3.

A pénzügyi követelések aszerint is megkülönböztethetőek, hogy átruházhatóak-e vagy sem. Egy követelés akkor átruházható, ha tulajdonjoga azonnal átruházható egy egységről egy másikra átadás vagy forgatmányozás, illetve származtatott eszközök esetében ellenirányú ügylet kötése révén. Míg bármelyik pénzügyi eszközzel lehet potenciálisan kereskedni, az átruházható eszközöket szervezett tőzsdén történő vagy „tőzsdén kívüli” (OTC) kereskedésre tervezték, bár a tényleges kereskedés nem képezi az átruházhatóság szükségszerű feltételét. Táblázat Instrumentumkategóriák ESZKÖZKATEGÓRIÁK Kategória A főbb jellemzők leírása 1. Készpénz A fizetésre általánosan használt forgalomban levő euro és külföldi bankjegyek és pénzérmék állománya 2. Legfeljebb egyéves/egy évnél hosszabb és legfeljebb ötéves/öt évnél hosszabb eredeti futamidejű hitelek Olyan pénzügyi eszközök, amelyek akkor jönnek létre, amikor a hitelezők pénzt adnak kölcsön az adósoknak, amit vagy át nem ruházható okiratok támasztanak alá, vagy ami okirattal nem igazolt. Ez a tétel magában foglalja az adatszolgáltató által betétek formájában elhelyezett eszközöket: Az NKB-k kérhetik e tétel szektorok szerinti teljes részletezését is. 1. E tételbe az alábbiak tartoznak: a) háztartások és háztartásokat kiszolgáló nonprofit intézmények részére nyújtott hitelek az alábbi bontásban: i. fogyasztási hitelek (az áru- és szolgáltatásfogyasztás körében főként személyes felhasználásra adott hitelek). az egyéni vállalkozóknak/jogi személyiséggel nem rendelkező társaságoknak adott hitel e kategóriába tartozik, ha az adatszolgáltató MPI tudja, hogy a hitelt elsősorban személyes fogyasztás céljaira használják; ii. lakáscélú hitelek (a saját használatra vagy bérbeadásra történő lakáscélú befektetésre nyújtott hitelek, ideértve az építkezést és a felújítást). A lakáscélú hitelek a lakóingatlannal fedezett lakáscélú hitelekből, és a személyes alapon adott és egyéb eszközökkel biztosított lakáscélú hitelekből állnak. Az egyéni vállalkozóknak/jogi személyiséggel nem rendelkező társaságoknak adott hitel e kategória része, kivéve, ha az adatszolgáltató MPI tudja, hogy az ingatlan elsődlegesen üzleti célra kerül felhasználásra, mely esetben a hitelt az „egyéb hitelek, ebből: egyéni vállalkozóknak/jogi személyiséggel nem rendelkező társaságoknak” kategóriában kell jelenteni; iii. egyéb (nem fogyasztási és lakáscélú hitel, úgy mint az üzleti célra, adósságkonszolidáció, oktatás stb. céljára nyújtott hitelek stb.). Ebben a kategóriában szerepelhetnek az egyéni vállalkozóknak/jogi személyiséggel nem rendelkező szervezeteknek (lásd a II. melléklet 3. részét) nyújtott fogyasztási hitelek, ha azokat nem a „fogyasztási hitelek” kategóriában jelentik. Amennyiben nem állnak fenn az egyszerűsített adatszolgáltatás feltételei, „ebből:” pozíciókat kell jelenteni, külön feltüntetve a kategórián belül az egyéni vállalkozóknak (lásd a II. melléklet 3. részét) nyújtott hiteleket; b) hitelkártya-tartozás E rendelet alkalmazásában ez a kategória tartalmazza a háztartásoknak vagy nem pénzügyi intézményeknek késleltetett fizetésű bankkártyákon (azaz az alább meghatározott kényelmi hitelt nyújtó kártyák) vagy hitelkártyákon (azaz kényelmi hitelt vagy nyújtott hitelt biztosító kártyák) keresztül nyújtott hiteleket. A hitelkártya-tartozás külön kártyaszámlákon kerül nyilvántartásra és ezért az nem látszik a folyószámla- vagy folyószámlahitel-számlákon. Kényelmi hitel az egyik számlázási ciklusban a kártyával végrehajtott fizetési tranzakció(k) napja és az ugyanebben a számlázási időszakban visszafizetett, 0 %-os kamatlábbal nyújtott hitel. Nyújtott hitel az előző számlázási ciklus esedékességi időpontja(i) eltelte után nyújtott hitel, azaz a kártyaszámlán az első lehetséges alkalommal ki nem egyenlített hitel, amelynek kamata vagy sávos kamata rendszerint 0 %-nál nagyobb. Gyakran havi minimumtörlesztést kell teljesíteni, a nyújtott hitel legalább részleges visszafizetésére. Az ilyen hitelformák esetén a szerződő fél az a jogalany, aki a szerződéses rendelkezések szerint végső soron felel a tartozás visszafizetéséért, ami magánszemélyként használt kártyák esetében egybeesik a kártyatulajdonossal, vállalati kártyák esetében azonban nem; c) újratöltődő hitelek és folyószámlahitelek Újratöltődő hitelek a következő jellemzőkkel bíró hitelek: i. a hitelfelvevő egy előre jóváhagyott összeghatárig használhat vagy vehet fel pénzt, a bank előzetes értesítése nélkül; ii. a rendelkezésre álló hitel összege a pénzfelvétel és pénzvisszafizetés következtében nőhet vagy csökkenhet; iii. a hitel többször igénybe vehető; iv. nincs rendszeres pénz-visszafizetési kötelezettség. Az újratöltődő hitelek közé tartoznak a folyószámlahitel útján nyújtott és még vissza nem fizetett összegek (a tartozás összege). A hitelkeret a hitelnyújtó és a hitelfelvevő közötti megállapodás, amelynek alapján a hitelfelvevő egy meghatározott időszakban és egy meghatározott összeg erejéig előleget vehet fel, és ezeket az előlegeket belátása szerint egy meghatározott időpontig visszafizeti. A hitelkeret keretében rendelkezésre álló, de igénybe nem vett vagy már visszafizetett összegeket nem kell figyelembe venni egyik mérlegtétel-kategóriában sem. Folyószámlahitel a folyószámla tartozik egyenlege. A hitelkártya révén nyújtott hitelek nem tartoznak bele sem az újratöltődő hitelek, sem a folyószámlahitelek körébe. A hitelfelvevő teljes tartozásának összegét jelenteni kell, függetlenül attól, hogy az a hitelnyújtó és hitelfelvevő által a hitel nagyságára és/vagy leghosszabb időtartamára előzetesen megállapított korláton belül van vagy azt túllépi; d) szindikált hitelek (egyetlen hitelszerződés, amelyben hitelnyújtóként több bank vesz részt). A szindikált hitelek csak azokat az eseteket fedik le, amikor a hitelfelvevő a hitelszerződésből tudja, hogy a hitel több hitelnyújtótól származik. Statisztikai alkalmazásban csak a hitelfelvevő által ténylegesen felvett összeg (és nem a hitelkeret) minősül szindikált hitelnek. A szindikált hitelt rendszerint egy intézmény irányítja és hangolja össze (amelyet gyakran fő szervezőnek is hívnak), és azt a szindikátuson belüli különféle résztvevők nyújtják. A résztvevők – a főszervezőt beleértve – mérlegükben valamennyien adatot szolgáltatnak a hitelfelvevő (és nem a fő szervező) számára nyújtott kölcsönben lévő részesedésükről; e) betétek, a 9. forráskategória (betétek) meghatározása szerint; f) harmadik feleknek nyújtott pénzügyi lízing A pénzügyi lízing olyan szerződés, amelynek keretében egy tartós használati cikket annak jog szerinti tulajdonosa (a továbbiakban: lízingbe adó) egy harmadik személynek (a továbbiakban: lízingbe vevő) kölcsönad az instrumentum gazdaságilag hasznos élettartamának jelentős részére vagy egészére, olyan részletfizetések ellenében, amelyek összege fedezi az instrumentum költségeit, valamint az instrumentum értékébe beszámított kamat költségét. A lízingbe vevő lényegében élvezi az instrumentum használatából eredő összes hasznot és viseli a tulajdonnal járó költségeket és kockázatokat. Statisztikai alkalmazásban a pénzügyi lízinget a lízingbe adó által a lízingbe vevőnek nyújtott hitelként kezelik (amelynek révén a lízingbe vevő számára lehetővé válik tartós használati cikk megvásárlása). A lízingbe vevő részére kölcsönadott eszközöket (tartós használati cikkeket) a mérlegben egyáltalán nem kell kimutatni; g) a még vissza nem fizetett, illetve le nem írt rossz hitelek A vissza nem fizetett vagy egyébként kétes hitelek teljes összege, részben vagy teljes egészében, az 575/2013/EU rendelet 178. cikkében a nemteljesítésre adott meghatározással összhangban; h) át nem ruházható értékpapírok állománya Hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok állománya, amelyek nem átruházhatóak, és amelyekkel másodlagos piacon sem lehet kereskedni; i) átruházható hitelek A ténylegesen átruházhatóvá vált hiteleket a „hitelek” eszköztételbe kell besorolni, feltéve, hogy a másodlagos piaci kereskedésre bizonyíték nincsen. Egyébként ezeket hitelviszonyt megtestesítő értékpapírként (3. kategória) kell besorolni. j) betétek vagy hitelek formájában megjelenő, alárendelt követelés Az alárendelt követelést megtestesítő instrumentumok a kibocsátó intézménnyel szemben fennálló olyan járulékos követelések, amelyeket csak az összes, magasabb státusú követelés (pl. betétek/hitelek) kielégítését követően lehet érvényesíteni, s ez az egyéb részesedések egyes jellemzőivel ruházza fel azokat. Statisztikai alkalmazásban az alárendelt követelést az instrumentum jellegének megfelelően kell kezelni, azaz vagy a „hitelek”, vagy a „hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok” sorban kell szerepeltetni, az instrumentum jellegének megfelelően. Amennyiben az MPI állományában levő alárendelt követelés valamennyi formáját a statisztikai nyilvántartás céljára jelenleg egyetlen számadat formájában azonosítják, ezt a számadatot a „hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok” eszközsorban kell szerepeltetni azon az alapon, hogy az alárendelt követelés túlnyomórészt nem hitelek, hanem értékpapírok formájában jelenik meg; k) a fordított repoügyletek vagy készpénzfedezet melletti értékpapír-kölcsönzés alapján fennálló követelések Az adatszolgáltatók által egy adott áron eladott olyan értékpapírokért cserébe kapott készpénz ellentétele, amelyekre határozott kötelezettséget vállaltak, hogy ugyanazon vagy hasonló értékpapírokat egy meghatározott jövőbeli napon rögzített áron visszavásárolnak vagy értékpapírokat készpénzfedezet mellett kölcsönvesznek (lásd a 9.4. forráskategóriát). Ezen adatszolgáltatási rendszer alkalmazásában a hitelek ingatlanfedezet szerinti részletezése tartalmazza azokat a hiteleket, amelyek fedezete megfelel az 575/2013/EU rendelet 199. cikke (2)–(4) bekezdésének, és amelyek esetében a hátralékos hitel/fedezet aránya legfeljebb 1. Ha az adatszolgáltató nem alkalmazza ezeket a szabályokat, az e részletezésben jelentendő hitelek meghatározásának alapját az a módszer képezi, amelyet a tőkekövetelményeknek való megfeleléshez választott. 2. Az alábbi tételt nem szabad hitelként kezelni: vagyonkezelési alapon adott hitelek vagyonkezelési alapon adott hitelek, azaz vagyonkezelői hitelek/fiduciárius, azaz bizalmi hitelek olyan hitelek, amelyeket az egyik fél (a továbbiakban: a fiduciárius ügylet kötelezettje) nevében nyújtanak egy harmadik személy (a továbbiakban: a kedvezményezett) részéről. Statisztikai alkalmazásban a vagyonkezelői hiteleket nem kell nyilvántartani a fiduciárius ügylet kötelezettjének mérlegében, amennyiben a tőke tulajdonjogával kapcsolatos kockázatok és előnyök a kedvezményezettnél maradnak. A tőke tulajdonjogával kapcsolatos kockázatok és előnyök a kedvezményezettnél maradnak, ha: a) a kedvezményezett vállalja a hitellel járó kockázatot (azaz a fiduciárius ügylet kötelezettje csak a hitel adminisztratív kezeléséért felelős); vagy b) a kedvezményezett befektetése a veszteségek ellengarantált, a fiduciárius ügylet kötelezettjének időközben történő felszámolása esetére (azaz a vagyonkezelési alapon adott hitel nem része a fiduciárius ügylet kötelezettje azon eszközeinek, amelyeket csőd esetén fel lehet osztani a hitelezők között). 3. Hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok A hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok az adósság tényét tanúsító átruházható pénzügyi eszközök, amelyek általában a másodlagos piacokon értékesíthetők vagy a piacon kompenzációs célokra felhasználhatók, de a tulajdonosuknak nem biztosítanak a kibocsátó intézményben semmiféle tulajdonjogot. E tételbe az alábbiak tartoznak: a) olyan értékpapírok állománya, amelyek a tulajdonosuk részére feltétel nélküli jogot biztosítanak rögzített vagy szerződésben meghatározott pénzjövedelemre kamatfizetés formájában és/vagy egy meghatározott összegre, ami adott napon vagy napokon, illetve a kibocsátáskor meghatározott időponttól kezdődően jár; b) olyan kölcsönök, amelyek átruházhatóvá válnak egy szervezett piacon, feltéve, hogy van bizonyíték a másodlagos piaci kereskedelemre, beleértve az árjegyzők meglétét is, és gyakori a pénzügyi eszköz jegyzése, például a vételi és eladási árfolyam különbözetének megadásával. Amennyiben ez nem valósul meg, ezeket a „hitelek” eszköztételbe kell besorolni (lásd még az „átruházható hitelek” címszó alatt a 2i. kategóriában); c) hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok formájában megjelenő alárendelt követelés (lásd még a 2j. kategóriában a „betétek vagy hitelek formájában megjelenő alárendelt követelés” címszó alatt). A repo típusú műveletek kezelési módjával való összhang fenntartása érdekében az értékpapír-kihelyezési műveletek keretében kölcsönbe adott értékpapírokat az eredeti tulajdonosuk mérlegében kell nyilvántartani (és nem helyezhetők át az azokat ideiglenesen megszerző mérlegébe), ha határozott kötelezettségvállalás történt a művelet későbbi visszafordítására (és annak megtétele nem egyszerűen opció). Ha az ideiglenes megszerző a megkapott értékpapírokat eladja, akkor az ilyen értékesítést végleges adásvételként kell nyilvántartásba venni, és az értékpapír-portfolió negatív előjelű pozíciójaként kell bevezetni az ideiglenes megszerző mérlegébe. 3a./3b./3c. Legfeljebb egyéves/egy éven túli és legfeljebb kétéves/két éven túli eredeti futamidejű, hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok Ezek a következők: a) átruházható hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok állománya, egyéves/egy éven túli és legfeljebb kétéves/két éven túli eredeti futamidővel; b) azokat a kölcsönöket, amelyek átruházhatóvá válnak egy szervezett piacon, a hitelviszonyt megtestesítő értékpapírokhoz kell átsorolni, egyéves/egy éven túli és legfeljebb kétéves/két éven túli eredeti futamidővel; c) alárendelt követelés hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok formájában, egyéves/egy éven túli és legfeljebb kétéves/két éven túli eredeti futamidővel. 4. Tulajdonosi részesedések A tulajdonosi részesedés egy vállalatra vagy kvázivállalatra vonatkozó olyan tulajdonjog, amelynek alapján a fennmaradó vagyonra vonatkozó követeléssel lehet élni a hitelezők összes követelésének kiegyenlítése után. Ebbe a tételbe tartoznak a tőzsdén nem jegyzett részvények és egyéb részesedések. 5. Befektetési jegyek/egységek Az olyan befektetési alapok által kibocsátott befektetési jegyek/egységek, amelyek kollektív befektetési vállalkozások, amelyek pénzügyi és/vagy nem pénzügyi eszközökbe fektetnek be, annyiban, amennyiben a cél a nyilvánosságtól gyűjtött tőke befektetése. Ebbe a tételbe tartoznak a PPA-k befektetési jegyei/egységei, amelyeket a PPA-k ezen rendelet 2. cikkében foglaltakkal összhangban bocsátottak ki, valamint a nem pénzpiaci alapok által kibocsátott befektetési jegyek/egységek (a 1073/2013/EU (EKB/2013/38) rendelet 1. cikkének (1) bekezdésében meghatározottak szerint). 6. Nem pénzügyi eszközök (beleértve az állóeszközöket) A pénzügyi eszköznek nem minősülő materiális vagy immateriális javak. Ebbe a tételbe tartoznak lakások, egyéb épületek és építmények, gépek és berendezések, értéktárgyak és szellemi tulajdont képező termékek, így a számítógépes szoftverek és adatbázisok. 7. Egyéb eszközök Az „egyéb eszközök” a mérleg eszközoldalán levő maradéktételnek tekintendő, amelyeknek a meghatározása „máshová nem sorolt eszközök”. Az NKB-k előírhatják az e tétel részét képező egyes alpozíciók jelentését. Az egyéb eszközök az alábbiakat tartalmazhatják: a) pénzügyi származtatott pozíciók, bruttó pozitív piaci értéken Statisztikai alkalmazásban a mérlegben kötelezően nyilvántartandó származékos pénzügyi instrumentumokat itt kell feltüntetni és azokat „ebből:” tételként kell jelenteni szektorok szerinti (MPI/nem MPI) és földrajzi (belföld/a belföldtől eltérő euroövezet/külföld) bontásban; b) a függő tételek bruttó összege A függő tételek az MPI-k mérlegében szereplő olyan eszközegyenlegek, amelyeket nem az ügyfelek nevén könyvelnek le, azonban mégis az ügyfelek tőkéjére vonatkoznak (pl. befektetésre, átutalásra vagy elszámolásra váró pénzek); c) az átvezetési tételekkel kapcsolatos bruttó összegek Az átmenő tételek olyan (rendszerint az ügyfelekhez tartozó) tőkét képviselnek, amelyeknek az MPI-k közötti átutalása folyamatban van. E tételek közé tartoznak a csekkek és más formában történő befizetések, amelyeket a többi MPI-nek beszedés céljából elküldtek; d) elhatárolt hitelkamat Az elhatárolt kamattartozások számvitelére vonatkozó általános alapelvnek megfelelően a hitelkamatokat a mérlegben elhatárolásakor kell nyilvántartásba venni (vagyis eredményszemléletben), nem pedig tényleges kifizetésekor (vagyis pénzforgalmi szemléletben). A hitelek után elhatárolt kamatok bruttó összegét az „egyéb eszközök” sorban kell szerepeltetni. A elhatárolt kamat összegét ki kell emelni azon hitel összegéből, amelyre vonatkozik, és azokat külön „ebből:” tételként kell jelenteni; e) értékpapírok után járó felhalmozott kamat; f) esedékes osztalékok; g) nem az MPI fő üzleti tevékenységgel kapcsolatban esedékes összegek; h) az állam által kibocsátott pénzérmék eszközellentétele (csak az NKB-k mérlegében szerepel). Az „egyéb eszközök” köréből ki lehet zárni az olyan pénzügyi instrumentumokat, amelyek pénzügyi eszközök formáját öltik (ezek a mérleg más soraiban szerepelnek), egyes pénzügyi instrumentumokat, amelyek nem öltenek pénzügyi eszköz formát, mint pl. a garanciákat, kötelezettségvállalásokat, a közigazgatási és vagyonkezelői hiteleket (mérlegen kívül nyilvántartott tételek) és a nem pénzügyi instrumentumokat (amelyek az „állóeszközök” tételnél szerepelnek).

FORRÁSKATEGÓRIÁK Kategória A főbb jellemzők leírása 8. Forgalomban levő készpénz A források között a „forgalomban levő készpénz” a forgalomban levő, a monetáris hatóságok által kibocsátott vagy jóváhagyott „bankjegyek és érmék”. E kategória magában foglalja az EKB és az NKB-k által kibocsátott bankjegyeket. A forgalomban levő pénzérmék az euroövezeti tagállamokban nem az MPI-k, hanem a központi kormányzat forrástételei. A pénzérmék azonban a monetáris aggregátumok részét képezik és ezért a „forgalomban levő készpénz” kategóriában kell feltüntetni. E forrás ellentételét az „egyéb eszközök” között kell feltüntetni. 9. Betétek Az adatszolgáltatók tartozásai a hitelezők felé, amelyek megfelelnek az I. melléklet 1. része 1. szakaszában leírt jellemzőknek, kivéve az átruházható értékpapírokat vagy a PPA-k befektetési jegyei kibocsátásából származókat. Az adatszolgáltatási rendszer alkalmazásában e kategóriát a következő összetevőkre kell bontani: egynapos betétek, megállapodás szerinti futamidejű betétek, felmondás alapján visszaváltható betétek és visszavásárlási megállapodások (repoügyletek). a) Betétek és hitelek: A „betétek” kategória magában foglalja a „hiteleket”, mint az MPI-k kötelezettségeit is. Fogalmilag a hitelek az MPI-k által elfogadott, nem betétek formájában megjelenő összegeket képviselik. Az ESA 2010 a „hitelek” és a „betétek” között a kezdeményező fél szerint tesz különbséget (ha ez a kölcsönt felvevő fél, akkor hitelről, míg ha a kölcsönt nyújtó fél, akkor betétről van szó), bár a gyakorlatban e különbségtétel jelentősége az adott ország pénzügyi struktúrájának megfelelően változhat. Az adatszolgáltatási rendszeren belül a „hiteleket” nem ismerik el önálló kategóriának a mérleg forrásoldalán. Ehelyett, a hitelnek minősülő egyenlegeket megkülönböztethetetlenül a „betéti források” közé kell sorolni, kivéve, ha azok átruházható instrumentumok formáját öltik. Mindez összhangban áll a „betéti források” korábban említett meghatározásával. Az MPI-k részére adott és „betéti források”-ként besorolt hiteleket az adatszolgáltatási rendszer követelményeinek megfelelően kell részletezni (vagyis szektorok, instrumentumok, valutanemek és lejárat szerint). Az adatszolgáltató által kapott szindikált hitelek ebbe a kategóriába tartoznak; b) nem átruházható, hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok Az adatszolgáltatók által kibocsátott, nem átruházható hitelviszonyt megtestesítő értékpapírokat általában a „betéti források” közé kell sorolni. Ha az adatszolgáltatók által kibocsátott nem átruházható értékpapírok a későbbiekben átruházhatóvá válnak, amelyekkel másodlagos piacokon kereskedni lehet, akkor ezeket át kell sorolni a „hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok” közé; c) fedezeti (margin) betétek A származtatott ügylet keretében létrehozott fedezeti betéteket a „betéti források” közé kell sorolni, ha ezek az MPI-knél letétbe helyezett készpénzzel biztosított kezességet testesítenek meg, ha ezeknek a letétbe tevő marad a tulajdonosa, és ha az ügylet lezárásakor ezeket a letétbe tevőnek kell visszafizetni. Elviekben az adatszolgáltató által kapott fedezeti betétet csak olyan mértékig kell a „betéti források” közé sorolni, amennyiben ezáltal az MPI továbbkölcsönzésre szabadon rendelkezésre álló tőkéhez jut, míg az MPI által kapott fedezeti betétet tovább kell adni a származékos piac egy másik résztvevőjének (pl. az elszámolóháznak), akkor elvileg csak azt a részt kell a „betéti kötelezettség”-ek közé sorolni, ami az MPI rendelkezésében marad. A jelenlegi piaci gyakorlat komplexitása megnehezítheti annak megállapítását, hogy a fedezeti betétek közül melyek azok, amelyeket ténylegesen vissza kell fizetni, mivel azonos számlán egymástól megkülönböztethetetlenül helyezik el a fedezeti betétek különböző típusait; illetve hogy melyek azok, amelyek az MPI-t a továbbkölcsönzésre rendelkezésre álló forrásokhoz juttatják. Ilyen esetekben elfogadható, ha az ilyen fedezeti betét összegeket az „egyéb források” vagy a „betéti források” közé sorolják; d) elkülönített egyenlegek A nemzeti gyakorlat szerint a pl. lízingszerződésekhez kapcsolódó, meghatározott rendeltetésű egyenlegeket a „megállapodás szerinti futamidejű betétek”, vagy a „felmondás alapján visszaváltható betétek” közé kell sorolni, a mögötte levő szerződésben megjelölt futamidőtől és egyéb rendelkezésektől függően; e) MPI-k által kibocsátott részvények Az MPI-k által kibocsátott részvények betétnek és nem tőkének és tartaléknak minősülnek, amennyiben: i. a kibocsátó MPI és a birtokos között hitelező-adós gazdasági kapcsolat áll fenn, függetlenül a részvényekben érvényesülő tulajdonjogoktól; és ii. a részvények pénzre válthatóak, vagy jelentősebb korlátozás és szerződéses szankció nélkül vissza lehet azokat váltani. A felmondási idő nem minősül jelentősebb korlátozásnak. Ezeknek a részvényeknek továbbá a következő feltételeknek kell eleget tenniük: — az illetékes nemzeti szabályozó rendelkezések nem biztosítanak feltétlen jogot a kibocsátó MPI számára a részvényei visszaváltásának elutasítására vonatkozóan, — a részvények „értékállóak”, azaz rendes körülmények közötti visszaváltás esetén a névértékükön kerülnek kifizetésre, és — az MPI fizetésképtelensége esetén a részvények birtokosai jogilag nem kötelesek sem a részvények névértékén (azaz a részvényes jegyzett tőkében való részesedésén) felül fennálló, sem bármely egyéb jelentős kiegészítő kötelezettség teljesítésére. A részvények alárendelése bármely más, az MPI-k által kibocsátott eszköznek nem minősül jelentős kiegészítő kötelezettségnek. E részvények pénzre váltására vonatkozó felmondási időket arra a célra használják, hogy a „betétek” eszközkategóriában a felmondási idők szerinti részletezés alapján osztályozzák azokat. E felmondási idők az 1745/2003/EK (EKB/2003/9) rendelet 4. cikke szerinti tartalékráta meghatározására is vonatkoznak. Az MPI-k bármely hitelekkel kapcsolatban előirányzott részvényét betéti kötelezettségnek kell minősíteni, ugyanazokkal az eredeti lejárat szerinti lebontással, mint az alapul szolgáló hitel, azaz „megállapodás szerinti lejárattal rendelkező betétek” vagy „felmondással visszaváltható betétek”, az alapul szolgáló hitelszerződés lejárattal kapcsolatos rendelkezéseitől függően. Ha a birtokosok MPI-k, az MPI-k által kibocsátott és betétként, nem tőkeként és tartalékként besorolt ilyen részvényeket a birtokos MPI-nek hitelként kell besorolnia a mérlege eszközoldalán; f) értékpapírosítási források Az értékpapírosítás keretében elidegenített, de a statisztikai mérlegben még mindig kimutatott hitelek és/vagy más eszközök ellentétele. Az alábbi tételt nem szabad betétként kezelni: A vagyonkezelői alapon kapott pénzösszegeket (betéteket) nem kell nyilvántartani az MPI-k statisztikai mérlegében (lásd a „vagyonkezelői alapon nyújtott hitelek” tétel a 2. kategóriában). 9.1. Egynapos betétek Olyan betétek, amelyek készpénzre átválthatók és/vagy csekkel, fizetési meghagyással, terheléssel vagy más módon, jelentős késedelem, korlátozás és szankció nélkül átruházhatók. E tételbe az alábbiak tartoznak: a) olyan (kamatozó, vagy nem kamatozó) egyenlegek, amelyek kérésre azonnal vagy a betét elhelyezését követő napon záróra előtt és jelentős szankció, vagy más korlátozás nélkül készpénzre válthatók, viszont nem átruházhatók; b) előre kifizetett összegeket képviselő egyenlegek (kamatozó vagy nem kamatozó) „hardveralapú” vagy „szoftveralapú” e-pénzzel összefüggésben (pl. előre kifizetett kártyák); c) a hitel megadásának napját követő napon záróráig visszafizetendő hitelek. 9.1a. Folyószámlabetétek Az „egynapos hitel” kategóriáján belül átruházható betétek azok a betétek, amelyek jelentős késedelem, korlátozás vagy büntetés nélkül kérésre közvetlenül átruházhatók más gazdasági szereplőknek általánosan használt fizetési mód, úgy mint átutalás és beszedési megbízás, esetleg hitelkártya vagy bankkártya, elektronikus pénz, csekk vagy hasonló eszközök révén történő fizetés teljesítése céljából. Az átruházható betétek között nem szerepeltethetőek azok a betétek, amelyek csak készpénzfelvételre használhatóak fel, és/vagy azok a betétek, amelyekből pénzt csak ugyanazon tulajdonos másik számláján keresztül lehet felvenni vagy átutalni. 9.2. Megállapodás szerinti futamidejű betétek Olyan nem átruházható betétek, amelyeket nem vagy csak bizonyos szankció megfizetése ellenében lehet egy megállapodás szerinti rögzített határidő előtt pénzre váltani. E tétel tartalmazza az olyan hatóságilag szabályozott takarékbetéteket is, amelyeknél a futamidőre vonatkozó szempont nem mérvadó (ezeket a „két éven túli” futamidősávba kell besorolni). Az ismételt lekötésű pénzügyi termékeket a legkorábbi lejárat szerint kell besorolni. Bár a megállapodás szerinti futamidejű betétek esetében fennállhat az előzetes felmondás melletti korábbi visszaváltás lehetősége, illetve a betétet bizonyos szankció terhe mellett korábban vissza lehet váltani, azonban e jellemzők a besorolásnál nem minősülnek lényegesnek. 9.2a./9.2b./9.2c. Legfeljebb egyéves/egy évnél hosszabb és legfeljebb kétéves eredeti futamidejű betétek Ezek valamennyi lejárat szerinti részletezésben tartalmazzák a következőket: a) egyéves/éven túli és legfeljebb kétéves/két éven túli rögzített futamidővel elhelyezett egyenlegek, amelyek nem átruházhatók és a futamidő letelte előtt nem válthatók át pénzre; b) legfeljebb egyéves/éven túli és legfeljebb kétéves/két éven túli rögzített futamidővel elhelyezett egyenlegek, amelyek nem átruházhatók, viszont a rögzített határidő előtt előzetes felmondást követően visszaválthatók; ha a felmondás már megtörtént, az ilyen egyenlegeket a körülményektől függően vagy a 9.3a, vagy a 9.3b kategóriába kell besorolni; c) legfeljebb egyéves/éven túli és legfeljebb kétéves/két éven túli rögzített futamidővel elhelyezett egyenlegek, amelyek nem átruházhatók, viszont kérésre és bizonyos szankció fizetésének terhe mellett visszaválthatók; d) legfeljebb egyéves/éven túli és legfeljebb kétéves/két éven belül lezárandó, származékos szerződések alapján fizetett fedezeti betétek, amelyek hitelkockázat elleni védelem céljából elhelyezett készpénzbiztosítékot képviselnek; amelyek azonban a letétbe tevők tulajdonában maradnak és azokat a szerződés lezárásakor számukra vissza kell fizetni; e) legfeljebb egyéves/éven túli és legfeljebb kétéves/két éven túli eredeti futamidejű, egyetlen dokumentummal igazolt hitelek; f) MPI-k által kibocsátott nem átruházható (dokumentummal igazolt vagy nem igazolt) hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok legfeljebb egyéves/éven túli és legfeljebb kétéves/két éven túli eredeti futamidővel; g) MPI-k által kibocsátott alárendelt követelés, legfeljebb egyéves/éven túli és legfeljebb kétéves/két éven túli eredeti futamidejű betétek vagy hitelek formájában; h) Értékpapírosítási források. Az adatszolgáltatási rendszer alkalmazásában e kategória azon összegekből áll, amelyek az adatszolgáltatók által a részvényesek vagy más tulajdonosok részére kibocsátott alaptőkéből erednek, képviselve az MPI-kben más birtokosok tulajdonosi jogait és általában az MPI eredményéből és felszámolás esetére saját tőkéjéből a részesedésre való jogosultságot. Hagyományosan ezeket a forrásokat a lejárat szerinti részletezés „két éven túli, megállapodás szerinti lejáratú” kategóriájába sorolják. Emellett a két éven túli, megállapodás szerinti lejáratú betétek közé tartoznak az alábbiak: egyenlegek (függetlenül esedékességi határidejüktől), amelyeknél a kamatlábakat és/vagy szerződési feltételeket a nemzeti jogszabályok határozzák meg, és amelyeket két éven túl teljesülő különleges célokra (pl. lakáscélú finanszírozás) szánnak (még akkor is, ha technikailag ezek kérésre visszaválthatók). 9.3. Felmondással visszaváltható betétek Megállapodás szerinti futamidő nélküli, át nem ruházható betétek, amelyeket nem lehet pénzre váltani egy előzetes olyan felmondási időszak nélkül, amelynek letelte előtt a készpénzre váltás nem, vagy csak szankció ellenében lehetséges. Ide tartoznak egyrészt azon betétek, amelyek – bár jogilag kérésre esetleg visszaválthatók – visszaváltására a nemzeti gyakorlatnak megfelelően csak egyes korlátozások és szankciók mellett kerülhet sor (a „legfeljebb három hónapos felmondással visszaváltható betétek” futamidősávba sorolt betétek), másrészt a felmondási idő vagy megállapodás szerinti futamidő nélküli befektetési számlák, amelyek azonban korlátozó lehívási rendelkezéseket tartalmaznak (a „három hónapon túli” futamidősávba tartoznak). 9.3a./9.3b. Legfeljebb három hónapos/három hónapon túli felmondással visszaváltható betétek, amelyből két éven túli felmondással visszaváltható Ezek a következők: a) olyan, rögzített futamidő nélkül elhelyezett betétek, amelyek csak legfeljebb három hónapos/három hónapon túli előzetes felmondással, ezen belül két évnél hosszabb idejű felmondással vehetők fel; ha az ilyen felmondási idő letelte előtti (vagy éppen a kérésre azonnali) visszaváltás lehetséges, akkor az szankcióval jár; és b) olyan, rögzített futamidővel elhelyezett betétek, amelyek nem átruházhatók, viszont korábbi visszaváltás esetén három hónapnál rövidebb/három hónapnál hosszabb, ezen belül két évnél hosszabb idejű felmondási időn belül kell azokat felmondani. Emellett a legfeljebb három hónapos felmondási idővel felmondható betétek közé tartoznak a nem átruházható, látra szóló takarékbetétek és a lakossági betétek más típusai, amelyek bár jogilag kérésre azonnal is visszaválthatók, erre csak jelentős szankciók mellett kerülhet sor A három hónapnál hosszabb, de legfeljebb kétéves felmondási idővel felmondható betétek közé tartoznak (adott esetben) a felmondásos vagy meghatározott lejáratú befektetési számlák, amelyek a felvételre vonatkozóan jelentős korlátozásokat tartalmaznak. 9.4. Repók Az adatszolgáltató által egy adott áron eladott olyan értékpapírokért cserébe kapott készpénz ellentétele, amelyekre az adatszolgáltató határozott kötelezettséget vállalta, hogy ugyanazon vagy hasonló értékpapírokat egy meghatározott jövőbeli napon rögzített áron visszavásárol. Az adatszolgáltatók által harmadik személy, azaz az „ideiglenes megszerző” részére átruházott értékpapírok ellenében kapott összegeket a „visszavásárlási megállapodások” sorban kell szerepeltetni, feltéve, hogy határozott kötelezettségvállalás történik a művelet irányának megfordítására, és az nem pusztán opció. Ez azzal jár, hogy az adatszolgáltatók az egész művelet lebonyolítása során megtartják az ügylet alapját képező értékpapírok tekintetében a kockázatviselés és a haszonszedés jogát. A repo típusú műveletek következő változatait a „visszavásárlási megállapodások” közé sorolják be: a) harmadik személy részére értékpapírok készpénzbiztosíték melletti kölcsönzése formájában ideiglenesen átruházott értékpapírokért cserébe kapott összegek; és b) harmadik személy részére eladási/visszavásárlási szerződés formájában ideiglenesen átruházott értékpapírokért cserébe kapott összegek. A repo típusú műveletek alapját képező értékpapírokat a „Hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok” 3. eszközkategóriában szereplő szabályt követve kell nyilvántartani. Az arany készpénzfedezet melletti ideiglenes átruházásával járó műveleteket is e tétel alatt kell nyilvántartani. 10. PPA befektetési jegyek A PPA-k által kibocsátott befektetési jegyek. Lásd az I. melléklet 1. részének 2. szakaszában szereplő fogalommeghatározást. 11. Hitelviszonyt megtestesítő kibocsátott értékpapírok Az adatszolgáltatók által kibocsátott nem részvény értékpapírok, amelyek rendszerint átruházhatók, és amelyekkel másodlagos értékpapírpiacokon kereskednek, illetve amelyek a piacon jóváírásra használhatók, és amelyek birtokosai nem szereznek semmiféle tulajdonosi jogot a kibocsátó intézmény felett. E tételbe az alábbiak tartoznak: a) az olyan értékpapírok, amelyek birtokosuk részére feltétlen jogot biztosítanak egy rögzített vagy szerződésben meghatározott, szelvények révén hozzáférhető jövedelemhez és/vagy egy előre megállapított, rögzített összeghez, ami meghatározott napon (napokon), illetve a kibocsátáskor meghatározott időponttól kezdődően jár; b) az adatszolgáltatók által kibocsátott nem átruházható és a későbbiekben átruházhatóvá váló értékpapírokat át kell sorolni a „hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok” közé (lásd még a 9. kategóriánál); c) a monetáris és pénzügyi statisztikák alkalmazásában az MPI-k által kibocsátott alárendelt követelést az MPI-k egyéb tartozásaival azonos módon kell kezelni. Emiatt az értékpapírok formájában kibocsátott alárendelt követelést a „hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok”, míg a betétek vagy hitelek formájában kibocsátott alárendelt követeléseket a „betéti források” közé kell sorolni. Ha statisztikai célból az összes MPI-k által kibocsátott alárendelt követelést egy összegként azonosítják, e számadatot a „hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok” sorban kell szerepeltetni, azon az alapon, hogy az alárendelt követelések túlnyomórészt nem hitelek, hanem értékpapírok formájában jelennek meg. Az alárendelt követeléseket nem szabad a „saját tőke” forrástételben szerepeltetni; d) hibrid instrumentumoka: a hitelek és származtatott eszközök alkotóelemeit egyesítő, forgalomképes instrumentumok, beleértve a következőket: i. beágyazott származtatott eszközöket tartalmazó, hitelviszonyt megtestesítő, átruházható instrumentumok; ii. olyan átruházható instrumentumok, amelyek visszaváltási értéke és/vagy kamatfizetése egy mögöttes referenciaeszköznek, valamely eszközárfolyamnak vagy referenciamutatónak az instrumentum futamideje alatt történő alakulásához kapcsolódik. 11a./11b./11c. Legfeljebb egyéves/egy éven túli és legfeljebb kétéves/két éven túli eredeti lejáratú, hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok Ezek valamennyi lejárat szerinti részletezésben tartalmazzák a következőket: a) MPI-k által kibocsátott, átruházható (dokumentummal igazolt vagy nem igazolt) hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok legfeljebb egyéves/éven túli és legfeljebb kétéves/két éven túli eredeti futamidővel; b) MPI-k által legfeljebb egyéves/éven túli és legfeljebb kétéves/két éven túli eredeti futamidővel kibocsátott, éven belüli eredeti futamidejű alárendelt követelés hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok formájában 11d. Ebből: legfeljebb kétéves és 100 % alatti névleges tőkegaranciával rendelkező, hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok Az MPI-k által kibocsátott, legfeljebb kétéves eredeti futamidejű hibrid instrumentumok, amelyek a kibocsátás pénznemében lejáratkor a hitelviszonyt megtestesítő és a származékos összetevők egyesítése miatt az eredetileg befektetett összegnél alacsonyabb szerződéses visszaváltási értékkel rendelkeznek. 12. Tőke és tartalékok Az adatszolgáltatási rendszer alkalmazásában e kategória azon összegekből áll, amelyek az adatszolgáltatók által a részvényesek vagy más tulajdonosok részére kibocsátott alaptőkéből erednek, képviselve az MPI-kben más birtokosok tulajdonosi jogait és általában az MPI eredményéből és felszámolás esetére saját tőkéjéből a részesedésre való jogosultságot. Ide tartoznak az eredménykimutatásban szereplő nyereség (vagy veszteség), a részvényesek vagy az alapok között fel nem osztott eredményből származó, a jövőben várhatóan szükséges kifizetésekre és kötelezettségekre az adatszolgáltatók által félretett összegek is. Ez a kategória elviekben részletesen a következőket tartalmazza: a) bevont saját tőke, a részvényfelárat is ideértve; b) az eredménykimutatásban szereplő nyereség (vagy veszteség); c) a saját tőkében közvetlenül kimutatott bevétel és kiadások; d) a részvényesek vagy az alapok között fel nem osztott eredményből származó összegek; e) a hitelekre, értékpapírokra és az instrumentumok más típusaira képzett általános és különleges céltartalékok, pl. a hitelezési veszteségre elszámolt engedmények és értékcsökkenés (amelyeket a számviteli szabályoknak megfelelően lehet nyilvántartani). 13. Egyéb források Az „egyéb források”-nak a mérleg forrásoldalán visszamaradt tételeket tekintik, amelyek a „máshová nem sorolt források” címet viselik. Az NKB-k előírhatják az e tétel részét képező egyes alpozíciók jelentését. Az egyéb források az alábbiakat tartalmazhatják: a) származékos pénzügyi pozíciók, negatív bruttó piaci értékekkel Statisztikai alkalmazásban a mérlegben kötelezően nyilvántartandó származékos pénzügyi instrumentumokat itt kell feltüntetni és azokat „ebből:” tételként kell jelenteni szektorok szerinti (MPI/nem MPI) és földrajzi (belföld/a belföldtől eltérő euroövezet/külföld) bontásban; b) a függő tételek kapcsán fizetendő bruttó összegek A függő tételek az MPI-k mérlegében szereplő olyan egyenlegek, amelyeket nem az ügyfelek nevén könyvelnek le, azonban mégis az ügyfelek tőkéjével függenek össze (pl. befektetésre, átutalásra vagy elszámolásra váró tőke); c) az átvezetési tételek kapcsán fizetendő bruttó összegek Az átmenő tételek olyan (rendszerint az ügyfelekhez tartozó) tőkét képviselnek, amelyeknek az MPI-k közötti átutalása folyamatban van. E tételek közé tartoznak a hitelátruházások és az ügyfelek számláiról terheléssel lehívott összegek és egyéb olyan tételek, amelyeknél a megfelelő összegű kifizetést az adatszolgáltató még nem teljesítette d) betétek után fizetendő, felhalmozott kamattartozás Az elhatárolt kamattartozások számvitelére vonatkozó általános alapelvnek megfelelően a betétek után fizetett kamatokat a mérlegben elhatárolásakor kell nyilvántartásba venni (vagyis eredményszemléletben), nem pedig tényleges kifizetésekor (vagyis pénzforgalmi szemléletben). A betétek után elhatárolt kamatok bruttó összegét a „fennmaradó források” sorban kell szerepeltetni. A elhatárolt kamat összegét ki kell emelni azon betét összegéből, amelyre vonatkozik, és azokat külön „ebből:” tételként kell jelenteni; e) a hitelviszonyt megtestesítő, kibocsátott értékpapírok után járó felhalmozott kamat f) fizetendő osztalékok az MPI-k fő üzleti tevékenységéhez nem kapcsolódó fizetendő összegek, pl. a szállítóknak járó összegek, adók, bérek, társadalombiztosítási hozzájárulások stb.; g) harmadik személyekkel szembeni kötelezettségeket – pl. nyugdíjakat és osztalékokat – képviselő céltartalékok; h) származékos szerződések alapján teljesített fedezeti betét kifizetések A származékos szerződések alapján teljesített fedezeti betét kifizetéseket szabályszerűen a „betéti források” közé kell sorolni (lásd a 9. kategóriánál). A jelenlegi piaci gyakorlat komplexitása megnehezítheti annak megállapítását, hogy a fedezeti betétek közül melyek azok, amelyeket ténylegesen vissza kell fizetni, mivel azonos számlán egymástól megkülönböztethetetlenül helyezik el a fedezeti betétek különböző típusait; illetve, hogy melyek azok, amelyek az MPI-t a továbbkölcsönzésre rendelkezésre álló forrásokhoz juttatják. Ilyen esetekben elfogadható, ha az ilyen fedezeti betét összegeket a „fennmaradó kötelezettségek” vagy a „betéti tartozások” közé sorolják, a nemzeti gyakorlatnak megfelelően; i) értékpapírokkal vagy devizaátváltási műveletekkel kapcsolatos tranzakciók jövőbeli elszámolása során fizetendő nettó összegek Az „egyéb források” fogalomból ki lehet zárni csaknem az összes olyan pénzügyi instrumentumot, amelyek pénzügyi források formáját öltik (és az egyéb mérlegsorokban szerepelnek); azon pénzügyi instrumentumokat, amelyek nem pénzügyi forrás formájában jelennek meg, mint pl. a garanciák, kötelezettségvállalások, közigazgatási és a (mérlegen kívül nyilvántartott) vagyonkezelői hitelek és a nem pénzügyi források, mint pl. a mérleg forrásoldalán szereplő tőketételek (amelyek a „tőke és tartalék”-ban szerepelnek).