II. MELLÉKLET

A KIIGAZÍTÁSOK JELENTÉSE ÉS A TRANZAKCIÓK LEVEZETÉSE A BEFEKTETÉSI ALAPOKRA, A BIZTOSÍTÓKRA, A NYUGDÍJPÉNZTÁRAKRA ÉS A PKV-KRA VONATKOZÓ STATISZTIKÁK KERETÉBEN

1. RÉSZ

A tranzakciók levezetésére vonatkozó eljárás általános leírása

1. A pénzügyi tranzakciók a pénzügyi eszközök nettó beszerzését vagy a kötelezettségek keletkezésének nettó egyenlegét jelentik pénzügyi instrumentumtípusonként, azaz az érintett referencia-időszak alatt végrehajtott összes pénzügyi tranzakciók összegét. A befektetési alapok, biztosítók, nyugdíjpénztárak és PKV-k eszközeire és forrásaira vonatkozó statisztikák céljára a tranzakciók levezetésének kerete az 549/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet ( 1 ) A. mellékleteként közzétett, a nemzeti és regionális számlák európai rendszerén (a továbbiakban: ESA 2010) alapul. E mellékletben szükség esetén az e nemzetközi előírástól való eltérés kerül érvényesítésre mind az adatok tartalma, mind a statisztikai fogalmak megnevezése tekintetében. Ezt a mellékletet az ESA 2010-zel összhangban kell értelmezni, amennyiben az 1073/2013/EU rendelet (EKB/2013/38), az 1075/2013/EU rendelet (EKB/2013/40), az 1374/2014/EU rendelet (EKB/2014/50), az (EU) 2018/231 rendelet (EKB/2018/2) vagy ez az iránymutatás eltérően nem rendelkezik.

2. A befektetési alapokra, biztosítókra és nyugdíjpénztárakra vonatkozó statisztikák keretében az EKB olyan módon számítja a tranzakciókat, hogy minden eszköz- és forrássorra megállapítja az időszakvégi adatszolgáltatási napokon érvényes fennálló összegek közötti különbséget, majd kiszűri a tranzakcióktól eltérő fejleményekből eredő hatásokat (kiigazítások). Ezeket két kategóriába sorolják, az „átsorolási kiigazítások” és az „ár- és árfolyamváltozás miatti átértékelési kiigazítások” ( 2 ) kategóriájába. A nemzeti központi bankok (NKB-k) a két kategóriát jelentik az EKB részére annak érdekében, hogy ezeket a nem tranzakciókból származó hatásokat a statisztikák kiszámításakor ki lehessen szűrni.

3. A PKV-statisztikák keretében az NKB-k közvetlenül a tranzakciókat, és nem a kiigazításokat jelentik az EKB-nak. A tranzakciók (akár közvetlenül az adatszolgáltatók, akár az NKB-k általi) kiszámításának összhangban kell állnia az átsorolási kiigazításokra, valamint az ár- és árfolyamváltozás miatti átértékelési kiigazításokra vonatkozóan e mellékletben rögzített általános megközelítéssel.

4. A tranzakciókat általában nettó alapon számítják ki, vagyis nincs szükség a pénzügyi tranzakciók vagy a forgalom bruttó értékének azonosítására. Kivételt képez a befektetési alapokra vonatkozó statisztikák esete, ahol az 1073/2013/EU rendelet (EKB/2013/38) a befektetési alapok részvényeinek/befektetési jegyeinek a referencia-időszakban történt új kibocsátásai, illetve visszaváltásai külön jelentését írja elő.

5. A pénzügyi tranzakciókat általában tranzakciós értéken – azon az értéken, amelyen az eszközöket megszerzik/elidegenítik és/vagy a kötelezettségeket létrehozzák, megszüntetik vagy cserélik – mérik, amely nem feltétlenül egyezik meg a piacon jegyzett árral vagy az eszköznek a tranzakció időpontjában fennálló valós értékével. A tranzakciós érték nem foglalja magában a kezelési költségeket, szolgáltatási díjakat, jutalékokat vagy a nyújtott szolgáltatások ellenértékeként kifizetett más hasonló összegeket.

6. Ez a melléklet a tranzakciók levezetésére vonatkozó módszertant határozza meg. A 2. rész az NKB-k kiigazításokkal kapcsolatos adatszolgáltatási követelményeire összpontosít. A 3. rész a befektetési alapokra, biztosítókra, nyugdíjpénztárakra és PKV-kra vonatkozó statisztikák összeállítása során érvényesített különleges alkalmazásokkal foglalkozik.

2. RÉSZ

A kiigazítások jelentése

7. A befektetési alapokra, biztosítókra és nyugdíjpénztárakra vonatkozó statisztikák keretében az NKB-knak „átsorolási kiigazításokat” és „ár- és árfolyamváltozás miatti kiigazításokat” kell jelenteniük az EKB részére.

8. Az 1. szakasz leírja az átsorolási kiigazítások jelentését, és példákkal szolgál az átsorolási kiigazítások eseteire. A 2. szakasz az ár- és árfolyamváltozás miatti kiigazítások jelentését írja le.

9. A kiigazításokat a fennálló összegekkel megegyezően kettős könyveléssel kell nyilvántartani. A kiigazításoknak minden esetben van ellentételük, amely a művelettől vagy a nemzeti számviteli szabályoktól függ.

1. szakasz: Átsorolási kiigazítások

1.1. szakasz Általános leírás

1. Az „átsorolási kiigazítások” magukban foglalják a referenciaszektor mérlegében bekövetkező minden olyan változást, amelyek az adatszolgáltatói kör összetételének és szerkezetének változásából, a pénzügyi instrumentumok és a szerződő felek besorolásának változásából, a statisztikai meghatározások változásaiból és az adatszolgáltatási hibák (részleges) helyesbítéséből erednek, és amelyek törésekhez vezetnek a sorozatokban, és következésképpen hatással vannak két egymást követő időszak végi fennálló összeg összehasonlíthatóságára. Az euroövezet bővítései az átsorolás különleges esetének tekinthetők.

2. Az NKB-k az ezen iránymutatásban foglaltak szerinti átsorolási kiigazításokra vonatkozó statisztikai információkat a közvetlenül az adatszolgáltatói kör által jelentett statisztikai információk, felügyeleti tájékoztatás, hitelességi ellenőrzés, ad hoc kutatások (például kiugró értékekkel kapcsolatban), a nemzeti statisztikai követelmények, az adatszolgáltatói körbe belépőkre és onnan kiesőkre vonatkozó információk és bármely egyéb, rendelkezésükre álló forrás felhasználásával jelentik. Az NKB-k azonosítják a fennálló összegek átsorolásokból eredő változásait és a nettó összeget jelentik. A fennálló összegek átsorolásnak tulajdonítható nettó növekedését pozitív előjellel, a fennálló összegek nettó csökkenését negatív előjellel jegyezik fel.

3. Az NKB-k megbecsülhetik az átsorolási kiigazításokat, különösen, ha a statisztikai információk nem könnyen elérhetőek vagy rossz minőségűek. Az EKB-nak nem feladata, hogy utólagos kiigazításokat végezzen, kivéve, ha az NKB-k a végleges statisztikai információkban az átsorolások miatti hirtelen változásokat azonosítanak, amelyeket az NKB nem tud időben kijavítani. Ebben az esetben az EKB az érintett NKB-val egyetértésben utólagos kiigazításokat végezhet.

4. Az NKB-knak meg kell küldeniük legalább az összes 50 millió eurót meghaladó átsorolási kiigazítást. Ez a küszöbérték segít az NKB-knak annak eldöntésében, hogy összeállítsanak-e kiigazításokat. Ugyanakkor, ha a küszöbértéktől függetlenül viszonylag részletes információkat gyűjtenek, az ilyen küszöbérték alkalmazásának megkísérlése kedvezőtlen hatást eredményezhet. Ez a rugalmasság nem érinti a referencia-időszakra vonatkozóan jelentett statisztikai információkon belüli, valamint az eltérő adatszolgáltatási gyakoriságú statisztikai információk (vagyis befektetési alapok esetében a havi és a negyedéves statisztikai információk) közötti összhang követelményét.

5. A 3. cikk (11) bekezdésének, a 6. cikk (6) bekezdésének, a 9. cikk (5) bekezdésének, a 12. cikk (5) bekezdésének, a 15. cikk (5) bekezdésének és a 17. cikk (4) bekezdésének korlátai között az NKB-knak a fennálló összegekre vonatkozó adatokban előforduló adatszolgáltatási hibákat a hibák azonosítását követően haladéktalanul helyesbíteniük kell. Ideális esetben a helyesbítés által a hiba teljes mértékben kiküszöbölhető az adatokból, különösen abban az esetben, amikor a hiba egyetlen időszakot vagy egy korlátozott időtartamot érint. Ilyen esetben az adatsorokban nem keletkezik törés. Amikor azonban a hiba történeti adatokat érint, és a múltbeli adatokat nem vagy csak rövid időtartamra vonatkozóan helyesbítették, a javított adatokat tartalmazó első időszak és a hibás adatokat tartalmazó utolsó időszak adatsorai között törés lesz. Ebben az esetben az NKB-knak meg kell állapítaniuk a törés nagyságát, és az „átsorolási kiigazítások” sorban el kell végezniük a kiigazítást. Ez alkalmazandó a statisztikai meghatározásoknak a jelentett adatokat érintő változásaira, valamint a bruttósítási módszerek bevezetése, megváltozása vagy elhagyása következtében adott esetben keletkező törésekre.

1.2. szakasz Az átsorolási kiigazítások esetei

Az adatszolgáltatói kör összetételében bekövetkező változások

6. Az adatszolgáltatói kör összetételének változásai előidézhetik a szerződések gazdasági szektorok közötti áthelyeződését. Az ilyen áthelyeződések nem képviselnek tranzakciókat, és ezért azokat az „átsorolások és egyéb kiigazítások” szerinti kiigazításként kell kezelni.

7. Az adatszolgáltató szektorhoz csatlakozó intézmény szerződéseket hozhat az adatszolgáltatói körbe, ezzel szemben az adatszolgáltató szektort elhagyó intézmény szerződést vihet ki a szektorból. Amennyiben azonban a csatlakozó intézmény az adatszolgáltató szektorhoz történő csatlakozást követően újonnan indítja az üzletmenetét, ez olyan pénzügyi tranzakciót jelent, amelyet a statisztikai információkból nem kell kiszűrni. Hasonlóképpen, ha egy kilépő intézmény az adatszolgáltató szektor elhagyása előtt felszámolja tevékenységét, a statisztikai információkban ennek tranzakcióként szerepelnie kell.

8. A be- és kilépők által az adatszolgáltató szektor összevont eszközeire és forrásaira gyakorolt nettó hatást úgy határozzák meg, hogy összevonják az új belépők által jelentett nyitó eszközöket és forrásokat és a szektort elhagyók által jelentett záró eszközöket és forrásokat, majd minden tétel esetében kiszámítják a kettő különbségét. Ezt a nettó számadatot az átsorolási kiigazítások alatt kell szerepeltetni. Bizonyos körülmények között a szerződő felek adatszolgáltatása is érintett lehet, és a kiigazításokban szektorbeli változásként ezt is figyelembe kell venni.

Az adatszolgáltató szektor szerkezetében bekövetkező változások

9. Az adatszolgáltató szektor szerkezetében bekövetkező változások csoporton belüli szervezeti átalakításokkal vagy összeolvadásokkal, befolyásszerzésekkel és szétválásokkal összefüggésben lépnek fel. E vállalati szerkezetátalakítási műveletek általában a pénzügyi eszközök és kötelezettségek értékelésének változásához vezetnek; e változások tükrözése, és így a tranzakciók helyes levezetésének lehetővé tétele érdekében átértékelési kiigazításokat kell eszközölni. E műveletek továbbá gyakran ahhoz vezetnek, hogy pénzügyi eszközök és kötelezettségek az egyik gazdasági egység mérlegéből átkerülnek egy másikhoz (tulajdonosváltozás). Az eszközátruházások tranzakcióként történő kezelésének határát a két különálló gazdasági egység létezése határozza meg, amelyek kölcsönös megállapodás alapján járnak el. Ha azonban az átruházásokra gazdasági egység létrehozása vagy eltűnése eredményeként kerül sor, azokat átsorolási kiigazításokként kell kezelni. Így különösen, amennyiben az összeolvadás vagy befolyásszerzés egy vagy több gazdasági egység eltűnéséhez vezet, valamennyi keresztpozíció, amely az összeolvadó intézmények között fennállt és az egységek megszűnése időpontjában nettósításra kerül, eltűnik a rendszerből, és ennek megfelelő átsorolási kiigazításokat kell jelenteni. A vállalati szétválásokat ehhez hasonlóan kell kezelni.

Az átsorolási kiigazítások egyéb esetei

10. Az ügyfelek rezidensi státuszában vagy szektor szerinti besorolásában bekövetkező változások az e szerződő felekkel szembeni eszközök/kötelezettségek átsorolásához vezetnek. A besorolás ilyen megváltozására különböző okokból kerülhet sor, például mert egy kormányzati intézmény a privatizációt követően szektort vált, vagy mert az összeolvadások/szétválások megváltoztatják a vállalatok fő tevékenységét. Az eszközök és kötelezettségek instrumentum szerinti besorolása szintén megváltozhat, például akkor, ha bizonyos hitelek átruházhatóvá válnak és azok statisztikai célokra ennek megfelelően hitelviszonyt megtestesítő értékpapírnak tekintendők. Mivel ezek az átsorolások a jelentett fennálló összegekben bekövetkező változásokhoz vezetnek, azonban nem jelentenek tranzakciót, kiigazítást kell beiktatni a hatásuk statisztikákból történő eltávolítása érdekében.

A befektetési alapokra vonatkozó statisztikák különleges esete – a befektetési politikában bekövetkező változások

11. A befektetési alapok adatszolgáltató szektorában a befektetési politika változásai (például egy részvényalap vegyes alappá válása) miatt bekövetkező változásokat pénzügyi tranzakcióként, és nem átsorolásként kell rögzíteni. Ez abból következik, hogy a befektetési politikában bekövetkező bármely változást a befektetőknek a döntés előtt jóvá kell hagyniuk, ezért az aktív befektetési döntésnek tekintendő. Az NKB-k eltérhetnek ettől az alapértelmezett megközelítéstől, és eljárhatnak úgy, hogy csak akkor jelentik az átsorolási kiigazítást, ha előzetes információjuk van arról, hogy a politika megváltozása nem a befektetők tudatos döntésének volt tulajdonítható.

12. Így kell kezelni azt is, ha az adatszolgáltatók a befektetési politika megváltozását követően a pénzpiaci alapok (PPA-k) adatszolgáltató szektorából a befektetési alapok adatszolgáltató szektorába kerülnek át vagy fordítva.

2. szakasz: Ár- és árfolyamváltozás miatti átértékelési kiigazítások

2.1. szakasz Általános leírás

13. A befektetési alapokra, biztosítókra és nyugdíjpénztárakra vonatkozó statisztikák keretében az ár- és árfolyamváltozás miatti átértékelési kiigazítások magukban foglalják: i. a hitelek leírása/kivezetése miatti kiigazításokat, ii. az árváltozás miatti átértékelési kiigazításokat, és iii. az árfolyamváltozás miatti átértékelési kiigazításokat.

14. A hitelek leírása/kivezetése miatti kiigazítás a mérlegben szereplő hitelek értékében bekövetkező azon változások hatásaira vonatkozik, amelyeket a hitelek leírásának/kivezetések alkalmazása idéz elő.

15. Az eszközök és kötelezettségek árának átértékelődése tekintetében végzett kiigazítás az eszközök és kötelezettségek értékelésében bekövetkező változásra utal, amelyet az eszközök és kötelezettségek nyilvántartási vagy kereskedési árának változása idéz elő. A kiigazítás tartalmazza az időszak végi fennálló összegeknek az eszközök és kötelezettségek rögzített referenciaértékének módosulásaiból eredő változásait, azaz az eszköztartási nyereséget/veszteséget. Tartalmazhatja az eszközök/kötelezettségek tranzakcióiból eredő értékelési változásokat is, például a realizált nyereséget/veszteséget, figyelemmel az eltérő nemzeti gyakorlatokra.

16. Az időszakvégi adatszolgáltatási napok között fellépő, euróval szembeni árfolyammozgások a külföldi devizában denominált eszközök és kötelezettségek értékváltozását idézik elő az euróra történő átszámításkor. Mivel e változások eszköztartási nyereséget/veszteséget jelentenek, azonban nem pénzügyi tranzakciók, az értékelési hatásokat azonosítani kell, hogy azokat ki lehessen zárni a tranzakciók közül. Az árfolyamváltozás miatti átértékelési kiigazítások tartalmazhatják az eszközök/kötelezettségek tranzakcióiból eredő értékelési változásokat is, például a realizált nyereséget/veszteséget, figyelemmel az eltérő nemzeti gyakorlatokra.

17. A statisztikai információk EKB részére történő benyújtása céljából az NKB-knak a külföldi devizában denominált eszköz- és forráspozíciókat azon a napon érvényes piaci árfolyamon kell átszámítaniuk euróra, amelyre az adatok vonatkoznak. Az EKB referenciaárfolyamait kell használni ( 3 )

2.2. szakasz Az átértékelési kiigazítások NKB-k általi jelentése

18. Az 1073/2013/EU rendelet (EKB/2013/38), az 1374/2014/EU rendelet (EKB/2014/50) és az (EU) 2018/231 rendelet (EKB/2018/2) rugalmasságot enged az eszközök és kötelezettségek átértékelési kiigazításainak kiszámításához szükséges statisztikai információk típusai, valamint az adatgyűjtés és -összeállítás formájának tekintetében. A módszer kiválasztásáról az NKB-k döntenek.

19. Ebből következik, hogy a jelen iránymutatás 3. cikkének (4) bekezdésében, 6. cikkének (3) bekezdésében és 9. cikkének (2) bekezdésében meghatározott, a befektetési alapokra, biztosítókra és nyugdíjpénztárakra vonatkozó, „ár- és árfolyamváltozás miatti átértékelési kiigazításokkal” kapcsolatos követelmények teljesítése érdekében szükség lehet arra, hogy az NKB-k a kiigazításokat az adatszolgáltatói kör által értékpapíronkénti vagy tételenkénti jelentett statisztikai információkból, vagy közvetlenül a tranzakciókról jelentett statisztikai információkból vezessék le. Ezenkívül arra is szükség lehet, hogy az NKB-k megbecsüljék a kiigazításokat egyes, az adatszolgáltatói kör által amiatt nem jelentett bontások tekintetében, mivel azok nem minősülnek „minimumkövetelménynek” az 1073/2013/EU rendelet (EKB/2013/38) I. melléklete 3. részének 3. táblázatában és az 1374/2014/EU rendelet (EKB/2014/50) I. melléklete 3. részének 3a. és 3b. táblázatában.

Értékpapíronkénti/tételenkénti alapon jelentett statisztikai információk

20. Az alábbi két lehetőség áll fenn az értékpapíronként gyűjtött értékpapírokra vonatkozó, a 3. cikk (6) bekezdésében, a 6. cikk (4) bekezdésében és a 9. cikk (3) bekezdésében említett átértékelési kiigazítások levezetését illetően: 1. lehetőség: az adatszolgáltatók olyan értékpapíronkénti statisztikai információkat jelentenek az NKB-k részére, amelyek lehetővé teszik az NKB-k számára az ár- és árfolyamváltozás miatti átértékelési kiigazítások levezetését: — a befektetési alapok az 1073/2013/EU rendelet (EKB/2013/38) I. melléklete 3. része 2. táblázatának 1., 2. és 4. pontjaiban előírt értékpapíronkénti statisztikai információkat jelentik, — a biztosítók az 1374/2014/EU rendelet (EKB/2014/50) I. melléklete 3. része 2.1. és 2.2. táblázatának 1., 2. és 4. pontjaiban előírt értékpapíronkénti statisztikai információkat jelentik, — a nyugdíjpénztárak az (EU) 2018/231 rendelet (EKB/2018/2) I. melléklete 3. része 2.1. és 2.2. táblázatának 1., 2. és 4. pontjaiban előírt értékpapíronkénti statisztikai információkat jelentik. Ezek az információk lehetővé teszik az NKB-k számára, hogy pontos információkat kapjanak az EKB-nak benyújtandó „ár- és árfolyamváltozás miatti átértékelési kiigazításokról”. Azzal kapcsolatos útmutatás, hogy hogyan kell a jelen iránymutatás 3. cikke (7) bekezdésének, 6. cikke (4) bekezdésének és 9. cikke (3) bekezdésének megfelelően közelítéseket levezetni, az EKB honlapján közzétett „Manual on investment funds statistics” (A befektetési alapokra vonatkozó statisztikákról szóló kézikönyv) című dokumentumban található. 2. lehetőség: az adatszolgáltatók értékpapíronkénti alapon tranzakciókat (vagyis a referencia-időszak során történt értékpapír-vásárlások és -eladások összesített mennyiségeit) jelentenek az NKB-k részére, a következők szerint: — a befektetési alapok az 1073/2013/EU rendelet (EKB/2013/38) I. melléklete 3. része 2. táblázata 1. és 3. pontjának megfelelően szolgáltatnak adatot, — a biztosítók az 1374/2014/EU rendelet (EKB/2014/50) I. melléklete 3. része 2.1. és 2.2. táblázata 1. és 3. pontjának megfelelően szolgáltatnak adatot, — a nyugdíjpénztárak az (EU) 2018/231 rendelet (EKB/2018/2) I. melléklete 3. része 2.1. és 2.2. táblázata 1. és 3. pontjának megfelelően szolgáltatnak adatot. Az NKB-k az átértékelési kiigazításokat az időszak végi fennálló összegek közötti különbségből a tranzakciók és az e melléklet 2. részének 1. szakaszában hivatkozott esetleges átsorolási kiigazítások levonása útján számítják ki. Az NKB-k az átértékelési kiigazításokat ezen iránymutatással összhangban nyújtják be az EKB-nak.

21. Az NKB-k hasonló megközelítést követhetnek az értékpapíroktól különböző eszközök esetében, amennyiben tételes statisztikai információkat gyűjtenek.

Összevont alapon jelentett statisztikai információk

22. Az összevont alapon gyűjtött eszközök és kötelezettségek esetében a következő három lehetőség van az ár- és árfolyamváltozás miatti átértékelési kiigazítások levezetésére: 1. lehetőség: az adatszolgáltatók összevont átértékelési kiigazításokat jelentenek (4). Az e módszert választó NKB-k az adatok EKB-nak történő benyújtása céljából összesítik az adatszolgáltatók által jelentett átértékelési kiigazításokat. 2. lehetőség: az adatszolgáltatók összevont tranzakciókat jelentenek. Az adatszolgáltatók összesítik a tranzakciókat a referencia-időszak folyamán, és jelentik az NKB-nak a vásárlások és eladások értékét: A tranzakciókra vonatkozó statisztikai információkat kapó NKB-k az átértékelési kiigazításokat az időszak végi fennálló összegek közötti különbségből a tranzakciók és az e melléklet 2. részének 1. szakaszában hivatkozott esetleges átsorolási kiigazítások levonása útján számítják ki. Az NKB-k az átértékelési kiigazítást ezen iránymutatással összhangban nyújtják be az EKB-nak. 3. lehetőség: az NKB-k az adatszolgáltatók által szolgáltatott adatok alapján közelítéseket vezetnek le.

3. RÉSZ

Különös szabályok és alkalmazások

23. A betétek, hitelek és a kibocsátott és tartott, hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok kamatait eredményszemléletben számolják el, és a kifizetésig tranzakcióként tartják nyilván. Az azon instrumentummal kapcsolatos útmutatás, amellyel a felhalmozott kamatot az NKB-któl az EKB részére statisztikai továbbított információkban rögzíteni kell, ugyanakkor különbözik a befektetési alapokra, a biztosítókra, a nyugdíjpénztárakra és a PKV-kra vonatkozó statisztikák esetében.

24. A befektetési alapokra vonatkozó statisztikák esetében a hitelek/betétek után felhalmozott kamatot az „egyéb eszközök”, illetve „egyéb kötelezettségek” sorban kell kimutatni. A hitelviszonyt megtestesítő, tartott értékpapírok után felhalmozott kamatot az érintett instrumentummal együtt kell rögzíteni. A hitelviszonyt megtestesítő kibocsátott értékpapírok külön tételként nem kerülnek rögzítésre, azok az egyéb kötelezettségekhez tartoznak.

25. A biztosítókra vonatkozó statisztikák esetében a felhalmozott kamatot minden esetben az érintett instrumentummal együtt kell rögzíteni.

26. A nyugdíjpénztárakra vonatkozó statisztikák esetében a felhalmozott kamatot minden esetben a legjobb becslés alapján az érintett instrumentummal együtt kell rögzíteni.

27. A PKV-kra vonatkozó statisztikák esetében a felhalmozott kamatot minden esetben az „egyéb eszközök”, illetve „egyéb kötelezettségek” sorban kell kimutatni.

FOGALOMTÁR

Aktív viszontbiztosítás (Accepted reinsurance): a biztosító által az élet-viszontbiztosítási kötelezettségeiből eredő jövőbeli követelések kielégítése érdekében tartott tőke összege.

Átértékelési tartalék (Reconciliation reserves): az (EU) 2015/2450 bizottsági végrehajtási rendelet (5) II. mellékletében meghatározott tartalék (például felhalmozott eredmény). Főként a számviteli értékelés és a 2009/138/EK irányelv 75. cikkében említett értékelés közötti különbségekből adódik.

Átfogó alapok (Funds of funds): olyan befektetési alapok, amelyek elsősorban befektetési alapok részvényeibe/befektetési jegyeibe fektetnek be. A befektetési alapok átfogó alapok szerinti besorolásának feltételeit a nyilvános tájékoztató, az alapok szabályzata, az alapító okiratok vagy más szabályzatok, jegyzési dokumentumok vagy befektetési szerződések, forgalmazási dokumentumok és más hasonló joghatással rendelkező dokumentumok határozzák meg.

Átruházható értékpapírokkal foglalkozó kollektív befektetési vállalkozások (ÁÉKBV) (Undertakings for Collective Investments in Transferable Securities, UCITS): a 2009/65/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (6) összhangban létrehozott befektetési alapok.

Biztosításhoz kapcsolt értékpapírosítás (Insurance-linked securitisations): olyan értékpapírosítás, amelynek során biztosítási kötvények átruházására kerül sor a tulajdonjog vagy az ahhoz fűződő vagyoni érdekeltség egy PKV-ra történő átruházása útján, vagy biztosítási kockázatok áthárításra kerülnek a biztosítóról vagy viszontbiztosítóról egy PKV-ra, amely az ilyen kockázatoknak való kitettségét teljes mértékben finanszírozási eszközök kibocsátásával fedezi, és e finanszírozási eszközök hitelezői a visszafizetési rangsorban a PKV viszontbiztosítási kötelezettségei mögé kerülnek.

Egyéb alapok (Other funds): olyan befektetési alapok, amelyek nem sorolhatók a kötvényalap, részvényalap, vegyes alap, ingatlanalap és fedezeti alap kategóriájába.

Életbiztosítók (Life insurance corporations): olyan biztosítók, amelyek engedéllyel rendelkeznek közvetlen életbiztosítási tevékenységek folytatására, azonban nem rendelkeznek engedéllyel közvetlen nem-életbiztosítási tevékenységek folytatására. Az életbiztosítók ezenkívül viszontbiztosítási tevékenységek (a nemzeti jogtól függően élet és/vagy nem-élet viszontbiztosítási tevékenységek) folytatására is engedéllyel rendelkezhetnek.

Értékpapírokkal és derivatívákkal foglalkozó ügynökök (Security and derivative dealers, SDDs)

a) saját számlára és/vagy kockázatra „értékpapírokkal és derivatívákkal foglalkozó ügynökként” új vagy forgalomban lévő pénzügyi instrumentumokkal történő kereskedés, amelynek során ilyen pénzügyi instrumentumokat vesznek és adnak el, és a tevékenység kizárólagos célja a vételi és eladási ár közötti árrés megszerzése. Ez az árjegyzési tevékenységeket is magában foglalja;

b) pénzügyi instrumentumokra vonatkozó jegyzési garanciavállalás és/vagy pénzügyi instrumentumoknak a kibocsátás átvételére irányuló kötelezettségvállalás alapján történő kihelyezése;

c) vállalkozások támogatása új pénzügyi instrumentumok kibocsátásában az új pénzügyi instrumentumok kihelyezése révén, amely az új kibocsátások kibocsátóinak nyújtott, a kibocsátás átvételére irányuló kötelezettségvállalás alapján az instrumentumok jegyzési garanciavállalásával, vagy készenléti kötelezettségvállalással jár.

: az EPK-ként besorolt értékpapírokkal és derivatívákkal foglalkozó ügynökök olyan pénzügyi vállalkozások, amelyek jogosultak arra, hogy üzleti tevékenységként harmadik felek részére – pénzügyi instrumentumokba saját számlára történő befektetés útján – befektetési szolgáltatásokat nyújtsanak, és amelyek elsődleges tevékenységként az alábbi pénzügyi közvetítési tevékenységeket végzik:

Fedezeti alapok (Hedge funds): ezen iránymutatás alkalmazásában olyan kollektív befektetési vállalkozás – függetlenül annak a nemzeti törvények szerinti jogi szerkezetétől –, amely viszonylag korlátozás nélküli befektetési stratégiákat használ arra, hogy pozitív abszolút nyereséget érjen el, és amelynek a kezelőit (a kezelői javadalmazáson felül) az alap teljesítményétől függően fizetik meg. E célból a fedezeti alapokra csekély számú korlátozás vonatkozik abban a tekintetben, hogy milyen pénzügyi eszközökbe fektethetnek be, és ezért rugalmasan használhatják a pénzügyi technikák széles skáláját, beleértve a tőkeáttételt, a rövidre eladást vagy bármely más technikát. Ez a meghatározás azokra az alapokra is kiterjed, amelyek teljesen vagy részben más fedezeti alapba fektetnek be, feltéve, ha egyébként megfelelnek a meghatározásnak. A fedezeti alapok meghatározásának feltételeit a nyilvános kibocsátási tájékoztató, valamint az alapok szabályzata, az alapító okiratok vagy más szabályzatok, jegyzési dokumentumok vagy befektetési szerződések, forgalmazási dokumentumok és más, az alapokra vonatkozóan hasonló joghatással rendelkező dokumentumok állapítják meg.

Fióktelepek (Branches): nem bejegyzett egységek, amelyek független jogi személyiséggel nem rendelkeznek, és teljes egészében az anyaintézmény tulajdonában állnak.

Hagyományos értékpapírosítások (Traditional securitisations): olyan értékpapírosítások, amelyeknél valamely eszköz vagy eszközcsoport hitelkockázatának átadása az értékpapírosított eszközök tulajdonjogának vagy az ahhoz fűződő vagyoni érdekeltségnek az átruházásával, vagy köztes részesedéssel valósul meg.

Hitelnyújtással foglalkozó pénzügyi vállalatok (Financial corporations engaged in lending, FCLs): EPK-ként besorolt pénzügyi vállalatok, amelyek elsődlegesen a háztartások és egyéb nem pénzügyi vállalatok finanszírozására szakosodtak. E kategóriába tartoznak a pénzügyi lízingre, faktoringra, jelzáloghitelezésre és fogyasztói hitelek nyújtására szakosodott vállalkozások. E pénzügyi vállalatok jogi formája lehet lakás-takarékpénztár (building society), települési hitelintézet stb.

Ingatlanalapok (Real estate funds): elsődlegesen ingatlanba fektető befektetési alapok. A befektetési alapok ingatlanalapként történő besorolásának feltételeit a nyilvános tájékoztató, az alapok szabályzata, az alapító okiratok vagy más szabályzatok, jegyzési dokumentumok vagy befektetési szerződések, forgalmazási dokumentumok és más hasonló joghatással rendelkező dokumentumok határozzák meg.

Kompozit biztosítók (Composite insurance corporations): olyan biztosítók, amelyek mind közvetlen életbiztosítási, mind közvetlen nem-életbiztosítási tevékenységek folytatására engedéllyel rendelkeznek. A 2009/138/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (7) hatálya alá tartozó biztosítók esetében ez a 2009/138/EK irányelv 73. cikke (2) és (5) bekezdésének hatálya alá tartozó biztosítókra terjed ki. A kompozit biztosítók ezenkívül viszontbiztosítási tevékenységek (a nemzeti jogtól függően élet és/vagy nem-élet viszontbiztosítási tevékenységek) folytatására is engedéllyel rendelkezhetnek.

Kötvényalapok (Bond funds): olyan befektetési alapok, amelyek elsősorban hitelviszonyt megtestesítő értékpapírokba fektetnek be. A befektetési alapok kötvényalapként történő besorolásának feltételeit a nyilvános kibocsátási tájékoztató, az alapok szabályzata, az alapító okiratok vagy más szabályzatok, jegyzési dokumentumok vagy befektetési szerződések, forgalmazási dokumentumok és más hasonló joghatással rendelkező dokumentumok határozzák meg.

Központi kormányzat (Central government): az 549/2013/EU rendelet A. mellékletének 2.114 pontjában meghatározott „központi kormányzat” (S.1311 alszektor).

Leányvállalatok (Subsidiaries): olyan különálló, bejegyzett egységek, amelyekben egy másik jogalanynak többségi vagy kizárólagos részesedése van.

Magántőkealapok (Private equity funds, PEFs): tőkeáttétel nélküli befektetési alapok, amelyek főként tőzsdén nem jegyzett társaságok által kibocsátott tőkeinstrumentumokba és a tőkeinstrumentumokhoz gazdasági szempontból hasonló instrumentumokba fektetnek be. A magántőkealapok egy alkategóriáját a kockázatitőke-alapok jelentik, amelyek induló vállalkozásokba fektetnek be. A magántőkealapokat (a kockázatitőke-alapokat is beleértve) általában zártvégű alapként vagy magántőke-társaság, illetve kockázatitőke-alap esetén kockázatitőke-társaság által kezelt betéti társaságként hozzák létre. Míg a magántőkealapok (a kockázatitőke-alapokat is beleértve) az 1073/2013/EU rendelet (EKB/2013/38) 1. cikkével összhangban befektetési alapnak minősülnek, a magántőke-társaságok és a kockázatitőke-társaságok kiegészítő pénzügyi tevékenységet végző szervezetnek (ESA 2010, S.126 kategória) minősülnek, ha kizárólag magántőkealapok és kockázatitőke-alapok eszközeit kezelik; és egyéb pénzügyi közvetítőnek (ESA 2010, S.125 kategória), ha saját számlára fektetnek be magántőkébe.

Nem-életbiztosítók (Non-life insurance corporations): olyan biztosítók, amelyek engedéllyel rendelkeznek közvetlen nem-életbiztosítási tevékenységek folytatására, azonban nem rendelkeznek engedéllyel közvetlen életbiztosítási tevékenységek folytatására. A nem-életbiztosítók viszontbiztosítási tevékenységek (a nemzeti jogtól függően élet és/vagy nem-élet viszontbiztosítási tevékenységek) folytatására is engedéllyel rendelkezhetnek.

Nyílt végű befektetési alapok (Open-end investment funds): olyan befektetési alapok, amelyeknek a részvényei vagy befektetési jegyei a tulajdonosok kérésére közvetlenül vagy közvetve a vállalat eszközeiből visszavásárlásra vagy visszaváltásra kerülnek.

Pénzügyi lízing (Financial leases): olyan szerződés, amelynek alapján valamely tartós jószág jog szerinti tulajdonosa (a továbbiakban: lízingbeadó) azt a jószág teljes vagy majdnem teljes gazdasági élettartamára harmadik fél (a továbbiakban: lízingbevevő) részére kölcsönadja, a jószág költségeit, valamint egy imputált kamatterhet fedező részletek ellenében. Úgy tekintendő, hogy a lízingbevevő élvezi a jószág használatából eredő valamennyi előnyt, és viseli a tulajdonjoggal járó költségeket és kockázatokat.

Részvényalapok (Equity funds): olyan befektetési alapok, amelyek elsődlegesen tulajdoni részesedésekbe fektetnek be. A befektetési alapok részvényalapként történő besorolásának feltételeit a nyilvános kibocsátási tájékoztató, az alapok szabályzata, az alapító okiratok vagy más szabályzatok, jegyzési dokumentumok vagy befektetési szerződések, forgalmazási dokumentumok és más hasonló joghatással rendelkező dokumentumok határozzák meg.

Specializálódott pénzügyi vállalatok (az S.125 alszektor további bontása) (Specialised financial corporations [subdivision of subsector S.125]): az 549/2013/EU rendelet A. mellékletének 2.93 pontjában meghatározott „specializálódott pénzügyi vállalatok”.

Szintetikus értékpapírosítások (Synthetic securitisations): olyan értékpapírosítások, amelyeknél valamely eszköz vagy eszközcsoport hitelkockázatának átadása hitelderivatívákkal, garanciákkal vagy más hasonló mechanizmus alkalmazásával valósul meg.

Tőzsdén kereskedett alapok (ETF-ek) (Exchange traded funds, ETFs): az Európai Értékpapírpiaci Hatóság (ESMA) ETF-ekről és más ÁÉKBV-kkel kapcsolatos kérdésekről szóló 2012. december 18-i (ESMA/2012/832) iránymutatásai 3. pontjának negyedik alpontjában meghatározott „ÁÉKBV-nek minősülő ETF”. Az ESMA meghatározása szerint az ÁÉKBV-nek minősülő ETF olyan ÁÉKBV, amelynek legalább egy befektetési jegyével vagy sorozatával legalább egy szabályozott piacon vagy multilaterális kereskedési rendszerben egész nap kereskednek, továbbá legalább egy árjegyző biztosítja azt, hogy az ÁÉKBV-nek minősülő ETF befektetési jegyeinek vagy részvényeinek tőzsdei értéke ne térjen el jelentősen azok nettó eszközértékétől, valamint adott esetben azok indikatív nettó eszközértékétől. Ezen iránymutatás alkalmazásában ide tartoznak azok a nem-ÁÉKBV-k is, amelyek megfelelnek az ESMA ETF-meghatározásának.

Vegyes alapok (Mixed funds): olyan befektetési alapok, amelyek mind részvényekbe, mind kötvényekbe befektetnek, és amelyek esetében egyik instrumentum sem tekinthető kiemelkedőnek. A befektetési alapok vegyes alapként történő besorolásának feltételeit a nyilvános kibocsátási tájékoztató, az alapok szabályzata, az alapító okiratok vagy más szabályzatok, jegyzési dokumentumok vagy befektetési szerződések, forgalmazási dokumentumok és más hasonló joghatással rendelkező dokumentumok határozzák meg.

Viszontbiztosítók (Reinsurance corporations): olyan biztosítók, amelyek engedéllyel rendelkeznek viszontbiztosítási tevékenységek folytatására, azonban nem rendelkeznek engedéllyel közvetlen biztosítási tevékenységek folytatására. A viszontbiztosítási tevékenységek tartalmazhatnak élet-viszontbiztosítási tevékenységet, nem-élet viszontbiztosítási tevékenységet, vagy az élet- és a nem-élet viszontbiztosítási tevékenységek kombinációját.

Zárt végű befektetési alapok (Closed-end investment funds): meghatározott számú részvényt kibocsátó befektetési alapok, amelyek esetében a részvényeseknek meglévő részvényeket kell eladniuk vagy venniük ahhoz, hogy belépjenek az alapba vagy kilépjenek abból.

(1) Az Európai Parlament és a Tanács 549/2013/EU rendelete (2013. május 21.) az Európai Unió-beli nemzeti és regionális számlák európai rendszeréről (HL L 174., 2013.6.26., 1. o.).

(2) Az „ár- és árfolyamváltozás miatti átértékelési kiigazítások” kategória magában foglalja a hiteleket érintő leírásokat/kivezetéseket.

(3) Lásd az EKB 1998. július 8-i„Setting-up of common market standards” (Közös piaci követelmények létrehozása) című sajtóközleményét, elérhető az EKB honlapján: www.ecb.europa.eu.

(4) A befektetési alapokra vonatkozó statisztikák esetében és az 1073/2013/EU rendelet (ECB/2013/38) III. mellékletével összhangban az NKB-k vagy az ár- és árfolyamváltozás miatti átértékelésekről gyűjtenek adatokat a befektetési alapoktól, vagy csak az árváltozás miatti átértékeléseket és a szükséges adatokat gyűjtik, amelyek az árfolyamváltozás miatti átértékelések levezetése érdekében legalább a font sterling, amerikai dollár, japán jen és svájci frank szerinti részletezést tartalmazzák.

(5) A Bizottság (EU) 2015/2450 végrehajtási rendelete (2015. december 2.) a 2009/138/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek megfelelően a felügyeleti hatóságoknak történő adatszolgáltatás táblái tekintetében végrehajtás-technikai standardok meghatározásáról (HL L 347., 2015.12.31., 1. o.).

(6) Az Európai Parlament és a Tanács 2009/65/EK irányelve (2009. július 13.) az átruházható értékpapírokkal foglalkozó kollektív befektetési vállalkozásokra (ÁÉKBV) vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról (HL L 302., 2009.11.17., 32. o.).

(7) Az Európai Parlament és a Tanács 2009/138/EK irányelve (2009. november 25.) a biztosítási és viszontbiztosítási üzleti tevékenység megkezdéséről és gyakorlásáról (Szolvencia II.) (HL L 335., 2009.12.17., 1. o.).