(2)

A globális pénzügyi válság a hitelek rendelkezésre állásának beszűkülése és a feltételek szigorodása révén felerősítette azt a megrázkódtatást, amelyet Lettországban a belföldi finanszírozási képesség és az ingatlanárak fellendülésének megfordulása okozott. Az exportpiacokon mutatkozó, ezzel együtt járó visszaesés a külkereskedelmi forgalomba kerülő termékek ágazatát sújtotta. Ezenfelül az előző évek romló versenyképességéhez hozzáadódott egyes elsődleges kereskedelmi partnerek valutájának leértékelődése. Lettország pénzügyi piacaira és banki ágazatára 2008 októberétől komoly nyomás nehezedett. Ez arra ösztönözte a lett hatóságokat, hogy nemzetközi pénzügyi támogatást kérjenek, amelyet 2008 végén megkaptak (2), és amelynek feltétele volt a jelentős költségvetési konszolidáció, valamint a pénzügyi rendszer erősítése és a strukturális reformok. Ezután, mivel 2009 első felében a gazdasági és költségvetési feltételek a vártnál sokkal nagyobb mértékben romlottak, a kormány további – strukturális reformokkal részben alátámasztott – költségvetési konszolidációs intézkedéseket hajtott végre. A fent említett fejlemények következtében a Tanács 2009. július 7-én határozatot fogadott el, amelyben megállapította, hogy Lettországban túlzott hiány áll fenn, és az EKSz. 104. cikke (7) bekezdésének megfelelően ajánlásokat tett annak 2012-ig történő megszüntetéséről. 2009 második felében a gazdaság exportorientált része stabilizálódott és mutatkozni kezdtek az élénkülés első jelei. A munkaerőpiac jelentős romlása és a hitelezés szűkülése miatt azonban továbbra is igen erős maradt a belföldi kereslet visszaesése. A nemzetközi pénzügyi támogatás folyósítása, a 2009. évi költségvetés határozott végrehajtása és a további költségvetési konszolidációs intézkedéseket tartalmazó 2010. évi költségvetés sikeres elfogadása mindazonáltal hozzájárult ahhoz, hogy Lettország tekintetében erősödött a bizalom és javult a piaci hangulat. A gazdaságpolitika számára a legfőbb kihívást továbbra is a gazdaság stabilizálása és a jól megalapozott felzárkózási folyamathoz való visszatérés jelenti. A gazdaság stabilizációja nagyrészt a hosszú távú várakozások lehorgonyzásától függ, amihez létfontosságú a tervezett költségvetési konszolidációs pálya megvalósítása. A gazdaság stabilizálása közvetlenül kapcsolódik a strukturális szempontból stabil, társadalmi szempontból pedig méltányos költségvetési intézkedések bevezetéséhez, továbbá ahhoz is, hogy folytatódjon a gazdaság szerkezetátalakítása a külkereskedelmi forgalomba kerülő termékek ágazata felé való elmozdulással. A külső versenyképességnek a fellendülés éveiben bekövetkező jelentős romlására tekintettel úgy tűnik, a belföldi árak további kiigazítására és a termelékenység javítására van szükség. Az EU strukturális alapjaiból származó források felhasználásának hozzá kell járulnia a külkereskedelmi forgalomba kerülő termékek ágazatának erősítéséhez és a recesszió tompításához. A belföldi kereslet zuhanása és az így keletkező tartalékkapacitás segített enyhíteni a fennálló egyensúlyhiányt, nagyrészt az import összeomlása miatt csökkent az infláció és megszűnt a külső hiány. A külső fizetési mérleg, amely a fellendülés éveiben erősen negatív volt és finanszírozása a banki ágazathoz kapcsolódó tőkeimport révén történt, ami a nettó külső kötelezettségek gyors növekedéséhez vezetett, 2009-ben a becslések szerint a GDP 8 %-át meghaladó többletet ért el, és várhatóan a programidőszak egészében fennmarad a jelentős többlete.