A Tanács 118/97/EK rendelete

(1996. december 2.)

a szociális biztonsági rendszereknek a Közösségen belül mozgó munkavállalókra, önálló vállalkozókra és családtagjaikra történő alkalmazásáról szóló 1408/71/EGK rendelet, valamint az 1408/71/EGK rendelet végrehajtására vonatkozó szabályok megállapításáról szóló 574/72/EGK rendelet módosításáról és naprakésszé tételéről

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 51. és 235. cikkére,

tekintettel a Bizottság javaslatára [1],

tekintettel az Európai Parlament véleményére,

tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére, [2],

mivel a következetesség és egyértelműség érdekében a szociális biztonsági rendszereknek a Közösségen belül mozgó munkavállalókra, önálló vállalkozókra és családtagjaikra történő alkalmazásáról szóló, 1971. június 14-i 1408/71/EGK tanácsi rendelet [3] és a szociális biztonsági rendszereknek a Közösségen belül mozgó munkavállalókra, önálló vállalkozókra és családtagjaikra történő alkalmazásáról szóló 1408/71/EGK rendelet végrehajtására vonatkozó szabályok megállapításáról szóló, 1972. március 21-i 574/72/EGK [4] tanácsi rendelet egyes rendelkezéseinek szövegét ki kell igazítani; valamint az érvénytelenné és feleslegessé vált rendelkezéseket el kell hagyni; mivel e módosítások az említett rendeletek javítása érdekében kizárólag technikai jellegűek;

mivel a 1408/71/EGK és 574/72/EGK rendeletnek a 2001/83/EGK tanácsi rendelettel [5] történt utolsó naprakésszé tétele óta számos módosítás történt; mivel emiatt a megfelelő közösségi szabályok átláthatóbbá és hozzáférhetőbbé tétele érdekében szükség van arra, hogy elfogadják a fent említett rendeletek új, naprakésszé tett változatát mind az 1408/71/EGK, mind az 574/72/EGK rendelet egységes, az A melléklet I., illetve II. részében szereplő szövegével; mivel most már időszerű e melléklet II. részének függelékében a 3095/95/EK rendelettel [6] módosított 574/72/EGK rendelet 95. cikkének szövegét is megjeleníteni, amelyet 1998. január 1-jétől vagy – a Francia Köztársaság vonatkozásában – 2002. január 1-jétől kell alkalmazni;

mivel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésnek a fizetési mérlegről szóló 106. cikkét az Európai Unióról szóló szerződés G. cikke értelmében el kell hagyni, és az Európai Közösséget létrehozó szerződés 73b. cikkének (2) bekezdése megtilt minden korlátozást a tagállamok közötti fizetésekkel kapcsolatban;

mivel a szociális biztonság területén a munkavállalók szabad mozgására vonatkozó célkitűzés elérése érdekében szükség van arra és helyénvaló, hogy a nemzeti szociális biztonsági rendszerek koordinálására vonatkozó szabályok valamennyi tagállamban kötelező és közvetlenül alkalmazandó közösségi jogi eszközzel módosuljanak;

mivel a rendeletben bevezetett módosítások megfelelnek az Európai Közösséget létrehozó szerződés 3b. cikke harmadik bekezdésében foglalt feltételnek,

ELFOGADTA EZT A RENDELETET:

1. cikk

A 1408/71/EGK rendelet a következőképpen módosul:

(1) A 82. cikk (4) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:

"4. A tanácsadó bizottság elnöke a Bizottság egy képviselője. Az elnök nem szavaz."

(2) A 88. cikk első mondatának helyébe az alábbi szöveg lép:

"Szükség esetén az e rendeleten alapuló pénzátutalásokat az érintett tagállamok közötti, az átutalás időpontjában hatályos megállapodásoknak megfelelően kell végrehajtani".

(3) A 100. cikket el kell hagyni.

2. cikk

A 1408/71/EGK és a 574/72/EGK rendelet címe, preambulumbekezdései, tartalomjegyzékei és rendelkezései helyébe az A melléklet I., illetve II. részében foglalt szöveg lép, az e rendelet 1. cikkében feltüntetett módosítások figyelembevételével.

A B melléklet tartalmazza az előző bekezdésben említett rendeletekhez csatolt módosító jogszabályok felsorolását.

3. cikk

Ez a rendelet az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő hónap első napján lép hatályba.

Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.

Kelt Brüsszelben, 1996. december 2-án.

a Tanács részéről

az elnök

E. Fitzgerald

[1] HL C 249., 1996.8.27., 10. o.

[2] HL C 362., 1996.12.2.

[3] HL L 149., 1971.7.5., 2. o. A legutóbb a 3096/95/EK tanácsi rendelettel (HL L 335., 1996.12.30., 10. o.) módosított rendelet.

[4] HL L 74., 1972.3.27., 1. o. A legutóbb a 3096/95/EK tanácsi rendelettel (HL L 335., 1996.12.30., 10. o.) módosított rendelet.

[5] HL 230., 1983.8.22., 6. o.

[6] HL 335., 1995.12.30., 1. o.

--------------------------------------------------

MELLÉKLETEK

A MELLÉKLET:

I. RÉSZ

II. RÉSZ

B MELLÉKLET:

--------------------------------------------------

A MELLÉKLET

1. RÉSZ

A Tanács 1971. június 14-i 1408/71/EGK rendelete a szociális biztonsági rendszereknek a Közösségen belül mozgó munkavállalókra, önálló vállalkozókra és családtagjaikra történő alkalmazásáról (8) (9) (10) (11)

TARTALOMJEGYZÉK

I. CÍM:

II. CÍM:

III. CÍM:

1. fejezet:

1. szakasz:

2. szakasz:

3. szakasz:

4. szakasz:

5. szakasz:

6. szakasz:

7. szakasz:

2. fejezet:

1. szakasz:

2. szakasz:

3. szakasz:

4. szakasz:

3. fejezet:

4. fejezet:

1. szakasz:

2. szakasz:

3. szakasz:

4. szakasz:

5. fejezet:

6. fejezet:

1. szakasz:

2. szakasz:

3. szakasz:

7. fejezet:

8. fejezet:

IV. CÍM:

V. CÍM:

VI. CÍM:

VII. CÍM:

MELLÉKLETEK

I. melléklet:

II. melléklet:

IIa. melléklet:

III. melléklet:

IV. melléklet:

V. melléklet:

VI. melléklet:

VII. melléklet:

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 51. és 235. cikkére,

tekintettel a Bizottság javaslatára,

tekintettel az Európai Parlament véleményére,

tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére,

mivel a szociális biztonságra vonatkozó nemzeti jogszabályok összehangolását célzó rendelkezések azon munkavállalók szabad mozgásának keretébe tartoznak, akik a tagállamok állampolgárai, és e rendelkezéseknek hozzá kell járulniuk e személyek életszínvonalának és alkalmazási feltételeinek javításához;

mivel a személyek szabad mozgása – amely a Közösség egyik alapja – nemcsak a munkavállalókra vonatkozik, hanem kiterjed a letelepedés szabadságának és a szolgáltatásnyújtás szabadságának keretében az önálló vállalkozókra is;

mivel a nemzeti jogszabályok között a hatályuk alá tartozó személyek vonatkozásában jelentősek az eltérések, kívánatos annak az alapelvnek az alkalmazása, amely szerint a rendelet a munkavállalókra vagy önálló vállalkozókra vonatkozó szociális biztonsági rendszerekben vagy munkaviszonyuk, illetve önálló vállalkozóként végzett tevékenységük folytán biztosított valamennyi személyre vonatkozik;

mivel tiszteletben kell tartani a nemzeti szociális biztonsági jogszabályok különleges sajátosságait, és csak koordinációs rendszert kell létrehozni;

mivel a koordináció keretében a Közösségen belül biztosítani kell a különböző nemzeti jogszabályok szerinti egyenlő bánásmódot a tagállamokban élő munkavállalók, valamint ezek eltartottai és túlélő hozzátartozói számára;

mivel a koordinációs feltételeknek biztosítaniuk kell, hogy a Közösségen belül mozgó munkavállalók, valamint eltartottaik és túlélő hozzátartozóik megtartsák szerzett jogaikat és előnyeiket, valamint ezek várományát;

mivel e célkitűzéseket különösen a különböző nemzeti jogszabályok szerint figyelembe vett, az ellátáshoz való jogosultság megszerzéséhez és fenntartásához, valamint az ellátások összegének kiszámításához szükséges időszakok összesítésével, továbbá a rendelet hatálya alá tartozó különböző csoportokba tartozó személyek számára nyújtott ellátásokkal kell elérni, függetlenül attól, hogy e személyek lakóhelye a Közösségen belül hol található;

mivel a Közösségen belül mozgó munkavállalók és önálló vállalkozók csak egyetlenegy tagállam szociális biztonsági rendszerébe tartozhatnak az alkalmazandó nemzeti jogszabályok átfedései és az ebből származó esetleges bonyodalmak elkerülése érdekében;

mivel számban és terjedelemben a lehető legjobban korlátozni kell azokat az eseteket, amikor az általános szabály alól alkalmazott kivételként egy személyre egyidejűleg két tagállam jogszabályait kell alkalmazni;

mivel annak lehető leghatékonyabb biztosítása érdekében, hogy az egy tagállam területén foglalkoztatott valamennyi munkavállaló egyenlő bánásmódban részesüljön, általában annak a tagállamnak a jogszabályait kell alkalmazandó jogszabályként meghatározni, amelyben az érintett személy munkavállalóként vagy önálló vállalkozóként tevékenységet folytat;

mivel ettől az általános szabálytól az alkalmazhatóság egyéb kritériumait indokoló bizonyos helyzetekben el lehet térni;

mivel a nemzeti jogszabályok szerint előirányzott egyes ellátások alkalmazásuk személyi hatálya, célkitűzéseik és alkalmazásuk módja miatt egyidejűleg a szociális biztonság és szociális támogatás alá tartozhatnak, meg kell állapítani azt a koordinációs rendszert, amely figyelembe veszi az adott ellátások különleges jellemzőit, és amelyet bele kell foglalni a rendeletbe a migráns munkavállalók érdekeinek védelme érdekében, a Szerződés rendelkezéseivel összhangban;

mivel ezeket az ellátásokat a rendelet hatálya alá tartozó személyek tekintetében kizárólag az adott személy vagy családtagjai lakóhelye szerinti ország jogszabályaival összhangban kell nyújtani a bármelyik másik tagállamban szerzett tartózkodási idő szükség szerinti összesítése alapján, nemzetiségi alapon történő megkülönböztetés nélkül;

mivel helyzetük sajátos jellegének figyelembevételével meg kell határozni a határ menti ingázókra és idénymunkásokra vonatkozó különös szabályokat, különösen a betegség és munkanélküliség területén;

mivel a betegségi és anyasági ellátások területén biztosítani kell az illetékes tagállamon kívüli tagállamban lakóhellyel rendelkező vagy tartózkodó személyek védelmét;

mivel a nyugdíjigénylők és nyugdíjasok, valamint ezek családtagjainak sajátos helyzete szükségessé teszi, hogy a betegségbiztosítást szabályozó rendelkezéseket a helyzetükhöz igazítsák;

mivel a rokkantsági ellátásoknál olyan összehangolt rendszert kell létrehozni, amely figyelembe veszi a nemzeti jogszabályok sajátos jellemzőit; mivel emiatt különbséget kell tenni a jogszabályok között aszerint, hogy a rokkantsági ellátás összege független vagy függ-e a biztosítás tartamától;

mivel a tagállamokban fennálló rendszerek közötti különbségek szükségessé teszik a rokkantság súlyosbodásának esetén alkalmazandó koordinációs szabályok elfogadását;

mivel célszerű az öregségi ellátások és a túlélő hozzátartozói ellátások megállapítási rendszerének kidolgozása, ha a munkavállaló vagy önálló vállalkozó egy vagy több tagállam jogszabályainak a hatálya alá tartozott;

mivel az összesítési és időarányos számítást alkalmazó módszerrel összhangban kiszámított, a közösségi jog által biztosított nyugdíj összegét meg kell határozni, ha a nemzeti jogszabályok alkalmazása – beleértve a csökkentésre, felfüggesztésre vagy visszavonásra vonatkozó rendelkezéseket – kedvezőtlenebbek a fent említett módszernél;

mivel a migráns munkavállalóknak és ezek túlélő hozzátartozóinak a csökkentésre, felfüggesztésre vagy visszavonásra vonatkozó nemzeti rendelkezések túlzottan szigorú alkalmazásával szemben történő védelme érdekében a rendeletnek a fenti rendelkezések alkalmazására vonatkozó szigorú szabályokat megállapító rendelkezéseket is kell tartalmaznia;

mivel a munkahelyi balesetekre és foglalkozási megbetegedésekre vonatkozó ellátások tekintetében a védelem érdekében szükség van arra, hogy a szabályokat az illetékes tagállamon kívüli tagállamban lakóhellyel rendelkező vagy tartózkodó személyek helyzetének figyelembevételével állapítsák meg;

mivel meg kell állapítani a haláleseti juttatásokra vonatkozó különös rendelkezéseket;

mivel a munkaerő jobb körülmények közötti biztonságos mobilitásának biztosítása érdekében a jövőben szükséges az összes tagállam munkanélküli-biztosítási és munkanélkülisegély-rendszereinek fokozottabb összehangolása;

mivel ezért a különböző tagállamokban a munkakeresés megkönnyítése érdekében különösen indokolt korlátozott időtartamon keresztül a munkanélküli-ellátást annak a tagállamnak a jogszabályai szerint nyújtani, amely tagállam jogszabályainak hatálya alá az érintett munkanélküli utoljára tartozott;

mivel a családi ellátásokra alkalmazandó jogszabályok meghatározása céljából a munkaviszonyra vonatkozó kritériumok biztosítják, hogy az azonos jogszabályok hatálya alá tartozó valamennyi munkavállaló egyenlő bánásmódban részesüljön;

mivel az ellátások indokolatlan halmozódásának elkerülése érdekében elsőbbségi szabályokat kell meghatározni, ha az illetékes állam jogszabályai és a családtagok lakóhelye szerinti ország jogszabályai alapján járó családi ellátásokra való jogosultságok halmozódnak;

mivel a tagállamok jogszabályai különböznek egymástól és sajátos jellegűek, szükségesnek bizonyul a nyugdíjasok eltartott gyermekei és az árvák részére nyújtott ellátásokat biztosító nemzeti rendszerek koordinálására vonatkozó különös szabályok meghatározása;

mivel létre kell hozni egy, a tagállamok egy-egy kormányképviselőjéből álló igazgatási bizottságot, amelynek megbízatása elsősorban arra szól, hogy valamennyi igazgatási kérdéssel vagy a rendelet rendelkezéseiből származó valamennyi értelmezési kérdéssel foglalkozzon, valamint támogassa a tagállamok közötti együttműködést;

mivel kívánatos, hogy a tanácsadó bizottság keretében a munkavállalók és munkáltatók képviselőivel megvizsgáltassák az igazgatási bizottság által kezelt kérdéseket;

mivel a koordinációs szabályok alkalmazásának megkönnyítése érdekében meg kell állapítani a nemzeti jogszabályok sajátos jellemzőinek megfelelő különleges rendelkezéseket,

ELFOGADTA EZT A RENDELETET:

I. CÍM

ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK

1. cikk (10) (15)

Fogalommeghatározások

E rendelet alkalmazásában:

a) "munkavállaló" és "önálló vállalkozó:"

i. aki a munkavállalókra vagy önálló vállalkozókra vonatkozó szociális biztonsági rendszer ágaiba tartozó egy vagy több kockázattal szemben akár kötelezően, akár szabadon választható folytatólagos biztosítás keretében biztosított;

ii. aki a lakóhellyel rendelkezőkre vagy a gazdaságilag aktív népességre vonatkozó szociális biztonsági rendszerben e rendelet által érintett szociális biztonsági ágakba tartozó egy vagy több kockázattal szemben kötelezően biztosított, ha ez a személy:

- azon módszer értelmében, amely alapján e szociális biztonsági rendszert igazgatják vagy finanszírozzák, munkavállalónak vagy önálló vállalkozónak tekinthető, vagy

- ha e szempontoknak nem felel meg, az I. mellékletben meghatározott más kockázattal szemben a munkavállalókra vagy önálló vállalkozókra vonatkozó rendszerben vagy a iii. pontban említett rendszerben kötelezően vagy szabadon választható folytatólagos biztosítás keretében biztosított, vagy ha az érintett tagállamban ilyen rendszer nincs, megfelel az I. mellékletben szereplő meghatározásnak;

iii. aki a vidéki lakosságra vonatkozó egységes szociális biztonsági rendszerben, az e rendelet által érintett ágakba tartozó több kockázattal szemben kötelezően biztosított, az I. mellékletben megállapított kritériumoknak megfelelően;

iv. aki a munkavállalókra, önálló vállalkozókra, a lakóhellyel rendelkezőkre vagy lakóhellyel rendelkezők egyes csoportjaira vonatkozó tagállami szociális biztonsági rendszer keretében önkéntes alapon az e rendeletben érintett ágba tartozó egy vagy több kockázattal szemben biztosított:

- ha tevékenységét munkavállalóként vagy önálló vállalkozóként végzi, vagy

- ha korábban ugyanannak a tagállamnak a munkavállalókra vagy önálló vállalkozókra vonatkozó kötelező biztosítási rendszere keretében ugyanazon kockázattal szemben biztosított volt;

b) határ menti ingázó az munkavállaló vagy önálló vállalkozó, aki szakmai tevékenységét az adott tagállam területén végzi és akinek lakóhelye egy másik tagállamban van, ahová rendszerint naponta vagy legalább hetente visszatér; ugyanakkor azt a határ menti munkavállalót, akit az őt alkalmazó vállalkozás ugyanannak a tagállamnak más részére vagy egy másik tagállamba küld ki, vagy aki szolgáltatásait ugyanannak a tagállamnak más részén vagy egy másik tagállamban nyújtja, négy hónapot meg nem haladó időtartamon keresztül határ menti munkavállalónak kell tekinteni még akkor is, ha ebben az időszakban akadályoztatott abban, hogy lakóhelyére naponta vagy legalább hetente visszatérjen;

c) idénymunkás, aki nyolc hónapot meg nem haladó időszakra olyan tagállamba megy, amelyben nem rendelkezik lakóhellyel, abból a célból, hogy e tagállamban egy vállalkozás vagy munkáltató számára idényjellegű munkát végezzen, továbbá aki annak a tagállamnak a területén csak a munkavégzéshez szükséges ideig tartózkodik; idényjellegű munka az a munka, amely az évszakok váltakozásának függvényében évente automatikusan ismétlődik;

d) menekült a menekültek jogállásáról szóló, 1951. július 28-án Genfben aláírt egyezmény 1. cikkében meghatározott személy;

e) hontalan a hontalanok jogállásáról szóló, 1954. szeptember 28-án New Yorkban aláírt egyezmény 1. cikkében meghatározott személy;

f) i. családtag a családtagként meghatározott vagy elismert személy, vagy az a személy, akit a szociális ellátásról szóló jogszabályok, vagy – a 22. cikk (1) bekezdésének a) pontjában és a 31. cikkben említett esetekben – annak a tagállamnak a jogszabályai, amely tagállamban lakóhellyel rendelkezik, közös háztartásban élőként ismernek el; ha azonban az említett jogszabályok csak azt ismerik el családtagként vagy egy háztartásban élőként, aki az érintett munkavállalóval vagy önálló vállalkozóval egy fedél alatt él, ezt a feltételt teljesítettnek kell tekinteni, ha az érintett személy elsődlegesen e személy eltartottja. Ha egy tagállam betegségi vagy anyasági természetbeni ellátásokról szóló jogszabályai nem teszik lehetővé a családtagok megkülönböztetését más olyan személyektől, akikre ezek a jogszabályok alkalmazandók, a "családtag" meghatározást az I. mellékletben meghatározott jelentés szerint kell értelmezni;

ii. ugyanakkor ha az érintett ellátások fogyatékossággal élő személyeknek nyújtott olyan ellátások, amelyekben egy tagállam jogszabályai szerint annak a tagállamnak minden olyan állampolgára részesül, aki kielégíti az előírt feltételeket, a "családtag" legalább a munkavállaló vagy az önálló vállalkozó házastársa, vagy az ilyen személy kiskorú vagy eltartott gyermeke;

g) túlélő hozzátartozó, akit azok a jogszabályok, amelyek szerint ellátást nyújtanak, túlélő hozzátartozóként határoznak meg vagy túlélő hozzátartozónak ismernek el; ha azonban az említett jogszabályok csak azt ismerik el túlélő hozzátartozóként, aki az elhunyttal közös háztartásban élt, ezt a feltételt teljesítettnek kell tekinteni, ha az érintett személy elsődlegesen az elhunyt eltartottja volt;

h) lakóhely a szokásos tartózkodási hely;

i) tartózkodási hely az ideiglenes tartózkodási hely;

j) jogszabályok az egyes tagállamok vonatkozásában a 4. cikk (1) és (2) bekezdésében érintett szociális biztonsági rendszerekkel és ágakkal vagy a 4. cikk (2a) bekezdésében érintett különleges, nem járulék alapú ellátásokkal kapcsolatos, törvényi, rendeleti és egyéb rendelkezések, valamint az egyes tagállamok meglévő vagy jövőbeni végrehajtási intézkedései.

E meghatározás nem érinti a meglévő vagy a jövőbeni szerződéses rendelkezéseket, függetlenül attól, hogy azokat hatósági döntés kötelezővé tette-e vagy sem, illetve alkalmazási körüket kiterjesztette-e vagy sem. Ha azonban e rendelkezések:

i. arra szolgálnak, hogy az előző albekezdésben említett törvények és rendeletek szerinti biztosítási kötelezettséget érvényesítsék; vagy

ii. az előző albekezdésben említett törvények és rendelkezések által létrehozott rendszereket alkalmazó intézménnyel azonos intézmény által alkalmazott rendszert hoznak létre. Ezt a korlátozást az érintett tagállam bármikor feloldhatja az e rendelet alkalmazási körébe tartozó ilyen rendszereket meghatározó nyilatkozat megtételével. E nyilatkozatról értesítést kell küldeni, és azt a 97. cikk rendelkezéseinek megfelelően teszik közzé.

Az előző albekezdés rendelkezései nem mentesítik e rendelet alkalmazása alól azokat a biztosítási rendszereket, amelyekre a 3. rendelet alkalmazandó.

A jogszabály meghatározás nem érinti az önálló vállalkozókra vonatkozó különleges rendszereket szabályzó rendelkezéseket sem, amely rendszerek létrehozását az érintetteknek kell kezdeményezni vagy amelyeket az érintett tagállam területének csak egy részén kell alkalmazni, függetlenül attól, hogy a hatóságok azok kötelezővé tételét vagy hatályuk kiterjesztését elrendelték-e. A kérdéses különleges rendszereket a II. melléklet határozza meg;

k) szociális biztonsági egyezmény a szociális biztonság területén a 4. cikk (1) és (2) bekezdésében meghatározott szociális biztonsági rendszerek vagy ágak összességét vagy azok egy részét érintő, kizárólag két vagy több tagállamot jelenleg vagy a jövőben kötelező két- vagy többoldalú megállapodás, illetve legalább két tagállamot és egy vagy több más államot jelenleg vagy a jövőben kötelező két- vagy többoldalú megállapodás, valamint e megállapodások értelmében kötött egyéb megállapodás;

l) hatáskörrel rendelkező hatóság az egyes tagállamok vonatkozásában a kérdéses állam területének egészén vagy annak egy részén a szociális biztonsági rendszerért felelős miniszter, miniszterek vagy velük egyenértékű egyéb hatóság;

m) igazgatási bizottság a 80. cikkben említett bizottság;

n) intézmény az egyes tagállamok vonatkozásában a jogszabályok egészének vagy részének alkalmazásáért felelős testület vagy hatóság;

o) illetékes intézmény:

i. az az intézmény, amelynél az ellátás igénylésének időpontjában az érintett biztosított; vagy

ii. az az intézmény, amelynél az érintett személy ellátásra jogosultságot szerzett, vagy jogosultságot szerezne, ha annak a tagállamnak a területén, ahol az intézmény található, saját maga vagy egy vagy több családtagja lakóhellyel rendelkezne; vagy

iii. az érintett tagállam hatáskörrel rendelkező hatósága által kijelölt intézmény; vagy

iv. a 4. cikk (1) bekezdésében meghatározott ellátások vonatkozásában a munkáltató felelősségével kapcsolatos rendszer esetében a munkáltató vagy a munkáltató nevében eljáró biztosító, vagy azok hiányában az érintett tagállam hatáskörrel rendelkező hatósága által kijelölt testület vagy hatóság;

p) lakóhely szerinti intézmény és tartózkodási hely szerinti intézmény az az intézmény, amely jogosult az általa alkalmazott jogszabályok szerint ellátást nyújtani azon a helyen, ahol az érintett személy lakóhellyel rendelkezik vagy ahol az ideiglenesen tartózkodik, illetve ilyen intézmény hiányában a kérdéses tagállam hatáskörrel rendelkező hatósága által kijelölt intézmény;

q) illetékes állam az a tagállam, amelynek területén az illetékes intézmény található;

r) biztosítási idő az a járulékfizetési időszak vagy szolgálati idő vagy önálló vállalkozóként folytatott tevékenységi időszak, amelyet azok a jogszabályok, amelyek szerint az adott időszakot megszerezték vagy az megszerzettnek tekintendő, biztosítási időként határoznak meg vagy ismernek el, valamint más hasonló időszak, amelyet az említett jogszabályok a biztosítási idővel egyenértékűnek tekintenek;

s) a szolgálati idő és önálló vállalkozóként folytatott tevékenységi időszak az az időszak, amelyet azok a jogszabályok, amelyek szerint az adott időt megszerezték, szolgálati időként vagy önálló vállalkozóként folytatott tevékenységi időszakként határoznak meg vagy ismernek el, valamint más hasonló időszak, amelyet az említett jogszabályok a szolgálati idővel vagy az önálló vállalkozóként folytatott tevékenységi időszakkal egyenértékűnek tekintenek;

sa) tartózkodási idő az az időszak, amelyet azok a jogszabályok, amelyek szerint az adott időszakot megszerezték vagy az megszerzettnek tekintendő, ilyen időszakként határoznak meg vagy ismernek el;

t) ellátások és nyugdíj valamennyi ellátás és nyugdíj, azok közpénzekből fizetett valamennyi eleme, az értékállóságot biztosító növekmény és a kiegészítő ellátás a III. cím rendelkezéseire is figyelemmel, valamint a nyugdíjak helyett fizetendő pénzbeli ellátás, illetve a járulékok visszatérítésének formájában kifizetett ellátás;

u) i. családi ellátások valamennyi természetbeni vagy pénzbeli ellátás az I. melléklet szerinti különleges szülési ellátások és örökbefogadási támogatások kivételével, amely célja a 4. cikk (1) bekezdésének h) pontjában előírt jogszabályok szerinti családi kiadások fedezése;

ii. családi támogatások kizárólag a családtagok száma és szükség esetén a családtagok életkora alapján rendszeres időszakonként fizetendő pénzbeli ellátás;

v) haláleseti juttatások az elhalálozás bekövetkezésekor egy összegben fizetendő összes juttatás a t) pontban meghatározott pénzbeli ellátások kivételével.

2. cikk

A rendelet személyi hatálya

(1) E rendelet vonatkozik azokra a munkavállalókra vagy önálló vállalkozókra, akik egy vagy több tagállam jogszabályainak a hatálya alá tartoznak vagy tartoztak, és akik a tagállamok egyikének állampolgárai, illetve azokra a hontalanokra vagy menekültekre, akiknek a lakóhelye valamely tagállam területén található, illetve családtagjaikra és túlélő hozzátartozóira.

(2) E rendelet vonatkozik továbbá a munkavállalók vagy önálló vállalkozók állampolgárságától függetlenül az egy vagy több tagállam jogszabályainak hatálya alá tartozó munkavállalók vagy önálló vállalkozók azon túlélő hozzátartozóira, akik valamely tagállam állampolgárai, illetve valamely tagállam területén lakóhellyel rendelkező menekültek vagy hontalanok.

(3) E rendelet vonatkozik köztisztviselőkre, valamint azokra is, akik az alkalmazandó jogszabályoknak megfelelően köztisztviselőnek minősülnek, ha azok egy tagállam olyan jogszabályainak hatálya alá tartoznak vagy tartoztak, amelyekre e rendelet vonatkozik.

3. cikk

Az egyenlő bánásmód elve

(1) E rendelet különös rendelkezéseire is figyelemmel az e rendelet hatálya alá tartozó olyan személyeket, akik egy tagállam területén lakóhellyel rendelkeznek, bármely tagállam jogszabályai szerint ugyanolyan kötelezettségek terhelik és ugyanolyan előnyök illetik, mint az adott tagállam állampolgárait.

(2) Az (1) bekezdés rendelkezései alkalmazandók a szociális biztonsági intézmények szervei tagjainak megválasztására, illetve a kinevezésükben való részvételre is, de nem érintik amegválaszt hatósággal vagy az érintett személyek e szervekhez történő kinevezésének módszereivel kapcsolatos tagállami jogszabályok rendelkezéseit.

(3) Ha a III. melléklet másként nem rendelkezik, a 7. cikk (2) bekezdésének c) pontja értelmében hatályban maradó szociális biztonsági egyezmények rendelkezései és a 8. cikk (1) bekezdése értelmében megkötött egyezmények rendelkezései vonatkoznak az e rendelet hatálya alá tartozó személyekre.

4. cikk (10)

A rendelet alkalmazási köre

(1) E rendelet alkalmazandó a következő szociális biztonsági ágakat érintő valamennyi jogszabályra:

a) betegségbiztosítási és anyasági ellátások;

b) rokkantsági ellátások, beleértve a rokkantak keresőképességének fenntartását vagy javítását célzó ellátásokat is;

c) öregségi ellátások;

d) túlélő hozzátartozók számára nyújtott ellátások;

e) munkahelyi balesetekkel és foglalkozási megbetegedéssel kapcsolatos ellátások;

f) haláleseti juttatások;

g) munkanélküli-ellátások;

h) családi ellátások.

(2) E rendelet alkalmazandó valamennyi, akár járulékfizetésen alapuló, akár nem járulékfizetésen alapuló általános és különleges szociális biztonsági rendszerre, valamint a munkáltatóknak vagy hajótulajdonosoknak az (1) bekezdésben említett ellátások nyújtásával kapcsolatos felelősségét érintő biztosítási rendszerekre.

(2a) Ez a rendelet vonatkozik az (1) bekezdésben említett vagy a 4. cikk értelmében kizárt jogszabályokon vagy szociális biztonsági rendszereken kívüli jogszabályok vagy szociális biztonsági rendszerek szerint nyújtott különleges nem járulék alapú ellátásokra is, amikor az ellátások célja:

a) kiegészítő, helyettesítő vagy kisegítő fedezet nyújtása az (1) bekezdés a)–h) pontjában említett szociális biztonsági ág kockázataira; vagy

b) kizárólag különleges védelem nyújtása a fogyatékossággal élők számára.

(2b) Ez a rendelet nem alkalmazható egy tagállam jogszabályainak a II. melléklet III. szakaszában említett, különleges, nem járulékalapú ellátásokkal kapcsolatos rendelkezéseire, amelyek területi hatálya azon tagállam területének egy részére korlátozott.

(3) Ugyanakkor e rendelet III. címének rendelkezései nem érintik a hajótulajdonosok felelősségével kapcsolatos tagállami jogszabályok rendelkezéseit.

(4) E rendelet nem alkalmazható a szociális és egészségügyi támogatásokra, a háború és annak következményei áldozatai számára nyújtott ellátások rendszerére, illetve a köztisztviselőkre és köztisztviselőnek minősülő személyekre vonatkozó különleges rendszerekre.

5. cikk (10)

A tagállamok nyilatkozatai e rendelet hatályáról

A tagállamok nyilatkozatban határozzák meg a 4. cikk (1) és (2) bekezdésében említett jogszabályaikat és rendszereiket, a 4. cikk (2a) bekezdésében említett különleges, nem járulék alapú ellátásokat, az 50. cikkben említett minimumellátásokat és a 77. és 78. cikkben említett ellátásokat, és e nyilatkozatokról a 97. cikknek megfelelően küldenek értesítést, valamint azokat a 96. cikknek megfelelően teszik közzé.

6. cikk

Az e rendelet által felváltott szociális biztonsági egyezmények

A 7. és 8. cikk, valamint a 46. cikk (4) bekezdésének rendelkezéseire is figyelemmel e rendelet személyi hatálya és alkalmazási köre vonatkozásában felváltja azokat a szociális biztonsági egyezményeket, amelyek:

a) kizárólag két vagy több tagállamot; vagy

b) legalább két tagállamot és egy vagy több másik államot köteleznek, ha a felmerülő esetek rendezésében az utóbbi államok intézményei nem vesznek részt.

7. cikk

Az e rendelet által nem érintett nemzetközi rendelkezések

(1) E rendelet nem érinti az alábbi nemzetközi rendelkezésekből származó kötelezettségeket:

a) a Nemzetközi Munkaügyi Konferencia által elfogadott és egy vagy több tagállam általi megerősítést követően hatályba lépett egyezmények rendelkezései;

b) az Európa Tanács tagállamai által 1953. december 11-én megkötött, a szociális biztonságról szóló átmeneti európai megállapodások rendelkezései.

(2) A 6. cikk rendelkezései ellenére a következő rendelkezések továbbra is alkalmazandók:

a) a rajnai hajósok szociális biztonságáról szóló, 1950. július 27-i megállapodás rendelkezései;

b) a nemzetközi közlekedésben dolgozó munkavállalók szociális biztonságáról szóló, 1956. július 9-i európai egyezmény rendelkezései;

c) a II. mellékletben felsorolt szociális biztonsági egyezmények rendelkezései.

8. cikk

A tagállamok közötti egyezmények megkötése

(1) Két vagy több tagállam szükség esetén e rendelet szellemében és elvei alapján jogosult egymással egyezményeket kötni.

(2) A tagállamok a más tagállamokkal az (1) bekezdés rendelkezései szerint megkötött egyezményekről a 97. cikk (1) bekezdésének megfelelően küldenek értesítést.

9. cikk

Az önkéntes vagy szabadon választható folytatólagos biztosításba való belépés

(1) A tagállamok jogszabályainak azon rendelkezései, amelyek az önkéntes vagy szabadon választható folytatólagos biztosítási rendszerekbe való belépéssel kapcsolatos feltételként előírják, hogy az érintett személynek az adott állam területén lakóhellyel kell rendelkeznie, nem alkalmazhatók azon személyekre, akik egy másik tagállam területén rendelkeznek lakóhellyel, feltéve ha munkájuk során munkavállalóként vagy önálló vállalkozóként valamikor az előbb említett állam jogszabályainak hatálya alá tartoztak.

(2) Ha egy tagállam jogszabályai az önkéntes vagy szabadon választható folytatólagos biztosítási rendszerbe való belépéssel kapcsolatos feltételként biztosítási idő megszerzését írják elő, a szükséges mértékben figyelembe kell venni más tagállamok jogszabályai szerint szerzett biztosítási vagy tartózkodási időt, mintha az érintett személy azt az előbb említett állam jogszabályai szerint szerezte volna meg.

9a. cikk (7)

A referencia-időszak meghosszabbítása

Ha az egyik tagállam jogszabályai szerint valamely ellátásra való jogosultság elismerésének feltétele a biztosítási eseményt megelőző meghatározott időszakban (referencia-időszak) minimális biztosítási idő megszerzése, és ha a fenti jogszabályok azt írják elő, hogy a referencia-időszak meghosszabbodását indokolhatják azok az időszakok, amelyek alatt az adott tagállam jogszabályai szerint az ellátásokat nyújtották vagy az adott tagállam területén gyermeknevelésre fordított időszakok, szintén a fent említett referencia-időszak meghosszabbítását indokolják azok az időszakok, amelyek alatt rokkantsági nyugdíjakat vagy öregségi nyugdíjakat, illetve betegbiztosítási ellátásokat, munkanélküli ellátásokat vagy munkahelyi balesetre kifizetett ellátásokat (a nyugdíjak kivételével) biztosítottak a másik tagállam jogszabályai szerint, valamint az egyik tagállam területén gyermeknevelésre fordított időszakok.

10. cikk

A lakóhellyel kapcsolatos kikötések eltörlése – A kötelező biztosítás hatása a járulékok visszatérítésére

(1) A rendelet eltérő rendelkezéseinek hiányában az egy vagy több tagállam jogszabályai szerint megszerzett rokkantsági, öregségi vagy túlélő hozzátartozókat megillető pénzbeli ellátás, munkahelyi balesetek vagy foglalkozási megbetegedések esetén fizetett nyugdíj és haláleseti juttatás nem csökkenthető, nem módosítható, nem függeszthető fel, nem vonható vissza vagy foglalható le azzal az indoklással, hogy a jogosult egy másik tagállam területén rendelkezik lakóhellyel, mint amely tagállam területén a fizetésre kötelezett intézmény található.

Az előző albekezdés rendelkezései alkalmazandók azokra a pénzbeli ellátásokra, amelyekben a túlélő hozzátartozói nyugdíjra jogosult túlélő házastárs újabb házasságának megkötése esetén részesül.

(2) Ha egy tagállam jogszabályai szerint a járulékok visszatérítésének feltételeként kikötik, hogy az érintett személy nem tartozhat kötelező biztosítás hatálya alá, ez a feltétel mindaddig nem tekinthető teljesítettnek, amíg az érintett személy egy másik tagállam jogszabályai szerint munkavállalóként kötelező biztosítás hatálya alá tartozik.

10a. cikk (10)

Különleges, nem járulék alapú ellátások

(1) A 10. cikk és a III. cím rendelkezései ellenére az e rendelet hatálya alá tartozó személyek csak a lakóhelyük szerinti tagállam területén részesülnek a 4. cikk (2a) bekezdésében említett különleges, nem járulék alapú pénzbeli ellátásban ezen állam jogszabályainak megfelelően, feltéve hogy ezeket az ellátásokat a IIa. melléklet felsorolja. Ezeket az ellátásokat a lakóhely szerinti illetékes intézmény a saját költségére nyújtja.

(2) Azon tagállam illetékes intézménye, amely tagállam jogszabályai szerint az (1) bekezdésben említett ellátásokra való jogosultság a szolgálati időnek, az önálló vállalkozóként folytatott tevékenység idejének vagy a tartózkodási időnek a megszerzésétől függ, a szükséges mértékig figyelembe veszi a más tagállamok területén szerzett szolgálati időt, önálló vállalkozóként folytatott tevékenység idejét vagy tartózkodási időt oly módon, mint az előbb említett tagállam területén szerzett időszakokat.

(3) Ha az (1) bekezdésben említett, kiegészítésként nyújtott ellátásra való jogosultság egy tagállam jogszabályai szerint a 4. cikk (1) bekezdésének a)–h) pontjában meghatározott ellátásban való részesüléstől függ és e jogszabályok szerint ilyen ellátásra való jogosultság nem áll fenn, bármely más tagállam jogszabályai szerint nyújtott megfelelő ellátást a kiegészítő ellátásra való jogosultság megállapításának céljából az előbb említett tagállam jogszabályai szerint nyújtott ellátásnak kell tekinteni.

(4) Ha egy tagállam jogszabályai szerint az (1) bekezdésben említett fogyatékossági vagy rokkantsági ellátás nyújtása attól a feltételtől függ, hogy a fogyatékosságot vagy rokkantságot első alkalommal annak a tagállamnak a területén kell diagnosztizálni, ezt a feltételt teljesítettnek kell tekinteni, ha a diagnózis megállapítása első alkalommal egy másik tagállam területén történt.

11. cikk

Az ellátások értékállóságának biztosítása

Egy tagállam jogszabályai által előírt, az értékállóság biztosítására vonatkozó szabályok alkalmazandók az e tagállam jogszabályai szerint esedékes ellátásokra e rendelet rendelkezéseit figyelembe véve.

12. cikk (9) (11)

Az ellátások halmozódásának tilalma

(1) E rendelet nem adhat és nem tarthat fenn ugyanazon kötelező biztosítási idő alatt több, azonos jellegű ellátáshoz való jogosultságot. Ugyanakkor e rendelkezés nem alkalmazható azokra a rokkantsági, öregségi és haláleseti ellátásokra (nyugdíjakra) vagy foglalkozási megbetegedés esetén nyújtott ellátásokra, amelyeket két vagy több tagállam intézményei nyújtanak a 41. cikk, a 43. cikk (2) és (3) bekezdése, a 46., 50. és 51. cikk vagy a 60. cikk (1) bekezdése b) pontja rendelkezéseinek megfelelően.

(2) Ha e rendelet másként nem rendelkezik, egy ellátásnak más szociális biztonsági ellátásokkal vagy egyéb jövedelmekkel való halmozódása esetén az ellátás csökkentésére, felfüggesztésére vagy visszavonására vonatkozó tagállami jogszabályok rendelkezései abban az esetben is érvényesíthetők a kedvezményezettel szemben, ha a kérdéses ellátásra való jogosultságot egy másik tagállam jogszabályai szerint szerezték meg, vagy ha a jövedelem egy másik tagállam területén keletkezett.

(3) Ha egy kereső tevékenységet folytató rokkantsági ellátásban vagy előrehozott öregségi nyugellátásban részesül, az ellátás csökkentésére, felfüggesztésére vagy visszavonására vonatkozó tagállami jogszabályok rendelkezései abban az esetben is érvényesíthetők vele szemben, ha a tevékenységét más tagállam területén folytatja.

(4) Ha a holland intézmény az 57. cikk (5) bekezdésének vagy a 60. cikk (2) bekezdése b) pontjának rendelkezései szerint köteles hozzájárulni egy másik tagállam jogszabályai szerint a foglalkozási megbetegedés esetén nyújtott ellátás költségeihez, a holland jogszabályok szerint fizetendő rokkantsági nyugdíjat csökkenteni kell a másik tagállam azon intézménye számára fizetendő összeggel, amely intézmény köteles a foglalkozási megbetegedés esetén járó ellátás biztosítására.

II. CÍM

AZ ALKALMAZANDÓ JOGSZABÁLYOK MEGHATÁROZÁSA

13. cikk (9)

Általános szabályok

(1) A 14. cikk c) pontjára is figyelemmel a rendelet hatálya alá tartozó személyekre csak egy tagállam jogszabályai alkalmazandóak. E jogszabályokat e cím rendelkezései szerint kell meghatározni.

(2) A 14-17. cikk rendelkezéseire is figyelemmel:

a) egy tagállam területén alkalmazott személy e tagállam jogszabályainak hatálya alá tartozik még abban az esetben is, ha egy másik tagállam területén rendelkezik lakóhellyel, vagy ha az őtalkalmazó vállalkozás vagy magánszemély székhelye vagy lakóhelye egy másik tagállam területén található;

b) egy tagállam területén önálló vállalkozóként tevékenykedő személy e tagállam jogszabályainak hatálya alá tartozik még abban az esetben is, ha másik tagállamban rendelkezik lakóhellyel;

c) egy tagállam lobogója alatt közlekedő hajó fedélzetén alkalmazott személy a lobogó szerinti tagállam jogszabályainak hatálya alá tartozik;

d) a köztisztviselők és a köztisztviselőnek minősülő más személyek azon tagállam jogszabályainak hatálya alá tartoznak, amely tagállam jogszabályainak hatálya alá az őket alkalmazó közigazgatási szerv tartozik;

e) egy tagállam fegyveres erőibe szolgálatra vagy polgári szolgálatra behívott vagy újból behívott személyek e tagállam jogszabályainak hatálya alá tartoznak. Ha e jogszabályok szerint a jogosultság a katonai vagy polgári szolgálatra való behívást megelőzően vagy a leszerelést követően megszerzett biztosítási idő függvénye, a szükséges mértékig bármely tagállam jogszabályai szerint szerzett biztosítási időt figyelembe kell venni, mintha ez az idő az előbb említett tagállam jogszabályai szerint szerzett biztosítási idő lenne. Egy tagállam fegyveres erőibe szolgálatra vagy polgári szolgálatra behívott vagy újból behívott munkavállalók vagy önálló vállalkozók megtartják munkavállalói vagy önálló vállalkozói jogállásukat.

f) az a személy, akire az egyik tagállam jogszabályai már nem alkalmazhatóak és egy másik tagállam jogszabályai sem alkalmazandók rá az előző pontokban megállapított szabályok egyikével összhangban vagy a 14–17. cikkekben megállapított kivételeknek vagy különös rendelkezéseknek megfelelően, azon tagállam jogszabályainak a hatálya alá tartozik, amelyiknek a területén lakóhellyel rendelkezik, kizárólag azon tagállam jogszabályi rendelkezéseivel összhangban.

14. cikk

Az ellenérték fejében munkát végző személyekre (kivéve a tengerészekre) alkalmazandó különös szabályok

A 13. cikk (2) bekezdésének a) pontja az alábbi kivételekkel és körülmények között alkalmazandó:

1. a) Az a személy, akit az őt egy tagállam területén alkalmazó vállalkozás a számára teljesítendő munkavégzés céljából egy másik tagállam területére küld ki, továbbra is az előbb említett tagállam jogszabályainak hatálya alá tartozik, feltéve hogy e munka várható időtartama nem haladja meg a tizenkét hónapot, illetve őt nem olyan személy felváltására küldték ki, akinek kiküldetési ideje letelt;

b) ha a munkavégzés időtartama előre nem látható körülmények miatt túllépi az eredetileg meghatározott időtartamot és meghaladja a tizenkét hónapot, az előbbi tagállam jogszabályai továbbra is alkalmazandók a munka elvégzéséig, feltéve hogy annak a tagállamnak a hatáskörrel rendelkező hatósága, amely tagállam területére az érintett személyt kiküldték, vagy e hatóság által kijelölt szerv ahhoz hozzájárulását adja; a hozzájárulást a tizenkét hónapos időtartam lejárata előtt kérelmezni kell. E hozzájárulás ugyanakkor tizenkét hónapot meghaladó időtartamra nem adható meg.

2. Az a személy, akit szokásosan két vagy több tagállam területén foglalkoztatnak, a következők szerint meghatározott jogszabályok hatálya alá tartozik:

a) az a személy, aki egy olyan vállalkozás hajózó személyzetének tagja, amely más vagy saját számlájára nemzetközi vasúti, közúti, légi vagy belvízi személyszállítási vagy árufuvarozási szolgáltatást végez, és amely vállalkozás székhelye egy tagállamban található, az utóbbi tagállam jogszabályainak hatálya alá tartozik a következő megszorításokkal:

i. ha az említett vállalkozás fiókteleppel vagy állandó képviselettel rendelkezik más tagállamban, mint amelyikben a székhelye található, e fióktelep vagy állandó képviselet által alkalmazott személy azon tagállam jogszabályainak hatálya alá tartozik, amely tagállamban e fióktelep vagy állandó képviselet található;

ii. ha az adott személyt elsődlegesen annak a tagállamnak a területén alkalmazzák, amelyben lakóhellyel rendelkezik, e személy e tagállam jogszabályainak hatálya alá tartozik még abban az esetben is, ha az őt alkalmazó vállalkozás annak a tagállamnak a területén nem rendelkezik székhellyel, fiókteleppel vagy állandó képviselettel;

b) az a) pontban nem említett személy azon tagállam jogszabályainak hatálya alá tartozik:

i. amelynek területén lakóhellyel rendelkezik, ha tevékenységét részben e tagállam területén végzi, vagy ha több olyan vállalkozás vagy több olyan munkáltató számára végez munkát, amelynek vagy akinek székhelye vagy lakóhelye különböző tagállamok területén található;

ii. amelynek területén az őt alkalmazó vállalkozás vagy magánszemély székhelye vagy lakóhelye található, ha tevékenységét nem annak a tagállamnak a területén végzi, ahol lakóhellyel rendelkezik.

3. Az a személy, akit olyan vállalkozás alkalmaz egy tagállam területén, amelynek székhelye más tagállam területén található, és tevékenységei átterjednek a két állam közös határán, azon tagállam jogszabályainak hatálya alá tartozik, amelynek területén e vállalkozás székhelye található.

14a. cikk

Az önálló vállalkozókra (kivéve a tengerészekre) alkalmazandó különös szabályok

A 13. cikk (2) bekezdésének b) pontja az alábbi kivételekkel és körülmények között alkalmazandó:

1. a) az a személy, aki szokásosan önálló vállalkozó egy tagállamban, és egy másik tagállam területén végez munkát, továbbra is az előbb említett tagállam jogszabályainak hatálya alá tartozik, feltéve hogy e munka várható időtartama nem haladja meg a tizenkét hónapot;

b) ha a munkavégzés időtartama előre nem látható körülmények miatt túllépi az eredetileg meghatározott időtartamot és meghaladja a tizenkét hónapot, az előbbi tagállam jogszabályai továbbra is alkalmazandók a munka elvégzéséig, feltéve hogy annak a tagállamnak a hatáskörrel rendelkező hatósága, amely tagállam területére az érintett személy a kérdéses munka elvégzése céljából belépett vagy e hatóság által kijelölt szerv ahhoz hozzájárulását adja; a hozzájárulást a tizenkét hónapos időtartam lejárata előtt kérelmezni kell. E hozzájárulás ugyanakkor tizenkét hónapot meghaladó időtartamra nem adható meg.

2. Az a személy, aki két vagy több tagállam területén önálló vállalkozóként végez tevékenységet, azon tagállam jogszabályainak hatálya alá tartozik, amelynek területén lakóhellyel rendelkezik, ha tevékenységének bármely részét e tagállam területén végzi. Ha az ilyen személy annak a tagállamnak a területén, amelyben lakóhellyel rendelkezik, nem végez tevékenységet, azon tagállam jogszabályainak a hatálya alá tartozik, amelynek területén fő tevékenységét végzi. A fő tevékenység meghatározására szolgáló kritériumokat a 97. cikkben említett rendelet állapítja meg.

3. Az a személy, aki olyan vállalkozásban önálló vállalkozó, amelynek székhelye egy tagállam területén található és tevékenységei átterjednek két állam közös határán, azon tagállam jogszabályainak hatálya alá tartozik, amelynek területén e vállalkozás székhelye található.

4. Ha azok a jogszabályok, amelyeknek egy személy a (2) vagy (3) bekezdéssel összhangban a hatálya alá tartozik, nem teszik lehetővé, hogy e személy akár csak önkéntességi alapon is egy nyugdíjrendszerhez csatlakozzon, az érintett személyt a másik tagállam jogszabályainak hatálya alá tartozónak kell tekinteni, amelyeket e különös rendelkezésektől függetlenül kell alkalmazni, illetve ha így két vagy több tagállam jogszabályait kellene alkalmazni, e személy az érintett tagállamok vagy azok illetékes hatóságai közötti megállapodás szerint meghatározott jogszabályok hatálya alatt áll.

14b. cikk

Tengerészekre vonatkozó különös szabályok

A 13. cikk (2) bekezdésének c) pontja az alábbi kivételekkel és körülmények között alkalmazandó:

1. Az a személy, akit az őt alkalmazó vállalkozás egy tagállam területén vagy e tagállam lobogója alatt közlekedő hajó fedélzetén alkalmaz és akit e vállalkozás a számára teljesítendő munkavégzés céljából egy másik tagállam lobogója alatt közlekedő hajó fedélzetére küld ki, a 14. cikk 1. pontjában előírt feltételekre is figyelemmel továbbra is az előbb említett tagállam jogszabályainak hatálya alá tartozik.

2. Az a személy, aki tevékenységét egy tagállam területén vagy a tagállam lobogója alatt közlekedő hajó fedélzetén szokásosan önálló vállalkozóként végzi és aki saját költségén egy másik tagállam lobogója alatt közlekedő hajó fedélzetén végez munkát, a 14a. cikk 1. pontjára is figyelemmel továbbra is az előbb említett tagállam jogszabályainak hatálya alá tartozik.

3. Az a személy, akit szokásosan nem a tengeren alkalmaznak, egy tagállam felségvizein vagy kikötőjében végez munkát a tagállam felségvizein vagy kikötőjében egy másik tagállam lobogója alatt közlekedő hajó fedélzetén, de aki a hajó személyzetének nem tagja, az előbb említett tagállam jogszabályainak a hatálya alá tartozik.

4. Az a személy, akit egy tagállam lobogója alatt közlekedő hajó fedélzetén alkalmaznak, és aki az e munkáért járó javadalmazást olyan vállalkozástól vagy személytől kapja, amelynek vagy akinek a székhelye vagy lakóhelye más tagállam területén található, az utóbbi tagállam jogszabályainak hatálya alá tartozik, ha e tagállamban rendelkezik lakóhellyel; az említett jogszabályok alkalmazásában a javadalmazást fizető vállalkozás vagy személy munkáltatónak tekintendő.

14c. cikk (5)

Azokra a személyekre alkalmazandó különös szabályok, akik egyidejűleg egy tagállam területén munkavállalóként, egy másik tagállam területén önálló vállalkozóként tevékenykednek

Az a személy, aki egyidejűleg egy tagállam területén munkavállalóként, egy másik tagállam területén önálló vállalkozóként tevékenykedik:

a) a b) pont eltérő rendelkezései hiányában azon tagállam jogszabályainak a hatálya alatt áll, amelynek területén munkavi szonyban áll;

b) a VII. mellékletben említett esetekben:

- azoknak a 14. cikk (2) és (3) bekezdésével összhangban meghatározott tagállami jogszabályoknak a hatálya alatt áll, amelynek területén munkaviszonyban áll, ha ezt a tevékenységet két vagy több tagállam területén folytatja, és

- azoknak a 14. cikk (2), (3) és (4) bekezdésével összhangban meghatározott tagállami jogszabályoknak a hatálya alatt áll, amelynek területén önálló vállalkozóként végez munkát, ha ezt a tevékenységet két vagy több tagállam területén folytatja.

14d. cikk (5)

Vegyes rendelkezések

(1) A 14. cikk (2) és (3) bekezdésében, a 14a. cikk (2), (3) és (4) bekezdésében és a 14c. cikk (1) bekezdésének a) pontjában említett személyeket az e rendelkezésekkel összhangban megállapított jogszabályok alkalmazásában úgy kell tekinteni, mint ha kereső tevékenységüket vagy tevékenységeiket az érintett tagállam területén végzenék.

(2) A 14c cikkben említett személyt az önálló vállalkozása szerinti tagállam jogszabályai szerint az önálló vállalkozót terhelő járulékok mértékének meghatározása céljából úgy kell tekinteni, mint ha az érintett tagállam területén állna munkaviszonyban.

(3) Egy tagállam jogszabályainak azok a rendelkezései, amelyek szerint egy kereső tevékenységet folytató nyugdíjas e tevékenységei vonatkozásában nem tartozik a kötelező biztosítási rendszer hatálya alá, azokra a nyugdíjasokra is vonatkoznak, akik nyugdíjjogosultságukat egy másik tagállam jogszabályai szerint szerezték meg, kivéve ha az érintett személy kifejezetten kéri az előbb említett tagállam illetékes hatósága által kijelölt és a 98. cikkben említett rendelet 10. mellékletében megnevezett intézménytől, hogy e rendszer hatálya alá tartozhasson.

15. cikk

Az önkéntes biztosításra vagy szabadon választott folyamatos biztosításra vonatkozó szabályok

(1) A 13. és 14d. cikk rendelkezései nem vonatkoznak az önkéntes biztosításra vagy a szabadon választható folytatólagos biztosításra, kivéve ha a 4. cikkben említett ágak vonatkozásában bármely tagállamban csak önkéntes biztosítási rendszer létezik.

(2) Ha két vagy több tagállam jogszabályainak alkalmazása a biztosítások halmozódásához vezet:

- egy kötelező biztosítási rendszer és egy vagy több önkéntes vagy választható folytatólagos biztosítási rendszer közül az érintett személy kizárólag a kötelező biztosítási rendszer hatálya alá tartozik,

- két vagy több önkéntes vagy választható folytatólagos biztosítási rendszer közül az érintett személy kizárólag az általa választott önkéntes vagy választható folytatólagos biztosítási rendszer hatálya alá tartozik.

(3) Ugyanakkor rokkantsági, öregségi és haláleseti ellátások (nyugdíjak) vonatkozásában az érintett személy csatlakozhat egy másik tagállam önkéntes vagy szabadon választható folytatólagos biztosítási rendszeréhez még akkor is, ha kötelezően egy másik tagállam jogszabályainak hatálya alá tartozik, annyiban, amenynyiben az előbb említett tagállam az esetleges halmozódásokat kifejezetten vagy hallgatólagosan engedélyezi.

16. cikk

Diplomáciai és konzuli képviseletek személyzetére, valamint az Európai Közösségek segédszemélyzetére vonatkozó különös szabályok

(1) A 13. cikk (2) bekezdése a) pontjának rendelkezései alkalmazandók a diplomáciai és konzuli képviseletek személyzetére, valamint e személyek háztartásában alkalmazott személyekre.

(2) Ugyanakkor azok az (1) bekezdés hatálya alá tartozó munkavállalók, akik az akkreditáló vagy küldő állam állampolgárai, választhatják, hogy e tagállam jogszabályainak hatálya alá tartozzanak-e. E választási jogosultság minden naptári év végén megújítható és annak nincs visszaható hatálya.

(3) Az Európai Közösségek segédszemélyzetének tagjai választhatnak, hogy azon tagállamnak, amely területén alkalmazottak, vagy a legutolsó olyan tagállamnak, amely jogszabályainak hatálya alá tartoztak, illetve az állampolgárságuk szerinti tagállam jogszabályainak hatálya alá tartozzanak-e, a családi támogatásra vonatkozó rendelkezések kivételével, amelyek ellátása e személyzet alkalmazási feltételei szerint történik. Ez a csak egy alkalommal igénybe vehető választási jogosultság a munkába állás napjától hatályos.

17. cikk (9)

A 13–16. cikk alóli kivételek

Két vagy több tagállam, e tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságai vagy e hatóságok által kijelölt szervek közös megállapodással a személyek egyes csoportjai vagy egyes személyek érdekében a 13–16. cikk rendelkezései alól kivételeket írhatnak elő.

17a. cikk (9)

Az egy vagy több tagállam jogszabályai szerint járó nyugdíjban részesülőkre vonatkozó különleges szabályok

Az egyik tagállam jogszabályai szerint járó nyugdíjban vagy több tagállam jogszabályai szerinti nyugdíjakban részesülő, egy másik tagállam területén lakóhellyel rendelkező személy saját kérésére mentesíthető az utóbbi állam jogszabályai alól, feltéve hogy nem valamilyen kereső tevékenység folytatása miatt vonatkoznak rá ezek a jogszabályok.

III. CÍM

AZ ELLÁTÁSOK EGYES CSOPORTJAIRA VONATKOZÓ KÜLÖNÖS RENDELKEZÉSEK

I. FEJEZET

BETEGSÉG ÉS ANYASÁG

1. szakasz

Közös rendelkezések

18. cikk

A biztosítási, szolgálati vagy tartózkodási idő összesítése

(1) Azon tagállam illetékes intézménye, amely tagállam jogszabályai az ellátásokra való jogosultság megszerezését, fenntartását vagy feléledését a biztosítási, szolgálati vagy tartózkodási idő megszerzésétől teszik függővé, a szükséges mértékben figyelembe veszi a más tagállamok jogszabályai szerint szerzett biztosítási, szolgálati vagy tartózkodási időt, mintha azt az általa alkalmazott jogszabályok szerint szerezték volna meg.

(2) Az (1) bekezdés rendelkezései alkalmazandók az idénymunkásokra, még az illetékes állam jogszabályai által engedélyezett időtartamot meghaladó mértékű megszakításokat megelőzően szerzett időszakok vonatkozásában is, ugyanakkor azzal a feltétellel, hogy az érintett munkavállaló biztosítottságának szünetelése nem haladhatja meg a négy hónapot.

2. szakasz

Munkavállalók vagy önálló vállalkozók, valamint családtagjaik

19. cikk

Az illetékes államon kívüli lakóhely – általános szabályok

(1) Az a munkavállaló vagy önálló vállalkozó, aki az ellátásra való jogosultság tekintetében kielégíti az illetékes állam jogszabályai által előírt feltételeket, de az illetékes államon kívüli tagállamban rendelkezik lakóhellyel – szükség esetén a 18. cikk rendelkezéseinek figyelembevételével – a lakóhelye szerinti államban:

a) természetbeni ellátásban részesül, amelyet az illetékes intézmény nevében a lakóhely szerinti tagállam intézménye nyújt az általa alkalmazott jogszabályoknak megfelelően, mintha a munkavállaló vagy önálló vállalkozó ott lenne biztosított;

b) pénzbeli ellátásban részesül, amelyet az illetékes intézmény nyújt az általa alkalmazott jogszabályoknak megfelelően. Ugyanakkor az illetékes intézmény és a lakóhely szerinti intézmény közötti megállapodás alapján az ellátást az illetékes intézmény nevében nyújthatja a lakóhely szerinti intézmény is, az illetékes állam jogszabályainak megfelelően.

(2) Az (1) bekezdés a) pontjának rendelkezései hasonlóan alkalmazandók a családtagokra is, akik nem az illetékes államban rendelkeznek lakóhellyel, amennyiben annak az államnak a területén, ahol lakóhellyel rendelkeznek, nem jogosultak ezekre az ellátásokra.

Ha a családtagok olyan tagállam területén rendelkeznek lakóhellyel, amely tagállam jogszabályai szerint a természetbeni ellátásokhoz való jogosultság nem függ biztosítási vagy szolgálati feltételektől, a számukra nyújtott természetbeni ellátásokat olyannak kell tekinteni, mint amelyet annak intézménynek a nevében nyújtanak, amelyiknél a munkavállaló vagy önálló vállalkozó biztosított, kivéve ha a házastárs vagy a gyermekekről gondoskodó személy az említett tagállam területén kereső tevékenységet folytat.

20. cikk

Határ menti ingázók és családtagjaik – különös szabályok

A határ menti ingázók szintén részesülhetnek ellátásban az illetékes állam területén. Ezt az ellátást az illetékes állam jogszabályai rendelkezéseinek megfelelően az illetékes intézmény nyújtja, mintha az érintett személy lakóhelye annak az államnak a területén lenne. E munkavállalók családtagjai ugyanilyen feltételek mellett jogosultak természetbeni ellátásra; ugyanakkor a sürgős esetek kivételével ezen ellátás igénybevétele az illetékes államok vagy az ilyen államok illetékes intézményei között létrejött megállapodástól vagy ilyen megállapodás hiányában az illetékes intézmény előzetes hozzájárulásától függ.

21. cikk

Ideiglenes tartózkodás vagy a lakóhely áthelyezése az illetékes állam területére

(1) A 19. cikk (1) bekezdésében említett munkavállalók vagy önálló vállalkozók és családtagjaik, akik az illetékes állam területén tartózkodnak, ezen állam jogszabályai rendelkezéseinek megfelelően részesülnek ellátásban, mintha lakóhelyük ezen állam területén lenne, még abban az esetben is, ha ott-tartózkodásukat megelőzően már a betegség vagy anyaság ugyanazon esetével kapcsolatban ellátásban részesültek.

(2) Az (1) bekezdés hasonlóan alkalmazandó a 19. cikk (2) bekezdésében említett családtagokra is.

Ha azonban az utóbbiak a munkavállaló vagy önálló vállalkozó lakóhelye szerinti tagállamon kívüli tagállam területén rendelkeznek lakóhellyel, a természetbeni ellátást a tartózkodási hely szerinti intézmény nyújtja az érintett személy lakóhelye szerinti intézmény nevében.

(3) Az (1) és (2) bekezdés nem vonatkozik a határ menti ingázókra és családtagjaikra.

(4) A 19. cikkben említett munkavállalók vagy önálló vállalkozók és családtagjaik, akik lakóhelyüket az illetékes állam területére helyezik át, ezen állam jogszabályai rendelkezéseinek megfelelően részesülnek ellátásban még abban az esetben is, ha lakóhelyük áthelyezését megelőzően már a betegség vagy anyaság ugyanazon esetével kapcsolatban ellátásban részesültek.

22. cikk

Tartózkodás az illetékes állam területén kívül – Visszatérés vagy a lakóhely áthelyezése egy másik tagállam területére a betegség vagy anyaság időtartama alatt – Más tagállamba való utazás szükségessége megfelelő ellátás igénybevétele céljából

(1) Az a munkavállaló vagy önálló vállalkozó, aki az ellátásra való jogosultság tekintetében kielégíti az illetékes állam jogszabályaiban előírt feltételeket, szükség esetén a 18. cikk rendelkezéseinek figyelembevételével, és:

a) aki állapota miatt azonnali ellátást igényel, mialatt egy másik tagállam területén tartózkodik; vagy

b) akit, miután jogosulttá vált az illetékes intézményt terhelő ellátásra, az illetékes intézmény feljogosított arra, hogy visszatérjen a lakóhelye szerinti tagállam területére, vagy lakóhelyét áthelyezze egy másik tagállam területére; vagy

c) akit az illetékes intézmény feljogosított arra, hogy egy másik tagállamba utazzon az állapotának megfelelő ellátás igénybevétele céljából,

jogosult:

i. természetbeni ellátásra, amelyet az illetékes intézmény nevében a tartózkodási hely vagy lakóhely szerinti tagállam intézménye nyújt az általa alkalmazott jogszabályoknak megfelelően, mintha a munkavállaló vagy önálló vállalkozó ott lenne biztosított; ugyanakkor az ellátás nyújtásának időtartamát az illetékes állam jogszabályai határozzák meg;

ii. pénzbeli ellátásra, amelyet az illetékes intézmény nyújt az általa alkalmazott jogszabályoknak megfelelően. Ugyanakkor az illetékes intézmény és a tartózkodási hely vagy a lakóhely szerinti intézmény közötti megállapodás alapján az ellátást a tartózkodási hely vagy lakóhely szerinti intézmény is nyújthatja az illetékes intézmény nevében, az illetékes állam jogszabályainak megfelelően.

(2) Az (1) bekezdés b) pontja szerinti engedély megadását csak abban az esetben lehet megtagadni, ha megállapítható, hogy a helyváltoztatás károsan befolyásolhatja az érintett személy egészségi állapotát vagy az egészségügyi ellátás igénybevételét.

Az (1) bekezdés c) pontjában előírt engedély megadását nem lehet megtagadni, ha az adott ellátás szerepel annak a tagállamnak a jogszabályaiban meghatározott ellátások között, amely tagállam területén az érintett személy lakóhellyel rendelkezett, és ha nem részesülhet ilyen ellátásban az adott ellátásban való részesüléshez általában szükséges időn belül a lakóhely szerinti tagállamban, jelenlegi egészségi állapotának és a betegség valószínű lefolyásának figyelembevételével.

(3) Az (1) és (2) bekezdés rendelkezései hasonlóan alkalmazandók a munkavállaló vagy önálló vállalkozó családtagjaira is.

Azonban az (1) bekezdés a) pontjának és c) pontja i. alpontjának a 19. cikk (2) bekezdésében említett olyan családtagokra történő alkalmazásában, akik a munkavállaló vagy önálló vállalkozó lakóhelyén kívüli tagállam területén rendelkeznek lakóhellyel:

a) a természetbeni ellátásokat a családtagok lakóhelye szerinti tagállam intézménye nevében a tartózkodási hely szerinti intézmény nyújtja az általa alkalmazott jogszabályok rendelkezéseinek megfelelően, mintha a munkavállaló vagy önálló vállalkozó ott lenne biztosított. Az ellátások nyújtásának időtartamát azonban annak a tagállamnak a jogszabályaival összhangban határozzák meg, amelynek területén a családtagok lakóhellyel rendelkeznek;

b) az (1) bekezdés c) pontjában előírt engedélyt a családtagok lakóhelye szerinti tagállam intézménye bocsátja ki.

(4) Az a tény, hogy az (1) bekezdés rendelkezései alkalmazandók a munkavállalóra vagy önálló vállalkozóra, nem érinti családtagjainak az ellátásra való jogosultságát.

22a. cikk (14)

Személyek egyes csoportjaira vonatkozó különleges szabályok

E rendelet 2. cikkétől függetlenül a 22. cikk (1) bekezdésének a) és c) pontját alkalmazni kell azokra a személyekre, akik egy tagállam állampolgárai és akik egy másik tagállam jogszabályai szerint biztosítottak, valamint a velük közös háztartásban élő családtagjaira.

22b. cikk (15)

Alkalmazás az illetékes tagállamtól eltérő tagállamban – Tartózkodás az alkalmazás szerinti államban

A 13. cikk (2) bekezdésének d) pontjában, a 14., a 14a, a 14b cikkben, a 14c cikk a) pontjában vagy a 17. cikkben említett munkavállaló vagy önálló vállalkozó és az őt elkísérő családtagok részesülnek a 22. cikk (1) bekezdése a) pontjának rendelkezései szerinti előnyökben minden olyan körülmény felmerülésekor, amely ellátásokat tesz szükségessé azon tagállam területén történő tartózkodás folyamán, amely tagállamban vagy amely tagállam zászlója alatt közlekedő hajó fedélzetén a munkavállalót alkalmazzák.

23a. cikk (a)

A pénzbeli ellátások kiszámítása

(1) Azon tagállam illetékes intézménye, amely tagállam jogszabályai előírják, hogy a pénzbeli ellátások összegét az átlagkereset vagy átlagos járulékok alapján kell kiszámítani, ezt az átlagkeresetet vagy átlagos járulékot kizárólag az említett jogszabályok szerint szerzett időszakban megállapított kereset vagy járulékok alapján határozza meg.

(2) Azon tagállam illetékes intézménye, amely tagállam jogszabályai előírják, hogy a pénzbeli ellátások összegét a szokásos kereset alapján kell kiszámítani, kizárólag a szokásos keresetet vagy az említett jogszabályok szerint szerzett időszaknak megfelelő szokásos kereset átlagát veszi figyelembe.

(3) Azon tagállam illetékes intézménye, amely tagállam jogszabályai szerint a pénzbeli ellátások összege a családtagok számától függ, figyelembe veszi az érintett személy más tagállam területén lakóhellyel rendelkező családtagjait is, mintha azok az illetékes állam területén rendelkeznének lakóhellyel.

24. cikk

Jelentős természetbeni ellátások

(1) Ha egy tagállam intézménye elismeri a munkavállaló vagy önálló vállalkozó vagy azok családtagjai protézisre, jelentős segédeszközre vagy egyéb jelentős természetbeni ellátásra való jogosultságát, mielőtt az érintett személy egy másik tagállam intézményénél biztosítottá válik, az érintett munkavállaló vagy önálló vállalkozó az ellátást az előbb említett intézmény költségén veheti igénybe, még akkor is, ha az ellátást azt követően nyújtják, hogy az érintett munkavállaló az utóbb említett intézménynél biztosítottá válik.

(2) Az (1) bekezdés rendelkezései szerinti ellátások listáját az igazgatási bizottság dolgozza ki.

3. szakasz

Munkanélküliek és családtagjaik

25. cikk

(1) Az a korábban munkavállaló vagy önálló vállalkozó munkanélküli, akire a 69. cikk (1) bekezdésének és a 71. cikk (1) bekezdése b) pontja ii. alpontja második mondatának rendelkezései alkalmazandók és aki a természetbeni és pénzbeli ellátásokra való jogosultság tekintetében kielégíti az illetékes állam jogszabályaiban előírt feltételeket, szükség esetén a 18. cikk rendelkezéseinek figyelembevételével, a 69. cikk (1) bekezdésének c) pontja szerinti időszakban:

a) természetbeni ellátásban részesül, amelyet az illetékes intézmény nevében azon tagállam intézménye nyújt, amely tagállamban a munkanélküli munkát keres, ez utóbbi intézmény által alkalmazott jogszabályoknak megfelelően, mintha az érintett munkanélküli ott lenne biztosított;

b) pénzbeli ellátásban részesül, amelyet az illetékes intézmény nyújt az általa alkalmazott jogszabályoknak megfelelően. Ugyanakkor az illetékes intézmény és azon tagállam intézménye között létrejött megállapodás alapján, amely tagállamban a munkanélküli munkát keres, az ellátást az illetékes intézmény nevében biztosíthatja az utóbbi intézmény is az illetékes állam jogszabályainak megfelelően. A 69. cikk (1) bekezdése szerinti munkanélküli ellátás nem biztosítható abban az időszakban, amelyben az érintett munkanélküli pénzbeli ellátásban részesül.

(2) Az a korábban munkavállaló teljes munkanélküli, akire a 71. cikk (1) bekezdése a) pontja ii. alpontjának vagy a 71. cikk (1)bekezdése b) pontja ii. alpontja második mondatának rendelkezései alkalmazandók, szükség esetén a 18. cikk rendelkezéseinek figyelembevételével, a lakóhelye szerinti tagállam jogszabályai rendelkezéseinek megfelelően pénzbeli és természetbeni ellátásban részesül, mintha utolsó munkaviszonya folyamán azon tagállam jogrendszerének hatálya alá tartozott volna; ezen ellátások költségeit a lakóhely szerinti tagállam intézménye viseli.

(3) Ha a munkanélküli kielégíti azon tagállam jogszabályainak a betegségbiztosítási és anyasági ellátásokra való jogosultságra vonatozó feltételeit, amely tagállam felelős a munkanélküli ellátások költségeiért, az érintett munkanélküli családtagjai szükség esetén a 18. cikk rendelkezéseinek figyelembevételével, függetlenül attól, hogy lakóhelyük vagy tartózkodási helyük melyik tagállam területén található, részesülnek ezekben az ellátásokban. Ezeket az ellátásokat:

i. a természetbeni ellátások tekintetében a lakóhely vagy a tartózkodási hely szerinti intézmény nyújtja az általa alkalmazott jogszabályok rendelkezései szerint azon tagállam illetékes intézménye nevében, amely tagállam viseli a munkanélküli ellátások költségeit;

ii. a pénzbeli ellátások tekintetében a munkanélküli ellátások költségeiért felelős intézmény nyújtja az általa alkalmazott jogszabályoknak megfelelően.

(4) A tagállamok jogszabályai azon rendelkezéseinek sérelme nélkül, amelyek engedélyezik a betegbiztosítási ellátások időtartamának meghosszabbítását, az (1) bekezdésben meghatározott időszakot vis maior esetén az illetékes intézmény az általa alkalmazott jogszabályokban rögzített határokon belül meghosszabbíthatja.

25a. cikk (12)

Teljes munkanélküliek által fizetendő járulékok

A 25. cikk (2) bekezdésében említett munkanélkülieknek járó természetbeni és pénzbeli ellátások nyújtására köteles illetékes intézményt, amely olyan tagállamban található, amelynek jogszabályai előírják a betegségbiztosítási és anyasági ellátások fedezeteként a munkanélküliek által fizetendő járulékok összegének levonását, jogosult e levonás végrehajtására az általa alkalmazott jogszabályokkal összhangban.

4. szakasz

Nyugdíjigénylők és családtagjaik

26. cikk

Természetbeni ellátásra való jogosultság olyan esetekben, amikor az utolsó illetékes intézmény által nyújtott ellátásra való jogosultság megszűnik

(1) A munkavállaló vagy önálló vállalkozó, családtagjaik vagy túlélő hozzátartozóik, akinek vagy akiknek a nyugdíjigény elbírálásának ideje alatt a természetbeni ellátásokra való jogosultsága a legutoljára illetékes tagállam jogszabályai szerint megszűnik, a következő feltételek mellett mégis jogosultak ezen ellátások igénybevételére: a természetbeni ellátásokat az érintett személy vagy személyek lakóhelye szerinti tagállam jogszabályai rendelkezéseinek megfelelően nyújtják, szükség esetén a 18. cikk rendelkezéseinek figyelembevételével, feltéve hogy az érintett személyek e jogszabályok szerint ellátásra jogosultak, vagy jogosultak lennének egy másik tagállam jogszabályai szerint, ha lakóhelyük azon állam területén lenne.

(2) Azon nyugdíjigénylőnek, aki egy tagállam azon jogszabályai szerint jogosult természetbeni ellátásokra, amely jogszabályok őt betegségbiztosítási járulék fizetésére kötelezik nyugdíjigénye elbírálásának ideje alatt, a természetbeni ellátásokra való jogosultsága az esedékes járulékok meg nem fizetése második hónapjának végével megszűnik.

(3) Az (1) bekezdés rendelkezéseinek megfelelően nyújtott természetbeni ellátások költségeit a járulékokat a (2) bekezdés rendelkezéseinek megfelelően beszedő intézmény viseli; ha a (2) bekezdés rendelkezései szerint nem kell járulékot fizetni, a természetbeni ellátások költségeinek viselésére kötelezett intézmény a nyugdíjnak a 28. cikk rendelkezéseinek megfelelő megállapítását követően köteles megtéríteni a nyújtott ellátások összegét a lakóhely szerinti intézmény számára.

5. szakasz

Nyugdíjasok és családtagjaik

27. cikk

Nyugdíjak több állam jogszabályai szerinti folyósítása, amikor az ellátásokra való jogosultság a lakóhely szerinti országban áll fenn

Az a nyugdíjas, aki két vagy több tagállam, köztük a lakóhelye szerinti tagállam jogszabályai szerint jogosult nyugdíjra, valamint ez utóbbi tagállam jogszabályai szerint jogosult ellátásokra, szükség esetén a 18. cikk és a VI. melléklet rendelkezéseinek figyelembevételével, ezekben az ellátásokban – családtagjaival együtt – a lakóhelye szerinti intézménytől részesül, és az ellátások költségeit ez az intézmény viseli, mintha az érintett nyugdíjas nyugdíját kizárólag az utóbbi állam jogszabályai szerint folyósítanák.

28. cikk

Egy vagy több tagállam jogszabályai szerint fizetendő nyugdíjak, amikor a lakóhely szerinti országban nem áll fenn természetbeni ellátásra való jogosultság

(1) Az a nyugdíjas, aki egy, két vagy több tagállam jogszabályai szerint nyugdíjra jogosult, de aki a lakóhelye szerinti tagállamban nem jogosult ellátásokra, mégis részesül – mind ő, mind családtagjai – ezekben az ellátásokban, amennyiben – szükség esetén a 18. cikk és a VI. melléklet rendelkezéseinek figyelembevételével – azokra jogosult lenne a nyugdíj tekintetében illetékes tagállam vagy tagállamok egyikének jogszabályai szerint, ha lakóhelye azon állam területén lenne. Az ellátásokat a következő feltételekkel nyújtják:

a) a természetbeni ellátásokat a lakóhely szerinti tagállam intézménye nyújtja a (2) bekezdésben említett intézmény nevében, mintha az érintett személy a lakóhelye szerinti tagállam jogszabályai szerint nyugdíjas lenne és ellátásra lenne jogosult;

b) a pénzbeli ellátásokat – szükség esetén – a (2) bekezdés szabályai szerint meghatározott illetékes intézmény nyújtja az általa alkalmazott jogszabályokkal összhangban. Ugyanakkor az illetékes intézmény és a lakóhely szerinti intézmény közötti megállapodás alapján az ellátást az illetékes intézmény nevében nyújthatja a lakóhely szerinti intézmény is, az illetékes állam jogszabályainak megfelelően.

(2) Az (1) bekezdésben említett esetekben a természetbeni ellátások költségeit az alábbi szabályoknak megfelelően meghatározott intézmény viseli:

a) ha a nyugdíjas egyetlen tagállam jogszabályai szerint jogosult az említett ellátásokra, a költséget e tagállam illetékes intézménye viseli;

b) ha a nyugdíjas két vagy több tagállam jogszabályai szerint jogosult az említett ellátásokra, azok költségét azon tagállam illetékes intézménye viseli, amely tagállam jogszabályainak hatálya alá a nyugdíjas a leghosszabb ideig tartozott; amenynyiben e szabály alkalmazásának következtében több intézmény viselhetné az ellátások költségeit, a költségeket az az intézmény viseli, amely azokat a jogszabályokat alkalmazza, amelyek hatálya alá a nyugdíjas legutoljára tartozott.

28a. cikk

Egy vagy több, a lakóhely szerinti országon kívüli tagállam jogszabályai szerint fizetendő nyugdíj, amikor a lakóhely szerinti országban ellátásra való jogosultság áll fenn

Ha egy, két vagy több tagállam jogszabályai szerint nyugdíjra jogosult nyugdíjas olyan tagállam területén rendelkezik lakóhellyel, amely tagállam jogszabályai szerint a természetbeni ellátásokhoz való jogosultság nem függ biztosítási vagy szolgálati feltételektől és ahol nyugdíjat nem folyósítanak, a neki és családtagjainak nyújtott természetbeni ellátások költségeit a nyugdíjjal kapcsolatban illetékes tagállamok egyikének a 28. cikk (2) bekezdésében meghatározott intézménye viseli, annyiban, amennyiben az érintett nyugdíjas és családtagjai ilyen ellátásokra jogosultak lettek volna az említett illetékes intézmény által alkalmazott jogszabályok szerint, ha abban a tagállamban rendelkeznének lakóhellyel, amelyben az intézmény található.

29. cikk

A nyugdíjas azon családtagjai, akiknek a lakóhelye egy másik államban található, mint amelyikben az érintett nyugdíjas lakóhellyel rendelkezik – Lakóhely áthelyezése abba az államba, amelyben a nyugdíjas lakóhellyel rendelkezik

(1) Egy, két vagy több tagállam jogszabályai szerint nyugdíjra jogosult nyugdíjas azon családtagjai, akiknek a lakóhelye egy másik tagállam területén található, mint amelyik tagállamban az érintett nyugdíjas lakóhellyel rendelkezik – ha a nyugdíjas a tagállamok egyikének jogszabályai szerint ellátásra jogosult – úgy részesülnek ezekben az ellátásokban, mintha a nyugdíjas ugyanannak a tagállamnak a területén rendelkezne lakóhellyel, mint ők. Az ellátást a következő feltételekkel nyújtják:

a) a természetbeni ellátásokat a családtagok lakóhelye szerinti intézmény nyújtja az általa alkalmazott jogszabályoknak megfelelően, a költségeket a nyugdíjas lakóhelye szerinti intézmény viseli;

b) a pénzbeli ellátásokat – szükség esetén – a 27. cikk vagy a 28. cikk (2) bekezdésének rendelkezései szerint meghatározott illetékes intézmény nyújtja az általa alkalmazottjogszabályokkal összhangban. Ugyanakkor az illetékes intézmény és a családtagok lakóhelye szerinti intézmény közötti megállapodás alapján az ellátást az illetékes intézmény nevében nyújthatja a családtagok lakóhelye szerinti intézmény is, az illetékes állam jogszabályainak megfelelően.

(2) Az (1) bekezdésben említett családtagok, akik lakóhelyüket áthelyezik abba a tagállamba, amelyikben a nyugdíjas lakóhellyel rendelkezik, a következő ellátásokban részesülnek:

a) természetbeni ellátásban az adott állam jogszabályainak rendelkezései szerint akkor is, ha a betegség vagy anyaság ugyanazon esetével kapcsolatban lakóhelyük áthelyezését megelőzően már részesültek ellátásban;

b) pénzbeli ellátásban, amelyet – szükség esetén – a 27. cikk vagy a 28. cikk (2) bekezdésének rendelkezései szerint meghatározott illetékes intézmény nyújt az általa alkalmazott jogszabályokkal összhangban. Ugyanakkor az illetékes intézmény és a nyugdíjas lakóhelye szerinti intézmény közötti megállapodás alapján az ellátást az illetékes intézmény nevében nyújthatja anyugdíjas lakóhelye szerinti intézmény is, az illetékes állam jogszabályainak megfelelően.

30. cikk

Jelentős természetbeni ellátások

A 24. cikk rendelkezései hasonlóan alkalmazandók nyugdíjasokra is.

31. cikk

A nyugdíjasnak, illetve családtagjainak lakóhelyük szerinti tagállam területén kívüli más állam területén való tartózkodása

Az egy, két vagy több tagállam jogszabályai szerinti egy- vagy többféle nyugdíjra jogosult nyugdíjas, aki a fenti államok egyikének jogszabályai szerint jogosult ellátásokra, a lakóhelyükön kívül tartózkodó családtagjaival együtt a következő ellátásokban részesül:

a) természetbeni ellátásban, amelyet a tartózkodási hely szerinti állam intézménye nyújt az általa alkalmazott jogszabályok szerint, az ellátások költségeit a nyugdíjas lakóhelye szerinti intézmény viseli;

b) pénzbeli ellátásban, amelyet – szükség szerint – a 27. cikk vagy a 28. cikk (2) bekezdésének rendelkezései szerint meghatározott illetékes intézmény nyújt az általa alkalmazott jogszabályokkal összhangban. Ugyanakkor az illetékes intézmény és a tartózkodási hely szerinti intézmény közötti megállapodás alapján az ellátást az illetékes intézmény nevében nyújthatja a tartózkodási hely szerinti intézmény is, az illetékes állam jogszabályainak megfelelően.

32. cikk (15)

…

33. cikk (7)

Nyugdíjasok által fizetendő járulékok

(1) A nyugdíj folyósításáért felelős tagállami intézmény, amely a betegségi és anyasági járulékok tekintetében a nyugdíjból levonásokat előíró jogszabályokat alkalmaz, jogosult az általa folyósítandó nyugdíjból az érintett jogszabályoknak megfelelően kiszámított összeget levonni, amennyiben a 27., 28., 28a., 31. és 32. cikk szerinti ellátások költségeit az említett tagállam valamely intézménye viseli.

(2) Ha a 28a. cikkben említett esetekben nyugdíjas a betegségbiztosítási és anyasági ellátásokban való részesülés céljából a lakóhelye szerinti tagállam jogszabályai szerint az ott-lakásából következően járulékok megfizetésére vagy hasonló kifizetések teljesítésére köteles, ezeket a járulékokat nem kell megfizetnie.

34. cikk

Általános rendelkezések

(1) A 28., 28a., 29. és 31. cikk alkalmazásában az a nyugdíjas, aki egyetlen tagállam jogszabályai szerint két vagy több nyugdíjban részesül, e rendelkezések értelmében olyan nyugdíjasnak tekintendő, aki egy tagállam jogszabályai szerint egy nyugdíjra jogosult.

(2) A 27. és 33. cikk rendelkezései nem alkalmazhatók azokra a nyugdíjasokra vagy e nyugdíjasok családtagjaira, akik kereső tevékenységükből eredően egy tagállam jogszabályai szerint ellátásokra jogosultak. Ilyen esetekben az érintett személy e fejezet alkalmazásában munkavállaló vagy önálló vállalkozó vagy a munkavállaló vagy önálló vállalkozó családtagja.

6. szakasz

Vegyes rendelkezések

35. cikk

Az alkalmazandó biztosítási rendszer, ha a lakóhely vagy tartózkodási hely szerinti országban számos biztosítási rendszer működik – Korábbi betegségek – Az ellátások nyújtásának maximális időtartama

(1) A (2) bekezdésre is figyelemmel, ha a tartózkodási hely vagy lakóhely szerinti ország jogszabályai több betegségbiztosítási vagy anyasági biztosítási rendszert tartalmaznak, a 19. cikk, a 21. cikk (1) bekezdése, a 22., 25. és 26. cikk, a 28. cikk (1) bekezdése, a 29. cikk (1) bekezdése vagy a 31. cikk rendelkezései szerint alkalmazandó rendelkezéseken az acélipari fizikai dolgozókra alkalmazott rendszerek rendelkezéseit kell érteni. Ha azonban az említett jogszabályok a bányákban és hasonló üzemekben alkalmazott munkavállalókra vonatkozó különleges rendszereket tartalmaznak, e rendszerek rendelkezéseit kell alkalmazni a munkavállalók e csoportjaira és e munkavállalók családtagjaira, feltéve hogy a tartózkodási vagy lakóhely szerinti intézmény, amelyhez a kérelmet benyújtották, jogosult e rendszer alkalmazására.

(2) Ha a tartózkodási hely vagy lakóhely szerinti ország jogszabályai egy vagy több különleges biztosítási rendszert tartalmaznak, amelyek az önálló vállalkozók foglalkozási kategóriáinak mindegyikét vagy legtöbbjét lefedik és amelyek kevésbé kedvező természetbeni ellátásokat nyújtanak, mint amelyek a munkavállalókat megilletik, az érintett személyekre és azok családtagjaira a 19. cikk (1) bekezdésének a) pontja és (2) bekezdése, a 22. cikk (1) bekezdésének i. alpontja és (3) bekezdése, a 28. cikk (1) bekezdésének a) pontja és a 31. cikk a) pontja értelmében alkalmazandó rendelkezések a 98. cikkben említett végrehajtási rendelet által meghatározott rendszer vagy rendszerek:

a) ha az illetékes államban az érintett személy önálló vállalkozókra vonatkozó olyan különleges rendszer keretében biztosított, amely kevésbé kedvező természetbeni ellátásokat is nyújt, mint amilyenben a munkavállalók részesülnek; vagy

b) ha az illetékes tagállam vagy tagállamok nyugdíjjal kapcsolatos jogszabályai szerint az egy vagy több nyugdíjban részesülő személy csak olyan, önálló vállalkozókra vonatkozó rendszer által nyújtott természetbeni ellátásban részesül, amely rendszer kedvezőtlenebb természetbeni ellátásokat is nyújt, mint amilyenekben a munkavállalók részesülnek.

(3) Ha egy tagállam jogszabályai szerint az ellátások nyújtása a betegség eredetétől függ, e feltétel sem az e rendelet hatálya alá tartozó munkavállalókra vagy önálló vállalkozókra, sem azok családtagjaira nem alkalmazható, függetlenül attól, hogy melyik tagállamban rendelkeznek lakóhellyel.

(4) Ha egy tagállam jogszabályai az ellátások nyújtására maximális időtartamot határoznak meg, e jogszabályt alkalmazó intézmény szükség esetén figyelembe veheti azokat az időszakokat, amelyek alatt más tagállam intézménye a betegség vagy anyaság ugyanazon esetével kapcsolatban már nyújtott ellátást.

7. szakasz

Intézmények közötti megtérítések

36. cikk (15)

(1) Az e fejezet rendelkezéseinek megfelelően egy tagállam intézménye által egy másik tagállam intézménye nevében nyújtott természetbeni ellátások teljes összegét meg kell téríteni.

(2) Az (1) bekezdésben említett megtérítéseket a 98. cikkben említett végrehajtási rendeletben előírt szabályoknak megfelelően határozzák meg és hajtják végre, akár a tényleges kiadások igazolása ellenében, akár átalány formájában.

Az utóbbi lehetőség alkalmazásakor az átalányösszeget úgy kell megállapítani, hogy a megtérítés a lehető legnagyobb mértékben közelítse meg a tényleges kiadásokat.

(3) Két vagy több tagállam, vagy azok hatáskörrel rendelkező hatóságai előírhatnak más megtérítési módszereket, illetve lemondhatnak az illetékességükbe tartozó intézmények közötti megtérítésekről.

2. FEJEZET (11)

ROKKANTSÁG

1. szakasz

A kizárólag azon jogszabályok hatálya alá tartozó munkavállalók vagy önálló vállalkozók, amely jogszabályok szerint a rokkantsági ellátások összege független a megszerzett biztosítási idő tartamától

37. cikk (11)

Általános rendelkezések

(1) Az a munkavállaló vagy önálló vállalkozó, aki egymást követően vagy váltakozva két vagy több tagállam jogszabályainak hatálya alá tartozott, és kizárólag azon jogszabályok szerint szerzett biztosítási időt, amelyek szerint a rokkantsági ellátások összege nem függ a megszerzett biztosítási idő tartamától, az ellátásokban a 39. cikk rendelkezései szerint részesül. E cikk nem érinti a gyermekek tekintetében a 8. fejezet rendelkezéseinek megfelelően nyújtott nyugdíjemeléseket és kiegészítéseket.

(2) Az (1) bekezdésben említett, az érintett tagállamok területén hatályos jogszabályok felsorolását a VI. melléklet A. része tartalmazza.

38. cikk (11)

Az olyan jogszabályok szerint szerzett biztosítási vagy tartózkodási idő figyelembevétele, amelyek hatálya alá a munkavállaló vagy az önálló vállalkozó az ellátásokhoz való jogosultság megszerzésekor, fenntartásakor vagy feléledésekor tartozott

(1) Ha a tagállam jogszabályai az ellátásokra való jogosultság megszerzését, fenntartását vagy feléledését a (2) vagy (3) bekezdés értelmében különleges rendszernek nem számító rendszer keretében biztosítási vagy tartózkodási idő megszerzésétől teszik függővé, az adott tagállam illetékes intézménye – ha szükséges – figyelembe veszi a más tagállamok jogszabályai szerint szerzett biztosítási vagy tartózkodási időt, akár általános, akár különleges rendszer keretében szerezték azokat akár munkavállalóként, akár önálló vállalkozóként. E tekintetben ugyanúgy veszi figyelembe ezeket az időszakokat, mint ha azt az általa alkalmazott jogszabályok szerint szerezték volna meg.

(2) Ha egy tagállam jogszabályai egyes ellátások nyújtását attól teszik függővé, hogy a biztosítási időt egy munkavállalókra vonatkozó különleges biztosítási rendszerbe tartozó szakma vagy adottesetben egy meghatározott foglalkozás keretében szerezzék meg, más tagállamok jogszabályai szerint szerzett időszakot csak akkor kell figyelembe venni ezen ellátások nyújtásánál, ha azt hasonló biztosítási rendszer vagy annak hiányában ugyanolyan szakma, vagy adott esetben ugyanolyan foglalkozás keretében szerezték.

Ha az így megszerzett időszakokat figyelembe véve az érintett személy nem elégíti ki az ezen ellátások igénybevételéhez előírt feltételeket, ezeket az időszakokat az általános biztosítási rendszer vagy annak hiányában adott esetben a fizikai dolgozókra vagy a szellemi munkavállalókra vonatkozó rendszer szerint kell figyelembe venni az ellátások nyújtásához, feltéve hogy az érintett személy csatlakozott e rendszerek valamelyikéhez.

(3) Ha egy tagállam jogszabályai egyes ellátások nyújtását attól teszik függővé, hogy a biztosítási időt egy önálló vállalkozókra vonatkozó különleges biztosítási rendszerbe tartozó szakma keretében szerezzék meg, más tagállamok jogszabályai szerint szerzett időszakot csak akkor kell figyelembe venni ezen ellátások nyújtásánál, ha azt hasonló biztosítási rendszer vagy annak hiányában ugyanolyan szakma keretében szerezték. Az önálló vállalkozókra vonatkozó különleges rendszereket az egyes tagállamok tekintetében a IV. melléklet B. része sorolja fel.

Ha az így megszerzett időszakokat figyelembe véve az érintett személy nem elégíti ki ezen ellátások igénybevételéhez előírt feltételeket, ezeket az időszakokat az általános biztosítási rendszer vagy annak hiányában adott esetben a fizikai dolgozókra vagy a szellemi munkavállalókra vonatkozó rendszer szerint kell figyelembe venni az ellátások nyújtásához, feltéve hogy az érintett személy csatlakozott e rendszerek valamelyikéhez.

39. cikk (11) (14)

Ellátások megállapítása

(1) Azon tagállam intézménye, amely tagállamnak a rokkantságot megelőző munkaképtelenség bekövetkezésekor a jogszabályait alkalmazták, meghatározza, hogy az érintett személy – az alkalmazott jogszabályoknak megfelelően – kielégíti-e az ellátásokra való jogosultság feltételeit, szükség esetén a 38. cikk rendelkezéseinek figyelembevételével.

(2) Aki kielégíti az (1) bekezdésben említett feltételeket, kizárólag az említett intézménytől részesülhet ellátásban, az intézmény által alkalmazott jogszabályok rendelkezéseinek megfelelően.

(3) Aki az (1) bekezdés szerint nem jogosult ellátásra, részesül azokban az ellátásokban, amelyekre egy másik tagállam jogszabályai szerint továbbra is jogosult, szükség esetén a 38. cikk rendelkezéseinek figyelembevételével.

(4) Ha a (2) vagy (3) bekezdésben említett jogszabályok előírják, hogy az ellátások összegét a gyermeken kívüli családtagok figyelembevételével kell meghatározni, az illetékes intézmény figyelembe veszi az érintett személy ilyen családtagjait is, akik egy másik tagállam területén rendelkeznek lakóhellyel, mintha az illetékes állam területén rendelkeznének lakóhellyel.

(5) Ha a (2) vagy (3) bekezdésben említett jogszabályok az ellátás csökkentésére, felfüggesztésére vagy visszavonására vonatkozó rendelkezéseket állapítanak meg, ha azok más egyéb jövedelemmel vagy a 46a. cikk (2) bekezdése szerinti más típusú ellátással halmozódnak, a 46. cikk (2) bekezdését, a 46a. cikk (3) bekezdését és a 46c. cikk (5) bekezdését értelemszerűen kell alkalmazni.

(6) A 71. cikk (1) bekezdése a) pontja ii. alpontjának vagy a 71. cikk (1) bekezdése b) pontja ii. alpontjának a hatálya alá tartozó teljes munkanélküli a lakóhelye szerinti tagállam illetékes intézménye által nyújtott rokkantsági ellátásban ugyanúgy részesül az intézmény által alkalmazott jogszabályok szerint, mintha az utolsó munkaviszonya során e jogszabályok hatálya alá tartozott volna – ahol szükséges – a 38. cikk, illetve a 25. cikk (2) bekezdésének figyelembevételével. A lakóhely szerinti ország intézménye felel ezen ellátások kifizetéséért.

Ha az intézmény által alkalmazott jogszabályok a rokkantsági ellátások fedezeteként a munkanélküliek által fizetendő járulék levonásáról rendelkeznek, az intézményt fel kell hatalmazni e levonás végrehajtására az általa alkalmazott jogszabályokkal összhangban.

Ha a fenti intézmény által alkalmazott jogszabályok előírják, hogy az ellátásokat a bér vagy jövedelem alapján kell kiszámítani, az intézmény az általa alkalmazott jogszabályokkal összhangban az utolsó foglalkoztatás vagy lakóhely szerinti országban kapott bért és jövedelmet veszi figyelembe. Ha a lakóhely szerinti országban nem fizettek bért vagy jövedelmet, az illetékes intézmény – ha szükséges és a jogszabályaiban megállapított szabályokkal összhangban – az utolsó foglalkoztatási országban kifizetett jövedelmet veszi figyelembe.

2. szakasz

A kizárólag azon jogszabályok hatálya alá tartozó munkavállalók vagy önálló vállalkozók, amely jogszabályok szerint a rokkantsági ellátások összege függ a megszerzett biztosítási vagy tartózkodási idő tartamától, vagy az ilyen típusú és az 1. szakaszban említett típusú jogszabályok hatálya alá tartozó munkavállalók vagy önálló vállalkozók

40. cikk (11)

Általános rendelkezések

(1) Az a munkavállaló vagy önálló vállalkozó, aki egymást követően vagy váltakozva két vagy több olyan tagállam jogszabályainak hatálya alá tartozott, amelyek közül legalább az egyik nem a37. cikk (1) bekezdésében említett típusba tartozik, a 3. fejezet rendelkezései szerint részesül ellátásokban, amely fejezetet értelemszerűen kell alkalmazni, a (3) bekezdés rendelkezéseinek figyelembevételével.

(2) Ugyanakkor az a munkavállaló vagy önálló vállalkozó, aki a rokkantságot megelőzően munkaképtelenné válik, és a IV. melléklet A. részében felsorolt jogszabályok valamelyikének hatálya alá tartozik, a 37. cikk (1) bekezdése rendelkezéseinek megfelelően a következő feltételekkel részesül ellátásban:

- kielégíti azon jogszabályok vagy más ugyanolyan típusú jogszabályok feltételeit, szükség esetén a 38. cikk figyelembevételével, de a IV. melléklet A. részében fel nem sorolt más jogszabályok szerint szerzett biztosítási időre való visszautalás mellőzésével, és

- nem elégíti ki a IV. mellékletben fel nem sorolt jogszabályok szerint az ellátásokra való jogosultság feltételeit, és

- nem támaszt igényt öregségi ellátásokra, tekintettel a 44. cikk (2) bekezdésének második mondatára.

(3) a) Egy tagállamnak a IV. melléklet A részében felsorolt olyan jogszabályai szerinti ellátásokra való jogosultság meghatározásához, amely jogszabályok a rokkantsági ellátások nyújtását attól teszi függővé, hogy az érintett személy egy meghatározott időszakban részesült-e pénzbeli betegbiztosítási ellátásokban vagy munkaképtelen volt-e, ha a munkavállaló vagy önálló vállalkozó, aki a fenti jogszabályok hatálya alá tartozott, a rokkantságot megelőzően munkaképtelenné válik, miközben egy másik tagállam jogszabályainak hatálya alá tartozik, a 37. cikk (1) bekezdésének sérelme nélkül, figyelembe kell venni a következőket:

i. azt az időszakot, amelynek folyamán e munkaképtelenséggel kapcsolatban a második tagállam jogszabályai szerint pénzbeli betegbiztosítási ellátásokban részesült, vagy ehelyett továbbra is bért vagy jövedelmet kapott;

ii. azt az időszakot, amelynek folyamán a második tagállam jogszabályai szerint a munkaképtelenséget követő rokkantsággal kapcsolatban a rendelet 2. fejezete és az azt követő 3. fejezet szerinti ellátásban részesült,

mintha olyan időszak lenne, amelynek folyamán az első tagállam jogszabályai szerint pénzbeli betegbiztosítási ellátásokban részült, vagy amelynek folyamán e jogszabályok értelmében keresőképtelen volt.

b) Az első tagállam jogszabályai szerinti rokkantsági ellátásokra való jogosultság vagy e jogszabályokban előírt előzetes betegségi kártérítési időszak lejáratakor, vagy a fenti jogszabályokban előírt előzetes keresőképtelenségi időszak lejáratakor keletkezik, de nem:

i. az a) pont ii. alpontjában említett rokkantsági ellátásokra való jogosultságnak a második tagállam jogszabályai szerinti megszerzése; vagy

ii. az érintett személynek a második tagállam jogszabályai szerinti pénzbeli betegbiztosítási ellátásokra való jogosultságának utolsó napját követő nap előtt.

(4) Egy tagállam intézménye által az igénylő rokkantsági fokát érintően hozott határozat kötelező más érintett tagállamok intézményei számára, feltéve hogy ezen államok jogszabályainak egyezését a rokkantsági fokkal kapcsolatos feltételek tekintetében a V. melléklet elismeri.

3. szakasz

A rokkantság súlyosbodása

41. cikk (11)

(1) Ha a rokkantság, amelyért a munkavállaló vagy önálló vállalkozó egyetlen tagállam jogszabályai szerint rokkantsági ellátásban részesül, súlyosbodik, a következő rendelkezések alkalmazandók:

a) ha az érintett személy az ellátások nyújtásától kezdve nem áll egy másik tagállam jogszabályainak hatálya alatt, az előbb említett állam illetékes intézménye a súlyosbodás figyelembevételével nyújt ellátást az általa alkalmazott jogszabályok szerint;

b) ha az érintett személy az ellátások biztosításától kezdve egy vagy több tagállam jogszabályainak hatálya alá tartozik, a súlyosbodás figyelembevételével az ellátásokat az adott esetben a 37. cikk (1) bekezdése, vagy a 40. cikk (1) vagy (2) bekezdése szerint kell nyújtani;

c) ha a b) pont szerint fizetendő ellátás vagy ellátások összege alacsonyabb, mint annak az ellátásnak az összege, amelyben az érintett személy a korábban fizetésre kötelezett intézmény költségén részesült, ez az intézmény a két összeg különbözetének megfelelő kiegészítést fizet;

d) ha a b) pontban említett esetben a kezdeti keresőképtelenség tekintetében illetékes intézmény holland intézmény, és ha:

i. a súlyosbodást előidéző betegség ugyanaz, mint amely a holland jogszabályok szerinti ellátás biztosítására adott okot;

ii. e betegség a tagállam azon jogszabályai értelemében, amelyeknek a hatálya alá az érintett személy legutoljára tartozott, foglalkozási megbetegedés, és e megbetegedés által az érintett személy a 60. cikk (1) bekezdésének b) pontjában említett kiegészítésre lesz jogosult; és

iii. az egy vagy több jogszabály, amelynek az érintett személy az ellátások biztosításától kezdve a hatálya alá tartozott, a IV. melléklet A. részében felsorolt jogszabály,

a holland intézmény továbbra is a kezdeti ellátást nyújtja az állapot súlyosbodását követően, és az utolsó tagállam azon jogszabályai szerint esedékes ellátás összegét, amely jogszabályok hatálya alá az érintett személy tartozott, a holland intézmény által biztosított ellátás összegével csökkenteni kell;

e) ha a b) pontban említett esetben az érintett személy más tagállam intézményének költségén nem jogosult ellátásra, az elsőként említett állam illetékes intézménye a súlyosbodás mértékét, valamint szükség esetén a 38. cikk rendelkezéseit figyelembe véve az általa alkalmazott jogszabályok rendelkezései szerint nyújt ellátást.

(2) Ha az a rokkantság, amelyért a munkavállaló vagy önálló vállalkozó egy vagy több tagállam jogszabályai szerint rokkantsági ellátásban részesül, súlyosbodik, az ellátásokat a súlyosbodást figyelembe véve a 40. cikk (1) bekezdése rendelkezéseinek megfelelően kell nyújtani.

4. szakasz

Az ellátások biztosításának felfüggesztést vagy megvonást követő megújítása – Rokkantsági ellátások átváltása öregségi ellátásokra – A 39. cikk szerint nyújtott ellátások újraszámítása

42. cikk (11)

Az ellátás biztosítására kötelezett intézmény meghatározása olyan esetekben, amikor a rokkantsági ellátás biztosítását megújítják

(1) Ha az ellátások biztosítását annak felfüggesztését követően meg kell újítani a 43. cikk rendelkezéseinek sérelme nélkül, az ellátások felfüggesztésének időpontjában az ellátás biztosítására kötelezett intézmény vagy intézmények kötelesek az ellátás biztosítására.

(2) Ha az ellátások megvonását követően az érintett személy állapota további ellátások biztosítását indokolja, az ellátásokat az adott esetnek megfelelően a 37. cikk (1) bekezdésének, vagy a 40. cikk (1) vagy (2) bekezdésének rendelkezései szerint kell biztosítani.

43. cikk (11)

A rokkantsági ellátások átváltása öregségi nyugdíjra – A 39. cikk szerint nyújtott ellátások újraszámítása

(1) A rokkantsági ellátásokat szükség esetén a 3. fejezetnek megfelelően és azon egy vagy több jogszabályban megállapított feltételek szerint kell átváltani öregségi ellátásokra, amely jogszabályok szerint az ellátást biztosították.

(2) Ha a rokkantsági ellátásban részesülő egy vagy több tagállam jogszabályai szerint öregségi ellátásra tarthat igényt a 49. cikkel összhangban, az az intézmény, amely rokkantsági ellátások biztosítására köteles, az általa alkalmazott jogszabályok szerint továbbra is biztosítja azokat a rokkantsági ellátásokat az érintett személynek, amelyekre az jogosult, mindaddig, amíg ezen intézmény tekintetében az (1) bekezdés rendelkezéseit nem kell alkalmazni vagy addig, amíg az érintett személy teljesíti az ezekre az ellátásokra vonatkozó feltételeket.

(3) Ha egy tagállam jogszabályai szerint a 39. cikkel összhangban nyújtott rokkantsági ellátásokat öregségi ellátásokká váltják át, és ha az érintett személy nem teljesíti az egy vagy több nemzeti jogszabály által előírt feltételeket a fenti ellátások igénybevételére vonatkozóan, az érintett személy az átváltás időpontjától kezdve ettől a tagállamtól vagy ezektől a tagállamoktól ugyanúgy megkapja a 3. fejezettel összhangban nyújtott rokkantsági ellátásokat, mintha a rokkantságot eredményező munkaképtelenség felmerülésekor a fenti fejezet lett volna alkalmazandó, mindaddig, amíg az érintett személy ki nem elégíti az érintett nemzeti jogszabályokban megállapított feltételeket az öregségi ellátásra vonatkozóan, vagy – ha erről az átváltásról nem rendelkeztek – amíg jogosult az érintett tagállam vagy tagállamok jogszabályai szerinti rokkantsági ellátásokra.

(4) A 39. cikkben előírt rokkantsági ellátások a 3. fejezet alapján újraszámítják, amint a kedvezményezett kielégíti a IV. melléklet A. részében fel nem sorolt jogszabályokban megállapított rokkantsági ellátásokra való jogosultság megszerzésének feltételeit, vagy amint egy másik tagállam jogszabályai szerinti öregségi nyugdíjban részesül.

3. FEJEZET (11)

ÖREGSÉG ÉS HALÁL (NYUGDÍJ)

44. cikk (11)

Általános rendelkezések az ellátások megállapításáról, ha a munkavállaló vagy önálló vállalkozó két vagy több tagállam jogszabályainak hatálya alá tartozik

(1) Azon munkavállaló, önálló vállalkozó vagy túlélő hozzátartozói ellátásra való jogosultságát, amely munkavállaló vagy önálló vállalkozó egy vagy több tagállam jogszabályainak hatálya alá tartozik, e fejezet rendelkezései szerint kell meghatározni.

(2) Ha a 49. cikk másként nem rendelkezik, az érintett személy által benyújtott, ellátás megállapítására irányuló igény feldolgozásánál minden olyan jogszabályt figyelembe kell venni, amelynek a munkavállaló vagy az önálló vállalkozó a hatálya alá tartozott. E szabály alól kivétel, ha az érintett személy kifejezetten kéri olyan öregségi ellátások megállapításának elhalasztását, amelyekre egy vagy több tagállam jogszabályai szerint jogosult lenne.

(3) E fejezet rendelkezései nem alkalmazhatók a 8. fejezet rendelkezései szerint a gyermekek tekintetében nyújtott nyugdíjemelésekre, -kiegészítésekre és árvasági nyugdíjra.

45. cikk (11) (14)

Azon jogszabályok szerint szerzett biztosítási vagy tartózkodási idő figyelembevétele, amely jogszabályok hatálya alá a munkavállaló vagy önálló vállalkozó az ellátásokra való jogosultság megszerzése, fenntartása vagy feléledése tekintetében tartozott

(1) Ha a tagállam jogszabályai az ellátásokra való jogosultság megszerzését, fenntartását vagy feléledését a 2. vagy 3. bekezdés értelmében különleges rendszernek nem számító rendszer keretében biztosítási vagy tartózkodási idő megszerzésétől teszik függővé, az adott tagállam illetékes intézménye – ha szükséges – figyelembe veszi a más tagállamok