A BIZOTTSÁG (EU) 2019/115 HATÁROZATA

(2018. július 10.)

a Sociedad Estatal de Correos y Telégrafos, S.A. javára Spanyolország által végrehajtott SA.37977. (2016/C) (korábbi 2016/NN) számú intézkedésekről

(az értesítés a C(2018) 4233. számú dokumentummal történt)

(Csak a spanyol nyelvű szöveg hiteles)

(EGT-vonatkozású szöveg)

AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,

tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 108. cikke (2) bekezdésének első albekezdésére,

tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra és különösen annak 62. cikke (1) bekezdésének a) pontjára,

miután felhívta az érdekelteket, hogy a fent említett rendelkezés(ek)nek megfelelően tegyék meg észrevételeiket (1), és ezen észrevételek figyelembevételével,

mivel:

1. AZ ELJÁRÁS

(1) 2013. december 9-én és 2014. április 10-én a Bizottság két névtelen panaszt kapott, amelyet a spanyol állammal szemben nyújtottak be a Sociedad Estatal Correos y Telégrafos, S.A. (a továbbiakban: Correos) számára állítólagosan odaítélt jogellenes és összeegyeztethetetlen támogatás miatt. Mindkét panasz a következő problémákat vetette fel a Correosszal kapcsolatban: i. az egyetemes szolgáltatási kötelezettség ellátásáért a Correosnak 1998 óta folyósított állítólagos túlkompenzáció; ii. a Correosnak biztosított állítólagosan összeegyeztethetetlen adómentesség; iii. a Correos által alkalmazott köztisztviselők állítólagosan meg nem fizetett társadalombiztosítási járulékai.

(2) 2014. február 14-én, február 26-án és július 15-én a Bizottság megküldte a két panasz nyilvános változatát a spanyol hatóságoknak.

(3) 2014. április 11-én és szeptember 18-án a spanyol hatóságok válaszoltak a panaszokra.

(4) 2014. július 10-én, október 22-én és 2015. december 4-én a Bizottság kiegészítő információkat kért a spanyol hatóságoktól.

(5) A spanyol hatóságok e megkeresésekre 2014. augusztus 7-én, december 19-én, 2015. január 19-én, illetve december 21-én válaszoltak.

(6) 2016. február 11-én kelt levelében a Bizottság tájékoztatta Spanyolországot, hogy a Szerződés 108. cikke (2) bekezdésében meghatározott eljárás megindításáról határozott a Correos javára szóló több intézkedéssel kapcsolatban. Az eljárás megindításáról szóló bizottsági határozatot (a továbbiakban: az eljárás megindításáról szóló, 2016. évi határozat) közzétették az Európai Unió Hivatalos Lapjában (2).

(7) A Bizottság a 2016. április 21-én kelt levélben kapta meg Spanyolországnak az eljárás megindításáról szóló határozattal kapcsolatos első észrevételeit.

(8) A Bizottság a 2016. május 11-én kelt levélben kapta meg a Correosnak az eljárás megindításáról szóló határozattal kapcsolatos észrevételeit.

(9) A Bizottság a 2016. május 12-én kelt levélben kapta meg egy harmadik személynek az eljárás megindításáról szóló határozattal kapcsolatos észrevételeit.

(10) Ezeket az észrevételeket a Bizottság 2016. június 8-án továbbította Spanyolországnak.

(11) Spanyolország a harmadik személyek észrevételeire tett észrevételeit a 2016. július 6-án kelt levélben küldte meg.

(12) Az eljárás folyamán a Bizottság további észrevételeket kapott Spanyolországtól 2017. október 24-én és 2018. május 23-án.

(13) A Bizottsághoz további észrevételek érkeztek a Correos egy korábbi versenytársától, az Uniposttól a 2018. március 20-án kelt levélben.

2. A TÁMOGATÁS RÉSZLETES LEÍRÁSA

2.1. A SPANYOL POSTAPIAC

(14) Spanyolországnak az Európai Gazdasági Közösséghez (EGK) való 1986-os csatlakozását megelőzően a postai szolgáltatásokat Spanyolországban a központi kormányzat (Administración General) működtette. A postai szolgáltatások rendjéről szóló, 1960. május 9-i 1113/1960. rendelet, amelyet az 1964. május 14-i 1653/1964. rendelettel elfogadott, postai szolgáltatási szabályzat hajt végre, meghatározta a postai szolgáltatásokat, és annak biztosításával a „Correos y Telégrafos” főigazgatóságát bízta meg. A postai szolgáltatások rendjének és végrehajtási rendeletének elfogadása jelezte a spanyol postapiac liberalizációjának kezdetét. Míg a „Correos y Telégrafos” monopóliuma a városok közötti és nemzetközi levelekre és képeslapokra korlátozódott, a városi levélszolgáltatásokat és a csomagszolgáltatásokat teljes mértékben liberalizálták. Az 1970-es években beléptek az első nagy magánszolgáltatók a spanyol postapiacra.

(15) Spanyolország EGK-hoz való csatlakozását követően, 1998 és 2010 között sor került a postai szolgáltatások fokozatos liberalizációjára az Európai Unió postai irányelvei alapján. Közelebbről: a 97/67/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet (3) 1998-ban átültették a nemzeti jogba az egyetemes postai szolgáltatásokról és a postai szolgáltatások liberalizációjáról szóló, 1998. július 13-i 24/1998. törvénnyel (az 1998. évi postatörvény), amely most először bízta meg a Correost egyetemes szolgáltatási kötelezettséggel (4). A törvény megadta az egyetemes szolgáltatások rövid listáját (5), amelyeket fenntartottak a Correos, mint az egyetemes szolgáltatási kötelezettséggel megbízott szolgáltató számára (a továbbiakban: a fenntartott ágazat), míg az összes többi postai szolgáltatást liberalizálták (a továbbiakban: nem fenntartott ágazat).

(16) A spanyolországi postai szolgáltatások liberalizációja a 2002/39/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (6) spanyol jogba történő átültetésével folytatódott, az egyes adózási, közigazgatási és szociális intézkedésekről szóló, 2002. december 30-i 53/2002. törvénnyel, amely módosította a fenti 1998. évi postatörvényt, és tovább csökkentette a fenntartott ágazat hatályát.

(17) 2010-ben az egyetemes postai szolgáltatásokról, a felhasználói jogokról és a postapiacról szóló, 2010. december 30-i 43/2010. törvény (a továbbiakban: a 2010. évi postatörvény), amely a 2008/6/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet (7) ültette át a spanyol jogba, teljesen liberalizálta a postapiacot. A 2010. évi postatörvény módosította az egyetemes szolgáltatási kötelezettség hatályát (pl. a postautalványt kivette alóla), és megszüntette a fenntartott ágazatot.

2.2. A KEDVEZMÉNYEZETT

2.2.1. A CORREOS

(18) A Correos száz százalékban állami tulajdonú vállalat, amely a Grupo Correos anyavállalata, és egyetlen részvényese a Sociedad Estatal (SEPI). A SEPI vállalkozásokban fennálló állami részesedések holdingtársasága.

(19) A Correos postai szolgáltatásokat kínál, többek között egyetemes szolgáltatásokat, futárpostai szolgáltatásokat és más szolgáltatásokat (pl. postai szolgáltatásokhoz kapcsolódó szolgáltatások és társult tevékenységek, köztük pénzátutalási műveletek, bélyegkiadás stb.). 2016-ban a Correos forgalma megközelítőleg 1 761 millió EUR volt, a vállalat 2 774 millió postai küldeményt (a csomagküldeményeket is ideértve) továbbított, és 49 785 alkalmazottat foglalkoztatott.

(20) A Correos Spanyolországban a legnagyobb postai szolgáltató, mintegy 8 787 postaponttal rendelkezett 2016-ban. A vállalat a spanyol postaágazat piacvezetője, amelynek a legnagyobb a részesedése a spanyol postai szolgáltatások piacán, a csomagküldési szolgáltatások kivételével. 2017-ig az Unipost S.A. volt a Correos fő versenytársa a spanyol postapiacon, ugyanakkor a vállalat pénzügyi nehézségekkel küzdött, és 2018. február 19-én megindult a felszámolása. Más európai postai szolgáltatók (azaz a Deutsche Post, a TNT, a La Poste, a UPS, a CTT Correios Portugal és a Royal Mail) jelentős részesedésekkel rendelkeznek a csomagküldési szolgáltatások piacán.

2.2.2. A CORREOSRA ALKALMAZANDÓ JOGI KERET

(21) Spanyolországban 1716-tól az állam közvetlenül irányította a postai szolgáltatásokat. A Correos a központi kormányzat részét képezte és olyan különböző minisztériumokba integrálták, mint a Belügyminisztérium, később pedig a Közlekedési és Kommunikációs Minisztérium.

(22) A „Correos y Telégrafos” autonóm szervet az 1990. december 27-i 31/1990. állami általános költségvetési törvény hozta létre. A „Correos y Telégrafos” autonóm szervet 1992-ben alapították, és a Közlekedési, Idegenforgalmi és Kommunikációs Minisztériumnak rendelték alá.

(23) A „Correos y Telégrafos” a központi kormányzat (Administración General del Estado) szervezetéről és működéséről szóló, 1997. április 14-i 6/1997. törvény szerint állami vállalat lett, a Fejlesztési Minisztériumnak alárendelten.

(24) Az adóügyi, közigazgatási és szociális intézkedésekről szóló, 2000. december 29-i 14/2000. törvény elfogadta a 2001 júniusában létrejött vállalat, a „Sociedad Estatal Correos y Telégrafos, S.A.” jogi keretét. 2012. június 5-én a Correos csoporthoz tartozó valamennyi vállalatot (azaz a Correos és leányvállalatai, a Correos Express, a Nexea és a Correos Telecom) integrálták az SEPI holdingtársaságba, amely az egyetlen részvényesük lett.

2.3. A CORREOS JAVÁRA VÉGREHAJTOTT ÁLLAMI INTÉZKEDÉSEK LEÍRÁSA

2.3.1. AZ EGYETEMES SZOLGÁLTATÁSI KÖTELEZETTSÉGÉRT A CORREOSNAK NYÚJTOTT KOMPENZÁCIÓ

(25) 1998-ban az 1998. évi postatörvény megbízta a Correost az egyetemes szolgáltatási kötelezettséggel. Az egyetemes szolgáltatási kötelezettség ellátásának kompenzációjaként a Correos 1998 és 2010 között állami finanszírozásban részesült. Ezt követően a 2010. évi postai törvény 2011. január 1-jétől 15 évre a Correost bízta meg az egyetemes szolgáltatási kötelezettséggel.

2.3.1.1. Az egyetemes szolgáltatási kötelezettségért az 1998. évi postatörvény értelmében nyújtott kompenzáció

(26) 2000. március 11-től az 1998. évi postatörvény egy úgynevezett „Plan de Prestaciónnal” egészült ki (a továbbiakban: a 2000-es Plan de Prestación), amely meghatározza a kompenzációs mechanizmust a Correos azon nettó költségeinek megbecslésére, amelyek az egyetemes szolgáltatókénti kötelezettségének teljesítésével összefüggésben merültek fel, továbbá megállapítja az egyetemes szolgáltatás nyújtásának minőségi kritériumait.

(27) 2000-től 2010-ig az egyetemes szolgáltatási kötelezettségért a Correosnak fizetett kompenzációt a spanyol hatóságok által kidolgozott módszer (a továbbiakban: a spanyol módszer) alapján ítélték oda, amelyet a 2000-es Plan de Prestación ismertet részletesen. Emellett a 2000-es Plan de Prestación megállapítja, hogy a Correosnak analitikus könyvelést kell alkalmaznia, és külön elszámolást vezetnie az 1998. évi postatörvény 29. cikke szerint.

(28) Az egyetemes szolgáltatási kötelezettséggel együtt járó méltánytalan teher nettó költségének becsléséhez alkalmazott spanyol módszer a következő lépésekből állt: a) 1. LÉPÉS: Az egyes termékek/szolgáltatások és egyes költségközpontok egységnyi bevételének és egységköltségének meghatározása, a Correos költségelszámolási információi szerint. Az adott termék/szolgáltatás tekintetében azokat a költségközpontokat, ahol az egységköltségek magasabbak az egységnyi bevételeknél veszteségesnek tüntetik fel. A többi költségközpontot, ahol az egységnyi bevételek magasabbak, mint az egységköltségek, nyereségesnek tüntetik fel. b) 2. LÉPÉS: Az egyes fenntartott szolgáltatások (FSZ) tekintetében értékelni kell, hogy mely költségközpontok veszteségesek/nyereségesek az adott szolgáltatás teljesítése szempontjából, és ki kell számítani az e szolgáltatásnyújtás összes veszteségét/nyereségét (Veszteség/Nyereség FSZ). A fenntartott szolgáltatás nettó költségét a Veszteség FSZ összegének és a Nyereség FSZ összegének különbségeként számítják ki. c) 3. LÉPÉS: Az egyes nem fenntartott szolgáltatások (NFSZ) tekintetében értékelni kell, hogy mely költségközpontok veszteségesek az adott szolgáltatás teljesítése szempontjából, és ki kell számítani a központokban e szolgáltatásnyújtás tekintetében felmerült összes veszteséget (Veszteség FSZ). A nem fenntartott szolgáltatás nettó költségét a Veszteség NFSZ összegeként számítják ki. d) 4. LÉPÉS: Az egyetemes szolgáltatási kötelezettségért nyújtott kompenzáció a fenntartott és nem fenntartott szolgáltatások 2. és 3. lépésben kiszámított nettó költségét fedezik.

(29) Az 1. táblázat bemutatja, hogy milyen kompenzációban részesült a Correos az egyetemes szolgáltatási kötelezettség teljesítéséért a 2004 és 2010 közötti időszakban; e kompenzációt a spanyol módszerrel számították ki: 1. táblázat Az egyetemes szolgáltatási kötelezettségért a Correosnak nyújtott kompenzáció (millió EUR) 2004 2005 2006 2007 2008 2009 2010 FSZ nettó költség 46,171 40,435 39,558 80,823 101,783 176,559 152,521 NFSZ nettó költség 44,859 47,294 55,199 39,441 40,863 45,919 43,812 Az egyetemes szolgáltatási kötelezettségért nyújtott kompenzáció 91,030 87,729 94,757 120,264 142,646 222,478 196,333

2.3.1.2. Az egyetemes szolgáltatási kötelezettségért az 2010. évi postatörvény értelmében nyújtott kompenzáció

(30) Az 1998. évi postatörvényt a 2010. évi postatörvény váltotta fel, amely 2011. január 1-jén lépett hatályba. A 2010. évi postatörvény a Correost bízta meg az egyetemes szolgáltatási kötelezettséggel a törvény hatálybalépésének napjától 15 évre (azaz 2026. január 1-jéig).

(31) A 2010. évi postatörvény 27. és 28. cikke előírja, hogy az egyetemes szolgáltató a kötelezettségeinek teljesítése során felmerült nettó költségei erejéig részesülhet kompenzációban. A nettó költséget a nettó elkerülhető költség módszerével (a továbbiakban: NAC-módszer) számítják ki, a kijelölt egyetemes szolgáltató egyetemes szolgáltatási kötelezettséggel együtt járó és egyetemes szolgáltatási kötelezettség nélkül jelentkező nettó költségeinek különbségeként. A számításkor – a 2008/6/EK irányelv 1. mellékletének fényében – figyelembe kell venni minden egyéb lényeges elemet is, így az egyetemes szolgáltatás nyújtására kijelölt postai szolgáltató tekintetében keletkező nem tárgyi és piaci előnyöket, az észszerű nyereséghez való jogot és a költséghatékonysági ösztönzőket.

(32) A 2010. évi postatörvény 22. cikkének (3) bekezdésében és 27. cikke (2) bekezdésének b) pontjában előírtak szerint a (31) preambulumbekezdésben leírt NAC-módszert egy új Plan de Prestaciónban kell kidolgozni. Ugyanakkor, ilyen új Plan de Prestaciónt még nem fogadtak el. Ezért 2011 óta nincs olyan hatályos módszer, amellyel meg lehetne becsülni az egyetemes szolgáltatási kötelezettség nettó költségét.

(33) Jelenleg a spanyol hatóságok szerint a Correos hivatalosan nem kapott egyetemes szolgáltatási kötelezettségért járó kompenzációt 2011 óta, noha a 2011–2017-es évekre ideiglenes alapon előlegben részesült. Az ezeknek az éveknek megfelelő tényleges nettó költséget az új Plan de Prestación elfogadását és az NAC-módszer meghatározását követően ki kell számítani. A Bizottság az egyetemes szolgáltatási kötelezettségért az 2010. évi postatörvény értelmében nyújtott kompenzációt egy másik határozatban értékeli.

2.3.2. A CORREOSNAK NYÚJTOTT ADÓMENTESSÉG

(34) Az 1998. évi postatörvény 19. cikke (1) bekezdésének b) pontja szerint az egyetemes szolgáltató „mentesül a szolgáltatásaira kiszabandó minden adó alól a fenntartott ágazatban, a társasági adó kivételével”. A 2010. évi postatörvény 22. cikkének (2) bekezdése fenntartotta ezt az adómentességet, és azt kiterjesztette az egyetemes szolgáltatási kötelezettség egészére.

(35) A spanyol hatóságok szerint az egyetlen adó, amely a héán kívül e mentesség hatálya alá tartozhat, a gazdasági tevékenységeket terhelő adó (Impuesto de Actividades Económicas, a továbbiakban: IAE), mivel ezt az adót gazdasági tevékenység végzése tekintetében állapítják meg, és az az egyetemes szolgáltatási kötelezettség biztosításához kapcsolódik. Más adók, például a vagyonátruházási adó, az építési adó, a városi telek értéknövelését terhelő adó vagy a gépjárműadó nem tartoznak e mentesség hatálya alá, mivel nem függnek össze az egyetemes szolgáltatási kötelezettség biztosításának gazdasági tevékenységével.

(36) A spanyol hatóságok kifejtették, hogy a Correos részben mentesül az IAE alól, mivel a szokásos adóösszegnek csak az 50 %-át fizeti meg.

(37) Ami az ingatlanadót (Impuesto sobre Bienes Inmuebles, a továbbiakban: IBI) illeti, a spanyol hatóságok kifejtették, hogy ezt az adót nem az egyetemes szolgáltatási kötelezettség biztosítására vagy más postai szolgáltatások nyújtására alkalmazzák, hanem az ingatlan értékére. Ezért kívül esik a két postatörvény hatályán. Ugyanakkor 2008 és 2013 között a Correos több kérelmet benyújtott az 1998. évi postatörvény 19. cikke (1) bekezdése b) pontjának és a 2010. évi postatörvény 22. cikke (2) bekezdésének értelmezése alapján, amelyekben azt állította, hogy az IBI alól is mentesíteni kellene őt, több, különböző településeken található irodája miatt. A Correos IBI-mentesség iránti kérelmét követően több helyi közigazgatási szerv és bíróság döntött a Correos javára, és ítélte meg a korábban befizetett adó visszatérítését.

2.3.2.1. Az ingatlanadó (IBI) alóli mentesség

(38) Az IBI egy helyi adó a spanyol adórendszerben, amelyet a 2004. március 5-i 2/2004. királyi törvényerejű rendelet szabályoz. A királyi törvényerejű rendelet 60. cikke szerint ez az adó „közvetlen tárgyi adó, amelyet az ingatlan értékére vetnek ki az e királyi törvényerejű rendeletben meghatározott feltételekkel”. Az IBI esetén adófizetési kötelezettség a 2/2004. királyi törvényerejű rendelet 61. cikkében megállapított, vidéki vagy városi ingatlanon vagy egyedi jellemzőkkel rendelkező ingatlanon fennálló bármilyen jogra való jogosultság alapján keletkezik. Az IBI-t nem tevékenységre vetik ki, hanem az ingatlan értékére.

(39) 2008 és 2013 között a Correos több kérelmet benyújtott az 1998. évi postatörvény 19. cikke (1) bekezdése b) pontjának és a 2010. évi postatörvény 22. cikke (2) bekezdésének értelmezése alapján, amelyekben azt állította, hogy az IBI alól is mentesíteni kellene őt a postatörvények alapján, több, különböző településeken található irodája miatt. A Correos IBI-mentesség iránti kérelmét követően több közigazgatási szerv és helyi bíróság adott helyt a Correos kérelmének. A spanyol hatóságok szerint a Correosnak ténylegesen kifizetett adó-visszatérítések 752 840,50 EUR-t tettek ki.

(40) Az 1998. évi és a 2010. évi postatörvény e bíróságok általi értelmezését, amely lehetővé tette, hogy az egyetemes szolgáltató mentesüljön az IBI alól, a spanyol Legfelsőbb Bíróság 2013-ban elutasította a Huesca tartomány helyi hatóságai által benyújtott semmisségi kérelem alapján. A Legfelsőbb Bíróság ítéletében úgy vélte, hogy a 2010. évi postatörvény 22. cikkének (2) bekezdését megszorítóan kell értelmezni. A Legfelsőbb Bíróság szerint az említett cikkben megállapított adómentességeket csak az egyetemes szolgáltatási kötelezettség teljesítéséhez közvetlenül kapcsolódó tevékenységekre kivetett adóra lehet alkalmazni, ezért nem alkalmazható az IBI-re, amely az ingatlan értékét terhelő közvetlen adó.

(41) A Correos számára 2008 és 2013 között biztosított IBI-mentességet soha nem térítették vissza. A spanyol nemzeti jogrendszer szerint ugyanis a jog érdekében benyújtott semmisségi kérelem („recurso de casación en interés de ley”) rendkívüli és szubszidiárius jellegű, kizárólagos célja a jogi doktrína egységesítése, ezért a kérelemben hivatkozott ügyre nem lehet hatása (azaz a szóban forgó ügyben e kérelem alapján nem lehet hatályon kívül helyezni az adómentességről hozott ítéleteket és határozatokat).

2.3.2.2. A gazdasági tevékenységeket terhelő adó (IAE) alóli mentesség

(42) Az IAE-t az 1988. december 28-i 39/1988. törvény állapította meg, amelynek helyébe a 2004. március 5-i 2/2004. királyi törvényerejű rendelet lépett. A királyi törvényerejű rendelet 78. cikkéből az következik, hogy a gazdasági, üzleti, szakmai vagy művészeti tevékenységet végző vállalkozások adóalanynak minősülnek.

(43) A 2/2004. királyi törvényerejű rendelet 78. cikke szerint az IAE „közvetlen tárgyi adó, amelynek tekintetében az adófizetési kötelezettség a gazdasági, üzleti, szakmai vagy művészeti tevékenység nemzeti területen való folytatása alapján keletkezik, akár konkrét helyen végzik, akár nem, és akár meghatározzák az adókulcsok között, akár nem”.

(44) Az IAE-kulcsokat az 1990. szeptember 28-i 1175/1990. királyi törvényerejű rendelet állapította meg. A rendelet a postai tevékenységet a 847. csoportba (postai szolgáltatások és távközlés) sorolta 1999-től kezdve. Ebbe a csoportba tartozik a bármilyen formájú levélküldemény gyűjtését, felvételét, feldolgozását, kezelését, szállítását, szétosztását és kézbesítését magában foglaló postai szolgáltatás nyújtása. A 847. adókulcscsoporthoz fűzött 3. megjegyzés kimondja ugyanakkor, hogy a Correos állami vállalat jogosult az e csoport tekintetében megállapított adómértéknek mindössze 50 %-át megfizetni. A spanyol hatóságok szerint ez azt jelenti, hogy a Correos évi 8 113,66 EUR mentességben részesült 2004 óta. A spanyol hatóságok megerősítették, hogy a Correos továbbra is részesül a 847. adókulcscsoporthoz fűzött 3. megjegyzés szerinti részleges adómentességben.

2.3.3. A 2004-BEN, 2005-BEN ÉS 2006-BAN BIZTOSÍTOTT HÁROM TŐKEEMELÉS

(45) A vizsgált időszakban a Correosban három tőkeemelést hajtottak végre összesen 48 081 000 EUR értékben; ezek a következők: a) a 2004. december 13-i16 027 000 EUR összegű tőkeemelés; b) a 2005. november 25-i16 027 000 EUR összegű tőkeemelés; c) a 2006. november 24-i16 027 000 EUR összegű tőkeemelés.

(46) A spanyol hatóságok szerint e tőkeemelések a Correos 2004–2006-os stratégiai üzleti tervének részét képezték, és a postapiac lassulását voltak hivatottak ellentételezni. Ezen üzleti terv főbb stratégiai irányvonalai a következők voltak: a) a postai üzletág jövőbeli fenntarthatóságának garantálása a hatékonyság alapján; b) a növekedési üzletág erősítése középtávon, a pénzügyi és csomagküldési szolgáltatások előmozdításával, amelyek a Correos fő növekedési tengelyei; c) a jövőbeli növekedési lehetőségek portfóliójának bővítése, az adatbázis-kezelés, a postázó és az e-üzletvitel fejlesztésével; d) a Correos kapacitásainak korszerűsítése és az üzletviteli modell jelenlegi piaci viszonyokhoz igazítása, előmozdítva a diverzifikációt.

2.3.4. A CORREOSNAK A VÁLASZTÁSI ANYAGOK TERJESZTÉSÉÉRT NYÚJTOTT KOMPENZÁCIÓ

(47) A választási eljárást Spanyolországban az általános választási rendszerről szóló, 1985. június 19-i 5/1985. sarkalatos törvény (a továbbiakban: LOREG) és annak végrehajtási rendelete szabályozza, amely elismeri a személyes, illetve a postai úton történő szavazáshoz való jogot.

(48) Az 1998. évi postatörvény 22. cikke és a 2010. évi postatörvény 22. cikkének (5) bekezdése előírja, hogy az állam róhat bizonyos kötelezettségeket a kijelölt egyetemes szolgáltatóra a választási folyamat keretében. A 2010. évi postai törvény ugyanezen 22. cikkének (5) bekezdése szerint „a további közszolgáltatási kötelezettségért kompenzáció jár”.

(49) A 2010. évi postatörvény első kiegészítő rendelkezése értelmében a Correos a kijelölt egyetemes szolgáltató, amelyet megbíztak több szolgáltatás nyújtásával a különböző (állami, regionális, európai, önkormányzati) spanyolországi választásokkal összefüggésben.

(50) A Correosnak a spanyolországi választások szervezésével összefüggő közszolgáltatási kötelezettsége a következőkre vonatkozott: a) A postai úton történő szavazás igazgatása (ideértve az ajánlott és expresszlevelek kiadása, felvétele, küldése és kézbesítése) a következőkkel összefüggésben: (1) a Spanyolországban lakóhellyel rendelkező választók postai úton történő szavazása; (2) a Spanyolországban lakóhellyel rendelkező, külföldön tartózkodó választók postai úton történő szavazása; (3) az ideiglenesen külföldön tartózkodók postai úton történő szavazása; (4) a járművek fedélzetén tartózkodó személyzet postai úton történő szavazása; (5) a fegyveres erők járművek fedélzetén tartózkodó tagjainak szavazása vagy a honvédelemmel összefüggő rendkívüli helyzetben történő szavazás; valamint (6) a szabadságvesztés-büntetésüket töltő személyek szavazása. b) A politikai jelöltek által küldött postai választási anyagok kezelése: a politikai jelöltek által kiadott választási propagandaanyagok felvétele és későbbi terjesztése, tételenként szimbolikus áron (0,006 EUR). c) Egyéb, a Választási Nyilvántartási Iroda által küldött postai küldemények kezelése (pl. szavazói regisztrációs kártya, választói névjegyzék a helyi igazgatási szervek számára stb.). d) A választási bizottságok választási dokumentumainak gyűjtése a szavazatszámlálás befejeztével. Idetartozik az egyes bizottságok jelentését és a vonatkozó dokumentációt tartalmazó boríték gyűjtése, megőrzése és későbbi kézbesítése a megfelelő választási tanács számára.

(51) A spanyol hatóságok kifejtették, hogy tekintettel a választások időbeli korlátozottságára, a Correosnak az (50) preambulumbekezdésben felsorolt tevékenységeit előtérbe kell helyeznie más postai tevékenységekhez képest. A szétosztandó küldemények nagy száma, ezek néhány napra történő erőteljes koncentrációja és azon követelmény miatt, hogy a legtöbb dokumentumot személyesen kell kézbesíteni (ajánlott küldemény, pl. a postai úton történő szavazás esetén), jelentős további erőfeszítésekre van szükség. Ennek eredményeként a Correosnak átmenetileg meg kell erősítenie személyzetét és más forrásokat (pl. szállítás, biztonság stb.).

(52) A Correos a választások szervezésével összefüggő különböző kötelezettségeiért 2004 óta a következő kompenzációban részesült (lásd a 2. táblázatot): 2. táblázat A Correos számára a választások szervezéséért nyújtott kompenzáció összege (EUR) Pénzügyi év A választás típusa A választási anyagok terjesztéséért nyújtott kompenzáció 2004 Nemzeti 27 182 926 2005 Regionális 3 670 281 2006 Regionális 4 528 376 2007 Nemzeti/regionális 19 536 604 2008 Nemzeti/regionális 19 609 632 2009 Nemzeti/regionális 14 603 021 2010 Regionális 4 620 588 2011 Nemzeti/regionális 40 092 858 2012 Regionális 14 268 978 ÖSSZESEN 148 113 264

3. A HIVATALOS VIZSGÁLATI ELJÁRÁS MEGINDÍTÁSÁNAK INDOKAI

(53) A Bizottság azért döntött a hivatalos vizsgálati eljárás megindítása mellett, mert komoly kételyei voltak a Correos számára 2004-től biztosított több intézkedés összeegyeztethetőségét illetően: a) az egyetemes szolgáltatási kötelezettségért az 1998. évi postatörvény értelmében a Correosnak nyújtott kompenzáció, b) az IBI-mentesség és a részleges IAE-mentesség, c) a 2004-ben, 2005-ben és 2006-ban biztosított három tőkeemelés, d) valamint a Correosnak a választási anyagok terjesztéséért nyújtott kompenzáció.

(54) A Bizottság különösen a következőket érintően fogalmazott meg kételyeket: a) az egyetemes szolgáltatási kötelezettség teljesítéséért a Correos számára 2004 és 2010 között nyújtott kompenzáció, amelyet a Bizottság első látásra állami támogatásnak ítélt, és lehetségesnek tartotta a szolgáltató túlkompenzációját, b) az IBI-mentesség és a részleges IAE-mentesség összeegyeztethetősége, illetve létező támogatási jellege; e mentességek mindegyikét a Bizottság első látásra állami támogatásnak minősítette; c) a 2004-es, 2005-ös és 2006-os tőkeinjekció megfelelése a piacgazdasági befektető elvének; d) a Correosnak a választási anyagok terjesztéséért nyújtott kompenzáció összeegyeztethetősége, illetve létező támogatási jellege; e kompenzációt a Bizottság első látásra állami támogatásnak minősítette.

4. AZ ÉRDEKELT FELEK ÉSZREVÉTELEI

(55) A Bizottsághoz két érdekelt féltől érkeztek észrevételek, nevezetesen a támogatási intézkedések állítólagos kedvezményezettjétől, a Correostól, valamint egy további harmadik személytől (a továbbiakban: névtelen harmadik személy), aki személyazonosságának titokban tartását kérte.

4.1. A CORREOS ÉSZREVÉTELEI

4.1.1. AZ EGYETEMES SZOLGÁLTATÁSI KÖTELEZETTSÉGÉRT NYÚJTOTT KOMPENZÁCIÓ NEM MINŐSÜL ÖSSZEEGYEZTETHETETLEN ÁLLAMI TÁMOGATÁSNAK

(56) A Correos szerint az egyetemes szolgáltatási kötelezettségért a vállalatnak 2004 és 2010 között nyújtott kompenzáció nem minősül állami támogatásnak. A Correos különösen úgy véli, hogy a kompenzáció nem minősül előnynek, mivel teljesíti a C-280/00. sz. ügyben megfogalmazott négy kritériumot (a továbbiakban: Altmark-kritériumok) (8). A Correos vitatja az eljárás megindításáról szóló határozat azon következtetését, hogy az egyetemes szolgáltatási kötelezettségért nyújtott kompenzáció nem felel meg a harmadik és negyedik Altmark-kritériumnak.

(57) Ami a harmadik Altmark-kritériumot illeti, a Correos azzal érvel, hogy a kritérium értelmében a közszolgáltatás nyújtásáért kapott kompenzáció nem haladhatja meg a nettó költséget, azaz a költségek és a bevételek különbségét, észszerű nyereség mellett. A Correos úgy véli, hogy a harmadik Altmark-kritérium elválaszthatatlanul összefügg az általános gazdasági érdekű szolgáltatások összeegyeztethetőségének elemzésével, a Bizottság közleménye szerint (a 2012-es ÁGÉSZ-keretszabály) (9). A Correos különösen azzal érvel, hogy az általa az egyetemes szolgáltatási kötelezettségért kapott kompenzáció megfelel a 2012-es ÁGÉSZ keretszabály 27. pontjában szereplő nettó elkerülhető költség (a továbbiakban NAC) módszerének, ezért úgy kell tekinteni, hogy az teljesíti a harmadik Altmark-kritériumot.

(58) A Correos kifejti, hogy a számára juttatott kompenzáció meghatározásához használt spanyol módszer a Bizottság által a National Economic Research Associates tanácsadó vállalatnál megrendelt jelentésen (NERA-jelentés) (10) alapul. A Correos szerint a NERA-jelentésben foglalt kompenzációs módszer az NAC-módszer hiteles alkalmazása.

(59) Ezenfelül a Correos úgy véli, hogy a harmadik Altmark-kritérium teljesülésére a jogos elvárás elve is vonatkozik. A Correos szerint a Bizottság a NERA-jelentés közzétételével jogos elvárásokat keletkeztetett, mivel a jelentés az NAC-módszert az egyetemes szolgáltatási kötelezettségért járó kompenzáció kiszámításának hiteles módszereként ismerte el.

(60) A Correos úgy látja, a harmadik Altmark-kritériumnak való megfelelés szempontjából irreleváns, hogy az NAC-módszer a 2012-es ÁGÉSZ-keretszabály hatálybalépéséig nem volt alkalmazandó.

(61) A Correos úgy véli, hogy az egyetemes szolgáltatási kötelezettségért a Correosnak nyújtott kompenzáció megfelel a negyedik Altmark-kritériumnak is. Közbeszerzési eljárás hiányában a kapott kompenzáció szintje megfelelő lehet azon költségek elemzése alapján, amelyek egy ugyanabban az ágazatban működő, átlagos, jól vezetett vállalkozásnál felmerülnének, figyelemmel a közszolgálati kötelezettség teljesítése során jelentkező bevételekre és egy észszerű nyereségre.

(62) A Correos szerint a Spanyolország által benyújtott Frontier Economics tanulmány igazolja, hogy a Correosnál jelentkező költségek elmaradtak a postaágazatban működő átlagos vállalkozás költségeitől. A Correos vitatja a Bizottságnak a Frontier Economics jelentésében megfogalmazott következtetésekkel kapcsolatos kételyeit: a) Először is, a Bizottság az állami támogatási határozataiban nem állapította meg, hogy a görög és olasz egyetemes szolgáltatók nem költséghatékonyak és ezért az, hogy e postai szolgáltatókat felvették a Frontier Economics által figyelembe vett vállalatok mintájába a Correos költséghatékonyságának bizonyítása érdekében, nem tekinthető problematikusnak. b) Másodszor, az, hogy a Frontier Economics tanulmánya utólagosan készült, nem jelent semmit, tekintettel a releváns ítélkezési gyakorlatra és a Bizottság gyakorlatára, amelyek egyetértettek volna a múltbeli intézkedések elfogadását követően készített tanulmányok vizsgálatával. c) Végül, a Bizottság azon érvelésének, hogy a Spanyolország által alkalmazott költségszámítási módszer nincs tekintettel a hatékonyságra, ellentmond az a tény, hogy az egyetemes szolgáltatási kötelezettség nettó költségének kiszámításához használt módszer a Bizottság által kiadott NERA-jelentésen alapul. A módszert tehát szükségképpen az uniós joggal összhangban állónak kell tekinteni.

(63) A Correos rámutat arra is, hogy amennyiben a Bizottság arra a következtetésre jutna, hogy az intézkedés állami támogatásnak minősül, azt összeegyeztethetőnek kell tekinteni a belső piaccal a Szerződés 106. cikke (2) bekezdésének értelmében.

(64) A Correos megismétli, hogy a spanyol hatóságok által használt és a NERA-jelentésben szereplő kompenzációs módszer az NAC-módszer hiteles alkalmazása és azt a Bizottságnak el kell fogadnia. Ezenfelül a Correos úgy véli, hogy nem részesül túlkompenzációban az egyetemes szolgáltatási kötelezettség teljesítéséért a 2004 és 2010 közötti időszakban, mivel a kompenzációt az NAC-módszer szerint számolták ki, észszerű nyereség hozzáadása nélkül.

(65) Amennyiben a Bizottság arra a következtetésre jutna, hogy az intézkedés összeegyeztethetetlen támogatásnak minősül, a Correos továbbra is azt állítja, hogy a Bizottságnak figyelembe kellene vennie a Correos számára juttatott kompenzáció csökkentése érdekében az államnak a 2004 és 2010 közötti időszakban fizetett osztalékot.

4.1.2. AZ INGATLANADÓ (IBI) ÉS A GAZDASÁGI TEVÉKENYSÉGEKET TERHELŐ ADÓ (IAE) ALÓLI MENTESSÉG

(66) Ami az IBI-mentességet illeti, a Correos először is kifejti, hogy ezeket az intézkedéseket nem az 1998. évi postatörvény, sem a 2010. évi postatörvény alapján kell értékelni, hanem az egyes adókra irányadó jogszabályra való közvetlen hivatkozással.

(67) A Correos emellett úgy véli, hogy az intézkedés nem minősül állami támogatásnak, mivel nem az államnak tudható be. Az adómentességet semmilyen jogszabályi rendelkezés nem állapítja meg. Néhány helyi adóigazgatási szerv és helyi bíróság alkalmazta az adómentességet a Correos 13 000 létesítményéből 94 tekintetében. A spanyol Legfelsőbb Bíróság 2013. október 7-i ítéletében megállapította, hogy a 2010. évi postatörvény 22. cikkének (2) bekezdése nem tartalmazza az IBI-mentességet.

(68) Ezenfelül a Correos úgy véli, hogy az IBI-mentességet nem lehet visszafizetni, mivel az már jogerős. Az uniós bíróságok ítélkezési gyakorlata (11) értelmében, ha a jogerős bírósági határozat értékelte az állami támogatás meglétét, a jogerő elvét tiszteletben kell tartani. A Correos úgy látja, a spanyol Legfelsőbb Bíróság ítélete az uniós jogot alkalmazza és hivatkozik az állami támogatás meglétére. Ebből következően, a jogerő elvét tiszteletben kell tartani, és a visszafizettetést a szóban forgó ügyben el kell kerülni.

(69) Emellett a Correos úgy véli, hogy a jogerő elvét az uniós jog általános elvének kell tekinteni, és hogy ezt az elvet tiszteletben kell tartani, ha a támogatás meglétét megállapító jogerős ítélet miatt a visszafizettetés már nem lehetséges.

(70) Az IAE-mentesség tekintetében a Correos azzal érvel, hogy a részleges IAE-mentesség nem minősül állami támogatásnak. A Correos különösen azt állítja, hogy a részleges adómentesség nem szelektív, mivel azt az IAE-rendszer logikája indokolja. A Correos szerint az IAE jellegéből vagy a benne rejlő logikából adódik, hogy megadóztassák a gazdasági tevékenységeket azzal a céllal, hogy beavatkozzanak az áruk vagy szolgáltatások termelésébe vagy forgalmazásába. A Correos áruk és szolgáltatások termeléséből álló gazdasági tevékenységet folytat, de olyan közszolgáltatások nyújtásában is részt vesz, mint az egyetemes szolgáltatási kötelezettségek, amelyek esetében nem áll fenn az említett gazdasági cél. A részleges IAE-mentességet tehát ez indokolja.

(71) A Correos emellett úgy véli, hogy a részleges IAE-mentesség létező támogatás. Az IAE-mentesség már Spanyolország EGK-hoz való csatlakozása előtt hatályban volt. Az úgynevezett engedélyezési illetéket, amely a tevékenységek, kereskedelmi és ipari hasznok utáni adó egyik módozata volt, az 1966. december 29-i 3313/1966. rendelet állapította meg. Az 1988. december 28-i 39/1988. törvény a tevékenységek, kereskedelmi és ipari hasznok utáni adó e módozatának, az engedélyezési illetéknek a helyébe az IAE-t léptette. A Correos szerint 1966 után az adófizetési kötelezettséget keletkeztető tény érdemében nem változott.

4.1.3. A 2004-ES, 2005-ÖS ÉS 2006-OS TŐKEINJEKCIÓ

(72) A Correos azt állítja, hogy a 2004-ben, 2005-ben és 2006-ban végrehajtott tőkeinjekciók megfelelnek a piacgazdasági befektető elvének és nem juttatják előnyhöz a Correost.

(73) A Correos szerint a 2004 és 2006 közötti tőkeinjekcióknak köszönhetően vállalt beruházások elemzése azt igazolja, hogy a spanyol állam a tőkeinjekciót részvényesi minőségben hajtotta végre, és hogy azt magánbefektető is vállalta volna.

(74) A Correos azzal érvel, hogy a tőkeinjekciókra azért volt szükség, hogy kielégítsék a Correosnak a vállalat általános beruházási szintje feletti beruházások végrehajtása iránti igényét. A tőkeinjekciók célját a Correosnak a Képviselőház („el Congreso de los Diputados”) előtti, 2005. október 4-i megjelenéséről készült jelentés fejti ki. A jelentés összekapcsolja a tőkeinjekciókat és a vállalatba történő új beruházások szükségességét. A tőkeinjekciók célja az volt, hogy a Correoson belül korszerűsítési folyamatot lehessen megvalósítani, a hatékonyság és a vállalat által nyújtott szolgáltatások minőségének javítása érdekében.

(75) A Correos érvei szerint a beruházás jövedelmezősége azt bizonyítja, hogy bármely magánbefektető elvégzett volna hasonló befektetést, minthogy a tőkeinjekciók belső megtérülési rátája a Correos tőkeköltsége felett volt.

(76) A Correos emellett azzal érvel, hogy a piacgazdasági befektető elvének való megfeleléshez nem feltétlenül kell pontos, előzetes jövedelmezőségi értékelés, amikor ezt az elvet ÁGÉSZ, például egyetemes szolgáltatási kötelezettség szolgáltatója részvényesének helyzetére alkalmazzák. Az ilyen részvényesnek szükségképpen be kell építeni a vállalat ÁGÉSZ biztosításával kapcsolatos kötelezettségét azon megfontolásaiba, hogy egy beruházást végrehajtson-e vagy sem.

(77) Ilyen körülmények között elegendő lenne objektív és igazolható bizonyítékokkal igazolni, hogy az ugyanazon közszolgáltatási kötelezettséggel megbízott magánbefektető ugyanígy járt volna el.

(78) A Correos szerint a Bíróság erre a következtetésre jutott a Chronopost I. (12) és Chronopost II. (13) ítéletben, ahol elfogadta, hogy az utólagosan kiszámított belső megtérülési ráta helytálló eszköz volt annak meghatározásához, hogy a tőkeinjekció megfelelt-e a piacgazdasági befektető elvének.

4.1.4. A VÁLASZTÁSI ANYAGOK TERJESZTÉSÉÉRT NYÚJTOTT KOMPENZÁCIÓ

(79) A Correos azt állítja, hogy a politikai jelöltek választási anyagainak a választások szervezésével összefüggő terjesztését állami előjognak kellene tekinteni.

(80) A Correos különösen azzal érvel, hogy a választási anyagok terjesztése az állam alapvető feladata, mivel az általános választási rendszer része, a politikai pártok alkotmányos szerepével függ össze, és mert a Correos személyzete e tevékenység végzése során köztisztviselőként jár el.

(81) A Correos szerint a választási anyagok politikai jelöltek általi terjesztése a céljának, jellegének és szabályozásának okán tehát elválaszthatatlanul összefügg az állam közhatalmának gyakorlásával. Ezért ez nem gazdasági tevékenység, és a Correost nem lehetne a Szerződés 107. cikke (1) bekezdésének értelmében vett vállalkozásnak tekinteni.

(82) Még ha a Bizottság úgy is tekintené, hogy a politikai jelöltek választási anyagainak terjesztése gazdasági tevékenység, a Correos úgy véli, hogy nincs szó a Correosnak nyújtott szelektív előnyről. Ezzel a tevékenységgel az állam a Correost bízta meg, mivel az az egyetlen postai szolgáltató, amely képes az előírt jellemzőkkel és minőséggel rendelkező szolgáltatást nyújtani. A politikai jelöltek választási anyagainak terjesztését tekintve tehát a Correos nincs összehasonlítható jogi és ténybeli helyzetben a postaágazat egyetlen más vállalkozásával sem.

(83) Ha a Bizottság úgy ítélné is meg, hogy az intézkedés állami támogatásnak minősül, a Correos azt állítja, hogy az intézkedést létező támogatásnak kell tekinteni. A politikai jelöltek számára a választási anyagok kiküldéséhez biztosított csökkentett díj 1977 óta van hatályban, az 1977. június 15-i választások óta. Az 1977. június 15-i választásokat az 1977. március 18-i 20/1997. királyi rendelet szervezte meg, amely akkor először külön díjat állapított meg a választási anyagok terjesztésére.

(84) A Correos kifejti, hogy a csökkentett díj pontos összegét (egy peseta, amely 0,006 EUR-nak felel meg) később egy 1977-es miniszteri rendelet szabályozta. A Correos szerint ez a csökkentett díjszabás azóta van hatályban. A spanyol Legfelsőbb Bíróság 2006. október 2-i ítéletében (14) megállapította, hogy a politikai jelöltek választási anyagainak terjesztésére alkalmazott csökkentett díj még mindig hatályos, és egy peseta (0,006 EUR) az összege.

(85) A 20/1977. királyi rendelet helyébe az általános választási rendszerről szóló, 1985. június 19-i 5/1985. sarkalatos törvény (a továbbiakban: LOREG) lépett, amely a politikai jelöltek választási anyagainak terjesztésére alkalmazott csökkentett díjak kapcsán ugyanazt a megfogalmazást tartalmazta.

(86) Amennyiben a Bizottság úgy ítélné meg, hogy az intézkedés állami támogatás, a Correos úgy véli, hogy azt a belső piaccal összeegyeztethetőnek kell tekinteni.

(87) Először is, a szóban forgó intézkedés valódi gazdasági érdekű szolgáltatás. Mind az 1998. évi postatörvény 22. cikke, mind a 2010. évi postatörvény 22. cikkének (5) bekezdése elismeri, hogy az egyetemes szolgáltatót meg lehet bízni választási anyagok terjesztésével a választások megfelelő lezajlásának védelme érdekében. Emellett a 2010. évi törvény 22. cikkének (5) bekezdése elismeri, hogy ezt a megbízást kompenzálni kell.

(88) A Correos úgy látja, hogy az intézkedés összeegyeztethető a 2012-es ÁGÉSZ-határozat (15) értelmében. A Correos kifejti, hogy a 2012-es ÁGÉSZ-határozat alkalmazandó, mivel a Correosnak nyújtott átlagos éves kompenzáció elmarad a 15 millió EUR-tól.

4.2. A NÉVTELEN HARMADIK SZEMÉLY ÉSZREVÉTELEI

(89) A névtelen harmadik személy egyetért a Bizottság által a következő intézkedések tekintetében az eljárás megindításáról szóló határozatban előzetesen levont következtetésekkel: a) az egyetemes szolgáltatási kötelezettségért a Correosnak nyújtott kompenzáció; b) az ingatlanadó (IBI) és a gazdasági tevékenységeket terhelő adó (IAE) alóli mentesség; c) a Correosnak 2004-ben, 2005-ben és 2006-ban megítélt tőkeemelés; d) a Correosnak a választási anyagok terjesztéséért nyújtott kompenzáció.

(90) A névtelen harmadik személy kifejezetten egyetért azzal is, hogy a folyamatban lévő vizsgálatnak a (89) preambulumbekezdésben felsorolt intézkedésekre kell összpontosítania.

(91) Ugyanakkor felhívja a Bizottság figyelmét számos olyan intézkedésre, amelyekkel a Bizottság az eljárás megindításáról szóló, 2016. évi határozatban nem foglalkozott, és amelyeket a meglátása szerint vizsgálni kell.

(92) A névtelen harmadik személy szerint (16): — a Correos 1998 és 2003 között legalább 794 millió EUR állami támogatásban részesült; — a Correos ingyenes postahálózatot örökölt 9 054 vevőszolgálati ponttal, ami az egyetemes szolgáltatási kötelezettség biztosításának eredménye, és ami versenyelőnyhöz juttatja a Correost a legfeljebb 20 kg-os csomagok kézbesítése terén (17); — a Correos rendelkezett immateriális vagy exkluzív jogokkal, például a központi kormányzattal kötött szerződéssel, a postai kommunikáció hitelesítési jogával, a „Spanyolország” kifejezés használatához fűződő joggal, a köztulajdon átengedésével, valamint vámügyi előjogokkal; — a Correos állítólag részesült a reklám- és kommunikációs kampányainak finanszírozásához folyósított állami kompenzációból; — az a tény, hogy a spanyol hatóságok jelen vannak a Correos vezető testületeiben, bizonyos előnyökhöz és előjogokhoz juttathatja a Correost. Ezen előnyök egyike, hogy a Correost nem kényszerítette eddig jogszabály arra, hogy a megfelelő kompenzációs módszert alkalmazza. A Correos a 2011 és 2016 között időszakban megközelítőleg 1,3 milliárd EUR-t kitevő kompenzációban részesülhetett a Bizottság által az eljárás megindításáról szóló határozatban vitatott kompenzációs módszer alkalmazásával (18); — a Correos nem feltétlenül alkalmazta a héakulcsokat egyes olyan postai szolgáltatásokra, amelyek egyedileg letárgyalt megállapodások hatálya alatt állnak, ami összeegyeztethetetlen állami támogatásnak minősülhet; — a Correos tőkeemelést hajthatott végre a Correos-csoport egy leányvállalatában, a Correos Expressben, hogy fedezze a megközelítőleg 233 millió EUR veszteséget, ami a Correos Expressnek nyújtott állami támogatásnak minősülhet; — a Correos felfaló árazási politikát folytat, a javára végrehajtott állami támogatási intézkedések eredményeként.

5. SPANYOLORSZÁG ÉSZREVÉTELEI

5.1. SPANYOLORSZÁGNAK AZ ELJÁRÁS MEGINDÍTÁSÁRÓL SZÓLÓ, 2016. ÉVI HATÁROZATTAL KAPCSOLATOS ÉSZREVÉTELEI

5.1.1. AZ EGYETEMES SZOLGÁLTATÁSI KÖTELEZETTSÉGÉRT AZ 1998. ÉVI POSTATÖRVÉNYBEN NYÚJTOTT KOMPENZÁCIÓ

(93) Spanyolország úgy véli, hogy az intézkedés nem minősül állami támogatásnak a Szerződés 107. cikkének (1) bekezdése értelmében. A spanyol hatóságok különösen azzal érvelnek, hogy az intézkedés nem juttatja gazdasági előnyhöz a Correost, mivel az egyetemes szolgáltatási kötelezettségért nyújtott kompenzáció megfelel az Altmark-ítéletben (19) megállapított kritériumoknak. A spanyol hatóságok kifejtik azt is, hogy a szóban forgó intézkedést azért nem jelentették be, mert úgy látták, az megfelel az Altmark-ítéletben meghatározott kritériumoknak.

(94) A spanyol hatóságok érvei szerint az intézkedés megfelel a harmadik Altmark-kritériumnak, amelynek értelmében az egyetemes szolgáltatási kötelezettségért nyújtott kompenzáció nem haladhatja meg a közszolgáltatási kötelezettség nettó költségét (azaz a bevételekkel és egy észszerű nyereséggel csökkentett költségeket). Spanyolország úgy véli, hogy hiteles kompenzációs módszert alkalmazott, amely megfelel a 2008/6/EK irányelvben előírt nettó elkerülhető költség módszerének. A spanyol hatóságok azzal érvelnek, hogy az általuk alkalmazott módszer a NERA-jelentésből következik, amelyet a Bizottság rendelt meg a National Economic Research Associates tanácsadó vállalattól. Spanyolország szerint a NERA-jelentésben foglalt kompenzációs módszer az NAC-módszer hiteles alkalmazása. A Bizottság téved akkor, amikor azt feltételezi, hogy a túlkompenzáció – az Altmark-ítélettel összefüggésben is – csak a költségelszámolási módszerrel számítható ki, ami arra a következtetésre vezet, hogy a Correos 2004 és 2010 között túllépte az egyetemes szolgáltatási kötelezettség teljesítésekor felmerült költségek egészének vagy egy részének fedezéséhez szükséges mértéket.

(95) A spanyol hatóságok azzal is érvelnek, hogy az intézkedés megfelel a negyedik Altmark-kritériumnak. A negyedik Altmark-kritérium szerint közbeszerzési eljárás hiányában a kapott kompenzáció szintje megfelelő lehet azon költségek elemzése alapján, amelyek egy ugyanabban az ágazatban működő, átlagos, jól vezetett és megfelelően felszerelt vállalkozásnál felmerülnének, figyelemmel a közszolgálati kötelezettség teljesítése során jelentkező bevételekre és egy észszerű nyereségre. A spanyol hatóságok szerint az összevetést csak ugyanazon ágazat, nevezetesen a postaágazat vállalkozásaival lehetne elvégezni. Spanyolország vitatja a Bizottság által felvetett, a Frontier Economics jelentésben foglalt következtetéseket érintő kétségeket, amely jelentés szerint az intézkedés megfelelt a negyedik Altmark-kritériumnak. Spanyolország szerint a Bizottság egyetlen határozatában sem igazolta, hogy a görög és olasz postai szolgáltatók nem voltak hatékonyak. Emellett Spanyolország úgy véli, hogy a negyedik Altmark-kritériumnak való megfelelés szempontjából nem releváns, hogy a tanulmányt utólagosan készítették el. A Bizottság korábbi határozataiban nem állapította meg, hogy egy utólagos tanulmány akadályt jelentene a negyedik Altmark-kritérium teljesülésének elismerése szempontjából. Spanyolország különösen a Poste Italiane kapcsán hozott, 2008. október 21-i bizottsági határozatra (20) hivatkozik. Ezenfelül, Spanyolország szerint az állandó ítélkezési gyakorlat elfogadta az utólagosan készített jelentéseket. Spanyolország itt különösen a Chronopost-La Poste (21) ítéletet említi, ahol a Törvényszék elfogadta az utólagosan készített jelentést.

(96) A spanyol hatóságok úgy vélik, hogy amennyiben az intézkedés állami támogatásnak minősülne, azt összeegyeztethetőnek kell tekinteni a belső piaccal a Szerződés 106. cikkének (2) bekezdése értelmében. Spanyolország különösen úgy látja, hogy az intézkedés megfelel a 2012-es ÁGÉSZ-keretszabály összeegyeztethetőségi kritériumainak.

(97) A spanyol hatóságok vitatják a közszolgáltatási kötelezettséget meghatározó megbízási aktus teljességével és a kompenzáció számítási módszerével kapcsolatban a Bizottság által felvetett kételyeket. A spanyol hatóságok szerint a megbízási aktus lehet egy vagy több, kötelező erejű jogi aktus. A tagállam szabadon választhatja meg a megbízási aktus konkrét formáját. Emellett nem szükséges, hogy kifejezetten tartalmazza a „megbízási aktus” kifejezést. A spanyol hatóságok különösen úgy vélik, az intézkedés megfelel a 2012-es ÁGÉSZ-keretszabály 16. e) pontjában foglalt követelménynek, amely szerint a megbízási aktusnak tartalmaznia kell a túlkompenzáció elkerülésére és visszafizetésére hozott intézkedéseket. Ezt az is igazolta, hogy a 2005-ben folyósított, túlzott mértékű kompenzációt a későbbi években utólag visszafizettették.

(98) Ami a nettó elkerülhető költségnek mint a kompenzáció számítására vonatkozó módszernek az alkalmazásával kapcsolatos lehetőséget illeti, a spanyol hatóságok azzal érvelnek, hogy a 2012-es ÁGÉSZ-keretszabály 69. pontjából csak az következik, hogy nem áll fenn a nettó elkerülhető költség alkalmazásának kötelezettsége; de e pont nem tiltja meg, hogy a tagállamok ezt a módszert használják. Ráadásul az Európai Unió állami támogatási, közbeszerzési és belső piaci szabályainak az általános gazdasági érdekű szolgáltatásokra és különösen az általános érdekű szociális szolgáltatásokra történő alkalmazásáról szóló útmutató (22) 184. pontja egyértelművé teszi, hogy az NAC-módszernek a 2012-es ÁGÉSZ-keretszabály 69. pontjában megállapított nem alkalmazandóságával kapcsolatos cél abban áll, hogy a tagállamokra ne helyezzenek nagy terhet az NAC-módszert megelőzően meglévő intézkedések tekintetében. A spanyol hatóságok tehát úgy vélik, hogy az NAC-módszer, amint azt Spanyolország alkalmazta, az a hiteles módszer, amely jogszerűen vehető igénybe a 2012 előtt juttatott kompenzáció kiszámításánál.

(99) A (94) preambulumbekezdésben kifejtettek szerint a spanyol hatóságok úgy ítélik meg, hogy az egyetemes szolgáltatási kötelezettség teljesítéséért nyújtott kompenzáció kiszámítására alkalmazott spanyol módszer, amely a NERA-jelentésre épült, a nettó elkerülhető költség módszerével egyenértékű. A spanyol hatóságok úgy vélik, hogy e tekintetben irreleváns, hogy a spanyol módszer nem tartalmaz hatékonysági ösztönzőket és immateriális előnyöket, mivel ez a két kritérium még nem létezett akkor, amikor Spanyolország a módszert alkalmazta. Ezeket a kritériumokat később a 2008/6/EK irányelv és a 2012-es ÁGÉSZ-keretszabály vezette be.

(100) A spanyol hatóságok vitatják az eljárás megindításáról szóló, 2016. évi határozatban a Bizottság által az észszerű nyereség tekintetében alkalmazott módszereket és kritériumokat. A spanyol hatóságok azzal érvelnek, hogy nincs az észszerű nyereségnek olyan referenciaértéke, amely minden postaszolgálatóra vonatkozna, és hogy e nyereséget esetről esetre kell értékelni. A Bizottság által a bpostról szóló, 2012. január 25-i határozatában (23) alapul vett, észszerű nyereségre vonatkozó referenciaérték nem tekinthető a többi postai szolgáltatóra alkalmazható referenciaértéknek. Először is, a bpost-ügy jelentősen különbözik a Correos helyzetétől, amennyiben a bpost-ügy nem egyetemes szolgáltatási kötelezettségek teljesítésére, hanem más ÁGÉSZ-ekre vonatkozik. Másodszor, a Bizottság nem alkalmazta következetesen az észszerű nyereségre vonatkozó, a bpost-határozatban megállapított referenciaértéket, mivel más bizottsági határozatokban magasabb referenciaértéket is elfogadott (24).

5.1.2. AZ INGATLANADÓ (IBI) ÉS A GAZDASÁGI TEVÉKENYSÉGEKET TERHELŐ ADÓ (IAE) ALÓLI MENTESSÉG

(101) Ami az IBI-mentességet illeti, a spanyol hatóságok kifejtik, hogy az 1998. évi postatörvény és a 2010. évi postatörvény nem mentesíti a Correost az IBI alól. Ugyanakkor egyes spanyol bíróságok az 1998. évi postatörvény és a 2010. évi postatörvény rendelkezéseinek értelmezésekor úgy vélték, hogy az IBI-mentesség vonatkozik a Correosra. A spanyol hatóságok rámutatnak arra, hogy az adómentességet csak kevésszer alkalmazták. Ténylegesen ugyanis a Correos 13 000 létesítményéből csak 94 esetében vették igénybe.

(102) A spanyol hatóságok úgy vélik, hogy az adómentességek nem tudhatók be az államnak, mivel azok a spanyol bíróságok értelmezéséből erednek, amelyek úgy döntöttek, hogy vissza kell téríteni a Correosnak a korábban általa megfizetett IBI-t.

(103) Ami az IAE-mentességet illeti, a spanyol hatóságok úgy látják, hogy azt létező támogatásnak kell tekinteni. Az IAE-mentesség már Spanyolország EGK-csatlakozása előtt hatályban volt. A spanyol hatóságok szerint az IAE-mentesség 1966-ra tehető, amikor az 1966. december 29-i 3313/1966. rendelet bevezette a tevékenységek, kereskedelmi és ipari hasznok utáni adót. Az 1988. december 28-i 39/1988. törvény a tevékenységek, kereskedelmi és ipari hasznok utáni adó módozatának, az engedélyezési illetéknek a helyébe a gazdasági tevékenységeket terhelő adót (IAE) léptette. Spanyolország szerint ez az adó nem változott jelentősen 1966 óta, annak ellenére, hogy a Correos teljes mentességben részesült, amikor jellegéből adódóan közigazgatási szerv volt.

5.1.3. A 2004-ES, 2005-ÖS ÉS 2006-OS TŐKEINJEKCIÓ

(104) A spanyol hatóságok úgy vélik, hogy a 2004-ben, 2005-ben és 2006-ban végrehajtott tőkeinjekciók nem minősülnek állami támogatásnak, mivel megfelelnek a piacgazdasági befektető elvének.

(105) Hangsúlyozzák, hogy a tőkeinjekciókra olyan előzetes gazdasági értékelés alapján került sor, amelyeket egy magánbefektető is elvégzett volna. A tőkeinjekciókat a részvényesként eljáró állam által jóváhagyott többéves cselekvési tervek irányozták elő, és azokat belefoglalták az állam általános költségvetésébe; e cselekvési tervek a vállalat annak érdekében kidolgozott stratégiai terveit tükrözték, hogy bővítse üzleti tevékenységét a jobb kilátásokkal rendelkező területeken és javítsa hatékonyságát a postapiac kifejezett lassulása mellett.

(106) A 2001 és 2006 közötti időszakra szóló stratégiai tervek konkrétabban olyan intézkedéseket vezettek be, amelyek teljessé teszik a vállalkozás korszerűsítésének folyamatát, és a következő célokat tűzték ki: a) a postai üzleti tevékenység jövőbeli fenntarthatóságának garantálása a hatékonyság javításával, és a legnagyobb hozzáadott értéket képviselő üzleti irányvonalak támogatásával; b) a középtávú növekedés szempontjából legjobb kilátásokat mutató üzleti tevékenységek megerősítése; c) a technológiai fejlődés előmozdítása az adatbázis-kezelésben, postázó stb.; d) a Correos irányítási és szervezeti modelljének korszerűsítése és annak piaci környezethez igazítása.

(107) A spanyol hatóságok szerint e célkitűzések eléréséhez arra volt szükség, hogy a vállalatot további forrásokkal lássák el, hogy el tudja végezni a szükséges beruházásokat. A vállalkozás stratégiájának elemzését követően a részvényes három tőkeinjekciót adott egyenként 16,027, összesen 48,08 millió EUR értékben, a 2004., 2005. és 2006. költségvetési évekre. Ez a tőkeemelés kulcsfontosságú elemnek számított a vállalat cselekvési terveiben előirányzott és az egyetlen részvényes által végzett értékelésekben megjelenő jövedelmezőségi ráták elérésében. A tőkeemeléseket voltaképpen az indította, hogy a vállalat szokásos beruházásaihoz képest többlet- vagy kiegészítő beruházásnak minősülő beruházásokra volt szükség.

(108) A spanyol hatóságok azzal érveltek továbbá, hogy az értékelés a tőkeemeléssel összefüggő üzleti kilátások és eredmények keretébe illeszkedett, amelyet ötéves távlattal készítettek el, amely észszerű időszaknak tekinthető annak elbírálásához, hogy az üzleti beruházási döntés kielégítő volt-e. E kilátásokat többéves cselekvési tervek foglalták magukban, amelyek bekerültek az állami általános költségvetésbe. A 2004. költségvetési évben jóváhagyott többéves cselekvési terv az éves árbevétel 3,6 %-os növekedését és a nettó nyereség javulását mutatta, megközelítőleg 5 %-os átlagos éves nyereség mellett, a tőkeemelés nélküli statikus forgatókönyvvel összevetve. Ezeket az eredményeket 2004-re, 2005-re és 2006-ra egyenlő mértékű tőkekifizetés alapján érték el, amely így lehetővé tette a stratégiai tervekben vázolt cselekvési irányvonalak megvalósítását a beruházásokat illetően.

(109) A többéves cselekvési tervekben szereplő és az állami általános költségvetésbe bekerülő előrejelzések teljes mértékben hasonlóak azokhoz, amelyeket egy piacgazdasági befektető határozott volna meg. Ez az az alap, amelyre az állam mint részvényes épített, amikor elfogadta a vállalat részvénytőkéjének háromszori megemelését összesen 48 081 000 EUR értékben.

(110) Ezek az előzetesen készített előrejelzések a 3. táblázatban láthatók: 3. táblázat 2004-es többéves cselekvési terv 2005 2006 2007 2008 Nettó árbevétel (ezer EUR) 1 897 475 1 975 031 2 047 873 2 115 371 Az árbevétel növekedése 3,4 % 4 % 3,6 % 3,2 % A pénzügyi év nettó eredménye (ezer EUR) 78 092 97 214 106 038 113 403 Előre jelzett nettó nyereség 4,1 % 4,9 % 5,1 % 5,3 %

(111) A spanyol hatóságok kifejtették, hogy a többéves cselekvési tervekben megbízhatóan elemzik előzetesen a gazdasági és pénzügyi előrejelzéseket. Az e tervekben foglalt előirányzatok azzal egyenértékű megtérülési szinttel számolnak, mint amit egy magánbefektető is megkövetelt volna, és ily módon teljesen indokolt a részvénytőke abból a célból történő megemelése, hogy a vállalat számára lehetővé tegyék az előre jelzett nyereség eléréshez szükséges beruházásokat. E megtérülési ráták bármilyen magánbefektetőt hasonló döntésre indítottak volna a spanyol hatóságok szerint.

(112) Spanyolország kifejti, hogy 2004. december 13-án fogadta el a részvénytőke emeléséről és a 16,027 millió EUR kifizetéséről szóló határozatot, a 2004. költségvetési évre vonatkozó többéves cselekvési terv alapján, az 1. táblázatban is bemutatott kedvező pénzügyi előrejelzések mellett. A részvényes 2005. december 5-én, illetve 2006. december 29-én hasonlóképpen elfogadta az egymást követő emelésekről szóló határozatokat, ugyanígy a megfelelő többéves pénzügyi terv alapján. Spanyolország rámutatott arra is, hogy a többéves cselekvési tervekben alkalmazott paraméterek tényleges alakulása kedvezőbb volt, mint a pénzügyi előrejelzések, amint az a 4. táblázatban is látható. 4. táblázat Tényleges eredmények 2005 2006 2007 2008 Nettó árbevétel (ezer EUR) 1 940 000 2 014 400 2 106 600 2 141 000 A pénzügyi év nettó eredménye 9,1 % 7 % 4,9 % 3,6 % Nettó nyereség 4,3 % 9,1 % 7 % 4,9 %

(113) A fentiek kiegészítéseként a spanyol hatóságok bemutattak egy, az Ernst & Young által utólag végzett piacgazdasági szereplő tesztet, amely megállapítja, hogy a vizsgált tőkeemelések belső megtérülési rátája 9,29 % volt, a beruházás tőkéjének piaci költsége pedig 7,87 % a beruházás idején.

(114) E tekintetben a spanyol hatóságok úgy vélik, hogy az eljárás megindításáról szóló, 2016. évi határozatban a Bizottság által tett, a Bizottság kontra EDF ítéleten (25) alapuló azon megjegyzések, amelyek szerint a szóban forgó beruházás előtt kell jövedelmezőségi elemzést végezni, nem veszik figyelembe, hogy sor került előzetes gazdasági értékelésre, és a jelentésben foglalt piacgazdasági befektető teszt csak kiegészítő bizonyíték volt az alkalmazott piacgazdasági befektető elve érvényesülésének megerősítésére.

(115) A spanyol hatóságok alapjaiban véve vitatják a Bizottság kontra EDF ítélet ezen ügy szempontjából vett relevanciáját, mivel az EDF szokásos piaci körülmények között működött, míg a Correost egyetemes szolgáltatási kötelezettséggel bízták meg. A spanyol hatóságok azzal érvelnek, hogy egy adott ágazatban működő, egyetemes szolgáltatási kötelezettséggel megbízott állami vállalat tekintetében elfogadott intézkedések elemzésekor egy utólagos jövedelmezőségi elemzést nem lehet érvénytelennek tekinteni, mivel az általános gazdasági érdekű szolgáltatás teljesítése nem szigorúan kereskedelmi logikát követ, és ebben az esetben figyelembe kell venni minden rendelkezésre álló objektív és ellenőrizhető adatot.

(116) E logika mentén a spanyol hatóságok úgy vélik, hogy itt helyénvalóbb hivatkozni a Chronopost I. (26) és Chronopost II. (27) üggyel kapcsolatos ítélkezési gyakorlatra, amelyben az Európai Unió Bírósága támogatta a Bizottság 98/365/EK határozatában (28) foglalt elemzést a határozattal szemben benyújtott megfelelő fellebbezések nyomán általa hozott ítéletekben. Az említett határozatban a Bizottság azt vizsgálta, hogy a francia postai szolgáltató (a La Poste), mint az SFMI-Chronopost részvényese által tanúsított magatartás indokolt volt-e kereskedelmi szempontból a piacgazdasági befektető kritériumának megfelelően, és az állam által a La Poste javára végrehajtott tőkeinjekciók belső megtérülési rátáját és tőkeköltségét utólagosan hasonlította össze.

(117) A spanyol hatóságok végül kifejtik, hogy amennyiben a Bizottság nem értene egyet azzal, hogy a tőkeinjekciók megfelelnek a piacgazdasági befektető elvének, ezeket a Szerződés 106. cikke (2) bekezdésének fényében kell értékelni, mivel közszolgáltatás ellátására szánt forrásokról van szó, és semmi esetre sem működési támogatásról, sem a források rendeltetése, sem azok jellege miatt.

5.1.4. A POLITIKAI JELÖLTEK VÁLASZTÁSI ANYAGÁNAK TERJESZTÉSE

(118) A spanyol hatóságok úgy ítélik meg, hogy a választási anyagok Correos általi terjesztése az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében nem minősül állami támogatásnak. A Correos által a választások szervezésével összefüggésben végzett tevékenységek és különösen a politikai jelöltekkel kapcsolatos választási propaganda terjesztése nem gazdasági tevékenységek, mivel állami előjogok.

(119) Különösen ami a politikai jelöltek választási propagandájának terjesztését illeti, a spanyol hatóságok vitatják az eljárás megindításáról szóló határozat azon következtetését, hogy az intézkedés gazdasági tevékenység. A spanyol hatóságok azt állítják, hogy az állam nem vezetett be piaci eszközöket annak garantálására, hogy minden választóhoz eljussanak a politikai jelöltek választási propagandaanyagai. A választási eljárás számos tevékenységből áll, ezek mindegyike szükséges és összefonódik, és céljuk a választáshoz való alapvető jog garantálása. Ezt a tevékenységet tehát állami előjognak kell tekinteni.

(120) A spanyol hatóságok úgy vélik, hogy amennyiben az intézkedés támogatásnak minősülne, az létező támogatás lenne, mivel megelőzi Spanyolországnak az Európai Gazdasági Közösséghez való 1986-os csatlakozását. A választási jelöltek számára a választási anyagok terjesztéséért nyújtott kompenzáció 1977 óta hatályos, és érdemben nem is változott azóta. A választási szabályokról szóló, 1977. március 18-i 20/1977. királyi törvényerejű rendelet 44. cikkének (3) bekezdése megállapította, hogy egy miniszteri rendelet fogja meghatározni azokat a konkrét postai díjszabásokat, amelyeket a politikai jelöltek által kiküldött választási anyagokra kell alkalmazni. Az 1977. március 3-i és 1977. május 4-i miniszteri rendelet egy peseta rögzített díjat írt elő a legfeljebb 50 g tömegű levelekre; ez azóta is változatlan.

(121) Az általános választási rendszerről szóló, 1985. június 19-i 5/1985. sarkalatos törvény 53. cikke megismételte, hogy miniszteri rendelettel kell rögzíteni a választási anyagok küldése tekintetében a politikai jelöltekre rótt konkrét díjat. Az 1985. október 30-i miniszteri rendelet 1. cikke kimondta, hogy továbbra is az 1977. május 3-i miniszteri rendelet konkrét díjait kell alkalmazni. Később az 1986. április 30-i miniszteri rendelet 1. cikke megállapította, hogy továbbra is az 1985. október 30-i miniszteri rendelet 1. cikke szerinti díjak érvényesek, azaz az 1977. május 3-i miniszteri rendelet konkrét díjai. Sem az 1999. április 6-i 605/1999. királyi rendelet 12. cikke, sem az 1998. évi és a 2010. évi postatörvény nem változtatott a politikai jelöltekre alkalmazandó konkrét díjazáson, amelyet jelenleg az általános választási rendszerről szóló, 1985. június 19-i 5/1985. sarkalatos törvény 59. cikke állapít meg, és amely hivatkozik az 1977. március 3-i miniszteri rendeletben meghatározott konkrét díjakra.

(122) A spanyol hatóságok azt állítják továbbá, hogy amennyiben az intézkedés állami támogatásnak minősülne, azt összeegyeztethetőnek kell tekinteni a belső piaccal a Szerződés 106. cikkének (2) bekezdése értelmében.

(123) Tekintettel az eljárás megindításáról szóló határozatban kitűzött 10 éves jogvesztő határidőre (2004. február 14. és 2014. február 14. között) a spanyol hatóságok azt állítják, hogy a 2004 és 2012 közötti időszakot kell vizsgálni, mivel 2013 óta nem voltak választások.

(124) Az általános gazdasági érdekű szolgáltatásokról szóló megbízást a 2004–2011-es időszakra miniszteri rendeletek állapították meg, amelyek kitértek a közszolgáltatási kötelezettség tartalmára, hatályára és időtartamára. A Correos általános gazdasági érdekű szolgáltatással történő megbízását 2011 és 2012 tekintetében egy minisztertanácsi megállapodás írta elő az egyes választásokra. Ezek a megállapodások feltüntetik az általános gazdasági érdekű szolgáltatás jellegét, tartalmát, hatályát és időtartamát. Ezenfelül az 5. táblázat bemutatja, hogy a Correos számára a választási anyagok választások során történő kézbesítéséért 2004 és 2012 között fizetett kompenzáció semmiképp sem haladta meg a felmerült költségeket. 5. táblázat A Correos alulkompenzálása a választási anyagok kézbesítéséért (EUR) Pénzügyi év Választás jellege Összes költség Bevétel 0,006 EUR tételenként Kompenzáció választási anyagok terjesztéséért Bevétel + kompenzáció összes költség 2004 Nemzeti […] (*1) […] 27 182 926 […] 2005 Regionális […] […] 3 670 281 […] 2006 Regionális […] […] 4 528 376 […] 2007 Nemzeti/Regionális […] […] 19 536 604 […] 2008 Nemzeti/Regionális […] […] 19 609 632 […] 2009 Nemzeti/Regionális […] […] 14 603 021 […] 2010 Regionális […] […] 4 620 588 […] 2011 Nemzeti/Regionális […] […] 40 092 858 […] 2012 Regionális […] […] 14 268 978 […] 2013 Tárgytalan […] […] […] ÖSSZESEN […] […] 148 113 264 […]

5.2. SPANYOLORSZÁG ÉSZREVÉTELEI A HARMADIK SZEMÉLYEK ÉSZREVÉTELEIVEL KAPCSOLATBAN

(125) A spanyol hatóságok először is rámutatnak arra, hogy a panaszos, akinek a levele nyomán az eljárás indult, nem tett észrevételt az eljárás megindításáról szóló, 2016. évi határozatra. A spanyol hatóságok megjegyzik, hogy az egyedüli harmadik személyek, amelyek észrevételt tettek, a Correos y Telégrafos, S.A. és egy, az észrevételek tartalma alapján a csomagkézbesítési ágazatot képviselő névtelen személy.

5.2.1. A NÉVTELEN HARMADIK SZEMÉLY ÉSZREVÉTELEIVEL KAPCSOLATOS MEGJEGYZÉSEK

(126) A spanyol hatóságok hivatkoznak az eljárás megindításáról szóló, 2016. évi határozattal kapcsolatos, számos olyan kérdést érintő észrevételeikre, amelyekkel kapcsolatban a névtelen harmadik személy nem szolgáltatott további konkrét érveket.

(127) A spanyol hatóságok ezenfelül a következő kérdésekben tesznek további megjegyzéseket

5.2.1.1. A vizsgálati idő kibővítése

(128) A spanyol hatóságok úgy vélik, hogy a vizsgálat kiterjesztése az elévült időszakra megengedhetetlen és következetlen, mivel a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlatával összhangban a Bizottság csak azokat az intézkedéseket vonja a Szerződés 108. cikkének (2) bekezdése szerinti hivatalos vizsgálati eljárás alá, amelyekkel kapcsolatban komoly összeegyeztethetőségi kételyei merülnek fel, feltéve, hogy az intézkedéseket a tízéves jogvesztő határidőn kívül hajtották végre. A spanyol hatóságok megjegyzik azt is, hogy az érdekelt névtelen személy elismerte ezt a jogkérdést a saját észrevételeiben, ahol megemlíti, hogy „Világos, hogy ezek az összegek nem vonhatók a vizsgálati eljárás alá, mivel a felülvizsgálatra irányadó elévülési idő letelt”.

(129) A spanyol hatóságok emellett úgy tekintik, hogy a vizsgálat 2010 utáni időszakra történő kiterjesztésével kapcsolatos kérelem indokolatlan, mivel a spanyol állam csak az állami általános költségvetésből fizetett előlegeket, amelyeket kiigazítanak majd, mihelyt meghatározzák a nettó költséget, miután az új Plan de Prestaciónt bejelentették és az Európai Bizottság véleményt nyilvánított arról.

(130) A spanyol hatóságok úgy vélik, a harmadik személy hallgatólagosan elismeri, hogy a nettó költséget addig nem lehet meghatározni, amíg az új Plan de Prestaciónt el nem fogadják, mivel e személy észrevételeiben hivatkozik a Correos 2014-es éves pénzügyi kimutatásához fűzött megjegyzésekre, amelyek szerint: „A CNMC-nek (29) az egyetemes szolgáltató 2011-re, 2012-re és 2013-ra vonatkozó nettó költségének kiszámításáról szóló határozata, amely eltér az állami általános költségvetés számításaitól, valószínűleg hatással lehetett az elszámolt összegekre. Ezt a végső hatást nem lehet kiszámítani az új Plan de Prestación hatálybalépéséig, amely meghatározza majd a nettó költség kiszámítására szolgáló módszert és e költség összetevőit”.

5.2.1.2. A héamentességgel együtt járó állítólagos előnyök

(131) Ami a héamentességet illeti, a spanyol hatóságok kifejtik, hogy azt a spanyol jogszabályok állapítják meg, és az teljes mértékben összhangban van az e kérdést szabályozó uniós irányelvvel. A spanyol hatóságok kifejtik azt is, hogy a betudhatóság feltétele nem teljesül, ha a nemzeti intézkedés olyan közösségi jogi aktust ültet át, amelyre nem terjed ki semmiféle mérlegelési jogkör, amint azt a Bíróság a 2009. április 23-i, Puffer C-460/07. sz. ügyben hozott ítéletében (30) megállapította.

5.2.1.3. Az állam által állítólag a reklám- és kommunikációs kampányainak finanszírozásához folyósított kompenzáció

(132) A spanyol hatóságok tagadják, hogy a Correos reklám- és kommunikációs kampányainak finanszírozására támogatásban részesült volna.

(133) A spanyol hatóságok pontosítják különösen, hogy a kapcsolódó intézményi reklám- és kommunikációs tervek, amelyeket a névtelen harmadik személy a támogatás jeleként említ, magukban foglalnak a központi kormányzati szervek és állami vállalatok által e területen folytatott minden tevékenységet statisztikai célokra, de a Correos e tervekben foglalt reklámköltségeit mindig a vállalat forrásai fedezték.

(134) A spanyol hatóságok kifejtik, amint azt maga a terv is tartalmazza, hogy az Intézményi Reklám- és Kommunikációs Bizottság, egy közigazgatási testületi szerv, felvesz a tervbe minden, a központi kormányzat és a kapcsolódó szervek által vezetett intézményi kampányt. A többi állami vállalathoz hasonlóan a Correos y Telégrafos, S.A. elkészíti saját reklámterveit, amelyeket saját forrásokból finanszíroz, és azok csak statisztikai célokból kerülnek be az intézményi reklám- és kommunikációs tervbe.

5.2.2. A CORREOS ÉSZREVÉTELEIVEL KAPCSOLATOS MEGJEGYZÉSEK

(135) A spanyol hatóságok egyetértenek a Correos y Telégrafos, S.A. észrevételeivel.

(136) A spanyol hatóságok a Correos által az írásbeli észrevételeiben tett megkeresésre azt válaszolják, hogy a kifizetett osztalékok az eljárás megindításáról szóló, 2016. évi határozatban feltüntetett túlkompenzáció csökkentését szolgálják, és megismétlik, hogy eddig nem nyert bizonyítást e túlkompenzáció megléte.

(137) Spanyolország ugyanakkor újból rámutat azon észrevételeire, amelyek hangsúlyozzák, hogy figyelembe kell venni a hivatalos vizsgálati eljárás végén esetlegesen azonosítható potenciális támogatást csökkentő osztalékok kifizetését. A Correos által az állam javára fizetett e rendkívüli és meg nem ismételt osztalékokat a spanyol hatóságok szerint figyelembe kell venni a Correos rendelkezésére bocsátott állami források kiszámításánál, a Bizottság Statsbaner-határozatával (31) összhangban.

5.3. SPANYOLORSZÁG TOVÁBBI ÉSZREVÉTELEI

5.3.1. AZ EGYETEMES SZOLGÁLTATÁSI KÖTELEZETTSÉG 2004 ÉS 2010 KÖZÖTTI TÚLKOMPENZÁCIÓJÁNAK KISZÁMÍTÁSÁRA IRÁNYADÓ ALTERNATÍV MEGKÖZELÍTÉSEK

(138) A spanyol hatóságok megismétlik, hogy a 2004 és 2010 között az egyetemes szolgáltatási kötelezettségért nyújtott kompenzáció nem jár állami támogatással, és amennyiben igen, azt a támogatást összeegyeztethetőnek kell tekinteni, egyúttal úgy vélik, hogy még ha el is fogadnánk az eljárás megindításáról szóló, 2016. évi határozatban foglalt bizottsági megközelítést a költségallokációs módszer (32) alkalmazásáról, az esetleges túlkompenzáció csak a következő előtételek mentén számítható ki:

(139) Először is a fenntartott és a nem fenntartott ágazatot külön kell kezelni: a fenntartott ágazat monopólium keretében teljesített, egyetemes postai szolgáltatásoknak felel meg; a nem fenntartott ágazat az egyetemes postai szolgáltatásokat foglalja magában. Ezenfelül a fenntartott ágazatban a kompenzáció olyan módszert követett, amelynek eredményei teljes mértékben megegyeznek a költségallokációéval, míg a nem fenntartott ágazatra az NAC-módszert alkalmazták, és a kompenzációt az egyes ágazatokra külön-külön számítják ki és határozzák meg. Így ezeket a területeket két külön ÁGÉSZ-nak kell tekinteni, azokat külön kell értékelni és más-más kompenzációs módszernek alávetni. A spanyol módszer szerint a fenntartott ágazathoz nyújtott kompenzáció a könyv szerinti nettó költségnek felel meg (összköltség mínusz bevétel), míg a nem fenntartott ágazathoz nyújtott kompenzációt NAC-módszerrel számítják ki, amely kiterjed a nem fenntartott ágazat veszteséges szegmenseinek veszteségeire, feltéve, hogy bármely piaci szereplő felhagyna velük közszolgáltatási kötelezettség hiányában.

(140) Ezen érvelés szerint a Correosnak 2004 és 2010 között az egyetemes szolgáltatási kötelezettségért nyújtott, összesen megközelítőleg 955,237 millió EUR kompenzációból mintegy 637,850 millió EUR (a fenntartott ágazat könyv szerinti vesztesége) jut a fenntartott ágazatnak, és 317,387 millió EUR (a fennmaradó összeg) a nem fenntartott ágazatnak (lásd a 6. táblázatot). 6. táblázat Az egyetemes szolgáltatási kötelezettség fenntartott és nem fenntartott ágazatához nyújtott kompenzáció (millió EUR) 2004 2005 2006 2007 2008 2009 2010 Összesen Fenntartott ágazat 46,171 40,435 39,558 80,823 101,783 176,559 152,521 637,850 Nem fenntartott ágazat 44,859 47,294 55,199 39,441 40,863 45,919 43,812 317,387 Összesen 91,030 87,729 94,757 120,264 142,646 222,478 196,333 955,237

(141) A spanyol hatóságok úgy vélik, hogy a két kompenzációt tehát külön kell értékelni és így más eredmény adódik, mint amelyet a Bizottság az eljárás megindításáról szóló, 2016. évi határozatban elért.

5.3.1.1. Az egyetemes szolgáltatási kötelezettség fenntartott ágazata számára nyújtott kompenzáció értékelése

(142) A spanyol hatóságok azt javasolják, hogy az egyetemes szolgáltatási kötelezettség fenntartott ágazatának kompenzációját a költségallokációs módszerrel és 4,8 %-os referenciaértékkel kifejezett árbevétel-arányos eredmény (33) (a továbbiakban: ROS) alapján értékeljék (a bpost esetben az alacsony kockázatú megbízásokra alkalmazott referenciaérték).

(143) Ez a megközelítés a Correos egyértelmű alulkompenzációját jelzi ezen ÁGÉSZ tekintetében, mivel az egyetemes szolgáltatási kötelezettség fenntartott ágazatához nyújtott támogatás pontosan a nettó könyv szerinti költséggel egyenlő, amint azt a 7. táblázat is mutatja, az alulkompenzáció pedig a nem elszámolt észszerű nyereséggel egyenértékű. 7. táblázat Az egyetemes szolgáltatási kötelezettség fenntartott ágazatának alulkompenzációja (millió EUR) Az egyetemes szolgáltatási kötelezettség fenntartott ágazata 2004 2005 2006 2007 2008 2009 2010 Összesen Bevételek […] […] […] […] […] […] […] […] Költségek […] […] […] […] […] […] […] […] Nettó költség = költségek – bevételek […] […] […] […] […] […] […] […] Észszerű nyereség (4,8 %-os ROS alapján) […] […] […] […] […] […] […] […] Nettó költség + észszerű nyereség […] […] […] […] […] […] […] […] A Correosnak előirányzott kompenzáció […] […] […] […] […] […] […] […] A Correosnak kifizetett kompenzáció 46,171 40,435 39,558 80,823 101,783 176,559 152,521 637,850 Alulkompenzáció = előirányzott kompenzáció – kifizetett kompenzáció […] […] […] […] […] […] […] […]

(144) A spanyol hatóságok kifejtik, hogy mivel a Correost alulkompenzálják az egyetemes szolgáltatási kötelezettség fenntartott szolgáltatásai teljesítéséért, és mert a 2012-es ÁGÉSZ-keretszabály összes többi feltétele is teljesül, az egyetemes szolgáltatási kötelezettség fenntartott ágazatához nyújtott kompenzációt összeegyeztethetőnek kell tekinteni.

5.3.1.2. Az egyetemes szolgáltatási kötelezettség nem fenntartott ágazata számára nyújtott kompenzáció értékelése

(145) A spanyol hatóságok úgy vélik, hogy ami az egyetemes szolgáltatási kötelezettség nem fenntartott szolgáltatásait illeti, a bpost-ügyben használt, a nagy kockázatú megbízásokra alkalmazandó referenciaértéket kell alapul venni.

(146) Ugyanakkor e feltételezés mellett a spanyol hatóságok elismerik, hogy az egyetemes szolgáltatási kötelezettség nem fenntartott ágazata negatív nettó költséget mutatna minden évben, azaz nettó nyereséget, ami nem jogosítana semmilyen kompenzációra, amint az a 8. táblázatból is kiolvasható. 8. táblázat Az egyetemes szolgáltatási kötelezettség nem fenntartott ágazatának túlkompenzációja (millió EUR) Az egyetemes szolgáltatási kötelezettség nem fenntartott ágazata 2004 2005 2006 2007 2008 2009 2010 Összesen Bevételek […] […] […] […] […] […] […] […] Költségek […] […] […] […] […] […] […] […] Nettó költség = Költségek – bevételek […] […] […] […] […] […] […] […] Észszerű nyereség (7,4 %-os ROS alapján) […] […] […] […] […] […] […] […] Nettó költség + észszerű nyereség […] […] […] […] […] […] […] […] Előirányzott kompenzáció 0,000 0,000 0,000 0,000 0,000 0,000 0,000 0,000 Kifizetett kompenzáció 44,859 47,294 55,199 39,441 40,863 45,919 43,812 317,387 Túlkompenzáció = kifizetett kompenzáció – előirányzott kompenzáció 44,859 47,294 55,199 39,441 40,863 45,919 43,812 317,387

(147) E megközelítés szerint az egyetemes szolgáltatási kötelezettség nem fenntartott része számára előirányzott kompenzáció összeegyeztethetetlen, amennyiben túlkompenzálta a Correost. A spanyol hatóságok ugyanakkor kiemelik, hogy az osztalékokat figyelembe kell venni, mivel azok ténylegesen csökkentették a Correosnak juttatott kompenzáció összegét, amint az a (148)–(152) preambulumbekezdésben is kifejtésre kerül.

5.3.2. OSZTALÉKOK

(148) A spanyol hatóságok jelzik, hogy a Correos 2004 és 2010 között osztalékot fizetett (lásd az 9. táblázatot). 9. táblázat A Correos által fizetett osztalékok (millió EUR) 2004 2005 2006 2007 2008 2009 2010 Összesen Kifizetett osztalékok 0,000 0,000 29,775 30,576 51,958 38,966 0,000 151,275

(149) A spanyol hatóságok kifejtik, hogy ezeket az osztalékokat nem lehet elsődlegesen a részvényes díjazásának tekinteni, mivel inkább egy hallgatólagos visszakövetelési mechanizmus szerepét töltötték be, ami lehetővé tette a spanyol hatóságok számára az ügy sajátos körülményei között, hogy csökkentsék az esetleges túlfinanszírozást a vállalat forrásainak beszedésével. Az állam mint költségvetési hatóság úgy döntött, hogy ezeket az osztalékokat belefoglalja a 2005 és 2008 közötti időszakra elfogadott állami általános költségvetésekbe, hogy kezelje a költségvetési határozatok elfogadását megelőző évben azonosított potenciális túlfinanszírozást. Ilyen rendelkezést nem fogadtak el 2009 és 2010 között, mivel az előrejelzések vállalati veszteséget mutattak azokban az években.

(150) Először is, a spanyol hatóságok azt állítják, hogy az osztalékfizetési határozat a spanyol államnak mint központi hatóságnak tudható be, és nem a Correos vezetésének. E tekintetben a spanyol hatóságok kifejtik, hogy: a) A Correos általi osztalékfizetésről szóló rendelkezés megjelenik az állami általános költségvetésben, mind a vállalat tőketételei között, mind a nem adójellegű állami bevétel fejezetben. Az állami általános költségvetést törvénytervezettel (Anteproyecto de Ley) fogadja el a Miniszterek Tanácsa, majd a végső döntést a Parlament hozza meg. b) Az osztalékok révén történő finanszírozási kiigazítások a vállalat azon évet megelőző eredményein alapulnak, amelyben azokat az állami általános költségvetésben feltüntették, ezek az egyedüli eredmények, amelyek rendelkezésre állnak minden évben, amikor a költségvetési törvénytervezetet szeptemberben elfogadják. c) A Correosnak mint vállalatnak egyértelműen nem érdeke osztalékot fizetni az államnak, amely mindenképpen kötelezettséget vállalt az egyetemes szolgáltatási kötelezettség kompenzálására 2010-ig.

(151) Másodszor, a spanyol hatóságok kifejtik, hogy a körülmények úgy alakultak, hogy az osztalék volt az egyetlen praktikus mód arra, hogy módosítsák a bizonyos évekre jellemző esetleges túlfinanszírozást, a következő okokból: a) 2000-ben Spanyolország szerződést kötött a Correosszal, amelynek értelmében bizonyos, egy előre meghatározott képlet alapján kiszámított kompenzációs összegeket automatikusan megfizet 2010-ig. b) Noha Spanyolország nem folytatott le hivatalos vizsgálatot a túlkompenzáció tekintetében, a hatóságok tisztában voltak azzal, hogy a vállalat pénzügyi helyzete bizonyos években különösen kedvező volt, ami azt igazolta, hogy a finanszírozásra nem feltétlenül volt szükség ezekben az években. c) E körülmények között az osztalékbeszedés tűnt az egyetlen jogi eszköznek arra, hogy az állam csökkentse a Correosnak juttatott, esetlegesen túlzott mértékű finanszírozást, mivel a szerződés alternatív mechanizmusról nem rendelkezett. Az osztalékok ebben az esetben egyfajta visszakövetelési mechanizmusként működtek. d) A spanyol hatóságok azt is kifejtik, hogy a Correos számára semmiféle gazdasági előnyt nem jelentett az, hogy túlzott finanszírozásban részesült, amelyet aztán osztalékokon keresztül visszafizetett. A vállalat rendkívül jövedelmező volt ezekben az években (és működéséhez nem volt szüksége többletforrásokra), nem vett fel bankhitelt (így nem részesült a jobb hitelképesség előnyében) és nem vásárolt fel más vállalatokat.

(152) E logika mentén a spanyol hatóságok rámutatnak arra, hogy az N. évben fizetett osztalékot az N-1. évben határozták el, az N-2. év könyv szerint eredményei alapján. Ebből következően ezen osztalékok célja az volt, hogy az N-2. évtől felmerülő túlkompenzációt mérsékelje, amint azt a 10. táblázat is összefoglalja. 10. táblázat Osztalékok és túlkompenzáció (millió EUR) Az osztalékok összege A kifizetés éve A túlkompenzáció vonatkozó éve A túlkompenzáció összege az adott évben A csökkentett túlkompenzáció az adott évre 29,775 2006 2004 44,859 15,084 30,576 2007 2005 47,294 16,718 51,958 2008 2006 55,199 3,241 38,966 2009 2007 39,441 0,475 0,000 2010 2008 40,863 40,863 0,000 2011 2009 45,919 45,919 0,000 2012 2010 43,812 43,812 Összesen 151,275 317,387 166,112

6. AZ UNIPOST ÁLTAL BENYÚJTOTT TOVÁBBI ÉSZREVÉTELEK

(153) 2018. március 20-án az Unipost tájékoztatta a Bizottságot, hogy 2018. február 19-én megindult a felszámolása, és hogy csődjében a Correosnak nyújtott összeegyeztethetetlen állami támogatás jelentős szerepet játszott.

(154) Az Unipost szerint ez az összeegyeztethetetlen támogatás tette lehetővé a Correos számára, hogy alacsonyabb árakat alkalmazzon a nem fenntartott piacon, olyan árpolitikával, amely nem kötődött a költségeihez e nem fenntartott piacokon.

7. AZ INTÉZKEDÉSEK ÉRTÉKELÉSE

7.1. AZ EGYETEMES SZOLGÁLTATÁSI KÖTELEZETTSÉGÉRT AZ 1998. ÉVI POSTATÖRVÉNY ÉRTELMÉBEN NYÚJTOTT KOMPENZÁCIÓ

7.1.1. ÁLLAMI TÁMOGATÁS A SZERZŐDÉS 107. CIKKÉNEK (1) BEKEZDÉSE ÉRTELMÉBEN

(155) Az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése szerint „a belső piaccal összeegyeztethetetlen a tagállamok által vagy állami forrásból bármilyen formában nyújtott olyan támogatás, amely bizonyos vállalkozásoknak vagy bizonyos áruk termelésének előnyben részesítése által torzítja a versenyt, vagy azzal fenyeget, amennyiben ez érinti a tagállamok közötti kereskedelmet”.

(156) Ebből az következik, hogy ahhoz, hogy a finanszírozási intézkedést állami támogatásnak lehessen minősíteni a Szerződés 107. cikkének (1) bekezdése értelmében, a következő kumulatív feltételeknek kell teljesülniük: i. az intézkedésnek a tagállamnak betudhatónak kell lennie és azt állami forrásból kell finanszírozni, ii. gazdasági előnyhöz kell juttatnia vállalkozásokat, iii. az előnynek szelektívnek kell lennie; iv. az intézkedésnek torzítania kell a versenyt, vagy azzal kell fenyegetnie és érintenie kell a tagállamok közötti kereskedelmet.

7.1.1.1. Az államnak betudható és állami forrásokból finanszírozott intézkedések

(157) Ahhoz, hogy a Szerződés 107. cikkének (1) bekezdése értelmében vett állami támogatás valósuljon meg, a támogatást az állam által vagy állami forrásokon keresztül kell nyújtani. Állami forrás a közszféra minden erőforrása (34), ideértve az állami szint alatti (decentralizált, szövetségi, regionális vagy más) jogalanyok erőforrásait (35).

(158) Az egyetemes szolgáltatási kötelezettségért az 1998. évi postatörvény értelmében biztosított kompenzációt közvetlenül az állami általános költségvetésből fizetik ki, így az egyértelműen az államnak tudható be és azt állami forrásból nyújtják.

7.1.1.2. Egy vállalkozásnak biztosított szelektív gazdasági előny

A. Szelektivitás

(159) Az állami intézkedések akkor tartoznak az EUMSZ 107. cikke (1) bekezdésének hatálya alá, ha „bizonyos vállalkozásokat vagy bizonyos áruk termelését” előnyben részesítik. Ennek alapján a támogatás fogalma csak a vállalkozásokat előnyben részesítő olyan intézkedésekre terjed ki, amelyek szelektíven juttatják előnyhöz e vállalkozásokat.

(160) Az egyetemes szolgáltatási kötelezettségért nyújtott kompenzáció egyértelműen szelektív, mivel csak egyetlen vállalkozást juttat előnyhöz: a Correost.

B. A vállalkozás fogalma

(161) Adott jogalanynak nyújtott állam finanszírozás csak akkor minősül állami támogatásnak, ha e jogalany a Szerződés 107. cikkének (1) bekezdése értelmében vett „vállalkozás”. Az Európai Unió Bírósága (Bíróság) következetesen úgy határozta meg a vállalkozásokat, mint gazdasági tevékenységet folytató jogalanyok (36). A jogalany vállalkozásnak minősítése tehát a tevékenység jellegétől függ, és nem kell figyelembe venni a jogalany jogállását, sem finanszírozásának módját (37). Az a tevékenység minősül gazdasági tevékenységnek, amelynek keretében valamely piacon árukat és szolgáltatásokat kínálnak (38). Az a jogalany, amely egyszerre végez gazdasági és nem gazdasági tevékenységet, csak az előbbi tevékenység tekintetében minősül vállalkozásnak (39). Az a tény, hogy a jogalany nem nyereségszerzésre törekszik, nem feltétlenül jelenti azt, hogy műveletei nem gazdasági jellegűek (40).

(162) Ebben az esetben a Correos postai szolgáltatásokat nyújt díjazás ellenében a spanyol piacon, más szolgáltatókkal versenyben. A postai szolgálatások e piacon történő kínálása tehát gazdasági tevékenységnek minősül. Az egyetemes szolgáltatási kötelezettségért nyújtott kompenzáció a Correost díjazza e postai szolgáltatások némelyikének biztosításáért, tehát gazdasági tevékenységet ellentételez. Ebből következően, a szóban forgó intézkedések által finanszírozott tevékenységek tekintetében a Correost vállalkozásnak kell tekinteni.

C. Gazdasági előny

(163) A Szerződés 107. cikke (1) bekezdésének alkalmazásában az előny olyan gazdasági előny, amelyet egy adott vállalkozás rendes piaci körülmények között – azaz állami beavatkozás nélkül – nem szerzett volna meg (41). Csak az intézkedésnek az adott vállalkozásra gyakorolt hatása releváns, az állami beavatkozás oka és célja azonban nem (42). Ha egy vállalkozás pénzügyi helyzete állami beavatkozás eredményeképpen javul, minden esetben megállapítható az előny megléte.

(164) Az egyetemes szolgáltatási kötelezettségért nyújtott kompenzáció célja, hogy fedezze a Correos által az egyetemes szolgáltatási kötelezettség teljesítésével összefüggésben felmerült költségek egészét vagy egy részét. Állami beavatkozás nélkül a Correosnak saját magának kellene viselnie e költségeket. A vizsgált intézkedés mentesíti a Correost gazdasági tevékenysége költségeinek némelyike alól, így javítja a Correos pénzügyi helyzetét. Ebből következően és azon kérdést nem érintve, hogy az intézkedés megfelel-e az Altmark-ítéletben megállapított feltételeknek, a vizsgált intézkedés első látásra előnyhöz juttatja a Correost.

D. Az Altmark-kritériumoknak való megfelelés

(165) Egy vállalatnak juttatott, közszolgáltatásért járó kompenzáció, amely megfelel a Bíróság által az Altmark-ítéletben megállapított négy kritériumnak, nem biztosít gazdasági előnyt, így nem minősül állami támogatásnak (43). A négy kumulatív feltétel a következő: a) „(…) Először is, a kedvezményezett vállalkozást ténylegesen közszolgáltatási kötelezettségnek kell terhelnie, és e kötelezettségnek egyértelműen meghatározottnak kell lennie (…). b) (…) Másodszor az ellentételezés kiszámításának alapjául szolgáló feltételeket tárgyilagos és átlátható módon előzetesen kell megállapítani (…). c) (…) Harmadszor, az ellentételezés nem haladhatja meg a közszolgáltatási kötelezettségek végrehajtása során felmerülő költségek egészben vagy részben való fedezéséhez szükséges mértéket, figyelemmel az érintett bevételekre és a méltányos nyereségre(…). d) (…) Negyedszer, ha a közszolgáltatási kötelezettség végrehajtásával megbízott vállalkozás kiválasztása nem közbeszerzési eljárás keretében történik, amely lehetővé tenné, hogy azt az ajánlattevőt válasszák, aki a közösségnek legkevesebb költséggel járó szolgáltatást tudja nyújtani, a szükséges ellentételezés mértékét azon költségek elemzése alapján kell megállapítani, amelyet egy átlagos, jól vezetett és […] megfelelően felszerelt vállalkozásnál […] felmerülnének, figyelemmel az érintett bevételekre és a kötelezettségek teljesítéséből származó méltányos nyereségre.”

(166) Ami a Correos számára a vizsgált időszakban nyújtott kompenzációt illeti, a Bizottság megerősíti az eljárás megindításáról szóló, 2016. évi határozatban (44) elfogadott álláspontját, amely szerint a harmadik és a negyedik Altmark-kritérium nem teljesül.

A harmadik Altmark-kritérium

(167) A bpost-ügyben hozott, 2012. január 25-i határozatában (45) a Bizottság meghatározta az észszerű nyereség tartományára irányadó referenciaértéket, amely az Unió valamennyi postai szolgáltatójára alkalmazandó. A Bizottság ezt a referencia-nyereségszintet három szakértői tanulmány alapján állapította meg (e tanulmányokat a WIK Consult, a Deloitte, illetve a Charles River Associates készítette). A referencia-nyereségszint (ROS-ban kifejezve), amely minden uniós postai szolgáltatóra alkalmazandó, több ország posta- és csomagküldési ágazatában működő hasonló cégek esetében megfigyelt jövedelmezőségen alapul. Különösen azokban az esetekben, amikor a postai szolgáltató jelentős kockázatnak van kitéve, az [5,4–7,4 % ROS] referenciaértéket kell alkalmazni, míg mérséklet kockázat esetén a [3,6–4,8 % ROS] tartományt (46).

(168) A következő számítások alapján (lásd a 11. táblázatot), amely a bpost-ügyben meghatározott legmagasabb ROS-referenciaértékre épül, a Bizottság az eljárás megindításáról szóló, 2016. évi határozatban kétségeit fejezte ki azzal kapcsolatban, hogy a Correost esetleg túlkompenzálták. 11. táblázat A Correos esetleges túlkompenzációja (millió EUR) 2004 2005 2006 2007 2008 2009 2010 Összesen Az egyetemes szolgáltatási kötelezettségből származó bevételek […] […] […] […] […] […] […] […] Az egyetemes szolgáltatási kötelezettség költségei […] […] […] […] […] […] […] […] Nettó költség = költségek – bevételek […] […] […] […] […] […] […] […] Észszerű nyereség (7,4 %-os ROS alapján) […] […] […] […] […] […] […] […] Nettó költség + észszerű nyereség […] […] […] […] […] […] […] […] A Correosnak előirányzott kompenzáció […] […] […] […] […] […] […] […] A Correosnak kifizetett kompenzáció 91,030 87,729 94,757 120,264 142,646 222,478 196,333 955,237 Esetleges túlkompenzáció = Kifizetett kompenzáció – előirányzott kompenzáció […] […] […] […] […] […] […] […]

(169) A spanyol hatóságok és/vagy a Correos (47) tettek néhány észrevételt a Bizottság által megfogalmazott kételyek tekintetében (lásd a 4.1.1. és az 5.1.1. szakaszt): a) az NAC-módszer használható annak ellenőrzésére, hogy a 3. Altmark-kritérium teljesül-e. b) A spanyol módszer az NAC-módszer hiteles alkalmazása. c) A Correosnak kifizetett kompenzáció megfelel az egyetemes szolgáltatási kötelezettség NAC-jának, ezért nem lehet szó túlkompenzációról, és a 3. Altmark-kritériumot teljesültnek kell tekinteni. d) A 3. Altmark-kritérium teljesülése tekintetében jogos elvárások keletkeznek az NAC-módszer és ennélfogva a spanyol módszer használata alapján. e) A spanyol hatóságok emellett javaslatot tettek a költségallokációs módszer alkalmazásának alternatívájára is, amely a Bizottságétól eltérő eredményre vezet.

(170) Ezeken érvek tárgyalására alább kerül sor.

— Az NAC-módszer használható annak ellenőrzésére, hogy a 3. Altmark-kritérium teljesül-e.

(171) A spanyol hatóságok és/vagy a Correos úgy vélik, hogy a 3. Altmark-kritérium ellenőrizhető az NAC-módszerrel (azaz a túlkompenzáció 3. Altmark-kritériumban megkövetelt hiánya ellenőrizhető úgy, hogy az ÁGÉSZ NAC-költségeit összevetik az ÁGÉSZ-szolgáltatónak nyújtott kompenzációval).

(172) A Bizottság emlékeztet arra, hogy az Altmark-ítéletet 2003. július 29-én fogadták el. Nem kétséges, hogy az említett ítélet elfogadásakor az ÁGÉSZ nettó költségének kiszámításának egyetlen alkalmazandó módszere a költségallokációs módszer volt. Az Altmark-ítélet saját maga is hivatkozik felmerült költségekre és bevételekre, amiből egyértelműen azonosítható a költségallokációs módszer, míg az NAC lényegében az elkerülhető költségek fogalmára épül (azaz meghatározásánál fogva nem felmerült költség).

(173) A költségallokációs módszert beépítették a 2005-ös ÁGÉSZ-keretszabályba (48), amely szabályt 2005. november 29. és 2012. január 31. között kellett alkalmazni, és amely az egyetemes szolgáltatási kötelezettségért nyújtott kompenzációra vonatkozó több bizottsági határozat alapjául szolgált abban az időszakban (49). Ez a módszer az, amelyet a 2012-es ÁGÉSZ-keretszabály is használ, ha az NAC-módszert nem lehet alkalmazni (50). az NAC-módszert, mint az egyetemes szolgáltatási kötelezettség nettó költségének hiteles meghatározási módját a Bizottság hivatalosan csak a 2008/6/EK irányelvben és a 2012-es ÁGÉSZ-keretszabályban (amelyek 2011. január 1-jén, illetve 2012. január 31-én léptek hatályba) vezette be.

(174) Az Európai Unió Bírósága pontosította, hogy az állami támogatás fogalma objektív és jogi fogalom, amelyet közvetlenül a Szerződés határoz meg (51). Ezért tehát nem helyénvaló idővel módosítani a támogatás meglétének értékelésére az Altmark-ítélet szerint alkalmazandó módszert, hogy azt összehangolják a Bizottság által a 2012-es ÁGÉSZ-keretszabályban választott módszerrel, amely leírja egyes ÁGÉSZ-ekhez nyújtott kompenzációk összeegyeztethetőségi feltételeit. Akárhogy is, amint a (172) preambulumbekezdésben kifejtésre került, ez az értelmezés ellentétes az ítélet szövegével.

(175) A Bizottság tehát nem ért egyet azzal, hogy az NAC-módszert alapul lehetne venni a 3. Altmark-kritériumnak való megfelelés ellenőrzéséhez.

— A spanyol módszer az NAC-módszer hiteles alkalmazása

(176) A spanyol hatóságok és/vagy a Correos azzal érvelnek, hogy a spanyol módszer az NAC-módszer hiteles alkalmazása, amely utóbbit a 2008/6/EK irányelv és a 2012-es ÁGÉSZ-keretszabály megfelelő módszernek ismer el az egyetemes szolgáltatási kötelezettség nettó költségének kiszámítására.

(177) A Bizottság úgy véli, hogy még ha az NAC-módszert alkalmazni is lehetne a Altmark-ítélet 3. kritériumának való megfelelés ellenőrzésére, amely helyzet nem áll fenn, a spanyol módszert egyértelműen nem lehet az NAC-módszer hiteles alkalmazásának tekinteni.

(178) Először is látható, amint azt maguk a spanyol hatóságok is elismerik, hogy a spanyol módszer a költségallokációs módszert alkalmazza az egyetemes szolgáltatási kötelezettség fenntartott ágazatára (lásd a (139) preambulumbekezdést). A spanyol hatóságok szerint egyedül az egyetemes szolgáltatási kötelezettség nem fenntartott ágazatára alkalmazott megközelítés (ahol a nettó költség egyenlő az egyetemes szolgáltatási kötelezettség nem fenntartott ágazata veszteséges szegmensei veszteségeinek összegével) hasonlítható potenciálisan az NAC-hoz (lásd a (139) preambulumbekezdést). Ez a kettős megközelítés önmagában is ellentétesnek tűnik az NAC-módszerrel, amint e módszert a Bizottság leírta (52) és határozathozatali gyakorlatában (53) alkalmazta, és amely abban áll, hogy össze kell vetni a teljes vállalat helyzetét a közszolgáltatási kötelezettséggel (jelen esetben egyetemes szolgáltatási kötelezettséggel) terhelten és anélkül.

(179) Ha csak az egyetemes szolgáltatási kötelezettség nem fenntartott ágazatát vesszük alapul, a spanyol módszer akkor is számos tekintetben eltér a Bizottság határozathozatali gyakorlatában leírt és alkalmazott NAC-módszertől.

(180) Először is, a spanyol módszer úgy tűnik, nem reális kontrafaktuális forgatókönyvre épül, amely a nettó elkerülhető költség módszerének alapvető eleme. A spanyol módszer ugyanis csak utólagosan tekinti át a veszteséges költségközpontok veszteségeit. A spanyol hatóságok azzal érvelnek, hogy ez egy hallgatólagos kontrafaktuális forgatókönyvre alapul: bármely magánszereplő felhagyna a veszteséges költségközpontokkal közszolgáltatási kötelezettség hiányában (lásd a (139) preambulumbekezdést). Ez a megközelítés ugyanakkor nem tűnik úgy, hogy reális üzleti stratégiát ír le, amely megkövetelné a megszüntetendő költségközpontok előzetes meghatározását, mivel egy piaci szereplőtől nem várható, hogy előzetesen pontosan tudja, mely költségközpontok lesznek veszteségesek. Ráadásul úgy tűnik, a spanyol módszer magában foglalja, hogy e költségközpontok megszüntethetők és szándékosan újraalakíthatók egyik évről a másikra az értékelési időszakban, ami nem reális kontrafaktuális forgatókönyv.

(181) A spanyol módszer ezenfelül nem alkalmaz korrekciót e nem jövedelmező forgalom teljesítésének megszüntetése által a más (egyetemes szolgáltatási kötelezettség körébe tartozó vagy nem tartozó) termékek és szolgáltatások jövedelmezőségére gyakorolt hatás tekintetében, amire az NAC-módszer szerint szükség van.

(182) Végezetül, a spanyol módszer nem veszi figyelembe az immateriális és a piaci hasznokat, és nem tartalmazza a költséghatékonysági ösztönzőket, amint azt az NAC-módszer előírja.

(183) A fentiekre tekintettel a Bizottság nem véli úgy, hogy a spanyol módszer az NAC-módszer hiteles alkalmazása.

— A Correosnak kifizetett kompenzáció megfelel az egyetemes szolgáltatási kötelezettség NAC-jának, ezért nem lehet szó túlkompenzációról, és a 3. Altmark-kritériumot teljesültnek kell tekinteni.

(184) Amint a (172)–(175) preambulumbekezdésben kifejtésre került, a Bizottság nem gondolja, hogy az NAC-módszer alkalmas lehet a 3. Altmark-kritérium ellenőrzésére, ráadásul, amint az a (176)–(183) preambulumbekezdésben szerepel, a Bizottság szerint a spanyol módszer nem tekinthető az NAC-módszer hiteles alkalmazásának.

(185) Ebből következően a Bizottság úgy véli, hogy a Correosnak a spanyol módszer szerint kifizetett kompenzáció nem felel meg az egyetemes szolgáltatási kötelezettség NAC-jának, és még ha így is lenne, az sem lenne elegendő a 3. Altmark-kritériumnak való megfelelés garantálásához.

— A 3. Altmark-kritérium teljesülése tekintetében jogos elvárások keletkeznek az NAC-módszer és ennélfogva a spanyol módszer használata alapján.

(186) A spanyol hatóságok és/vagy a Correos azt állítják, hogy Spanyolország jogosan várhatta, hogy az NAC-módszer és a spanyol módszer alkalmazásával teljesül a 3. Altmark-kritérium.

(187) A Bíróság úgy határozott (54) az állami támogatások tekintetében, hogy ha a támogatást nem jelentették be a Bizottságnak és az ezért jogellenes támogatás, nem lehet a jogos elvárások elvére hivatkozni. Ennek megfelelően, az azzal kapcsolatos jogos elvárásra, hogy a nyújtott támogatás jogszerű, rendkívüli körülményeket kivéve csak akkor lehet hivatkozni, ha a támogatást bejelentették a Bizottságnak.

(188) Spanyolország nem jelentette be az egyetemes szolgáltatási kötelezettségért nyújtott kompenzációt a Bizottságnak, annak ellenére, hogy a Bizottság nyilvánosan ismer