1.

A 4. cikk helyébe a következő szöveg lép: „4. cikk (1) A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket, hogy megakadályozzák a területükre való belépést vagy a területükön történő átutazást a következő személyek esetében: a) az I. mellékletben említett azon személyek, akik a szankcióbizottság megállapítása szerint veszélyeztetik az elefántcsontparti béke- és nemzeti megbékélési folyamatot, különös tekintettel azokra, akik akadályozzák a Linas-Marcoussisi és a III. Accrai Egyezmény végrehajtását; minden egyéb olyan személy, akiről megfelelő információk alapján megállapították, hogy az emberi jogok és a nemzetközi humanitárius jog Elefántcsontpart területén történt súlyos megsértéséért felelős; minden egyéb olyan személy, aki nyilvánosan gyűlöletet kelt vagy erőszakra szólít fel, valamint minden egyéb olyan személy, aki a szankcióbizottság megállapítása szerint megsérti az 1572 (2004) ENSZ BT-határozat 7. pontja alapján bevezetett intézkedéseket; b) a II. mellékletben említett – az I. mellékletben foglalt jegyzékben nem szereplő – azon személyek, akik akadályozzák a béke- és nemzeti megbékélési folyamatot, különös tekintettel azokra, akik veszélyeztetik a választási eljárás szabályszerű lebonyolítását. (2) Az (1) bekezdés nem kötelezi a tagállamokat arra, hogy saját állampolgáraiktól megtagadják a területükre való belépés jogát. (3) Az (1) bekezdés a) pontja nem alkalmazandó, amenynyiben a szankcióbizottság megállapítja, hogy: a) az utazás sürgős humanitárius okokból indokolt, a vallási kötelezettségeket is beleértve; b) a mentesség megadása támogatná az ENSZ BT-határozatoknak az elefántcsontparti békére és nemzeti megbékélésre és a térség stabilitására irányuló célkitűzéseit. (4) Az (1) bekezdés nem érinti azokat az eseteket, amikor egy tagállamot nemzetközi jogi kötelezettségek terhelnek, nevezetesen: i. nemzetközi kormányközi szervezet fogadó országaként; ii. az Egyesült Nemzetek Szervezete által összehívott, vagy annak égisze alatt szervezett nemzetközi konferencia fogadó országaként; iii. többoldalú, kiváltságokat és mentességeket megállapító megállapodás alapján; iv. az Apostoli Szentszék (Vatikáni Városállam) és Olaszország között 1929-ben a megbékélésről létrejött szerződés (lateráni egyezmény) alapján. (5) A (4) bekezdést azokban az esetekben is alkalmazandónak kell tekinteni, amikor egy tagállam az Európai Biztonsági és Együttműködési Szervezet (EBESZ) fogadó országa. (6) A Tanácsot megfelelően tájékoztatni kell valamennyi olyan esetről, amikor egy tagállam a (4) vagy (5) bekezdés szerinti mentességet ad. (7) A tagállamok az (1) bekezdés b) pontjában meghatározott intézkedések alól mentességeket engedélyezhetnek, ha az utazást sürgős humanitárius okok vagy kormányközi üléseken való részvétel indokolja, ideértve az olyan üléseket is, amelyeket az Európai Unió támogat vagy amelyek fogadó országa az EBESZ soros elnökségét ellátó tagállam, és amelyeken olyan politikai párbeszédet folytatnak, amely közvetlenül támogatja a demokráciát, az emberi jogokat és a jogállamiságot Elefántcsontparton. (8) Ha valamely tagállam mentességet kíván adni a (7) bekezdés szerint, erről írásban kell értesítenie a Tanácsot. A mentességet megadottnak kell tekinteni, kivéve, ha a Tanács egy vagy több tagja az ellen – a javasolt mentességről szóló értesítés kézhezvételétől számított két munkanapon belül – írásban kifogást emel. Abban az esetben, ha a Tanács egy vagy több tagja kifogást emel, a Tanács minősített többséggel határozhat a javasolt mentesség megadásáról. (9) Azokban az esetekben, amikor a (4), (5) és (7) bekezdés szerint valamely tagállam engedélyezi az I. vagy II. mellékletben említett személyek számára a területére való belépést vagy a területén történő átutazást, az engedély az abban megjelölt célra és az érintett személyekre korlátozódik.”