(8)

A sérülékenységek ERKT általi elemzése a következőkre mutatott rá Izlanddal kapcsolatban: a) Más országokkal összehasonlítva a háztartások eladósodottsága viszonylag magas a háztartások rendelkezésre álló jövedelméhez képest, annak ellenére, hogy az elmúlt évekbeli szintekről jelentősen csökkent ez az arány. A nagymértékben eladósodott háztartások rendszerint érzékenyebbek a kedvezőtlen gazdasági és pénzügyi fejleményekkel vagy a lakóingatlan-piacon bekövetkező kedvezőtlen fejleményekkel szemben, amely hatással lehet adósságtörlesztő kapacitásukra és fogyasztásuk mérsékléséhez vezet. Az eladósodott háztartások mindazonáltal kevésbé sérülékenyek a kamatlábak emelésével szemben, mivel a rögzített kamatlábak mellett felvett hitelek vannak túlsúlyban. b) A háztartások adósságának szerkezetére jellemző, hogy a fogyasztói árindexhez indexált hitelek (a továbbiakban: CPI-indexált hitelek) (12) hagyományosan elterjedtek Izlandon, és bizonyos kockázatot jelenthetnek a nagymértékben eladósodott háztartások részére. Jóllehet a CPI-indexált hitelek aránya az új hitelekben csökken, a meglévő hitelállományban továbbra is magas. Továbbá a CPI-indexált hitelek tipikusan negatív törlesztési menetrenddel rendelkeznek a visszafizetési időszak elején, az infláció szintjétől függően, és ez tovább fokozhatja az adósság felhalmozódását. Az ilyen fajta hitelek hatása csökkentheti és fokozhatja is a háztartások kockázatokkal szembeni sérülékenységét. Magas infláció esetén a háztartások rövid távon gyengébb hatást érzékelnek a jelzáloghitel-törlesztési képességük tekintetében – mivel a CPI-indexált hitelek enyhítik az adósságszolgálatot -, miközben a nem CPI-indexált hitelek havi törlesztőrészletei rövidtávon meredekebben emelkednek. Hosszú távon mindazonáltal a CPI-indexált hitelekkel rendelkező háztartásoknak lehetséges, hogy csökkenteniük kell a fogyasztást, mivel emelkedő inflációval társuló gazdasági stressz esetén adósságukat nem erodálja az infláció. A magas eladósodottságot részben magyarázza a legfeljebb 40 éves futamidővel rendelkező jelzáloghitel-törlesztőrészletek indexálása, amely az alacsony jövedelemmel rendelkező hitelfelvevők számára lehetővé teszi magasabb összegek felvételét olyan adósságszolgálat-szinten, amely megengedhető. Mindazonáltal az utolsó évtizedben az infláció közel állt az Izlandi Központi Bank célkitűzéséhez, következésképpen a nem indexált hitelek aránya nőtt. c) A lakáscélú hitelezés visszafogottan nőtt az elmúlt években, és az általános hitelezési szabályok alapján prudensnek tűnik. Mindazonáltal az ilyen fajtájú hitelt felvevő háztartások adósság-jövedelem (DTI) arányának megoszlása tekintetében a háztartások jelentős része lehet sérülékeny a kedvezőtlen gazdasági és pénzügyi fejleményekkel vagy a lakóingatlan-piacon bekövetkező kedvezőtlen fejleményekkel szemben. Izland lakóingatlan-szektora sérülékenységének fokozódása ellenére az izlandi hitelintézetek ellenállónak tűnnek. A nemzeti hatóságok számos stressztesztet végeztek Izland három legnagyobb hitelintézete vonatkozásában; ezek a stressztesztek magukban foglaltak olyan forgatókönyveket, amelyekben az árak meredeken csökkennek a lakáspiacon és a gazdaságban általában nagymértékű negatív sokkhatás érvényesül, és az eredmények azt mutatták, hogy a bankok képesek ellenállni az ilyen sokkhatásoknak. d) A lakóingatlanárak felülértékeltsége továbbá némi aggodalomra ad okot. Az utóbbi negyedévekben lassult a lakóingatlanok felülértékelése, az elmúlt nyolc évben tapasztalt erős növekedést követően. A lakóingatlanárak középtávú növekedése nemzetközi viszonylatban magas. Mivel Izlandon nagy a saját tulajdonban lévő lakóingatlanok aránya, a lakóingatlanárak csökkenése negatívba fordíthatja a háztartások vagyonát. Ugyanakkor továbbra is várható a jelzáloghitelekből eredő lehetséges közvetlen hitelezési veszteség, mivel a háztartások jelzáloghiteleinek hitelfedezeti aránya viszonylag alacsony. e) A kedvezőtlen gazdasági és pénzügyi fejlemények vagy a lakóingatlan-piacon bekövetkező kedvezőtlen fejlemények a pénzügyi stabilitást fenyegető közvetlen és közvetett kockázatok megjelenéséhez vezethetnek, a fent említett sérülékenységek ismeretében. Az izlandi bankrendszert fenyegető lehetséges közvetlen kockázatok kapcsolódnak az esetlegesen felülértékelt lakóingatlanárakkal jellemezhető környezetben nyújtott hitelek nemteljesítéséből fakadó lehetséges veszteségekhez, valamint azon versenynyomáshoz, amely a hitelezési szabályok lazulásához vezethet. Emellett a háztartások vagyoni helyzete romolhat, vagy vagyonuk értéke negatívba fordulhat, ha a lakásárak csökkenése jelentős. Mivel a jelzáloghitelekből várt lehetséges közvetlen hitelezési veszteség alacsony és előtérben vannak a CPI-hez indexált, fix kamatlábbal rendelkező hitelek, nem várható, hogy a háztartások olyan nehézségeket élnek át adósságszolgálati kapacitásuk tekintetében, amely elég jelentős lenne ahhoz, hogy nemteljesítést eredményezzen. Mindazonáltal, ha például nő a munkanélküliség és/vagy lassul a háztartások jövedelmének növekedése, lehetséges, hogy néhány háztartás nehezebben tudja törleszteni adósságait hosszú távon. A háztartásokat érintő, kapcsolódó negatív jövedelemhatások és vagyonhatások felerősíthetik az eredeti sokkot, ha a háztartásoknak a lakáshiteleik törlesztése érdekében csökkenteniük kell a kiadásokat. Ez másodlagos hatásokhoz vezethet, valamint a hitelintézetek és a pénzügyi rendszer kockázatának emelkedéséhez. f) Az ERKT tudomásul veszi, hogy Izland különböző mechanizmusokat alkalmaz – a hitelfedezeti (LTV) arányra vonatkozó korlátok, a hitelfelvevők jövedelmére vonatkozó szavahihetőségi elemzések, valamint tőkepufferek -, amelyek célja a hitelintézetek és a hitelfelvevők ellenálló képességének biztosítása. Az anticiklikus tőkepuffer és a rendszerszintű kockázati puffer várhatóan erősíti a hitelintézetek ellenálló képességét a magánszektor eladósodottságából fakadó sérülékenységek kialakulásával szemben. Különös figyelmet kell továbbá fordítani a nem banki hitelnyújtóknak (azaz a nyugdíjpénztáraknak és az állami tulajdonban álló lakásfinanszírozási alapnak), amelyek jelenléte Izlandon fokozottabb, mint a legtöbb másik országban. Az LTV-arányokat a pénzügyi ciklus felfelé ívelő szakaszában azért alkalmazták, hogy erősítsék a hitelfelvevők ellenálló képességét, megelőzzék a hitelezési szabályok lazulását és csökkentsék a hitelezés és a lakóingatlanárak túlzott mértékű növekedését. Mivel az LTV-arányok valamennyi hitelezőre alkalmazandók, ez megakadályozza a szabályok esetleges kijátszását a szektorok között. A jelenlegi mikroprudenciális követelmények továbbá előírják az új hitelek felvevői szavahihetőségének elemzését. Így a lehetséges jövőbeli hitelfelvevői alapú intézkedéseket is valamennyi hitelezőre alkalmazni kell a szabályok kijátszásának elkerülése érdekében. g) A jelenlegi politikai intézkedéseket részben megfelelőnek és részben elegendőnek lehet tekinteni a lakóingatlan-szektor sérülékenységeihez kapcsolódó azonosított rendszerszintű kockázatok mérsékléséhez Izlandon. Különösen, elképzelhető, hogy a háztartások eladósodottságának magas szintjét nem kezelik megfelelően a jelenlegi makroprudenciális intézkedések. Összevont szinten lehetséges, hogy csökkent az adósság, de egyéni szinten a nagymértékben eladósodott háztartásokhoz kapcsolódó kockázatok fennállnak. Az ERKT elismeri a lakóingatlanok nyomon követése érdekében tett kezdeményezéseket, a jövőben mégis további intézkedésekre lehet szükség a magas DTI-aránnyal rendelkező háztartásoknak való hitelezés tekintetében. Izland megfontolhatja jövedelemalapú intézkedésekre vonatkozó kifejezett iránymutatások megelőző jellegű végrehajtását, ajánlás vagy jogilag kötelező hitelfelvevői alapú intézkedések formájában. A jövedelemalapú intézkedések segíthetnek abban, hogy jobban megelőzhető legyen a háztartások túlzott eladósodottsága, amennyiben fennmarad a lakóingatlanárak erős emelkedése. Az ilyen intézkedések különösen fontosak, mivel a lakóingatlanárak növekedése csökkentheti az LTV-arányokra vonatkozó felső korlát hatékonyságát.