3.

Az V. melléklet az alábbiak szerint módosul: a) az 1. pont helyébe a következő szöveg lép: „1. Az illetékes hatóságok az e mellékletben megállapított feltételek mellett engedélyezik az intézményeknek, hogy a pozíciókockázatukra, devizaárfolyam-kockázatukra és/vagy árukockázatukra vonatkozó tőkekövetelményt az I., III. és IV. mellékletben ismertetett módszerek helyett vagy azokkal kombinálva saját belső kockázatkezelési modelljeik szerint számítsák ki. Az illetékes hatóságoknak minden esetben kifejezetten el kell ismerniük a tőkefelügyeleti célra alkalmazott modelleket.”; b) a 4. pont második bekezdése helyébe a következő szöveg lép: „Az illetékes hatóságok megvizsgálják, hogy az intézménynek mekkora kapacitása van a portfólió értékében bekövetkezett tényleges és feltételezett változásokra vonatkozó utólagos ellenőrzés elvégzésére. A portfólió értékének feltételezett változásaira vonatkozó utólagos ellenőrzés a portfólió nap végi értékének és, változatlan pozíciókat feltételezve, a következő nap végi értékének az összehasonlítása alapján történik. Az illetékes hatóságok előírják az intézményeknek, hogy hozzanak megfelelő intézkedéseket utólagos ellenőrzési programjuk fejlesztésére, amennyiben az hiányosnak bizonyul. Az illetékes hatóságok megkövetelik legalább azt, hogy az intézmények végezzenek utólagos ellenőrzést a feltételezett eredményekre vonatkozóan (a portfólió értékében akkor bekövetkező változásokat használva, ha a nap végén a pozíciók változatlanok maradnának).”; c) az 5. pont helyébe a következő szöveg lép: „5. A forgalmazott, hitelviszonyt megtestesítő értékpapír- és osztalékra jogosító értékpapír-pozíciókkal kapcsolatos egyedi kockázatokra vonatkozó tőkekövetelmény kiszámítását illetően az illetékes hatóságok akkor ismerik el egy intézmény belső modelljének használatát, ha az e melléklet további részében szereplő feltételeken felül a következő feltételeknek is megfelel: a) magyarázatot ad a portfólió korábbi árváltozásaira; b) képes mérni a koncentrációt a portfólió nagyságát és az összetételében bekövetkezett változásokat illetően; c) kedvezőtlen körülmények között is teherbíró; d) arra irányuló utólagos ellenőrzéssel validálják, hogy képes-e az egyedi kockázat pontos észlelésére. Ha az illetékes hatóságok lehetővé teszik az ilyen utólagos ellenőrzésnek az adott részportfóliókon való elvégzését, akkor azokat következetesen kell kiválasztani; e) méri a névhez kapcsolódó alapkockázatot, azaz azt, hogy az intézmény bizonyítja, hogy a modell érzékeny a hasonló, de nem azonos pozíciók közötti lényeges sajátságbeli különbségekre; f) méri az eseménykockázatot. Az intézmény belső modellje konzervatív becsléssel állapítja meg a kevésbé likvid és valósághű piaci helyzetekben korlátozott ár-átláthatóságú pozíciókból eredő kockázatot. A modell az adatok tekintetében megfelel továbbá a minimális előírásoknak. A helyettesítő értékek megfelelően konzervatívok és csak akkor használhatók, ha a rendelkezésre álló adatok nem elegendőek, vagy a pozíció, illetve a portfólió valós volatilitását nem tükrözik kellőképpen. Az intézmény dönthet úgy, hogy az egyedi kockázatra vonatkozó tőkekövetelmény belső modellel való kiszámításánál kizárja azokat az értékpapírosítási pozíciókat vagy n-edik nemteljesítéskor lehívható hitelderivatívákat, amelyekre vonatkozóan teljesíti az I. mellékletnek megfelelően a pozíciós kockázatra meghatározott tőkekövetelményt, kivéve azon pozíciókat, amelyekre az 5 l. pontban meghatározott megközelítést kell alkalmazni. Amint új módszerek és legjobb gyakorlatok alakulnak ki, az intézmények átveszik azokat. Az intézménynek belső modelljében nem kell foglalkoznia a fizetésképtelenségi és migrációs kockázat mérésével a forgalmazott, hitelviszonyt megtestesítő értékpapírokra vonatkozóan, amennyiben az említett kockázatokat méri az 5a.–5k. pontokban meghatározott követelmények révén.”; d) A melléklet a következő pontokkal egészül ki: „5a. Az 5. pontba tartozó intézmények a forgalmazott, hitelviszonyt megtestesítő értékpapírokra vonatkozóan a tőkekövetelmény számításakor rendelkeznek olyan módszerrel, amely lehetővé teszi azon kereskedési könyvi pozíciók szerinti nemteljesítési és migrációs kockázatok megragadását, amelyek az 5. pontban meghatározott kockáztatott értékkel mért kockázathoz hozzáadódnak. Az intézmény bizonyítja, hogy módszere – állandó kockázatot feltételezve és a likviditás, a koncentráció, a fedezet és az opcionalitás hatását kellően tükröző szükség szerinti kiigazításokkal – a 2006/48/EK irányelv 84–89. cikkében meghatározott módszerrel egyenértékű megbízhatósági előírásoknak felel meg. Hatály 5b. A járulékos nemteljesítési és a migrációs kockázat mérésére szolgáló módszer valamennyi olyan pozícióra kiterjed, amely egyedi kamatláb-kockázatra vonatkozó tőkekövetelmény alá tartozik, de nem terjed ki az értékpapírosítási pozíciókra és az n-edik nemteljesítéskor lehívható hitelderivatívákra. Felügyeleti jóváhagyás alapján az intézmény dönthet úgy, hogy következetesen bevon minden tőzsdén jegyzett részvénypozíciót és jegyzett részvényen alapuló derivatívapozíciót, amelyek esetében ez a bevonás összhangban van az intézet belső kockázatmérésével és -kezelésével. A módszernek tükröznie kell a fizetésképtelenségi és migrációs események közötti korreláció hatását. Nem tükröződhet viszont egyrészt a nemteljesítési és a migrációs események, másrészt az egyéb piaci kockázati tényezők közötti diverzifikáció hatása. Paraméterek 5c. A járulékos kockázat mérésére szolgáló módszernek mérnie kell a fizetésképtelenség, valamint a belső és külső minősítés migrációja miatti veszteségeket a 99,9 %-os konfidenciaintervallumban egy éves befektetési horizontra vonatkozóan. A korrelációs feltételezéseket objektív adatok elméletileg megalapozott elemzésével kell alátámasztani. A járulékos kockázat mérésére szolgáló módszer megfelelően tükrözi a kibocsátó-koncentrációt. Tükrözni kell a termékosztályokon belül és azok között stresszhelyzetekben kialakuló koncentrációkat is. A módszernek állandó kockázati szint feltételezésén kell alapulnia egyéves tőkehorizonton, ami azt jelenti, hogy adott egyedi kereskedési könyvi pozíciók vagy pozíciócsoportok, amelyek likviditási horizontján fizetésképtelenség vagy migráció valósult meg, likviditási horizontjuk végén újra egyensúlyba kerülnek és elérik az eredeti kockázati szintet. Ennek alternatívájaként az intézmény dönthet úgy, hogy következetesen egy évig tartó állandó kitettséget tételez fel. 5d. A likviditási horizontot annak megfelelően kell megállapítani, hogy stresszhelyzetben levő piacon mennyi időre van szükség a pozíció eladásához vagy valamennyi lényeges árkockázat fedezéséhez, különös tekintettel a pozíció méretére. A likviditási horizont tükrözi a szisztematikus és a szokásostól eltérő stresszhelyzet időszakában alkalmazott tényleges gyakorlatot és szerzett tapasztalatot. A likviditási horizontot konzervatív feltételezések alapján kell meghatározni és elég hosszúnak kell lennie ahhoz, hogy az értékesítés vagy fedezés önmagában ne befolyásolja lényegesen azt az árat, amelyen az értékesítés vagy a fedezet megvalósul. Egy pozíció vagy pozíciócsoport esetében a megfelelő likviditási horizont meghatározásakor egy minimum három hónapos időszakból kell kiindulni. Egy pozíció vagy pozíciócsoport esetében a megfelelő likviditási horizont meghatározása figyelembe veszi az intézménynek az értékelési korrekciókkal és a hosszú ideje tartott pozíciókkal kapcsolatos belső politikáit. Ha egy intézmény nem egyedi pozíciókra, hanem pozíciócsoportokra határoz meg likviditási horizontot, a pozíciócsoportok megállapítására vonatkozó kritériumokat oly módon kell meghatározni, hogy az ésszerűen tükrözze a likviditási különbségeket. A koncentrált pozíciókra vonatkozó likviditási horizontoknak nagyobbaknak kell lenniük, hogy tükrözzék e pozíciók lezárásához szükséges hosszabb időt. Egy értékpapírosítási »raktár« likviditási horizontja tükrözi azt az időt, amelyre szükség van az eszközöknek feszült piaci feltételek között történő kidolgozásához, értékesítéséhez, értékpapírosításához vagy a lényeges kockázati tényezők fedezéséhez. 5e. A fedezetek beépíthetők az intézménynek a járulékos nemteljesítési és migrációs kockázat mérésére szolgáló módszerébe. A pozíciók nettósíthatók, ha a hosszú és rövid pozíciók ugyanarra a pénzügyi eszközre vonatkoznak. Ugyanazon ügyfél különböző eszközeire vagy értékpapírjaira vonatkozó hosszú és rövid pozíciókhoz kapcsolódó fedezeti vagy diverzifikációs hatások, valamint különböző ügyfelek hosszú és rövid pozíciói csak úgy ismerhetők el, ha a különböző eszközök bruttó hosszú és rövid pozíciói kifejezetten modellezve vannak. Az intézmény bemutatja a fedezet lejárata és a likviditási horizont közötti intervallum alatt esetleg felmerülő lényeges kockázatok hatását, valamint a fedezeti stratégiákban rejlő jelentős alapkockázatok lehetőségét termékekre, a tőkeszerkezet rangsorára, a belső vagy külső minősítésre, a lejáratra, az eredeti hitelnyújtás évjáratára (vintage) és az eszközök egyéb eltéréseire lebontva. Az intézmény csak akkor mutatja be a fedezetet, ha az akkor is fenntartható, ha az ügyfél hitelhez vagy más eseményhez közeledik. A dinamikus fedezeti stratégiával fedezett kereskedési könyvi pozíciók esetén elismerhető a fedezet egyensúlyának a fedezett pozíció likviditási horizontján belüli visszaállítása, feltéve, hogy az intézmény: i. úgy dönt, hogy egy releváns kereskedési könyvi pozíciócsoportra következetesen modellezi a fedezet egyensúlyának visszaállítását, ii. bizonyítja, hogy az egyensúly visszaállításának bevonása jobb kockázatmérést eredményez, és iii. bizonyítja, hogy a fedezetül szolgáló eszközök piacai elég likvidek ahhoz, hogy még stresszhelyzet esetén is lehetővé tegyék az egyensúly visszaállítását. A tőkekövetelményben tükröződnie kell a dinamikus fedezési stratégiákból eredő fennmaradó kockázatnak. 5f. A járulékos nemteljesítési és migrációs kockázat mérésére szolgáló módszernek tükröznie kell az opciók, strukturált hitelderivatívák és egyéb, lényeges nem lineárisan viselkedő pozíciók nem lineáris hatását, tekintettel az árváltozásokra. Az intézmény kellően figyelembe veszi az ilyen termékekhez kapcsolódó árkockázatok értékelésében és becslésében rejlő modellkockázatot is. 5g. A járulékos nemteljesítési és migrációs kockázat mérésére szolgáló módszernek olyan adatokon kell alapulnia, amelyek objektívek és naprakészek. Validálás 5h. Az intézmények kockázatmérési rendszerük független felülvizsgálatának és az e mellékletben előírt belső modelljeik validálásának részeként a járulékos nemteljesítési és migrációs kockázatok mérésére szolgáló módszerre tekintettel elsősorban a következőket végzik el: i. igazolják, hogy a korrelációk és árváltozások modellezési módszere, többek között a szisztematikus kockázati tényezőik kiválasztása és súlyozása megfelel portfóliójuknak; ii. elvégeznek egy sor stressztesztet, többek között érzékenységelemzést és forgatókönyv-elemzést, hogy értékeljék a módszer minőségi és mennyiségi indokoltságát, különös tekintettel a koncentrációk kezelésére. Ezeket a teszteket nem lehet a korábban már tapasztalt események körére korlátozni; iii. megfelelő mennyiségi validálást alkalmaznak, többek között releváns belső modellezési referenciákkal. A járulékos kockázatok mérésére szolgáló módszernek összhangban kell lennie az intézmény által a kereskedési kockázatok azonosítására, mérésére és kezelésére használt belső kockázatkezelési módszerekkel. Dokumentálás 5i. Az intézmény úgy dokumentálja a járulékos nemteljesítési és migrációs kockázat mérésére szolgáló módszert, hogy annak korrelációja és az egyéb modellfeltételezések az illetékes hatóságok számára átláthatók legyenek. Különböző paramétereken alapuló belső módszerek 5j. Ha az intézmény a járulékos nemteljesítési és migrációs kockázat mérésére olyan módszert használ, amely nem felel meg az ebben a pontban leírt valamennyi követelménynek, de összhangban van az intézmény által a kockázatok azonosítására, mérésére és kezelésére használt belső módszerekkel, az intézménynek tudnia kell igazolni, hogy az általa alkalmazott módszer legalább olyan mértékű tőkekövetelményt eredményez, mintha az ebben a pontban leírt követelményeknek teljesen megfelelő módszeren alapulna. Az illetékes hatóságok legalább évente felülvizsgálják az előző mondatban szereplő előírás betartását. Az európai bankfelügyelők bizottsága nyomon követi az ezen a területen alkalmazott gyakorlatok körét és iránymutatást dolgoz ki az egyenlő feltételek biztosításához. A számítás gyakorisága 5k. Az intézmény legalább hetente elvégzi a választott járulékos kockázat mérésére szolgáló módszer által előírt számításokat. 5l. Az illetékes hatóságok kötelesek elismerni egy pótlólagos szavatolótőke-teher belső módszerrel történő kiszámítását az I. melléklet 14a. pontjával összhangban a korrelációkereskedési portfólió tekintetében meghatározott tőkekövetelmény helyett, feltéve, hogy az e pontban felsorolt összes feltétel teljesül. Ezen belső módszereknek megfelelően meg kell jeleníteniük valamennyi árkockázatot a 99,9 %-os konfidenciaintervallumban egyéves befektetési horizontra vonatkozóan, állandó kockázatot feltételezve, és a likviditás, a koncentráció, a fedezet és az opcionalitás hatását kellően tükröző szükség szerinti kiigazításokkal. Az intézmény bármely olyan pozíciót belefoglalhat az e pontban említett módszerbe, amely a korrelációkereskedési portfólió pozícióival együtt van kezelve, és ez esetben kizárhatja ezeket a pozíciókat az e melléklet 5a. pontjában előírt módszer alól. Ezen, az összes árkockázatra vonatkozó tőkekövetelmény összege nem lehet kevesebb annak a tőkekövetelménynek a 8 %-ánál, amelyet az I. melléklet 14a. pontjával összhangban számítanának ki az összes árkockázatra vonatkozó tőkekövetelménybe beleszámított valamennyi pozícióra. Különösen az alábbi kockázatokat kell megfelelően mérni: a) a tranche-ba sorolt termékeknél a többszörös nemteljesítésből eredő kumulatív kockázat, beleértve a nemteljesítések rangsorolását is; b) a hitelkockázati felárhoz köthető kockázatok (credit spread risk), beleértve a gamma és a cross gamma hatásokat; c) az implikált korrelációk volatilitása, beleértve a felárak és a korrelációk közötti kereszthatást; d) báziskockázat, beleértve: i. az indexfelár és az indexet alkotó egyszerű (single-name) eszközök felárai közötti bázis; valamint ii. az index implikált korrelációja és az egyedi (bespoke) portfóliók implikált korrelációja közötti bázis; e) a megtérülési ráta volatilitása, mivel a megtérülési ráta befolyásolhatja az tranche-ok árait; valamint f) amennyiben az átfogó kockázatmérő módszer a dinamikus fedezésből származó előnyöket is magában foglalja, a fedezeti többletköltség (hedge slippage) és az ilyen fedezetek igazításának (rebalancing) potenciális költségei. Ezen pont alkalmazásában az intézménynek elegendő piaci adattal kell rendelkeznie annak biztosításához, hogy belső megközelítésében teljes mértékben felmérje ezen kitettségek legfontosabb kockázatait az e pontban meghatározott előírásokkal összhangban, utóteszteléssel vagy más megfelelő eszközökkel bizonyítsa, hogy kockázatmérő intézkedései megfelelően meg tudják magyarázni ezen termékek korábbi árváltozásait, és képes elkülöníteni azon pozíciókat, amelyek tekintetében jóváhagyással rendelkezik arra, hogy e ponttal összhangban belefoglalja azokat a tőkedíjba, azon pozícióktól, amelyek tekintetében nem rendelkezik ilyen jóváhagyással. Az ezen pont hatálya alá tartozó portfóliók tekintetében az intézmény rendszeresen alkalmaz egyedi, előre meghatározott stresszforgatókönyveket. Ezekkel a stressz-forgatókönyvekkel megvizsgálják a stresszhelyzet hatását a nemteljesítési rátákra, a megtérülési rátákra, a hitelkockázati felárra és a korrelációkereskedési részleg eredménykimutatásában szereplő korrelációkra. Az intézmény ezeket a stressz-forgatókönyveket legalább hetente alkalmazza, és legalább negyedévente beszámol az illetékes hatóságoknak az eredményekről, beleértve e pontnak megfelelően az intézmény tőkekövetelményével való összehasonlításokat is. Amennyiben a stresszteszt a tőkekövetelménytől való jelentős elmaradást jelez, azt minden esetben időben jelenteni kell az illetékes hatóságnak. A stressztesztek eredményei alapján az illetékes hatóságok mérlegelik kiegészítő tőkekövetelmény előírását a korrelációkereskedési portfólió tekintetében, a 2006/48/EK irányelv 136. cikkének (2) bekezdésében meghatározottaknak megfelelően. Az intézmény legalább heti alapon kiszámítja az összes árkockázatra kiterjedő tőkedíjat.”; e) a 6. pont helyébe a következő szöveg lép: „6. Az olyan belső modelleket használó intézmények esetében, amelyek a 5. pont szerint nem elismertek, az egyedi kockázatra az I. mellékletnek megfelelően kiszámított külön tőkekövetelmény alkalmazandó.”; f) a 7. pont helyébe a következő szöveg lép: „7. A 10b. pont a) és b) alpontja alkalmazásában az intézmény saját számításának eredményeit az (mc) és (ms) tényezővel (…) kell megszorozni. E tényezők értéke legalább 3.”; g) a 8. pontban az első bekezdés helyébe a következő szöveg lép: „A 10b. pont a) és b) alpontja alkalmazásában az (mc) és (ms) tényező az 1. táblázat alapján egy 0 és 1 közötti plusz-tényezővel meg kell növelni, attól függően, hogy az intézmény a legutóbbi 250 munkanapban a kockáztatott értékre vonatkozóan a 10. pontban meghatározott utólagos ellenőrzés során mennyi túllépést tapasztalt. Az illetékes hatóságok előírják az intézmények számára, hogy a túllépések számát következetesen a portfólió értékének feltételezett és tényleges változásaira vonatkozó utólagos ellenőrzés alapján számítsák ki. Túllépésnek számít a portfólió értékében az egy nap alatt bekövetkezett azon változás, amely meghaladja az intézmény modellje által kiadott egynapos kockáztatott értéket. A plusz-tényező meghatározásához a túllépések számát legalább negyedévente fel kell mérni és annak meg kell egyeznie a portfólió értékének feltételezett és tényleges változásai szerinti túllépések közül a magasabbal.”; h) a 9. pontot el kell hagyni; i) a 10. pont a következőképpen módosul: i. a c) pont helyébe a következő szöveg lép: „c) 10 napnak megfelelő tartási periódus (az intézmények rövidebb tartási időszakra számított kockáztatott értéket is használhatnak 10 napra arányosítva például az idő négyzetgyökével. Az e megközelítést alkalmazó intézmény rendszeres időközönként igazolja megközelítésének ésszerűségét az illetékes hatóságok felé);”; ii. az e) pont helyébe a következő szöveg lép: „e) az adatok havonta történő aktualizálása.”; j) a melléklet a következő pontokkal egészül ki: „10a. Emellett minden intézmény kiszámítja a stresszhelyzeti kockáztatott értéket, a jelenlegi portfólió tíznapos, 99 százalékos, egyoldali konfidenciaintervallumú kockáztatott értéke alapján, az intézmény portfóliója szempontjából lényeges, 12 hónapon át tartó jelentős pénzügyi stresszhelyzet időszakából származó korábbi adatokkal kalibrált kitettségérték modell alapján. E korábbi adatok kiválasztását az illetékes hatóságoknak jóvá kell hagyniuk és az intézménynek évente felül kell vizsgálnia. Az európai bankfelügyelők bizottsága nyomon követi az ezen a területen alkalmazott gyakorlatok körét és iránymutatást dolgoz ki a konvergencia biztosításához. Az intézmények legalább hetente kiszámítják a stresszhelyzeti kockáztatott értéket. 10b. Az egyes intézményeknek napi szinten teljesíteniük kell az a) és b) pont összegeként kifejezett tőkekövetelményt, és az olyan intézménynek, amely az egyedi pozíciós kockázatra vonatkozó tőkekövetelményének kiszámítására saját belső modelljét használja, a c) és d) pontok összegeként kifejezett tőkekövetelményt kell biztosítania, a következők szerint: a) az alábbiak közül a magasabb: i. a 10. pontnak megfelelően számított, előző napi kockáztatott érték (VaR t-1); és ii. a megelőző 60 munkanapon a 10. pontnak megfelelően kiszámított napi kockáztatott értékek átlaga (VaRavg), megszorozva a szorzótényezővel (mc); b) az alábbiak közül a magasabb: i. a 10a. pontnak megfelelően számított stresszhelyzeti kockáztatott érték legutóbbi rendelkezésre álló értéke (sVaRt-1); és ii. a 10a. pontban meghatározott módon és gyakorisággal az előző hatvan munkanapra kiszámított stresszhelyzeti kockáztatott értékek átlaga (sVaRavg), megszorozva a szorzótényezővel (ms); c) A kereskedési könyvben szereplő értékpapírosítási pozíciók és az n-edik nemteljesítéskor lehívható hitelderivatívák – kivéve az 5 l. pontnak megfelelően a tőkedíjban foglaltakat – pozíciós kockázataira meghatározott, az I. mellékletnek megfelelően kiszámított tőkedíj; d) az intézmény legutóbbi és az intézmény 12 hetes átlagos járulékos nemteljesítési és migrációs kockázati érteke közül a magasabb érték az 5a. pontnak megfelelően, és adott esetben az intézmény legutóbbi és annak 12 hetes átlagos, az összes árkockázatra vonatkozó értéke közül a magasabb az 5 l. pontnak megfelelően. 10c. Az intézmények fordított stresszteszteket is végeznek.”; k) a 12. pontban az első bekezdés helyébe a következő szöveg lép: „12. A kockázatértékelési modell az intézmény által az adott piacokon folytatott tevékenység szintjétől függően megfelelő számú kockázati tényezőt mér. Ha az intézmény árképzési modelljébe beépül egy kockázati tényező, de a kockázatmérési modellbe nem, az intézménynek képesnek kell lennie arra, hogy az illetékes hatóság részére kielégítően indokolni tudja ezt az elhagyást. Emellett a kockázatértékelési modell méri az opciók és egyéb termékek linearitástól való eltérését, valamint a korrelációs és az alapkockázatot. Ha a kockázati tényezőkre helyettesítő értékeket használnak, azok a ténylegesen tartott pozícióra vonatkozóan jó múltbeli eredményt mutatnak. Emellett az egyedi kockázattípusokra a következők alkalmazandók:”.