A Tanács határozata

(2001. december 6.)

az euró pénzhamisítás elleni védelméről

(2001/887/IB)

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Unióról szóló szerződésre és különösen annak 31. cikkére és 34. cikke (2) bekezdésének c) pontjára,

tekintettel a Francia Köztársaság kezdeményezésére [1],

tekintettel az Európai Parlament véleményére [2],

mivel:

(1) Az euró bevezetéséről szóló, 1998. május 3-i 974/98/EK tanácsi rendelet [3] előírja, hogy az euró címletű fizetőeszközt 2002. január 1-jétől hozzák forgalomba, és arra kötelezi a résztvevő tagállamokat, hogy megfelelő szankciókat biztosítsanak az euró-bankjegyek és érmék hamisításával és meghamisításával szemben.

(2) A korábbi jogi aktusok által az euró védelmére hozott intézkedéseket olyan rendelkezésekkel kell kiegészíteni és megerősíteni, amelyek szoros együttműködést biztosítanak a tagállamok illetékes hatóságai, az Európai Központi Bank, a nemzeti központi bankok, az Europol és az Eurojust között az euró hamisításával járó bűncselekmények felszámolása érdekében.

(3) A Tanács 2000. május 29-én elfogadta az euró bevezetésével kapcsolatos hamisítás elleni büntetőjogi és egyéb szankciókkal megvalósuló védelem megerősítéséről szóló 2000/383/IB kerethatározatot [4].

(4) A Tanács 2001. június 28-án elfogadta az euró hamisítás elleni védelméhez szükséges intézkedések megállapításáról szóló 1338/2001/EK rendeletet [5], és az euró hamisítás elleni védelméhez szükséges intézkedések megállapításáról szóló 1338/2001/EK rendelet hatásainak azon tagállamokra való kiterjesztéséről szóló 1339/2001/EK rendeletet [6], amelyek nem fogadták el az eurót közös valutaként,

A KÖVETKEZŐKKÉPPEN HATÁROZOTT:

1. cikk

Meghatározások

Ennek a határozatnak az alkalmazásában:

a) a "hamis bankjegyek" és a "hamis érmék" az 1338/2001/EK rendelet 2. cikke által ilyenként meghatározott bankjegyeket és érméket jelentik;

b) "az euró hamisítása és az euró hamisításával kapcsolatos bűncselekmények" a 2000/383/IB tanácsi kerethatározat 3–5. cikkében leírt – euróval kapcsolatos – magatartást jelentik;

c) az "illetékes hatóságok" a tagállamok által az adatok központi összegyűjtésére kijelölt hatóságokat jelentik, különösen a nemzeti központi hivatalokat, továbbá az euró hamisításának és az euró hamisításával kapcsolatos bűncselekmények felderítésére, kivizsgálására és büntetésére kijelölt hatóságokat jelentik;

d) a "Genfi Egyezmény" a Genfben 1929. április 20-án aláírt, pénzhamisítás visszaszorítására irányuló nemzetközi egyezményt és jegyzőkönyvét jelenti,

e) az "Europol-egyezmény" az Európai Rendőrségi Hivatal létrehozásáról szóló, 1995. július 26-i egyezményt [7] jelenti.

2. cikk

Bankjegyek és érmék szakértői elemzése

A tagállamok biztosítják, hogy az euró hamisítására és az euró hamisításával kapcsolatos bűncselekményekre irányuló vizsgálatok keretében:

a) a feltehetően hamis bankjegyek szükséges szakértői elemzését az 1338/2001/EK rendelet 4. cikkének (1) bekezdése alapján kijelölt vagy létesített Nemzeti Elemző Központ (NEK) végezze el; és

b) a feltehetően hamis érmék szükséges szakértői elemzését az 1338/2001/EK rendelet 5. cikkének (1) bekezdése alapján kijelölt vagy létesített Nemzeti Érme-elemző Központ (NÉEK) végzi.

3. cikk

A szakértői elemzések eredményeinek továbbítása

A tagállamok biztosítják, hogy a 2. cikkel összhangban a NEK és a NÉEK által elvégzett elemzések eredményeit az Europol egyezménynek megfelelően továbbítják az Europol számára.

4. cikk

Az információk közlésének kötelezettsége

(1) A tagállamok biztosítják, hogy a Genfi Egyezmény 12. cikkében említett nemzeti központi hivatalok az Europol egyezménynek megfelelően közlik az Europollal az euró hamisítására és az euró hamisításával kapcsolatos bűncselekményekre irányuló vizsgálatokról szóló központilag összegyűjtött információkat, ideértve a harmadik országokból szerzett információkat is. A tagállamok és az Europol együttműködnek annak meghatározása érdekében, hogy mely információkat kell közölni. Az információknak legalább az érintett személyek részletes adatait, a bűncselekmények részletes adatait, a bűncselekmények felfedezésének körülményeit, a lefoglalás okait, valamint az egyéb ügyekkel való összefüggéseket kell magukban foglalniuk.

(2) A tagállamok illetékes hatóságai – adott esetben – az euró hamisítására és az euró hamisításával kapcsolatos bűncselekményekre irányuló vizsgálatok során igénybe veszik az Ideiglenes Igazságügyi Együttműködési Egység által felkínált lehetőségeket, és a későbbiekben a már létrehozott Eurojust által felkínált együttműködési lehetőségeket, az Ideiglenes Igazságügyi Együttműködési Egységet és az Eurojustot létrehozó jogi aktusokban megállapított rendelkezéseknek megfelelően.

5. cikk

Hatálybalépés

Ez a határozat a Hivatalos Lapban való kihirdetésének napján lép hatályba.

Kelt Brüsszelben, 2001. december 6-án.

a Tanács részéről

az elnök

M. Verwilghen

[1] HL C 75., 2001.3.7., 1. o.

[2] 2001. október 23-i vélemény (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé).

[3] HL L 139., 1998.5.11., 1. o.

[4] HL L 140., 2000.6.14., 1. o.

[5] HL L 181., 2001.7.4., 6. o.

[6] HL L 181., 2001.7.4., 11. o.

[7] HL C 316., 1995.11.27., 2. o. A legutóbb a 2000. november 30-i jegyzőkönyvvel (HL C 358., 2000.12.13., 2. o.) módosított egyezmény.

--------------------------------------------------