést hordozó áruk behozatala vagy kivitele;

d) a megjelölés kereskedelmi névként vagy vállalkozás neveként, illetve kereskedelmi névnek vagy a vállalkozás nevének a részeként való használata;

e) a megjelölés használata üzleti iratokon vagy reklámban;

f) a megjelölés összehasonlító reklámban való használata a 2006/114/EK irányelvvel ellentétes módon.

(4) A jogosultaknak a lajstromozott védjegy bejelentési napját vagy elsőbbségi napját megelőzően szerzett jogait nem érintve a lajstromozott védjegy jogosultja megakadályozhatja továbbá, hogy harmadik felek gazdasági tevékenység körében harmadik országokból szabad forgalomba bocsátás nélkül olyan árukat hozzanak be a védjegy lajstromozása szerinti tagállam területére, amelyeken – ideértve csomagolásukat is – engedély nélkül szerepel az adott áru vonatkozásában lajstromozott védjeggyel megegyező védjegy, vagy olyan védjegy, amelyet lényegében nem lehet megkülönböztetni az említett védjegytől.

A védjegy jogosultjának az első albekezdés szerinti joga megszűnik, ha a lajstromozott védjegy bitorlása tárgyában a 608/2013/EU rendelettel összhangban indított eljárás során a nyilatkozattevő, illetve az áru birtokosa bizonyítékot szolgáltat arra vonatkozóan, hogy a lajstromozott védjegy jogosultjának az áru rendeltetési helye szerinti országban nincs joga megtiltani az adott áru forgalomba hozatalát.

(5) Ha valamelyik tagállam jogszabályai szerint egy megjelölés használata a (2) bekezdés b) vagy c) pontjában említett feltételek megvalósulása esetén a 89/104/EGK irányelvnek való megfeleléshez szükséges rendelkezések érintett tagállambeli hatálybalépése előtt nem volt megtiltható, a jogosult a védjegyoltalomból fakadó jog alapján nem léphet fel a megjelölés használatának folytatása ellen.

(6) Az (1), (2), (3) és (5) bekezdésben foglaltak nem érintik a tagállamok olyan jogszabályi rendelkezéseit, amelyek alapján a jogosult felléphet a megjelölés olyan használata ellen, amely nem az áruk vagy a szolgáltatások megkülönböztetését célozza, feltéve, hogy a megjelölés alapos ok nélkül történő használata sérti vagy tisztességtelenül kihasználja a védjegy megkülönböztető képességét vagy jóhírnevét.

11. cikk

A csomagolás vagy egyéb eszközök használatával kapcsolatos előkészítő cselekmények megtiltásához való jog

Amennyiben fennáll a veszély, hogy az olyan csomagolást, címkéket, függőcímkéket, biztonsági vagy eredetiséget igazoló elemeket vagy eszközöket, illetve egyéb olyan eszközöket, amelyeken a védjegyet elhelyezték, árukkal vagy szolgáltatásokkal kapcsolatban használják, és e használat sértené a védjegyjogosultnak a 10. cikk (2) és (3) bekezdése szerinti jogait, a védjegy jogosultjának jogában áll megtiltani a következő cselekményeket, ha azokra gazdasági tevékenység körében kerül sor:

a) a védjeggyel azonos vagy ahhoz hasonló megjelölés elhelyezése olyan csomagoláson, címkén, függőcímkén, biztonsági vagy eredetiséget igazoló elemen vagy eszközön, illetve egyéb olyan eszközön, amelyen a védjegy elhelyezhető;

b) bármely olyan csomagolás, címke, függőcímke, biztonsági vagy eredetiséget igazoló elem vagy eszköz, illetve bármely egyéb olyan eszköz eladásra való felkínálása, forgalomba hozatala vagy ilyen célú raktáron tartása, az országba történő behozatala vagy az onnét történő kivitele, amelyen a védjegyet elhelyezték.

12. cikk

A védjegyek megjelenítése szótárakban

Ha a védjegynek nyomtatott vagy elektronikus szótárban, enciklopédiában vagy más hasonló kézikönyvben való megjelenítése azt a benyomást kelti, hogy a védjegy az árujegyzékben szereplő áru vagy szolgáltatás fajtaneve, a mű kiadója a védjegyjogosult kérésére köteles haladéktalanul – illetve nyomtatott művek esetében legkésőbb a következő kiadás alkalmával – gondoskodni arról, hogy a védjegy megjelenítéséhez kapcsolódóan annak lajstromozott mivolta is feltüntetésre kerüljön.

13. cikk

Az ügynök vagy a képviselő nevében lajstromozott védjegy használatának megtiltása

(1) Ha a védjegyjogosult ügynöke vagy képviselője a védjegyet – a jogosult engedélye nélkül – saját nevében lajstromoztatta, a jogosult az alábbiakat teheti:

a) felszólalhat az ügynök vagy a képviselő védjegyhasználatával szemben;

b) kérheti a védjegy részére történő átruházását.

(2) Az (1) bekezdés nem alkalmazandó, ha az ügynök vagy képviselő igazolja, hogy eljárása helyénvaló volt.

14. cikk

A védjegyoltalom korlátai

(1) Védjegyoltalom alapján a jogosult nem tilthat el más, harmadik személyt attól, hogy gazdasági tevékenység körében használja:

a) nevét és címét, amennyiben a harmadik fél természetes személy;

b) megkülönböztetésre nem alkalmas, illetve az áru vagy a szolgáltatás fajtájára, minőségére, mennyiségére, rendeltetésére, értékére, földrajzi eredetére, előállítási, illetve teljesítési idejére vagy egyéb jellemzőjére vonatkozó megjelölést vagy jelzést;

c) a védjegyet a védjegyjogosult áruinak vagy szolgáltatásainak ekként történő azonosítása vagy az azokra való hivatkozás céljából, különösen, ha a védjegy használata szükséges az áru vagy szolgáltatás rendeltetésének jelzéséhez (így különösen kiegészítők vagy pótalkatrészek esetében).

(2) Az (1) bekezdés csak akkor alkalmazandó, ha a harmadik fél általi használat tisztességes ipari és kereskedelmi gyakorlattal összhangban történik.

(3) A védjegyoltalom alapján a jogosult nem tilthat el mást attól sem, hogy gazdasági tevékenység körében helyi hatályú korábbi jogát gyakorolja, ha e jogot az érintett tagállam jogszabályai elismerik, és e jog gyakorlása az elismerés területének határain belül történik.

15. cikk

A védjegyoltalom kimerülése

(1) A védjegyoltalom alapján a jogosult nem tilthatja meg a védjegy használatát olyan árukkal kapcsolatban, amelyeket ezzel a védjeggyel ő hozott forgalomba, vagy amelyeket az ő kifejezett hozzájárulásával hoztak forgalomba az Unióban.

(2) Az (1) bekezdés nem alkalmazható, ha a jogosultnak jogos érdeke fűződik ahhoz, hogy az áruk további forgalmazását ellenezze, különösen, ha az áru állapotát – a forgalomba hozatalt követően – megváltoztatták, illetve károsították.

16. cikk

A védjegy használata

(1) Ha a jogosult a lajstromozási eljárás befejezésétől számított öt éven belül nem kezdte meg a tagállamban a védjegy tényleges használatát az árujegyzékben szereplő árukkal, illetve szolgáltatásokkal kapcsolatban, vagy ha az ilyen használatot öt éven át megszakítás nélkül elmulasztotta, a védjegy oltalmára alkalmazni kell a 17. cikkben, a 19. cikk (1) bekezdésében, a 44. cikk (1) és (2) bekezdésében, valamint a 46. cikk (3) és (4) bekezdésében előírt korlátozásokat és jogkövetkezményeket, kivéve, ha a jogosult a védjegyhasználat elmaradását kellőképpen igazolja.

(2) Ha valamely tagállam a lajstromozás utáni felszólalási eljárásról rendelkezik, az (1) bekezdésben említett öt éves időszakot attól a naptól kell számítani, amikortól a védjegy lajstromozásával szemben többé nem lehet felszólalni, illetve felszólalás benyújtása esetében attól a naptól, amikor a felszólalási eljárást lezáró határozat jogerőssé vált, vagy amikor a felszólalást visszavonták.

(3) A nemzetközi megállapodások alapján a tagállamra kiterjedő hatállyal lajstromozott védjegyek tekintetében az (1) bekezdésben említett ötéves időszakot attól a naptól kell számítani, amikortól a védjegybejelentést többé nem lehet elutasítani, illetve a védjegy lajstromozásával szemben nem lehet felszólalni. Ha felszólalást nyújtottak be, vagy ha feltétlen vagy viszonylagos okon alapuló értesítést közöltek, az időtartamot attól a naptól kell számítani, amikor a felszólalási eljárást lezáró, illetve a feltétlen vagy viszonylagos kizáró ok tárgyában hozott határozat jogerőssé vált, vagy amikor a felszólalást visszavonták.

(4) Az (1) és (2) bekezdésben említett ötéves időszak kezdetének napját a lajstromba be kell jegyezni.

(5) Az (1) bekezdés értelmében vett használatnak minősülnek a következők is:

a) a védjegy olyan alakban történő használata, amely a lajstromozott alaktól csak a megkülönböztető képességet nem érintő elemekben tér el, függetlenül attól, hogy a védjegyet a jogosult nevében a használt alakban is lajstromozták-e javára;

b) a védjegy elhelyezése az adott tagállamban lévő árun vagy annak csomagolásán kizárólag az onnan történő kivitel céljából.

(6) A védjegynek a jogosult engedélyével történő használatát a jogosult részéről történő használatnak kell tekinteni.

17. cikk

A használat hiánya mint védekezés védjegybitorlási perben

A védjegy jogosultja csak annyiban tilthatja meg a megjelölés használatát, amennyiben a védjegybitorlási per megindításakor a 19. cikk alapján nem állapítható meg a jogainak megszűnése. A védjegy jogosultjának az alperes kérésére bizonyítékkal kell szolgálnia arra nézve, hogy a kereset benyújtását megelőző ötéves időszak során a 16. cikkben foglaltaknak megfelelően ténylegesen használta a védjegyet az árujegyzékében szereplő, a kereset indokolásában hivatkozott árukkal, illetve szolgáltatásokkal kapcsolatban, vagy hogy a használat elmulasztására alapos oka volt, feltéve, hogy a kereset benyújtása idején a védjegy lajstromozására irányuló eljárás már legalább öt éve befejeződött.

18. cikk

A később lajstromozott védjegy jogosultjának továbbhasználati joga mint védekezés a védjegybitorlási perben

(1) A védjegy jogosultja védjegybitorlási perben nem tilthatja meg a később lajstromozott védjegy használatát, amennyiben a későbbi védjegy a 8. cikk, a 9. cikk (1) vagy (2) bekezdése vagy a 46. cikk (3) bekezdése értelmében nem lenne törölhető.

(2) A védjegy jogosultja védjegybitorlási perben nem tilthatja meg a később lajstromozott európai uniós védjegy használatát, amennyiben az említett későbbi védjegy a 207/2009/EK rendelet 53. cikkének (1), (3) vagy (4) bekezdése, 54. cikkének (1) vagy (2) bekezdése vagy 57. cikkének (2) bekezdése értelmében nem lenne törölhető.

(3) Amennyiben a védjegy jogosultja az (1) és (2) bekezdés értelmében nem tilthatja meg a később lajstromozott védjegy használatát, a később lajstromozott védjegy jogosultja még akkor sem tilthatja meg védjegybitorlási perben a korábbi védjegy használatát, ha a korábbi jogra a későbbi védjeggyel szemben már nem lehet hivatkozni.

4. SZAKASZ

A védjegyoltalom megszűnése

19. cikk

A védjegy tényleges használatának hiánya mint megszűnési ok

(1) A védjegyoltalom megszűnését kell megállapítani, ha a jogosult a védjegy tényleges használatára az árujegyzékben szereplő árukkal, illetve szolgáltatásokkal kapcsolatban az adott tagállamban megszakítás nélkül öt éven át elmulasztja, kivéve, ha a jogosult a használat elmaradását kellőképpen igazolja.

(2) A védjegyoltalom megszűnésére senki sem hivatkozhat, ha az ötéves időtartam elteltét követően, de a megszűnés megállapítására irányuló kérelem benyújtását megelőzően megkezdik, illetve újrakezdik a tényleges védjegyhasználatot.

(3) A jogosult javára nem vehető figyelembe a védjegyhasználat megkezdése, illetve újrakezdése, ha a jogosult a tényleges védjegyhasználatot a kérelem benyújtását megelőző – de legkorábban a használat elmulasztásának megszakítás nélküli, ötéves időtartama lejártakor kezdődő – három hónapban csupán azt követően kezdi meg, illetve kezdi újra, hogy tudomására jut, hogy a használat hiánya miatt a megszűnés megállapítását kérhetik.

20. cikk

A védjegy köznyelvi kifejezéssé válása vagy megtévesztő megjelölés mint megszűnési ok

A védjegyoltalom megszűnését kell megállapítani, ha a lajstromozás napját követően:

a) a védjegyjogosult cselekménye vagy mulasztása következtében a megjelölés a forgalomban azoknak az áruknak, illetve szolgáltatásoknak a szokásos nevévé vált, amelyek tekintetében lajstromozták;

b) a védjegynek az árujegyzékben szereplő árukkal, illetve szolgáltatásokkal kapcsolatos, a jogosult által vagy a jogosult engedélyével történő használata következtében a védjegy megtévesztővé vált, különösen az áruk vagy a szolgáltatások jellegét, minőségét vagy földrajzi eredetét illetően.

21. cikk

A védjegyoltalom részleges megszűnése az áruk vagy szolgáltatások tekintetében

Ha a védjegyoltalom megszűnése megállapításának oka csak az árujegyzékben szereplő áruk, illetve szolgáltatások egy része tekintetében áll fenn, a védjegyoltalom megszűnése megállapításának csak a szóban forgó áruk, illetve szolgáltatások tekintetében van helye.

5. SZAKASZ

A védjegyoltalom a vagyoni forgalomban

22. cikk

A lajstromozott védjegyek átruházása

(1) A védjegyoltalom átruházható az árujegyzékben szereplő áruk, illetve szolgáltatások egésze vagy azok egy része tekintetében, a vállalkozás átruházásától függetlenül.

(2) A vállalkozás egészének átruházása a védjegyoltalom átruházását is jelenti, kivéve, ha a felek ettől eltérően rendelkeznek, vagy a körülményekből nyilvánvalóan más következik. E rendelkezést a vállalkozás átruházására irányuló előszerződésre is alkalmazni kell.

(3) A tagállamok gondoskodnak az átruházások lajstromaikban való bejegyzésére szolgáló eljárások meglétéről.

23. cikk

Dologi jogok

(1) A védjegyoltalom a vállalkozástól függetlenül biztosítékul adható és dologi jogok tárgya lehet.

(2) A tagállamok gondoskodnak a dologi jogok lajstromaikban való bejegyzésére szolgáló eljárások meglétéről.

24. cikk

Végrehajtás alá vonás

(1) A védjegyoltalom végrehajtás alá vonható.

(2) A tagállamok gondoskodnak a végrehajtás alá vonás lajstromaikban való bejegyzésére szolgáló eljárások meglétéről.

25. cikk

Használati engedély

(1) A védjegy használatára engedély adható az érintett tagállam egésze vagy egy része, illetve az árujegyzékben szereplő áruk, illetve szolgáltatások egésze vagy egy része tekintetében. A használati engedély lehet kizárólagos vagy nem kizárólagos is.

(2) A védjegyoltalom jogosultja a védjegyoltalomból eredő jogaira hivatkozással felléphet a használóval szemben, ha az megsérti a használati szerződésnek:

a) a szerződés időtartamára;

b) a használat tárgyát képező védjegy lajstromozott alakjára;

c) a használati engedéllyel érintett áruk vagy szolgáltatások körére;

d) a védjegyhasználat területi hatályára; vagy

e) a használó által gyártott áruk vagy nyújtott szolgáltatások minőségére vonatkozó bármely feltételét.

(3) A használati szerződésben foglaltakat nem érintve a használó a védjegy bitorlása miatt pert csak a jogosult hozzájárulásával indíthat. Kizárólagos használati engedély esetén azonban a használó a bitorlási pert megindíthatja, ha a védjegyjogosult az erre irányuló szabályszerű felhívás ellenére ésszerű időn belül a per megindítása iránt nem intézkedik.

(4) A használó a neki okozott kár megtérítése céljából a védjegyoltalom jogosultja által indított bitorlási perbe beavatkozhat.

(5) A tagállamok gondoskodnak a használati engedélyek lajstromaikban való bejegyzésére szolgáló eljárások meglétéről.

26. cikk

A védjegybejelentés mint a vagyoni forgalom tárgya

A 22–25. cikket alkalmazni kell a védjegybejelentésre.

6. SZAKASZ

Hitelesítési jegyek vagy tanúsító védjegyek, valamint együttes védjegyek

27. cikk

Fogalommeghatározások

Ezen irányelv alkalmazásában:

a) „hitelesítési jegy vagy tanúsító védjegy”: olyan védjegy, amelynek oltalmát a bejelentéskor e minőségében igénylik, és amely alkalmas arra, hogy a védjegyjogosult által az anyagösszetétel, az áruk gyártási módja vagy a szolgáltatásnyújtás módja, illetve a minőség, a pontosság vagy egyéb jellemzők tekintetében tanúsított árukat és szolgáltatásokat megkülönböztesse az ilyen tanúsítással nem rendelkező áruktól és szolgáltatásoktól;

b) „együttes védjegy”: olyan védjegy, amelynek oltalmát a bejelentéskor e minőségében igénylik, és amely alkalmas arra, hogy a védjegyjogosult szervezet tagjainak áruit vagy szolgáltatásait más vállalkozások áruitól vagy szolgáltatásaitól megkülönböztesse.

28. cikk

Hitelesítési jegyek vagy tanúsító védjegyek

(1) A tagállamok a hitelesítési jegyek vagy tanúsító védjegyek számára oltalmat biztosíthatnak.

(2) Hitelesítési jegy vagy tanúsító védjegy lajstromozására irányuló bejelentést bármely természetes vagy jogi személy – ideértve az intézményeket, hatóságokat és közjogi szerveket is – tehet, feltéve, hogy nem folytat olyan gazdasági tevékenységet, amely a tanúsítással érintett áruk, illetve szolgáltatások forgalomba hozatalára, illetve nyújtására is kiterjed.

A tagállamok előírhatják, hogy a megjelölés hitelesítési jegyként vagy tanúsító védjegyként csak akkor részesíthető oltalomban, ha a bejelentő jogosult a bejegyzendő hitelesítési jeggyel vagy tanúsító védjeggyel érintett áruk, illetve szolgáltatások tanúsítására.

(3) A tagállamok előírhatják, hogy a megjelölés hitelesítési jegyként vagy tanúsító védjegyként nem részesülhet oltalomban, illetve hogy a hitelesítési jegy vagy a tanúsító védjegy törlésének vagy a megszűnés megállapításának van helye a 4., 19. és 20. cikkben meghatározottakon túl egyéb – a szóban forgó megjelölés, illetve védjegy rendeltetéséből következő – okokból is.

(4) A 4. cikk (1) bekezdésének c) pontjától eltérően a tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy a megjelölés vagy a jelzés hitelesítési jegyként vagy tanúsító védjegyként oltalomban részesülhet akkor is, ha a forgalomban az áru vagy a szolgáltatás földrajzi eredetének feltüntetésére használható. Az ilyen hitelesítési jegy vagy tanúsító védjegy jogosultja nem tilthat el harmadik felet attól, hogy a megjelölést vagy a jelzést gazdasági tevékenysége körében – tisztességes ipari és kereskedelmi gyakorlattal összhangban – használja. A védjegyoltalom alapján a jogosult nem léphet fel különösen a földrajzi név használatára jogosult harmadik személlyel szemben.

(5) A 16. cikkben meghatározott követelmények teljesülnek, ha bármely arra jogosult személy a 16. cikkel összhangban ténylegesen használja a hitelesítési jegyet vagy tanúsító védjegyet.

29. cikk

Együttes védjegy

(1) A tagállamok az együttes védjegyek számára oltalmat biztosíthatnak.

(2) Együttes védjegy lajstromozására irányuló bejelentést nyújthat be a gyártók, az előállítók, a szolgáltatók vagy a forgalmazók olyan szervezete, amely a rá irányadó jogszabályok szerint saját nevében jogokat szerezhet, kötelezettségeket vállalhat, szerződést vagy más jogügyletet köthet, perelhet és perelhető, továbbá a jogi személyiséggel rendelkező közjogi szervezet.

(3) A 4. cikk (1) bekezdésének c) pontjától eltérően a tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy a megjelölés vagy a jelzés együttes védjegyként oltalomban részesülhet akkor is, ha a forgalomban az áru vagy a szolgáltatás földrajzi eredetének feltüntetésére használható. Az ilyen együttes védjegy jogosultja nem tilthat el harmadik felet attól, hogy a megjelölést vagy a jelzést gazdasági tevékenysége körében – a tisztességes ipari és kereskedelmi gyakorlattal összhangban – használja. A védjegyoltalom alapján a jogosult nem léphet fel különösen a földrajzi név használatára jogosult személlyel szemben.

30. cikk

Az együttes védjegy használatára vonatkozó szabályzat

(1) Az együttes védjegy bejelentőjének be kell nyújtania a használatára vonatkozó szabályzatot a hivatalhoz.

(2) A szabályzatnak tartalmaznia kell legalább az együttes védjegy használatára jogosult személyek felsorolását, a védjegyjogosult szervezetben való tagság feltételeit, valamint a védjegy használatának feltételeit, ideértve az azok megsértése esetére kilátásba helyezett jogkövetkezményeket is. A 29. cikk (3) bekezdésében említett együttes védjegy használatára vonatkozó szabályzatban lehetővé kell tenni mindazok csatlakozását a védjegyjogosult szervezethez, akiknek árui vagy szolgáltatásai az érintett földrajzi helyről származnak, feltéve, hogy az adott személy a szabályzatban előírt valamennyi egyéb feltételt teljesíti.

31. cikk

A bejelentés elutasítása

(1) A védjegybejelentés elutasításának – adott esetben a 4. cikk (1) bekezdésének a forgalomban az áru vagy a szolgáltatás földrajzi eredetének feltüntetésére használható megjelölésekre és jelzésekre vonatkozó c) pontja kivételével – a 4. cikkben és az 5. cikkben meghatározott okain túlmenően, nem érintve a hivatal azon jogát, hogy tartózkodhasson a viszonylagos kizáró okok hivatalból történő vizsgálatától, az együttes védjegy lajstromozására irányuló bejelentést el kell utasítani, ha a 27. cikk b) pontjában, a 29. cikkben vagy a 30. cikkben foglalt rendelkezések nem teljesülnek, vagy ha az adott együttes védjegy használatára vonatkozó szabályzat a közrendbe vagy a közerkölcsbe ütközik.

(2) Az együttes védjegy lajstromozására irányuló bejelentést akkor is el kell utasítani, ha a védjegy az együttes védjegy jellegét vagy jelentését illetően a fogyasztók megtévesztésére alkalmas, különösen, ha a fogyasztók a védjegyre vélhetően nem együttes védjegyként tekintenének.

(3) A bejelentés nem utasítható el, ha a bejelentő az együttes védjegy használatára vonatkozó szabályzat módosítása révén tesz eleget az (1) és (2) bekezdésben említett feltételeknek.

32. cikk

Az együttes védjegy használata

A 16. cikk követelményei teljesülnek, ha bármely arra jogosult személy a 16. cikkel összhangban ténylegesen használja az együttes védjegyet.

33. cikk

Az együttes védjegy használatára vonatkozó szabályzat módosítása

(1) Az együttes védjegy jogosultjának a használatra vonatkozó szabályzat bármely módosítása esetén be kell nyújtania a hivatalhoz a módosított szabályzatot.

(2) A használatra vonatkozó szabályzat módosítását be kell jegyezni a lajstromba, kivéve, ha a módosított szabályzat nem felel meg a 30. cikkben foglalt követelményeknek, illetve ha annak alapján a 31. cikkben meghatározott kizáró ok merül fel.

(3) Ezen irányelv alkalmazásában a védjegy használatára vonatkozó szabályzat módosítása csak annak a lajstromba való bejegyzésétől hatályos.

34. cikk

Jogosultság védjegybitorlási per indítására

(1) A 25. cikk (3) és (4) bekezdése alkalmazandó minden olyan személyre, aki együttes védjegy használatára jogosult.

(2) Az együttes védjegy jogosultja az együttes védjegy használatára jogosult személyek által a védjegy jogosulatlan használata következtében elszenvedett kárért a használatra jogosult személyek nevében kártérítést követelhet.

35. cikk

További megszűnési okok

A 19. és 20. cikkben meghatározott megszűnési okokon túlmenően az együttes védjegy oltalmának megszűnését kell megállapítani akkor is, ha:

a) a védjegyjogosult nem teszi meg az ésszerűen elvárható intézkedéseket annak megelőzése érdekében, hogy a védjegyet a használatára vonatkozó – többek között a lajstromba bejegyzett módosításokat is tartalmazó – szabályzatban rögzített feltételekbe ütköző módon használják;

b) a védjegy a feljogosított személyek általi használat következtében a 31. cikk (2) bekezdése szerint megtévesztővé vált;

c) a védjegy használatára vonatkozó szabályzat módosításának a lajstromba történő bejegyzésére a 33. cikk (2) bekezdésének megsértésével került sor, kivéve, ha a védjegyjogosult a szóban forgó cikkben foglalt követelményeknek a védjegy használatára vonatkozó szabályzat további módosítása révén eleget tesz.

36. cikk

További törlési okok

A 4. és 5. cikkben említett törlési okokon túlmenően – adott esetben a 4. cikk (1) bekezdésének a forgalomban az áru vagy a szolgáltatás földrajzi eredetének feltüntetésére használható megjelölésekre és jelzésekre vonatkozó c) pontja kivételével –, a 31. cikk megsértésével lajstromozott együttes védjegyet törölni kell, kivéve, ha a védjegyjogosult a 31. cikk követelményeinek a védjegyhasználatra vonatkozó szabályzat módosítása révén eleget tesz.

3. FEJEZET

ELJÁRÁSOK

1. SZAKASZ

Bejelentés és lajstromozás

37. cikk

A bejelentésre vonatkozó követelmények

(1) A védjegybejelentésnek legalább a következőket kell tartalmaznia:

a) a lajstromozás iránti kérelmet;

b) a bejelentő azonosítására alkalmas adatokat;

c) azoknak az áruknak, illetve szolgáltatásoknak a jegyzékét, amelyek tekintetében védjegyoltalmat igényelnek;

d) a védjegynek a 3. cikk b) pontjában meghatározott követelményeket teljesítő ábrázolását.

(2) A védjegybejelentésért bejelentési díjat kell fizetni, melynek összegét az érintett tagállam határozza meg.

38. cikk

A bejelentés napja

(1) A védjegybejelentés bejelentési napja az a nap, amelyen a bejelentő benyújtja a hivatalhoz a 37. cikk (1) bekezdésében meghatározott információkat tartalmazó dokumentumokat.

(2) A tagállamok továbbá rendelkezhetnek úgy, hogy a bejelentés napjának elismeréséhez meg kell fizetni a 37. cikk (2) bekezdésében említett díjat.

39. cikk

Áruk és szolgáltatások megnevezése és osztályozása

(1) Azokat az árukat és szolgáltatásokat, amelyek tekintetében a védjegyoltalmat igénylik, a védjegyekkel ellátható termékek és szolgáltatások nemzetközi osztályozásáról szóló, 1957. június 15-i Nizzai Megállapodással létrehozott osztályozási rendszerrel (a továbbiakban: a Nizzai Osztályozás) összhangban kell osztályozni.

(2) A bejelentőnek kellően pontosan és egyértelműen kell meghatároznia azon árukat és szolgáltatásokat, amelyek tekintetében a védjegyoltalmat igényli, hogy lehetővé tegye az illetékes hatóságok és a gazdasági szereplők számára az igényelt védjegyoltalom terjedelmének pusztán az árujegyzék alapján történő meghatározását.

(3) A (2) bekezdés alkalmazásában használhatók a Nizzai Osztályozás fejezetcímeiben található általános fogalmak vagy más általános kifejezések, feltéve, hogy megfelelnek az e cikk szerinti egyértelműségi és pontossági követelménynek.

(4) A hivatalnak a nem egyértelmű vagy pontatlan jelölések vagy kifejezések tekintetében el kell utasítania a bejelentést, ha a bejelentő a hivatal által erre szabott határidőn belül nem tesz javaslatot elfogadható megfogalmazásra.

(5) Az általános kifejezések használatát – beleértve a Nizzai Osztályozás fejezetcímeiben szereplő általános fogalmakat – úgy kell értelmezni, hogy abba a kifejezés szó szerinti jelentése által egyértelműen jelölt minden áru vagy szolgáltatás beletartozik. E kifejezések és fogalmak használata nem értelmezhető úgy, hogy azok az adott kifejezés vagy fogalom fenti értelmezésének nem megfelelő árukat, illetve szolgáltatásokat is magukban foglalnak.

(6) Amennyiben a bejelentő a védjegyoltalmat egynél több osztály tekintetében igényli, az árukat és szolgáltatásokat a Nizzai Osztályozás osztályai szerint csoportosítva és a csoportokat az osztályok számának megfelelő sorrendbe rendezve kell megjelölnie, minden csoport előtt feltüntetve az adott osztály számát.

(7) Az áruk és szolgáltatások nem tekintendők egymáshoz hasonlónak pusztán azon az alapon, hogy a Nizzai Osztályozás azonos osztályában szerepelnek. Az áruk és szolgáltatások nem tekintendők egymáshoz nem hasonlónak pusztán azon az alapon, hogy a Nizzai Osztályozás eltérő osztályában szerepelnek.

40. cikk

Észrevétel

(1) A tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy a védjegy lajstromozását megelőzően bármely természetes vagy jogi személy, vagy a gyártókat, előállítókat, szolgáltatókat, forgalmazókat vagy fogyasztókat képviselő bármely csoport vagy szervezet írásbeli észrevételt nyújthat be a hivatalhoz arra vonatkozóan, hogy a megjelölés valamely hivatalból vizsgálandó okból nem részesülhet védjegyoltalomban.

Az első albekezdésben említett személyek, csoportok és szervezetek a hivatal előtti eljárásban nem minősülnek ügyfélnek.

(2) Az e cikk (1) bekezdésében említett okokon túlmenően, bármely természetes vagy jogi személy, vagy a gyártókat, előállítókat, szolgáltatókat, forgalmazókat vagy fogyasztókat képviselő bármely csoport vagy szervezet írásbeli észrevételt nyújthat be a hivatalhoz a 31. cikk (1) és (2) bekezdésében meghatározott, az együttes védjegy lajstromozását kizáró különös okok alapján. E rendelkezés alkalmazása a hitelesítési jegyekre és a tanúsító védjegyekre is kiterjeszthető, amennyiben azokat az adott tagállamban szabályozzák.

41. cikk

A védjegybejelentés, illetve a védjegyoltalom megosztása

A bejelentő vagy a jogosult a hivatalhoz intézett nyilatkozat benyújtásával két vagy több különálló védjegybejelentésre vagy védjegyoltalomra oszthatja a nemzeti védjegybejelentést, illetve védjegyoltalmat, az egyes megosztott bejelentésekre, illetve védjegyoltalmakra vonatkozóan külön-külön megjelölve, hogy azok az eredeti védjegybejelentés, illetve védjegyoltalom által érintett mely árukra, illetve szolgáltatásokra vonatkoznak.

42. cikk

Osztályonkénti díjak

A tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy a védjegy bejelentéséért és megújításáért az első osztályon túl minden egyes áru- és szolgáltatási osztály esetében további díjat kell fizetni.

2. SZAKASZ

Felszólalási, megszűnési és törlési eljárás

43. cikk

Felszólalási eljárás

(1) A tagállamok hatékony és gyorsított közigazgatási eljárást biztosítanak a védjegy lajstromozásával szemben az 5. cikkben említett okok alapján hivatalaik előtt benyújtható felszólalás céljára.

(2) Az e cikk (1) bekezdésében említett közigazgatási eljárásban biztosítani kell legalább azt, hogy az 5. cikk (2) bekezdésében, illetve (3) bekezdésének a) pontjában említett korábbi védjegy jogosultja, valamint az 5. cikk (3) bekezdésének c) pontjában említett, oltalom alatt álló eredetmegjelöléshez vagy földrajzi jelzéshez fűződő jogok gyakorlására az alkalmazandó jog alapján jogosult személy felszólalást nyújthasson be. Felszólalás nyújtható be egy vagy több korábbi jog alapján, feltéve, hogy azok mindegyike ugyanazt a jogosultat illeti meg, azon áruk és szolgáltatások egy része vagy egésze alapján, amelyek tekintetében a korábbi jogok oltalom alatt állnak, illetve azok oltalmára irányuló kérelmet nyújtottak be, továbbá a felszólalás azon áruk vagy szolgáltatások egy része vagy egésze ellen irányulhat, amelyek tekintetében a támadott védjegy oltalmát igényelték.

(3) A felszólalási eljárás során a felek számára együttes kérelmük alapján legalább két hónapot kell biztosítani, hogy megoldást találjanak a felszólaló és a bejelentő közötti jogvita egyezség útján történő rendezésére.

44. cikk

A használat hiánya mint védekezés felszólalási eljárásokban

(1) A 43. cikk szerinti olyan felszólalási eljárásokban, amely esetében a későbbi védjegy bejelentési napján vagy elsőbbségi napján már lejárt az az ötéves időszak, amelyen belül meg kellett volna kezdeni a korábbi védjegy 16. cikkben előírt tényleges használatát, a korábbi védjegy jogosultjának, aki a felszólalást benyújtotta, a bejelentő kérelmére igazolnia kell, hogy a későbbi védjegy bejelentésének napját vagy elsőbbségi napját megelőző öt évben megkezdte a korábbi védjegy 16. cikkben előírt tényleges használatát, illetve a védjegyhasználat elmaradását kellőképpen igazolni kell. Ilyen igazolás hiányában a felszólalást el kell utasítani.

(2) Ha a korábbi védjegyet csak az árujegyzékben szereplő áruk, illetve szolgáltatások egy részével kapcsolatban használták, az (1) bekezdés szerinti felszólalás vizsgálata során úgy kell tekinteni, mintha a védjegyet csak az érintett áruk, illetve szolgáltatások tekintetében lajstromozták volna.

(3) E cikk (1) és (2) bekezdését akkor is alkalmazni kell, ha a korábbi védjegy európai uniós védjegy. Ebben az esetben az európai uniós védjegy tényleges használatát a 207/2009/EK rendelet 15. cikkével összhangban kell vizsgálni.

45. cikk

A védjegyoltalom megszűnésének megállapítására, illetve a védjegy törlésére irányuló eljárás

(1) A felek bíróságnál való fellebbezéshez való jogát nem érintve a tagállamok hatékony és gyorsított közigazgatási eljárást biztosítanak hivatalaik előtt a védjegyoltalom megszűnésének megállapítására, illetve a védjegy törlésére vonatkozóan.

(2) A megszűnés megállapítására irányuló közigazgatási eljárásban elő kell írni, hogy a védjegy megszűnésének a 19. és 20. cikkben említett okokból van helye.

(3) A védjegy törlésére irányuló közigazgatási eljárásban elő kell írni, hogy a védjegy törlésének legalább az alábbi okok alapján van helye:

a) a védjegyoltalom megadására nem kerülhetett volna sor, mivel a védjegyoltalom tárgya nem felel meg a 4. cikkben előírt feltételeknek;

b) a védjegyoltalom megadására nem kerülhetett volna sor az 5. cikk (1)–(3) bekezdése szerinti korábbi védjegy oltalmára tekintettel.

(4) A közigazgatási eljárásban elő kell írni, hogy legalább az alábbiak nyújthatnak be a megszűnés megállapítására, illetve a védjegy törlésére irányuló kérelmet:

a) a (2) bekezdés és a (3) bekezdés a) pontja esetében bármely természetes vagy jogi személy, vagy a gyártókat, előállítókat, szolgáltatást nyújtókat, forgalmazókat vagy fogyasztókat képviselő bármely csoport vagy szervezet, amely a rá irányadó jogszabályi rendelkezések szerint saját nevében perelhet és perelhető;

b) az e cikk (3) bekezdésének b) pontja esetében az 5. cikk (2) bekezdésében, illetve (3) bekezdésének a) pontjában említett korábbi védjegy jogosultja, valamint az 5. cikk (3) bekezdésének c) pontjában említett, oltalom alatt álló eredetmegjelöléshez vagy földrajzi jelzéshez fűződő jogok gyakorlására az alkalmazandó jog alapján feljogosított személy.

(5) A védjegyoltalom megszűnésének megállapítására, illetve a védjegy törlésére irányuló kérelem a támadott védjegy árujegyzékében szereplő áruk vagy szolgáltatások egy része vagy egésze ellen nyújtható be.

(6) A védjegy törlésére irányuló kérelem egy vagy több korábbi jog alapján nyújtható be, feltéve, hogy valamennyi korábbi jog ugyanazt a jogosultat illeti meg.

46. cikk

A használat hiánya mint védekezés a védjegy törlésére irányuló eljárásokban

(1) A korábbi bejelentési nappal vagy elsőbbségi nappal rendelkező lajstromozott védjegy alapján indított törlési eljárásban, a későbbi védjegy jogosultjának kérelmére a korábbi védjegy jogosultjának igazolnia kell, hogy a törlési kérelem benyújtását megelőző öt évben a korábbi védjegy 16. cikkben előírt tényleges használatát az árujegyzékben szereplő árukkal, illetve szolgáltatásokkal kapcsolatban – a kérelemben is hivatkozott módon – megkezdte, vagy a használat elmaradását kellőképpen igazolnia kell, feltéve, hogy a törlési kérelem benyújtásakor a korábbi védjegy lajstromozására irányuló eljárás befejezése óta már legalább öt év eltelt.

(2) Ha a későbbi védjegy bejelentési napján, illetve elsőbbségi napján már eltelt az az ötéves időszak, amelyen belül a korábbi védjegyet a 16. cikkben előírtak szerint ténylegesen használni kellett volna, a korábbi védjegy jogosultjának – az e cikk (1) bekezdésben előirt bizonyítás mellett – igazolnia kell azt is, hogy a bejelentés napját vagy az elsőbbségi napot megelőző öt évben megkezdte a védjegy tényleges használatát, illetve a védjegyhasználat elmaradását kellőképpen igazolnia kell.

(3) Az (1) és (2) bekezdésben említett igazolás hiányában a korábbi védjegy alapján benyújtott törlési kérelmet el kell utasítani.

(4) Ha a korábbi védjegyet – a 16. cikkel összhangban – csak az árujegyzékben szereplő áruk, illetve szolgáltatások egy részével kapcsolatban használták, a törlési kérelem vizsgálata során úgy kell tekinteni, mintha a védjegyet csak az érintett áruk vagy szolgáltatások tekintetében lajstromozták volna.

(5) E cikk (1) és (4) bekezdését akkor is alkalmazni kell, ha a korábbi védjegy európai uniós védjegy. Ebben az esetben az európai uniós védjegy tényleges használatát a 207/2009/EK rendelet 15. cikkével összhangban kell vizsgálni.

47. cikk

A védjegyoltalom megszűnésének, illetve a védjegy törlésének jogkövetkezményei

(1) Az oltalom megszűnésének megállapítása esetén a lajstromozott védjegyet úgy kell tekinteni, mintha ahhoz – a megszűnés megállapításának terjedelméhez igazodó mértékben – a megszűnés megállapítására irányuló kérelem benyújtásától kezdődően nem fűződtek volna az ezen irányelvben meghatározott joghatások. A megszűnés napjaként a felek bármelyikének kérelmére a megszűnés megállapítására irányuló kérelem tárgyában hozott határozatban olyan korábbi időpont is megállapítható, amelyen a megszűnésre okot adó körülmény bekövetkezett.

(2) A lajstromozott védjegy törlése esetén – a törlés terjedelméhez igazodó mértékben – az ezen irányelvben meghatározott védjegyoltalom a keletkezésére visszaható hatállyal megszűnik.

3. SZAKASZ

A védjegyoltalom időtartama és megújítása

48. cikk

A védjegyoltalom időtartama

(1) A védjegy oltalma a bejelentés napjától számított tíz évig tart.

(2) A védjegyoltalom az 49. cikknek megfelelően további tíz-tíz éves időtartamra megújítható.

49. cikk

Megújítás

(1) A védjegyoltalmat a jogosult vagy a jogszabály vagy szerződés által erre felhatalmazott személy kérelmére meg kell újítani, feltéve, hogy a megújítás díját megfizették. A tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy a megújítás díjának megfizetése a megújításra irányuló kérelemnek minősül.

(2) Az oltalmi idő lejártáról a hivatalnak legalább hat hónappal annak időpontját megelőzően tájékoztatnia kell a védjegy jogosultját. A tájékoztatás elmaradásáért a hivatal nem tartozik felelősséggel.

(3) A megújítási kérelem benyújtását és a megújítási díj megfizetését az oltalmi idő lejártát közvetlenül megelőző hat hónapon belül kell teljesíteni. Ennek elmulasztása esetén a kérelmet az oltalom vagy a megújított oltalom lejártának napját közvetlenül követő további hat hónapon át is be lehet nyújtani. A megújítási díjat és a pótdíjat e további időszakon belül kell megfizetni.

(4) Ha a kérelmet a védjegy árujegyzékében szereplő áruk, illetve szolgáltatások egy része tekintetében nyújtják be, illetve a díjat csak ezek tekintetében fizetik meg, az oltalmat csak ezen áruk, illetve szolgáltatások tekintetében kell megújítani.

(5) A megújítás az oltalom lejártának napját követő naptól hatályos. A megújítást be kell jegyezni a lajstromba.

4. SZAKASZ

Kapcsolattartás a hivatallal

50. cikk

Kapcsolattartás a hivatallal

Az eljárásban részt vevő feleknek, illetve – képviselet esetén – a felek képviselőinek a hivatallal való kapcsolattartás céljára hivatalos címet kell megjelölniük. A tagállamok megkövetelhetik, hogy az említett hivatalos cím az Európai Gazdasági Térség területén legyen.

4. FEJEZET

IGAZGATÁSI EGYÜTTMŰKÖDÉS

51. cikk

Együttműködés a védjegyek lajstromozása és igazgatása területén

A hivatalok hatékonyan együttműködhetnek egymással és az Európai Unió Szellemi Tulajdonjogi Hivatalával abból a célból, hogy előmozdítsák a gyakorlatok és eszközök konvergenciáját a védjegyek vizsgálata és lajstromozása terén.

52. cikk

Együttműködés más területeken

A hivatalok hatékonyan együttműködhetnek egymással és az Európai Unió Szellemi Tulajdonjogi Hivatalával tevékenységeiknek az 51. cikkben említetteken kívüli minden olyan területén, amely a védjegyek Unión belüli oltalmát érinti.

5. FEJEZET

ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK

53. cikk

Adatvédelem

A személyes adatok tagállamokban végzett feldolgozására ezen irányelvvel összefüggésben a nemzeti jognak a 95/46/EK irányelvet átültető rendelkezései alkalmazandók.

54. cikk

Átültetés a nemzeti jogba

(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy a 3–6. cikk, a 8–14. cikk, a 16., 17. és 18. cikke a 22–39. cikk, a 41. cikknek és a 43–50. cikknek 2019. január 14-ig megfeleljenek. A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy a 45. cikknek 2023. január 14-ig megfeleljenek. E rendelkezések szövegét haladéktalanul közlik a Bizottsággal.

Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A rendelkezéseknek tartalmazniuk kell egy arra vonatkozó nyilatkozatot is, hogy a hatályban lévő törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseknek az ezen irányelvvel hatályon kívül helyezett irányelvre történő hivatkozásait erre az irányelvre történő hivatkozásként kell értelmezni. A hivatkozás módját és a nyilatkozat formáját a tagállamok határozzák meg.

(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.

55. cikk

Hatályon kívül helyezés

A 2008/95/EK irányelv 2019. január 15-től hatályát veszti, a 2008/95/EK irányelv I. mellékletének B. részében meghatározott, a 89/104/EGK irányelv nemzeti jogba történő átültetésére vonatkozó határidővel kapcsolatos tagállami kötelezettségek sérelme nélkül.

A hatályon kívül helyezett irányelvre történő hivatkozásokat erre az irányelvre történő hivatkozásként kell értelmezni, a mellékletben foglalt megfelelési táblázattal összhangban.

56. cikk

Hatálybalépés

Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.

Az 1., 7., 15., 19., 20., 21. és 54–57. cikk 2019. január 15-től alkalmazandó.

57. cikk

Címzettek

Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.

Kelt Strasbourgban, 2015. december 16-án. az Európai Parlament részéről az elnök M. SCHULZ a Tanács részéről az elnök N. SCHMIT

(1) HL C 327., 2013.11.12., 42. o.

(2) Az Európai Parlament 2014. február 25-i álláspontja (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé), és a Tanács 2015. november 10-i álláspontja első olvasatban (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé). Az Európai Parlament 2015. december 15-i álláspontja.

(3) Az Európai Parlament és a Tanács 2008/95/EK irányelve (2008. október 22.) a védjegyekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről (HL L 299., 2008.11.8., 25. o.).

(4) A Tanács 207/2009/EK rendelete (2009. február 26.) a közösségi védjegyről (HL L 78., 2009.3.24., 1. o.).

(5) Az Európai Parlament és a Tanács 2006/114/EK irányelve (2006. december 12.) a megtévesztő és összehasonlító reklámról (HL L 376., 2006.12.27., 21. o.).

(6) Az Európai Parlament és a Tanács 608/2013/EU rendelete (2013. június 12.) a szellemi tulajdonjogok vámhatósági érvényesítéséről és az 1383/2003/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 181., 2013.6.29., 15. o.).

(7) Az Európai Parlament és a Tanács 95/46/EK irányelve (1995. október 24.) a személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról (HL L 281., 1995.11.23., 31. o.).

(8) Az Európai Parlament és a Tanács 45/2001/EK rendelete (2000. december 18.) a személyes adatok közösségi intézmények és szervek által történő feldolgozása tekintetében az egyének védelméről, valamint az ilyen adatok szabad áramlásáról (HL L 8., 2001.1.12., 1. o.).

(9) A Tanács 89/104/EGK első irányelve (1988. december 21.) a védjegyekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről (HL L 40., 1989.2.11., 1. o.).