ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
(11)

A portugál gazdaság egyik legfontosabb sebezhetősége továbbra is a magánszektor jelentős mértékű eladósodottságában rejlik, emellett a kis- és középvállalkozások finanszírozási körülményei továbbra is nehezek. Történt némi előrelépés a kiugróan magas vállalati adósságállomány csökkentése és a magánszektor hitelállományának leépítése terén, de a portugál magánszektor továbbra is egyike azoknak, amelyek a leginkább eladósodottak az Unióban. Mindez komolyan hátráltatja a beruházásokat és a potenciális kibocsátás-növekedést. A nem pénzügyi vállalatok lépéseket tesznek mérlegük kiigazítása tekintetében, de a háztartásoknál kisebb mértékben. Az üzleti szféra nemteljesítő hiteleinek magas és emelkedő szintje egyaránt terheli a nem pénzügyi és a pénzügyi ágazatok mérlegeit, és komoly akadályt képez a beruházások előtt. A vállalatok adósságállományának kezelésére több szinten is születtek intézkedések, de az eredmények csak lassan jelentkeznek. Továbbra is kiterjedt a társasági adózás eladósodást ösztönző elemeinek száma. Az elmúlt néhány évben a kormány alultőkésítés elleni szabályokkal és tőkefinanszírozási adókedvezménnyel próbálta meg kezelni ezt a problémát. Ennek ellenére 2015-ben a hitelfinanszírozással és a tőkefinanszírozással megvalósuló beruházások tőkeköltsége közötti (adózás előtti és utáni) különbség továbbra is az egyik legmagasabb volt az Unióban. A vállalkozások – különösen a kis- és középvállalkozások, illetve az induló vállalkozások – számára még mindig költséges és nehéz hitelhez jutni. Továbbra is marginálisak és rendkívül fejletlenek az olyan alternatív finanszírozási források, mint például a magántőkealapok, a kockázatitőke-alapok, a közösségi finanszírozás és az informális befektetők.
(6)

Bár a szövetségi kormány több intézkedést is elfogadott az infrastrukturális beruházások elkövetkező években való fokozása céljából, ezek a források valószínűleg továbbra sem vezetnek fenntartható felfelé ívelő tendenciához a közberuházások terén, és nem segítik elő az infrastrukturális beruházások iránti igények teljesülését sem. A nettó állóeszköz-felhalmozás tekintetében települési szinten továbbra is markánsan negatív tendencia figyelhető meg, ami alulfinanszírozottságra utal. Az oktatási és kutatási kiadások összességében véve csak csekély mértékben nőttek az elmúlt években, és elmaradhatnak a 2015-re a GDP 10 %-ában meghatározott nemzeti célértéktől. Az oktatás, a kutatás és az innováció terén eszközölt beruházások folyamatossága kulcsfontosságú ahhoz, hogy Németország versenypozíciója a jövőben is biztosított legyen. A költségvetés az államháztartási és a strukturális egyenleg tekintetében várhatóan továbbra is kiegyensúlyozott marad a 2016–2017-es időszakban, így továbbra is elegendő költségvetési mozgástér áll majd rendelkezésre az állami beruházások fokozása céljából – a Stabilitási és Növekedési Paktum szabályainak és a nemzeti adósságféknek a megsértése nélkül. A nyugdíjrendszer reformja hozzájárulna az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának biztosításához. A területi jövedelemkiegyenlítés jelenlegi rendszere összetett, és jellemzően csökkenti az egyes szövetségi tartományok (Länder) bevételnövelési hajlandóságát fokozó ösztönzőket. A szövetségi költségvetési kapcsolatok jelenleg zajló felülvizsgálata lehetőséget teremt a keretek megerősítésére, ideértve a közberuházások megfelelő mértékének biztosítását valamennyi kormányzati szinten – különösen a helyi önkormányzatok esetében. A tartományok közötti megállapodás szerinti jelenlegi kompromisszumos javaslat egyszerűsített horizontális területi jövedelemkiegyenlítést tartalmazna. A megállapodásban mindazonáltal továbbra sem szerepel egyértelműen a kiadási hatáskörök további különválasztása, és megoldatlan marad a bevételi autonómia növelése is. Ezzel párhuzamosan, a közlekedési infrastruktúra hagyományos állami finanszírozásának alternatív eszközeire – ideértve a köz- és magánszféra közötti partnerségeket – csak korlátozott mértékben támaszkodnak. Mindezen túlmenően a különböző kormányzati szinteket érintő összetett tervezési feladatok, a közigazgatási kapacitás szűk keresztmetszetei és a bonyolult engedélyezési eljárások mind a beruházások útjában álló akadályok. A közbeszerzések hatékonyabb alkalmazása is pozitív hatást gyakorolhatna a beruházásokra, hiszen az uniós szinten közzétett közbeszerzési pályázatok volumene továbbra is messze elmarad az uniós átlagtól.
(10)

A munkanélküliségi ráta Ausztriában hagyományosan az egyik legalacsonyabb az Unión belül. Ugyanakkor 2011 óta folyamatosan növekszik, és 2015-ben elérte az 5,7 %-ot. A fiatalok munkanélküliségi rátája is alacsony: 2015-ben 10,6 % volt az aktív 15–24 évesek körében. Ausztriában a foglalkoztatási ráta is magas. Ugyanakkor annak ellenére, hogy a nők foglalkoztatási aránya 70,2 %, ami az uniós átlag feletti, a nők a gyermekgondozással vagy idősgondozással járó kötelezettségeik miatt viszonylag nagy arányban dolgoznak részmunkaidőben. Ez hozzájárul ahhoz, hogy az Unión belül Ausztriában az egyik legmagasabb a nemek közötti bérkülönbség, és magas a nemek közötti nyugdíjkülönbség is. Az idősebb munkavállalók (55–64 évesek) foglalkoztatási rátája az uniós átlag alatt van.
(2)

A Svédországra vonatkozó 2016. évi országjelentést 2016. február 26-án tették közzé. Az országjelentésben értékelték a Tanács által 2015. július 14-én elfogadott országspecifikus ajánlások, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzései kapcsán Svédország által elért eredményeket. Az országjelentés magában foglalta az 1176/2011/EU rendelet 5. cikke szerinti részletes vizsgálatot is. A Bizottság 2016. március 8-án bemutatta a részletes vizsgálat eredményeit. Elemzése alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy Svédországban makrogazdasági egyensúlyhiány áll fenn. A magas és egyre növekvő lakásárakból adódóan a háztartások adósságállománya is magas és növekszik – ez a pozitív hiteláramlásokkal összefüggésben a rendezetlen korrekció kockázatával jár, ami a reálgazdaságot és a bankszektort is érinti. Makroprudenciális szakpolitikai intézkedéseket hajtottak végre, amelyek azonban elégtelennek bizonyulhatnak. Továbbra is szakpolitikai hiányosságok figyelhetők meg a lakhatással kapcsolatos adózás, a jelzáloghitel-törlesztés, a lakáskínálat alakulása és a lakásbérleti piac terén.
(17)

Valamelyest növelték a menedékkérők számára rendelkezésre álló görögországi befogadási kapacitást, de ez még nem elegendő. Görögországnak biztosítania kell, hogy a nyitott és zárt befogadási szállásokon a befogadási feltételek – ideértve a pszichoszociális szolgáltatásokat és a szükséges egészségügyi ellátáshoz és kezeléshez való hozzáférést is – megfeleljenek a releváns uniós jogszabályokban, különösen a befogadási feltételekről szóló 2013/33/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvben meghatározott normáknak (11), és ezeket folyamatosan fent is tartják. Görögországnak biztosítania kell – a nemzeti költségvetésből, vagy a lehetőségeken belül az e célra elkülönített uniós forrásokból származó megfelelő finanszírozás révén – a befogadási feltételek fenntarthatóságát is.
(8)

Az alacsonyan képzett felnőttek részvétele az egész életen át tartó tanulásban továbbra is négyszer alacsonyabb, mint a felsőfokú képesítéssel rendelkezők esetében. Az egész életen át tartó tanulás lehetőségeihez való hozzáférés továbbra is egyenlőtlen a különböző társadalmi-gazdasági csoportok tekintetében, és a munkaképes korú népesség bizonyos csoportjai, különösen a harmadik országbeli állampolgárok számára még nehezebb a hozzáférés. Így a széles körű és intenzív részvétel ösztönzése kulcsfontosságú a továbbképzési intézkedések sikeréhez. Alapvető fontosságú továbbá a különleges motivációt, támogatást és egész életen át tartó iránymutatást igénylő személyek – különösen a munkaerőpiactól, illetve az oktatás-képzéstől legtávolabb élők – bevonása is.
(12)

Ami a minőséget illeti, a görögországi befogadó intézmények közül sok – különösen a szigeteken találhatók és a görög szárazföldi ideiglenes létesítmények némelyike – továbbra sem felel meg a nemzetközi védelmet kérelmezők számára biztosítandó befogadási feltételekről szóló 2013/33/EU irányelvben meghatározott követelményeknek. A szigeteken működő uniós fogadóállomások nemcsak, hogy túlzsúfoltak, de a bennük uralkodó anyagi feltételek is elégtelenek a szennyvízkezelés és a higiénés állapot, az alapvető szolgáltatások, például – különösen a kiszolgáltatott helyzetben lévő csoportok számára – az egészségügyi ellátás igénybevételének lehetősége tekintetében. A biztonság nem kielégítő, és továbbra is feszültségek uralkodnak a különböző nemzetiségek között. Jóllehet az UNHCR szálláshelyprogramja megfelelő feltételeket biztosít, a görög szárazföldön található további befogadási kapacitás túlnyomórészt tábori szálláshelyekből (jelenleg 53 szálláshelyet használnak) és szükséghelyzeti létesítményekből áll, amelyekben nagyon eltérő és gyakran elégtelen körülmények uralkodnak, mind az anyagi feltételek, mind a biztonság tekintetében. Megkezdődött ugyan, de lassan halad néhány fenti intézmény téliesítése. Még fejlesztésekkel is nehéz lesz egyes táborokat megfelelő állandó befogadó intézménnyé átalakítani, és előfordulhat, hogy azokat be is kell zárni, míg másokat meg kell erősíteni.
(7)

A Bizottság felkéri Görögországot, hogy 2016. október 31-ig nyújtson be jelentést ezen ajánlás, valamint a 2016. június 15-i és február 10-i ajánlás végrehajtásáról. A jelentésnek különösen ismertetnie kell, hogy milyen lépések történtek az ezen ajánlásban azonosított még meglévő hiányosságok orvosolására, ideértve azt is, hogy a görög hatóságok hogyan biztosították vagy tervezik biztosítani az ajánlás (1)–(5) bekezdésében szereplő humán- és anyagi erőforrásokat. E jelentésnek továbbá tartalmaznia kell az ajánlás (1)–(3) bekezdésében említett folyamatos igényfelmérés leírását. A jelentésben ki kell térni a következőkre is: a) a nemzetközi védelmet kérelmező személyek elszállásolására szolgáló összes jelenlegi és tervezett állandó vagy ideiglenes fogadási kapacitás, és e kapacitások jellege; b) a függőben lévő elsőfokú menedékjog iránti kérelmek száma összesen; c) átfogó adatok az összes függőben lévő fellebbezésről, valamint az új fellebbviteli bizottságok és az „ügyhátralékos” fellebbviteli bizottságok által kibocsátott másodfokú határozatokról, ideértve az elfogadhatósággal kapcsolatos ügyeket is; d) a menekültügyi szolgálatnál a menedékjog iránti kérelmek feldolgozására rendelkezésre álló jelenlegi és tervezett személyzet, illetve Fogadási Igazgatóság jelenlegi és tervezett személyzetének teljes létszáma; valamint e) a fellebbviteli hatóság által létrehozott bizottságok száma, valamint a hozzájuk rendelt személyzet jelenlegi és tervezett összlétszáma.
(1)

2000 óta jelentős mértékben csökkent a potenciális növekedés az euroövezetben és az Unió egészében. A potenciális kibocsátásnövekedés csökkenő trendje elsősorban a teljes tényezőtermelékenység tartós visszaesésének következménye. 2008 óta emellett a beruházások visszaesése is gyengíti a gazdasági növekedést. A jövőt tekintve, a gazdasági növekedés alakulását végső soron a termelékenység növekedése fogja meghatározni. A termelékenység növelése sokrétű feladat, amelyhez több olyan szakpolitika jól kiegyensúlyozott kombinációja szükséges, amelyek mindenekelőtt az innováció támogatására, a készségek javítására, a munkaerőpiac és a termékpiacok merevségének csökkentésére, valamint az erőforrások jobb elosztására irányulnak. Az Unióban javítani kell a termelékenységi és a versenyképességi teljesítményt, ugyanakkor a közelmúltbeli válság rávilágított arra, hogy azok a tagállamok, amelyek pénzneme az euro (a továbbiakban: az euroövezeti tagállamok) különösen ki lehetnek téve a makrogazdasági egyensúlyhiányok esetleges kialakulásának és hirtelen szétterjedésének, ami más euroövezeti és az euroövezeten kívüli tagállamokra is hatással lehet. Az euroövezeti tagállamoknak – rugalmas nominális devizaárfolyamok hiányában – az országspecifikus sokkhatásokkal szembeni megfelelő kiigazítási mechanizmusokra van szükségük. A termelékenység és a versenyképesség alakulása befolyásolja egyrészről a makrogazdasági egyensúlyhiányok (például a külkereskedelmi mérleg és a folyó fizetési mérleg hiánya, a belföldi és külső kötelezettségek állománya) felhalmozódását és kiigazítását, másrészről az aszimmetrikus sokkok eredményes kezelését is. A termelékenység és a versenyképesség alakulását befolyásolni képes szakpolitikák kutatása és elemzése olyan folyamatokat alapozhat meg, amelyek összhangban vannak a gazdasági és monetáris unió zökkenőmentes működésének célkitűzésével.
(5)

A személyes adatok korai figyelmeztető és gyorsreagáló rendszeren keresztül történő cseréjét a 95/46/EK európai parlamenti és a tanácsi irányelvnek (5) és a 45/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (6) megfelelően kell elvégezni. Bár a 95/46/EK irányelv és a 45/2001/EK rendelet a főszabályként kizárja a különleges adatkategóriák feldolgozását, beleértve az egyének egészségére vonatkozó adatokat, az ilyen adatfeldolgozás mindazonáltal engedélyezett, amennyiben az az érintett létfontosságú érdekeinek védelméhez szükséges a 95/46/EK irányelv 8. cikke (2) bekezdése c) pontjának és a 45/2001/EK rendelet 10. cikke (2) bekezdése c) pontjának megfelelően, illetve az uniós vagy tagállami jogban a 95/46/EK irányelv 8. cikkének (4) bekezdése és a 45/2001/EK rendelet 10. cikkének (4) bekezdése szerint meghatározott alapvető közérdekből is, a megfelelő garanciák nyújtása mellett.
(1)

A schengeni térségen belül a közrendet és a belső biztonságot fenyegető veszélyek megfelelő kezelése érdekében a tagállamok – amennyiben szükséges és a nemzeti jogukkal összhangban indokolt – az alábbi intézkedéseket hajtják végre: a) a rendőrségi ellenőrzések intenzívebbé tétele az ország egész területén, ideértve a határ menti területeket is; b) rendőrségi ellenőrzések végzése a fő közlekedési útvonalakon, ideértve a határ menti területeket is; c) a rendőrségi ellenőrzések hozzáigazítása a körülményekhez a határ menti területeken folyamatos kockázatértékelés alapján, egyúttal biztosítva, hogy e rendőrségi ellenőrzések célja nem a határellenőrzés; d) a korszerű technológiák alkalmazása a járművek és a forgalom figyelemmel kísérése érdekében.
(7)

2016-ban némi előrelépés történt az öt elnök 2015. június 22-én kiadott, az Európai Bizottság elnöke által az Európai Tanács, az Európai Központi Bank, az eurocsoport és az Európai Parlament elnökével szoros együttműködésben elkészített, „Az európai gazdasági és monetáris unió megvalósítása” című jelentésében ismertetett kezdeményezések terén, így például az európai szemeszterben hangsúlyosabbá vált az euroövezeti dimenzió szerepe, ajánlást fogalmaztak meg a nemzeti termelékenységi testületekről és a Bizottságon belül megalakult az Európai Költségvetési Tanács. A költségvetési szabályok átláthatóságának javítására és összetettségének mérséklésére irányuló munka is folytatódik. Emellett a Bizottság 2015 novemberében az európai betétbiztosítási rendszerről szóló javaslatot terjesztett elő. Az öt elnök jelentésében foglaltak szerint ennél átfogóbb kihívásokkal is szembe kell nézni. A Bizottság 2017. március 1-jén kiadta az Európa jövőjéről szóló fehér könyvet, amely egyebek mellett a GMU jövőjével is foglalkozik. A további teendők operatív részleteiről való megállapodáshoz valamennyi euroövezeti tagállam és uniós intézmény, illetve az euroövezeten kívüli tagállamok körében is együttes felelősségvállalásra és a közös cél tudatának kialakítására van szükség, mivel egy erős GMU segíti az Unió előtt álló kihívások hatékonyabb leküzdését, és az euroövezeten kívüli tagállamokra is kedvező hatást gyakorol. E tekintetben fontos, hogy a GMU megvalósításáról szóló megbeszéléseket az euroövezeten kívüli tagállamok irányában nyitott és számukra is átlátható módon, az Unió belső piacának maradéktalan tiszteletben tartása mellett folytassák, és a vonatkozó kezdeményezések adott esetben az euroövezeten kívüli tagállamok előtt is egyenlő feltételekkel álljanak nyitva.
(9)

A jogellenesen tartózkodó harmadik országbeli állampolgárok gyors visszatérésének biztosítása érdekében a tagállamok: a) a 2013/32/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (12) összhangban a nemzetközi védelem iránti kérelmek gyors elbírálására gyorsított vagy – amennyiben indokoltnak tekintik – a határon folytatott eljárásokat alakítanak ki, ideértve azt az esetet is, amikor csupán a kiutasítási határozat végrehajtásának késleltetése vagy akadályozása céljából nyújtják be a menedékjog iránti kérelmet; b) lépéseket tesznek az egészségi állapotra vonatkozó új, hamis állításokkal kapcsolatos esetleges olyan visszaélések megelőzése érdekében, amelyek célja a kitoloncolás megakadályozása, például annak biztosításával, hogy objektív és független véleményt kiadó, az illetékes nemzeti hatóság által kijelölt egészségügyi személyzetet állítanak szolgálatba; c) biztosítják, hogy a kiutasítási határozatokat haladéktalanul kövesse az érvényes úti okmány rendelkezésre bocsátására vagy az (EU) 2016/1953 európai parlamenti és tanácsi rendelettel (13) összhangban kiadott visszatéréshez biztosított európai úti okmány használatának elfogadására irányuló, a visszafogadó harmadik országhoz intézett kérelem; d) alkalmazzák a kiutasítási határozatok kölcsönös elismerésére vonatkozóan a 2001/40/EK irányelvben és a 2004/191/EK határozatban biztosított lehetőséget.
(10)

A munkaerőállomány csökkenéséből adódóan a foglalkoztatás növekedése gyenge volt, és a munkanélküliségi ráta is csak lassan esett vissza. Kedvezőbbek a foglalkoztatási kilátások a gazdasági tevékenységek központjaiban és a magasan képzett munkavállalók körében, míg a munkanélküliség sokkal elterjedtebb az alacsony képzettséggel rendelkezők és a vidéki területeken élők körében. Ebben az összefüggésben a munkaerő készségszintjének emelése hozzájárul majd e problémák megoldásához. Még ha javult is a szakképzés vonzereje, az oktatást a jelenlegi készségigényekhez igazító tantervi reform lassan halad. Lettország létrehozta a munkaalapú tanulásra vonatkozó szabályozási keretet, és végrehajtása során biztosított a szociális partnerek és vállalatok aktív részvétele. Ezen túlmenően a munkanélkülieknek az aktív munkaerőpiaci intézkedésekbe történő bevonása kisebb mértékben valósul meg, mint a többi tagállamban; e helyzet orvoslására intézkedéseket hoztak, amelyeket a továbbiakban is nyomon kell követni. Lettországban továbbra is csekély mértékben vesznek részt az egész életen át tartó tanulásban.
(7)

A költségvetés hosszú távú fenntarthatósága továbbra is kérdéses, tekintetbe véve az elöregedéshez kapcsolódó költségek előre jelzett növekedését. A 2012. évi nyugdíjreform előírja, hogy a reform elfogadását követően ötévente ellenőrizni és értékelni kell a nyugdíjrendszer fenntarthatóságát. A kormány az első értékelést 2016-ra előrehozta. Bár az értékelés azzal a következtetéssel zárult, hogy a nyugdíjrendszert továbbra is ismétlődő többlet jellemzi, ami számottevő nyugdíjtartalék felhalmozását tette lehetővé, a nyugdíjrendszer 2023-tól várhatóan negatív működési egyenleget mutat majd a nyugdíjkiadások és a befizetett járulékok arányát illetően. Az Eurostat nemrégiben felülvizsgált népességi előrejelzései szerint a népesség előre jelzett növekedésének mértéke a korábban várthoz képest kevésbé jelentős lesz. Ez hatással lesz a függőségi rátára, amely a korábban vártnál gyorsabban nő és a nyugdíjakkal kapcsolatos közkiadások nagyobb mértékű várható növekedéséhez vezet. A kötelező nyugdíjkorhatárnak a várható élettartamhoz kapcsolása terén a Tanács korábbi ajánlása ellenére nem történt előrelépés 2016-ban. Luxemburg az egyetlen olyan tagállam, ahol a 2013 és 2060 közötti időszakra vonatkozóan nem rendelkeztek a kötelező nyugdíjkorhatár felemeléséről. Az EU-n belül Luxemburgban a legmagasabb az eltartott népesség arányának 2060-ig előre jelzett emelkedése. Luxemburg korlátozott előrehaladást ért el a korai nyugdíjba vonulás tekintetében. 2015 júliusában törvénytervezetet terjesztettek a parlament elé a korai nyugdíjba vonulási formákról, a parlamenti eljárás még folyamatban van. Összességében a korai nyugdíjba vonulás továbbra is elterjedt, és a további munkavállalás ösztönzői még mindig korlátozottak. A demográfiai kilátások kiigazítását követően Luxemburg további kockázatokkal szembesül a tartós ápolási-gondozási kiadások tekintetében. E költségeknek a GDP arányában kifejezett szintje már most a legmagasabbak között van tagállami összehasonlításban, és az előrejelzések szerint 2060-ra a GDP 1,5 %-áról a GDP 3,2 %-ára (azaz a jelenlegi szint több mint kétszeresére) nő. A tartós ápolás-gondozásra vonatkozó biztosítás reformjának tervezetét még mindig tárgyalja a parlament.
(18)

A 2013-ban kezdeményezett privatizációs program ellenére továbbra is nagymértékű az állam gazdasági szerepvállalása. Az állam a legnagyobb munkaadó, eszközkezelő és vállalati hitelező Szlovéniában. A nagyarányú állami tulajdon a gyenge vállalatirányítással párosulva jelentős fiskális és gazdasági következményekkel jár. Ez a hatás 2007 és 2014 között 13 milliárd EUR-ra, vagyis a GDP mintegy harmadára becsülhető, és elsősorban a pénzügyi szektor stabilizálására irányuló intézkedéseknek, valamint az állami tulajdonban lévő vállalkozások elmaradt (azaz a hasonló magáncégekhez képest alacsonyabb) nyereségének tudható be. Az állami tulajdonú vállalkozások teljesítménye élénkülni kezdett, amit az új vállalatirányítási rendszer is támogat, ám vannak még fennmaradó kockázatok. 2015 végére az eredmények tanúsága szerint javult a szlovén állami vagyonkezelő szerv kezelésében álló vállalkozások nyereségessége, bár még így is elmarad az eszközkezelési stratégiában kitűzött közbenső céltól. A kormány 2017 januárjában hagyta jóvá a 2017. évre szóló eszközkezelési tervet, amely minden egyes állami tulajdonban lévő vállalkozás tekintetében számszerűsíti a teljesítménymutatókat, valamint tartalmazza az értékesítendő eszközök frissített jegyzékét. A parlament által eredetileg 2015-ben jóváhagyott, felülvizsgált vagyonkezelési stratégia elfogadása viszont még mindig függőben van, miután a kormány 2017 második felére halasztotta az ezzel kapcsolatos döntéshozatalt. 2017. február végén kinevezték az igazgatótanács új elnökét, ám a teljes felügyelőbizottság továbbra sem alakult meg.
(10)

Az adóbevételek GDP-hez viszonyított aránya Magyarországon változatlanul jóval magasabb, mint a régió egyéb országaiban, és az adórendszer továbbra is kihívásokkal szembesül. 2017-ben a kormány 5 százalékponttal csökkentette a munkáltatók által fizetendő társadalombiztosítási járulékot, és 2018-ban további 2 százalékpontos csökkentést tervez. Ez az intézkedés az alacsony jövedelműek esetében jelentősen csökkentette az adóéket, ami azonban változatlanul magas. Ez különösen az alacsony jövedelmű gyermektelen személyek vonatkozásában van így – esetükben a magyarországi adóék az egyik legmagasabb az Unióban. Az adórendszer továbbra is bonyolult. A 2013 óta tartó csökkenő trend ellenére az ágazati adók – amelyek közül néhány változatlanul jelentősen torzító hatású – továbbra is bonyolulttá teszik az adórendszert, és gyengítik a befektetői bizalmat. Az adórendszer bonyolultsága és kiszámíthatatlansága, illetve a magas megfelelési költségek és a jelentős adminisztratív terhek továbbra is kedvezőtlenül befolyásolják a befektetői bizalmat Magyarországgal szemben.