A BIZOTTSÁG HATÁROZATA

(2007. szeptember 28.)

a tenyészsertés-állományban a Salmonella spp. előfordulására vonatkozó, a tagállamokban végrehajtandó felméréshez a Közösség részéről történő pénzügyi hozzájárulásról

(az értesítés a C(2007) 4434. számú dokumentummal történt)

(2007/636/EK)

AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,

tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,

tekintettel az állat-egészségügyi kiadásokról szóló, 1990. június 26-i 90/424/EGK tanácsi határozatra (1) és különösen annak 20. cikkére,

mivel:

ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

1. cikk

Tárgy és hatály

Ez a határozat megállapítja a Salmonella spp. tenyészsertés-állományban való előfordulására vonatkozó, a Közösségben lévő gazdaságokban vett mintán elvégzendő, a tagállamokban végrehajtandó alapfelméréshez (a továbbiakban: felmérés) történő közösségi pénzügyi hozzájárulásra vonatkozó szabályokat.

A felmérés eredményei segítségével a 2160/2003/EK rendelet 4. cikkében előírtaknak megfelelően meg kell határozni a közösségi célokat és meg kell állapítani a legmegfelelőbb módszert a célok tekintetében elért előrelépés jövőbeni értékelésére.

2. cikk

Fogalommeghatározás

E határozat alkalmazásában az „illetékes hatóság” a tagállam által a 2160/2003/EK rendelet 3. cikkének megfelelően kijelölt hatóságot vagy hatóságokat jelenti.

3. cikk

A felmérés hatálya

(1) A tagállamok elvégzik a tenyészsertés-állományban a gazdaságok szintjén a Salmonella spp. előfordulására irányuló felmérést az I. melléklettel összhangban.

(2) A felmérés a 2008. január 1-jétől kezdődő egyéves időszakot vizsgálja.

4. cikk

Mintavétel és elemzés

A mintavételt és az elemzést az illetékes hatóság végzi vagy annak felügyelete alatt végzik, az I. mellékletben megadott műszaki előírások szerint.

5. cikk

A közösségi pénzügyi hozzájárulás feltételei

(1) Az elemzés költségeihez a közösségi pénzügyi hozzájárulás a tagállamok számára a II. mellékletben a társfinanszírozásra megállapított felső összértékig adható meg a felmérés időtartamára.

(2) Az (1) bekezdésben említett közösségi pénzügyi hozzájárulás akkor adható meg a tagállamnak, ha a felmérést a közösségi jog vonatkozó rendelkezéseinek – beleértve a versenyjogi és közbeszerzési szabályokat is – megfelelően hajtja végre, valamint teljesíti a következő feltételeket:

A (2) bekezdés c) pontjában említett felmerült költségek igazolásának legalább a III. mellékletben meghatározott információkat tartalmaznia kell.

(3) Ha a (2) bekezdés c) pontjában említett zárójelentés benyújtása nem történik meg, akkor a kifizetendő közösségi pénzügyi hozzájárulás arányosan csökken a következőképpen: a teljes összeg 25 %-ával 2009. március 31-ig, 50 %-ával 2009. április 30-ig és 100 %-ával 2009. május 31-ig.

6. cikk

A megtérítendő összegek felső határa

A felmérésbe tartozó elemzések költségeinek megtérítéseként a tagállamok számára fizetendő közösségi pénzügyi hozzájárulás nem haladhatja meg a következő felső határértékeket:

7. cikk

Az adatok összegyűjtése, értékelés és jelentés

(1) A 2003/99/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (5) 9. cikke (1) bekezdésének megfelelően az éves nemzeti jelentés elkészítéséért felelős illetékes hatóság feladata a felmérés eredményeinek összegyűjtése és értékelése.

(2) A Bizottság a nemzeti adatokat és az (1) bekezdésben említett értékelést továbbítja az Európai Élelmiszer-biztonsági Hatóságnak, amely megvizsgálja azokat.

(3) A nemzeti adatokat és eredményeket a titkosságot biztosító formában kell nyilvánosságra hozni.

8. cikk

A kiadásokra alkalmazott átváltási árfolyam

Ha a tagállamnál a kiadás nem euróban merül fel, akkor az érintett tagállam átváltja azt euróra, az Európai Központi Bank által annak a hónapnak az első napja előtti utolsó kereskedelmi napon jegyzett árfolyamon, amely hónapban a tagállam benyújtja a közösségi pénzügyi hozzájárulásra irányuló kérelmet.

9. cikk

Alkalmazás

Ezt a határozatot 2008. január 1-jétől kell alkalmazni.

10. cikk

Címzettek

Ennek a határozatnak a tagállamok a címzettjei.

(1) HL L 224., 1990.8.18., 19. o. A legutóbb az 1791/2006/EK rendelettel (HL L 363., 2006.12.20., 1. o.) módosított határozat.

(2) HL L 325., 2003.12.12., 1. o. A legutóbb az 1791/2006/EK rendelettel módosított rendelet.

(3) The EFSA Journal (2007) 99., 1–28. o.

(4) HL L 209., 2005.8.11., 1. o. A legutóbb a 378/2007/EK rendelettel (HL L 95., 2007.4.5., 1. o.) módosított rendelet.

(5) HL L 325., 2003.12.12., 31. o.

I. MELLÉKLET

A 3. cikk (1) bekezdésében, a 4. cikkben és az 5. cikk (2) bekezdésének b) pontjában említett műszaki előírások

1. A FELMÉRÉS ÁTTEKINTÉSE

A felmérést az 1. ábrán bemutatott áttekintésnek megfelelően kell elvégezni.

1. ábra: A felmérés áttekintése

2. MINTAVÉTELI KERET

2.1. A populáció körülhatárolása

A felmérést azokban a gazdaságokban kell elvégezni, amelyek a tagállam tenyészsertés-populációjának legalább 80 %-ával rendelkeznek. Lehetőség szerint a legalább 50 tenyészsertéssel rendelkező gazdaságoknak kell szerepelniük a mintában. Amennyiben azonban nem a legalább 50 tenyészsertéssel rendelkező gazdaságok alkotják a tenyészsertések nemzeti állományának 80 %-át, a kisebb, 50-nél kevesebb tenyészsertéssel rendelkező gazdaságok is bekerülhetnek a mintába.

A tenyészsertésekkel rendelkező gazdaságokat vagy tenyészgazdaságként, vagy termelőgazdaságként kell besorolni. A tenyészgazdaságok emsét és/vagy kant adnak el tenyésztési célokra. A tenyészgazdaságok az általuk nevelt emsék általában legalább 40 %-át tenyésztésre, míg a többit levágásra adják el. Ezzel szemben a termelőgazdaságok elsősorban hizlalás és levágás céljára adják el a sertéseket.

A szalmonellával való fertőzöttséget külön kell felmérni a tenyészgazdaságokban (a felmérés 1. része) és a termelőgazdaságokban (a felmérés 2. része), a 2. ábra szerint reprezentálva az állományt, de figyelmen kívül hagyva a választott malacokból és hízósertésekből álló állományokat.

2. ábra: A gazdaságok áttekintése

2.2. Minta és mintavételi stratégia

A felmérés mindkét részének hasonló, két szakaszból álló szerkezete van. Az első szakaszban minden tagállamban véletlenszerű módszerrel választanak ki gazdaságokat a tenyészgazdaságok közül, majd egy második véletlenszerű kiválasztással a termelőgazdaságok közül. A 2.3. szakasz foglalkozik azzal, hány gazdaságot szükséges kiválasztani. A második szakaszban a kiválasztott gazdaságokon belül ki kell választani a mintába bekerülő ólokat (lásd a 2.2.2. szakaszt).

2.2.1. Első szakasz: A gazdaságok kiválasztása

Mindegyik tagállamnak két mintavételi keretet kell kialakítania. Az első tartalmazza valamennyi választható tenyészgazdaságot (ezek általában a legalább 50 tenyészsertést tartó gazdaságok – lásd a 2.1. szakaszt), a második pedig tartalmazza valamennyi választható termelőgazdaságot. Ezt követően mindkét listáról véletlenszerű módszerrel kiválasztják a megfelelő számú gazdaságot a felmérés minden egyes részéhez. A véletlenszerűen kiválasztott minta biztosítja, hogy a felmérésbe különböző állománynagyságú gazdaságok kerüljenek a tagállam minden olyan régiójából, amelyben sertéseket tartanak. Elismert tény, hogy egyes tagállamokban lehetnek olyan (a kiválasztható gazdaságok kevesebb mint 10 %-át kitevő) gazdaságok, melyek állománya igen nagy. A véletlenszerű kiválasztás azt is eredményezheti, hogy ezekből a nagy állományokból egyik sem kerül be a mintába. A tagállam rétegzési kritériumot alkalmazhat a gazdaságok kiválasztását megelőzően – például meghatározhatja a legnagyobb állományok 10 %-át magában foglaló réteget, és e réteghez hozzárendelheti a szükséges mintanagyság 10 %-át. Hasonlóképpen a tagállam a mintát közigazgatási régiók szerint is feloszthatja az egyes régiókon belüli, kiválasztásra alkalmas állományok aránya szerint. Bármely mérlegelt rétegzést be kell mutatni a tagállam által a Bizottságnak az (5) bekezdés első albekezdésében foglaltak szerint benyújtott jelentésben.

Ha a kiválasztott gazdaság nem szerepelhet a mintában (például a mintavétel idején már nem működik), ugyanabból a mintavételi keretből véletlenszerű módszerrel egy másik gazdaságot kell kiválasztani. Ha érvényesült valamilyen rétegzési szempont (pl. az állomány nagysága vagy a régió tekintetében), az új gazdaságot is annak megfelelően kell kiválasztani.

Az elsődleges mintanagyság (a mintában szereplő gazdaságok száma) az év során egyenletesen oszlik meg, hogy lehetőség szerint minden évszakra kiterjedjen. Havonta körülbelül a gazdaságok 1/12-éből vesznek mintát.

A felmérésben szerepelnie kell szabadban tartott állatokkal rendelkező gazdaságoknak is, de e típus tekintetében nem kötelező a rétegzési kritérium alkalmazása.

2.2.2. Második szakasz: mintavétel a gazdaságban

Az egyes kiválasztott tenyészgazdaságokban és termelőgazdaságokban véletlenszerű módszerrel választanak azok közül az ólak, karámok és csoportok közül, melyekben 6 hónapnál idősebb tenyészsertéseket tartanak.

A kiválasztásra kerülő ólak, karámok vagy csoportok számát arányosan kell elosztani, figyelembe véve a tenyészsertések számát a tenyésztés különböző szakaszaiban (vemhes, nem vemhes, illetve a tenyészsertések egyéb kategóriái). Nincs előírva, hogy pontosan milyen életkorú sertéseket kell kiválasztani, de ezt az információt a mintavétel során össze kell gyűjteni.

A felmérésben nem szerepelnek azok a tenyészsertések, melyek nemrég kerültek az állományba, és jelenleg karanténban vannak.

2.3. A mintanagyság kiszámítása

2.3.1. Elsődleges mintanagyság (első szakaszos mintanagyság)

Pontos elsődleges mintanagyság-számítást kell elvégezni a tenyészgazdaságok esetében, illetve a termelőgazdaságok esetében. Az elsődleges mintanagyságot az egyes tagállamokban kiválasztandó tenyészgazdaságok száma, illetve termelőgazdaságok száma alkotja, és véletlenszerű mintavételt alkalmazva az alábbi kritériumok alapján kell meghatározni:

a) a tenyészgazdaságok száma összesen (tenyészgazdaságok, a felmérés 1. része);

b) a termelőgazdaságok száma összesen (termelőgazdaságok, a felmérés 2. része);

c) éves várt fertőzöttség (p): 50 %;

d) kívánt megbízhatósági szint (Z): 95 %, a Zα értéke 1,96;

e) pontosság (L): 7,5 %;

f) ezen értékek és képlet alkalmazásával:

A számításokat először a tenyészgazdaságok, másodszor pedig a termelőgazdaságok vonatkozásában kell elvégezni. Mindegyik esetében megegyeznek a c)–e) pontokban megfogalmazott feltételezések.

Gyakorlati célokból, ha akár a tenyészgazdaságok, akár a termelőgazdaságok mintavételi keretében 100 000 vagy annál több gazdaság található, akkor ez a populáció végtelennek tekinthető, és az érintett mintavételi keretből véletlenszerű módszerrel kiválasztandó gazdaságok száma 171 (lásd az 1. táblázatot). Ha akár a tenyészgazdaságok, akár a termelőgazdaságok mintavételi keretében kevesebb mint 100 000 gazdaság található, véges populációs korrekciós faktort kell alkalmazni, és az 1. táblázatban bemutattak szerint kevesebb gazdaságot kell beválasztani a mintába.

Példával szemléltetve: ha egy tagállamban 1 000 gazdaság termelőgazdaság, 250 gazdaság pedig tenyészgazdaság, a termelőgazdaságok közül 147-et, a tenyészgazdaságok közül pedig 102 gazdaságot kell beválasztani a mintába.

I. táblázat

Azon tenyészsertéseket tartó gazdaságok száma, melyek a felmérés bármelyik részében a mintában szerepelnek a véges populációnagyság függvényeként (a tenyészsertéseket tartó gazdaságok száma összesen a tagállamokban)

Tenyészsertéseket tartó gazdaságok száma Mintanagyság (n) véges populációnagyságra, 7,5 %-os pontossággal 100 000 171 10 000 169 5 000 166 2 000 158 1 000 147 500 128 250 102 150 80 125 73 100 64 90 59 80 55 70 50 60 45 50 39 40 33 30 26 20 18 10 10

Válaszadás elmaradása megelőzésére például minden egyes csoportban növeli lehet a mintanagyságot 10 %-kal. A nem megfelelő gazdaságot a felmérés során megfelelő gazdasággal kell helyettesíteni (lásd a 2.2.1. szakaszt).

Ha a felmérést megelőzően nem lehetséges megbecsülni a tenyészgazdaságok számát, az 1. táblázatban bemutatottak szerint egy adott számú gazdaságot kell kiválasztani az anyakocákat tartó gazdaságok száma alapján (X gazdaság). A mintába beválasztott gazdaságok számát legalább 30 %-kal kell növelni ([X + 30] gazdaság). A felmérést megelőzően az illetékes hatóságok azonosítanak egy adott számú tenyészgazdaságot, melynek a száma megfelel legalább e további 30 %-nak. A gazdaságok felkeresése során a fenti fogalommeghatározásoknak megfelelően a gazdaságot tenyészgazdaságnak vagy termelőgazdaságnak nyilvánítják.

2.3.2. Másodlagos mintanagyság (második szakaszos mintanagyság)

Az egyes kiválasztott gazdaságokban rutin bélsármintákat (lásd a 3.1. szakaszt) kell összegyűjteni a tenyészsertések 10 véletlenszerűen kiválasztott óljából, karámjából vagy csoportjából. Szükség esetén (például ellésre kijelölt helyiségekben vagy ahol az anyakocákat 10-nél kevesebb állatból álló csoportokban tartják) egy csoport egynél több ólból is állhat. Minden rutinmintát legalább 10 tenyészsertésnek kell alkotnia.

Ha azonban kisméretű gazdaságokban, illetve az olyan gazdaságokban, amelyekben nagyszámú tenyészsertést a szabadban, kifutóban tartanak, az ólak, karámok vagy csoportok száma 10-nél kevesebb, szükséges az adott ólból, karámból vagy csoportból származó mintavétel, hogy összesen 10 rutinmintát lehessen benyújtani.

3. MINTAGYŰJTÉS AZ ÁLLOMÁNYBAN

3.1. A rutinminta típusa és részletes leírása

A bakteriológiai elemzés céljára összegyűjtött anyag frissen ürített bélsár; ez a minta a vizsgálat tárgyát képező gazdaságot képviseli. Mivel minden gazdaság más és más, a mintavétel előtt el kell dönteni, a gazdaság mely óljait, karámjait és csoportjait vetik alá a mintavételnek. Az összegyűjtött mintát annak szennyeződését elkerülve külön tárolóba kell helyezni és a laboratóriumba küldeni.

Mindegyik összegyűjtött mintának legalább 25 grammnak kell lennie; az egyesített minták összegyűjtésére két eljárás alkalmazható:

(1) Ha egy ólon vagy karámon belül vegyes bélsár halmozódott fel, egy nagyméretű (pl. 20 cm × 20 cm) tampont a bélsárba mártva biztosítják, hogy legalább 25 g vegyes anyagot összegyűjtenek vele. Ez például úgy hajtható végre, hogy a tampont olyan 2 méter hosszú, nem egyenes vonalon húzzák végig, amelyet bélsárból származó anyag fed. Ha szükséges – például meleg időjárás vagy deszkával burkolt padló esetén – a tampont megfelelő anyaggal, például ivóvízzel be lehet nedvesíteni.

(2) Ha nem halmozódott fel a bélsár ilyen módon – például mezőn, nagyméretű karámban, ellésre kijelölt létesítményben, vagy olyan ólban vagy egyéb létesítményben, ahol csoportonként kis számú sertést tartanak –, egyéni mintákat kell venni az egyes friss bélsárból, hogy a legalább 10 egyéni minta legalább 25 g mintamennyiséget tegyen ki. Az egyéni minták gyűjtésére szolgáló helyszíneknek reprezentatív módon kell megoszlaniuk az érintett területen. Ha gyakorlati szempontból kivitelezhető, az első megoldás javallott. Ezen eljárás során legalább 10 sertés adja az egyes mintákat; egyébként a második megközelítés alkalmazandó.

3.2. Kiegészítő mintavétel a gazdaságon belüli fertőzöttség tanulmányozására

A tenyészgazdaságok és termelőgazdaságok teljes mintájából összesen 10, véletlenszerűen kiválasztott gazdaságot vetnek alá intenzívebb mintavételnek. E gazdaságokban 10 rutin mintavételt kell elvégezni a fentiekben ismertetett módszer szerint (3.1. szakasz). Emellett 10 egyéni, legalább 30 g mintát kell összegyűjteni minden kiválasztott ólban, melyeket úgy kell azonosítani, hogy a 10 egyéni minta és az érintett ólból származó rutinminta összevethető legyen. Így összesen 10 rutinmintát és 100 (10 × 10) egyéni mintát kell összegyűjteni e 10 gazdaság mindegyikéről. A minták feldolgozását a 4.3.1. szakasz ismerteti.

Ezt a mintavételt a Cseh Köztársaságban, Dániában, Romániában, Szlovéniában, Svédországban és az Egyesült Királyságban kell alkalmazni.

3.3. A mintára vonatkozó információk

A mintával kapcsolatban rendelkezésre álló összes lényeges információt fel kell jegyezni az illetékes hatóság által készített mintavételi űrlapra, hogy teljesüljenek az 5. részben leírt adatrögzítési előírások.

Az egyes mintákra és ezek mintavételi űrlapjára fel kell ragasztani egy egyedi számot tartalmazó címkét, és ezt a számot kell használni a mintavételtől a vizsgálat végéig, az ól kódjával együtt. Az illetékes hatóság gondoskodik az egyedi számozási rendszer kialakításáról és használatáról.

3.4. A minták szállítása

A mintákat + 2 és + 8 °C közötti hőmérsékleten kell tárolni, és a szállítás során óvni kell külső fertőzéstől. A mintákat a mintavételt követő 36 órán belül gyorspostával vagy futárral kell a megfelelő laboratóriumba küldeni, és azoknak a mintavételt követő legkésőbb 72 órán belül kell a laboratóriumba érkezniük.

4. LABORATÓRIUMI ELEMZÉSI MÓDSZEREK

4.1. Laboratóriumok

Az elemzést és a szerotipizálást a nemzeti referencialaboratóriumok (NRL) végzik. Amennyiben a nemzeti referencialaboratórium nem tudja elvégezni az elemzéseket, vagy az nem az a laboratórium, amely a kimutatást rutinszerűen végzi, az elemzések végrehajtására az illetékes hatóságok korlátozott számban kijelölhetnek más, a szalmonella elleni védekezési programba bevont laboratóriumokat. E laboratóriumoknak bizonyítottan jártasnak kell lenniük az előírt kimutatási módszer alkalmazásában, ezenkívül az ISO 17025 szabványnak megfelelő minőségbiztosítási rendszert kell alkalmazniuk, és alá kell vetniük magukat a nemzeti referencialaboratóriumok felülvizsgálatának.

4.2. A minták átvétele

A mintákat a bakterológiai vizsgálatok megkezdéséig, melyeket lehetőleg a kézhezvételtől számított 24 órán belül, de legkésőbb 96 órával a mintavételt követően kell végrehajtani, lefagyasztva őrzik a laboratóriumban.

4.3. A minták vizsgálata

A tagállamok garantálják, hogy az összes érintett fél megfelelően képzett az elemzések elvégzéséhez.

4.3.1. Előkészítés

A laboratóriumban a rutinmintákat gondosan és alaposan összevegyítik, mielőtt a vizsgálat céljára 25 grammot összegyűjtenek.

A gazdaságon belüli fertőzöttségnek a 3.2. bekezdéssel összhangban lévő értékelésére az összes, egyedileg összegyűjtött mintát (30 g) két részre kell osztani. Az egyik, legalább 25 grammnyi részt alaposan és gondosan vegyíteni kell, majd egyénileg kell tenyészteni. A fennmaradó második részt a kiválasztott ólból, karámból vagy csoportból vételezett 10 egyéni mintából származó mesterségesen egyesített minta elkészítésére használják. Ez utóbbi részt úgy készítik el, hogy az egyéni mintákból tízszer 2,5 g mintát egyesítenek, így 25 g mesterségesen egyesített minta jön létre. A mesterségesen egyesített mintát az elemzést megelőzően gondosan és alaposan összevegyítik. Összesen 10 rutinmintát, 10 mesterségesen egyesített mintát és 100 egyéni mintát kell elemezni mind a 10 gazdaság esetében, melyet a gazdaságon belüli fertőzöttség becslése érdekében kiválasztottak.

4.3.2. Kimutatási és azonosítási módszerek

4.3.2.1. A Salmonella kimutatása

A hollandiai bilthoveni Közösségi Szalmonella Referencialaboratórium (CRL) által ajánlott módszert kell használni. A módszert az ISO 6579 D. melléklete mutatja be: „A Salmonella spp.-nek az állati bélsárban, valamint az elsődleges termelés szintjén vett mintákban történő kimutatása.” A D. melléklet legújabb változatát kell használni.

4.3.2.2. A Salmonella szerotipizálása

A nemzeti referencialaboratóriumoknak minden egyes Salmonella spp.-ként izolált és azonosított törzset a Kaufmann-White-féle módszer szerint kell szerotipizálni a szalmonellára.

A közösségi referencialaboratórium részére a szalmonella vonatkozásában 16 tipizálható törzset és 16 nem tipizálható izolátumot kell elküldeni minőségbiztosítás céljából. Ezeknek az izolátumoknak egy részét negyedévenként el kell küldeni a közösségi referencialaboratóriumnak. Ha ennél kevesebb törzset izoláltak, akkor az összeset el kell küldeni.

4.3.2.3. A Salmonella spp. fágtipizálása

A Salmonella enteritidis és Salmonella typhimurium izolátumainak fágtipizálásához (fakultatív) a londoni Colindale Egészségvédelmi Ügynökség (Health Protection Agency-HPA) WHO referenciaközpontja által a szalmonella fágtipizálására leírt módszert kell használni.

5. A TAGÁLLAMOK JELENTÉSEI

5.1. A felmérés végrehajtásának átfogó leírása

A szövegformátumú jelentésnek legalább az alábbiakat tartalmaznia kell:

a) Tagállam

b) A tenyészsertéseket tartó gazdaságok populációjának leírása (1) Tenyészgazdaságok i. A tenyészgazdaságok száma összesen ii. A törzsgazdaságok száma összesen iii. A szaporítógazdaságok száma összesen iv. A tervek szerint a mintába bekerülő tenyészgazdaságok száma, valamint a mintában ténylegesen szereplő tenyészgazdaságok száma; a tervek szerint a mintába bekerülő azon gazdaságok száma, amelyek végül nem szerepeltek a mintában, és ennek indoklása v. A tenyészgazdaságok mintavételi programja általános reprezentativitására vonatkozó észrevételek (2) Termelőgazdaságok i. A termelőgazdaságok száma összesen ii. Az egyhasi malacokat és választott malacokat/süldőket tartó gazdaságok száma összesen iii. Az egyhasi malacokat és hízósertéseket tartó gazdaságok száma összesen iv. A tervek szerint a mintába bekerülő termelőgazdaságok száma, valamint a mintában ténylegesen szereplő termelőgazdaságok száma; a tervek szerint a mintába bekerülő azon gazdaságok száma, amelyek végül nem szerepeltek a mintában, és ennek indoklása v. A termelőgazdaságok mintavételi programja általános reprezentativitására vonatkozó észrevételek

c) A megkapott és elemzett minták száma i. A tenyészgazdaságokból ii. A termelőgazdaságokból iii. A gazdaságon belüli fertőzöttség vizsgálatára kiválasztott gazdaságokból

d) Összesített eredmények i. A szalmonellával és a szalmonella szerotípusaival fertőzött tenyészgazdaságok és termelőgazdaságok aránya ii. A gazdaságon belüli fertőzöttségre vonatkozó vizsgálat eredménye

e) A szalmonellára vonatkozó alapfelmérés felelős laboratóriumainak jegyzéke i. kimutatás ii. szerotipizálás iii. fágtipizálás (amennyiben elvégezték)

5.2. Minden egyes mintavételezett gazdaság összes adata és a megfelelő vizsgálati eredmények

A tagállamoknak a vizsgálati eredményeket a Bizottság által rendelkezésre bocsátott adatszótár és adatgyűjtő űrlapok felhasználásával készült nyers adatokként, elektronikusan kell benyújtaniuk. A szótárt és az űrlapot a Bizottság állítja össze.

5.2.1. A tagállamoknak az alábbi információkat kell összegyűjteni a mintába kiválasztott gazdaságokról

a) A gazdaság kódja

b) A gazdaság termelési típusa i. Istállózó tartás, illetve a tenyésztés minden szakaszában szabadban való tartás ii. Törzsgazdaság, szaporítógazdaság, egyhasi malacokat és választott malacokat, egyhasi malacokat és süldőket tartó gazdaságok

c) A gazdaság mérete: a mintavétel idején a gazdaságban tartott állatok száma (a felnőtt állatokról vezetett nyilvántartás)

d) Az állománypótlási gyakorlat: valamennyi állománypótló sertést vásárolják; egyes állománypótló sertések saját tenyésztésből származnak, illetve az összes állománypótló sertés saját tenyésztésből származik

e) (Önkéntes): A hasmenés klinikai tünetei: Jelentkeztek-e a hasmenés tünetei a mintavételt megelőző 3 hónap során?

5.2.2. A tagállamoknak az alábbi információkat kell összegyűjteni a laboratóriumba küldött mintákról:

a) a minta kódja

b) a kezdeti elemzésben részt vevő laboratórium kódja

c) a mintavétel időpontja

d) a laboratóriumi elemzés kezdetének időpontja

e) a Salmonella kimutatása: minőségi eredmény (pozitív/negatív)

f) a Salmonella szerotipizálása: Feltárt szerotípus(ok) (egynél több is lehetséges)

g) a sertések életkora: minden emse, illetve vegyes korú tenyészsertések

h) neme: csak anyakocák; anyakocák és kanok vagy csak kanok

i) tenyésztési szakasz: anyaság; pároztatás, vemhesség (egyéb?)

j) tartás: deszkával burkolt padló (teljesen/részlegesen); szilárd padlózat; szalma vagy más

k) takarmányozás: az ólban, karámban vagy csoportban tartott állatok kizárólag összetett takarmányt kapnak?

l) takarmánykiegészítők: a takarmányt kiegészítik-e a szalmonellafertőzés valószínűségét csökkentő anyaggal (mint szerves sav probiotikum)?

m) az antibiotikum rendszeres használata: használnak-e az összes állatnál antibiotikumot valamilyen formában beadva

n) Mikor kaptak az állatok utoljára antimikrobás szert (az elmúlt négy hét során)

5.2.3. Az alábbi kiegészítő információkat minden egyes, a gazdaságon belüli fertőzöttség vizsgálatának keretében a laboratóriumba küldött mintával kapcsolatban össze kell gyűjteni a tagállamokban

a) Az egyesített minta kódja

b) A szalmonella kimutatása az egyes mintákban: minőségi eredmény (pozitív/negatív)