A Tanács 1493/1999/EK rendelete

(1999. május 17.)

a borpiac közös szervezéséről

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 36. és 37. cikkére,

tekintettel a Bizottság javaslatára [1],

tekintettel az Európai Parlament véleményére [2],

tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [3],

tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére [4],

mivel:

(1) A mezőgazdasági termékek közös piacának működéséhez és fejlődéséhez közös agrárpolitika létrehozásának kell társulnia, amelynek magában kell foglalnia különösen a mezőgazdasági piacok közös szervezését, mely terméktől függően különböző formákat ölthet.

(2) A közös agrárpolitika célja a Szerződés 33. cikkében meghatározott célkitűzések megvalósítása és — különösen a borágazatban — a piacok stabilizálása, valamint az érintett mezőgazdasági termelők megfelelő életszínvonalának biztosítása; ezek a célkitűzések a források igényekhez történő igazításával valósíthatók meg, különösen a bortermelési potenciál átalakítását és minőségpolitikát megvalósítani szándékozó irányvonal követése révén.

(3) A borpiac közös szervezésének jelenlegi keretét a legutóbb az 1627/98/EK rendelettel [5] módosított 822/87/EGK rendelet [6] hozta létre; a tapasztalatok fényében helyénvaló lenne azt mással felváltani a borágazat jelenlegi helyzetét tekintve, amelynek sajátossága, hogy bár a strukturális feleslegek nem túl gyakoriak, több év viszonylatában mégis előfordulhatnak, különösen az ágazatban rejlő, az egyes évek szüreteinek termései közötti drámai eltérések miatt.

(4) Az Uruguayi Forduló 1995-ös megállapodásainak végrehajtása egyfelől azt eredményezte, hogy a Közösség piaca — amelyben a hagyományos intervenciós intézkedések már elveszítették potenciális hatásuk javát — nyitottabbá vált, másfelől a támogatott export köre lecsökkent, ami azt jelenti, hogy a közösségi termelőknek javítaniuk kell versenyképességüket; az export túlnyomó része ma már támogatás nélkül történik.

(5) A közösségi borágazat egyes szereplőinek legjelentősebb piaci problémája jelenleg az, hogy a versenyhelyzet változásaihoz nem tudnak kellő gyorsasággal alkalmazkodni sem a belső, sem a külső piacon; a piac jelenlegi közös szervezése nem tudott megoldást kínálni az olyan szőlőtermesztő vidékeknek, ahol nyilvánvalóan nincs a termelésnek megfelelő fizetőképes piaca; a bővülő piacú területek esetében pedig nem mutatkozott akkora rugalmasság, amely e fejlődésnek teret tudott volna engedni;

(6) 1994-ben a Bizottság javaslatot terjesztett elő a borpiac közös szervezése reformjára, amely azonban nem került elfogadásra; a piaci helyzet pedig a javaslat elkészítése óta megváltozott.

(7) Ezért, hogy az új fejleményekhez való gördülékeny átálláshoz szükséges rugalmasság biztosított legyen, a borpiac közös szervezése reformra szorul a következő átfogó célok elérése érdekében: a közösségi piacon a kereslet és kínálat közötti kedvezőbb egyensúly fenntartása; hosszabb távon az ágazat versenyképesebbé tétele; az intervenció — mint a többlettermelés mesterséges levezetési eszköze — igénybevételi lehetőségének felszámolása; a borpiac támogatása és ezáltal a borpárlatellátás folyamatosságának elősegítése az élelmiszer célú finomszeszt előállító ágazat azon részei számára, amelyek hagyományosan ezt az alkoholt használják; a regionális sokszínűség előmozdítása; és a termelői és ágazati szervezetek lehetséges szerepének hivatalossá tétele.

(8) A 822/87/EGK rendeletet a következő rendeletek egészítették ki és intézkedtek végrehajtásáról: a 346/79/EGK rendelet [7], a legutóbb az 1029/91/EGK [8] rendelettel módosított 351/79/EGK rendelet [9], a legutóbb a 3805/85/EGK rendelettel [10] módosított 460/79/EGK rendelet [11], a legutóbb a 1597/83/EGK rendelettel [12] módosított 465/80/EGK rendelet [13], 457/80/EGK ren-delet [14], a legutóbb az 596/91/EGK rendelettel [15] módosított 458/80/EGK rendelet [16], a legutóbb a 2612/97/EK rendelettel [17] módosított 1873/84/EGK rendelet [18], a 3768/85/EGK rendelettel [19] módosított 895/85/EGK rendelet [20], a legutóbb a 1426/96/EK rendelettel [21] módosított 823/87/EGK rendelet [22], a legutóbb a 859/199/EK rendelettel [23] módosított 1442/88/EGK rendelet [24], 3877/88/EGK rendelet [25], a legutóbb a 1629/98/EK rendelettel [26] módosított 4252/88/EGK rendelet [27], a legutóbb a 2468/96/EK rendelettel [28] módosított 2046/89/EGK rendelet [29], 2048/89/EGK rendelet [30], a legutóbb a 2088/97/EK rendelettel [31] módosított 2389/89/EGK rendelet [32], a legutóbb a 2611/97/EK rendelettel [33] módosított 2390/89/EGK rendelet [34], a 2391/89/EGK rendelet [35], a legutóbb a 1427/96/EK rendelettel [36] módosított 2392/89/EGK rendelet [37], a legutóbb a 2796/94/EK rendelettel [38] módosított 3677/89/EGK rendelet [39], a 3895/91/EGK rendelet [40], a legutóbb az 1692/98/EK rendelettel módosított 2332/92/EGK rendelet [41], és a legutóbb a 1429/96/EK rendelettel [42] módosított 2333/92/EGK rendelet [43]; ezeket a rendeleteket többször, jelentős mértékben módosították; mivel további módosításokra van szükség, a rendeleteket az áttekinthetőség érdekében egységes szövegbe kell foglalni.

(9) A 822/87/EGK rendelet előírta a Tanács számára, hogy állapítson meg általános szabályokat az alkalmazására; ennek következtében bonyolult, többrétegű szabályozás jött létre; az előbb említett rendeletek számos technikai részletet tartalmaztak, amelyek gyakori módosítást igényeltek; ezért e rendeletnek általános jelleggel tartalmaznia kell az alkalmazásához szükséges útmutatásokat; ennek érdekében a Tanács a Szerződés 211. cikkének megfelelően átruházza az ehhez szükséges végrehajtó hatalmát a Bizottságra.

(10) A borpiac közös szervezésére vonatkozó szabályozás rendkívül összetett; egyes esetekben a regionális eltéréseket nem veszi kellőképpen figyelembe; ezért — amennyire lehet — a szabályozást egyszerűsíteni kell, és olyan politikát kell kialakítani és megvalósítani, amely a lehető legközelebb áll a Közösségen belüli termelőkhöz.

(11) Annak érdekében, hogy a kedvezőbb piaci egyensúly hasznosíthatóvá és megszilárdulttá válhasson, és hogy a különböző terméktípusoknál a kínálatot jobban a kereslethez lehessen igazítani, létre kell hozni egy, a bortermelési potenciál kezelésére vonatkozó intézkedéscsomagot, amelynek részét képezi a szőlőtelepítés középtávú korlátozása, a szőlőtermő-felületek termelésből való végleges kivonásáért járó támogatások, valamint a szőlőültetvények szerkezetátalakítását ösztönző támogatások.

(12) A bortermeléshez közvetlenül nem kapcsolódó strukturális intézkedések a Tanács 1999. május 17-i, az Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garanciaalap (EMOGA) által nyújtott vidékfejlesztési támogatásról, valamint egyes rendeletek módosításáról, illetve hatályon kívül helyezéséről szóló 1257/1999/EK rendeletének [44] hatálya alá tartoznak; az értékesítést ösztönző intézkedések jelentősen hozzájárulnak az ágazat versenyképességéhez, különösen a közösségi borok harmadik országokbeli piacain való értékesítést kellene elősegíteniük; azonban a Közösség általános ösztönzési politikájával való összhang biztosítása érdekében a borágazatra vonatkozó intézkedéseknek a témához kapcsolódó horizontális szabályozás körébe kell tartozniuk; ebből a célból a Bizottság javaslatot terjesztett elő egy, a harmadik országokbeli mezőgazdasági termékekre vonatkozó információszol gáltatással és –terjesztéssel kapcsolatos intézkedésekről szóló rendelet [45] meghozatalára.

(13) A piaci egyensúly javult, bár viszonylag lassan és nehézkesen; mivel ez az eredmény legfőképpen a jelenlegi szőlőtelepítési korlátozásoknak köszönhető; a tapasztalatok fényében úgy tűnik, hogy más intézkedések felhasználása nem lehetséges a javuló piaci egyensúly kihasználására és megszilárdítására; ezért a közérdekkel összhangban szükségesnek tűnik a termelők tulajdonjog-használatának ilyen módon történő korlátozása.

(14) Ezért a jelenlegi telepítési korlátozásokat középtávon, korlátozott ideig érvényben kell tartani annak érdekében, hogy az összes strukturális intézkedés kifejthesse hatását, ezért 2010. július 31-ig meg kell tiltani a bortermelési célú szőlőtelepítést, ha e rendelet másként nem rendelkezik.

(15) Az oltványiskolák, a tagosítás és a kisajátítás, valamint a szőlészeti kísérletezés céljára történő új szőlőtelepítések jelenlegi engedélyezési rendszere nem járt szükségtelenül zavaró hatással a borpiacon, ezért azt a szükséges ellenőrzésnek alávetve továbbra is alkalmazni lehet; hasonló okokból lehetővé kell tenni a szőlőtelepítést olyan esetben, ha a termelés a termelő családi fogyasztására szolgál.

(16) A földrajzi árujelzőre hivatkozással megjelölt meghatározott termőhelyről származó minőségi borok (m.t. minőségi borok) és asztali borok termelésének céljára történő új telepítések jelenlegi engedélyezési rendszere a kereslet és kínálat jobb összehangolását célzó minőségi politika hasznos elemének bizonyult; habár a telepítési jogok tartalékolási rendszere teljesen funkcionális, mégis ez a rendszer szolgálja legteljesebb mértékben a célt; a jelenlegi engedélyezési rendszert ezért továbbra is alkalmazni kell — a szükséges ellenőrzéseknek alávetve — a 2003. július 31-ig tartó átmeneti időszakra, amikorra a tartalékolási rendszer teljesen funkcionálissá válik.

(17) A szőlő-újratelepítés jelenlegi engedélyezési rendszere elengedhetetlen a kimerült szőlőültetvények rendes megújításához; a jelenlegi rendszert ezért — a szükséges ellenőrzéseknek alávetve — továbbra is alkalmazni kell; a nagyobb rugalmasság érdekében a rendszernek — a szükséges ellenőrzések mellett — lehetővé kell tennie az újratelepítési jogok megszerzését és használatát mielőtt a kivágásra sor kerül; a korábbi közösségi vagy nemzeti jogszabályok alapján szerzett újratelepítési jogokat tiszteletben kell tartani; továbbá — szigorú ellenőrzés mellett — lehetővé kell tenni, hogy az újratelepítési jogokat más gazdaságra át lehessen ruházni, amennyiben ez az átruházás a minőségi politikát szolgálja, vagy olyan területeket érint, amelyek oltványiskola céljára szolgálnak, illetve a gazdaság egy részének átruházásával kapcsolatos; a közös piacszervezés zökkenőmentes működéséhez ezen átruházásoknak ugyanazon tagállamon belül kell történniük.

(18) A bortermelési potenciál jobb kezelése és a telepítési jogok hatékony felhasználása érdekében, tovább enyhítve ezáltal a telepítési korlátozások hatását, nemzeti vagy regionális tartalékrendszert kell létrehozni.

(19) A tagállamoknak — a szükséges ellenőrzések mellett — széles cselekvési jogkört kell biztosítani a jogtartalékok kezeléséhez, hogy az említett tartalékok telepítési jogait jobban tudják igazítani a helyi igényekhez; ennek magában kell foglalnia a telepítési jogok megvásárlásának, a jogtartalék finanszírozásának, valamint a jogtartalékból való telepítési jog eladásának a lehetőségét; e célból a tagállamoknak engedélyezni kell, hogy ne alkalmazzák a tartalékrendszert, amennyiben bizonyítani tudják, hogy a telepítési jogok kezelésére már hatékony rendszerrel rendelkeznek.

(20) A fiatal bortermelők részére adott különleges juttatások nemcsak vállalkozásaik létrehozását könnyíthetik meg, hanem gazdaságaik szerkezetátalakítását is; ezért e termelői kört ingyenesen kell részesíteni a tartalékból való jogok engedélyezésében.

(21) A források leghatékonyabb felhasználása, valamint a kínálatnak a kereslethez való jobb hozzáigazítása érdekében a telepítési jogokat a jogosultaknak ésszerű időn belül fel kell használniuk, amennyiben ezt elmulasztják, azokat át, illetve vissza kell adniuk a jogtartalék számára; ugyanezen okokból a jogtartaléknak átadott jogokat ésszerű időn belül ki kell adni.

(22) A kedvezőbb piaci egyensúly és a bővülő világpiac figyelembevételével indokolt lehet a telepítési jogok mennyiségének növelése, ezeket az érintett tagállamoknak kell átadni, részben pedig egy közösségi jogtartalékba kell helyezni, a további piaci kereslettől függően; a telepítési jogok mennyiségének növelését a földrajzi árujelzővel ellátott m. t. minőségi borokra és asztali borokra újonnan adott telepítési jogokkal csökkenteni kell.

(23) A jelenlegi telepítési korlátozásoktól eltérve, azokat megszegve, egyes területeken történt szőlőtelepítés; azon jelenlegi szankciók, amelyek célja megakadályozni, hogy az ilyen területekről származó termékek a borpiacon zavart okozzanak, nehezen érvényesíthetőnek bizonyultak; ezért a jogellenesen telepített területeken a szőlőt ki kell vágni; ezt az előírást érvényesíteni kell minden olyan jogellenes telepítés esetében, amely az e rendeletre vonatkozó javaslat közzététele után történt, ugyanis ettől az időponttól kezdve a termelők ismerhették a javaslatot, amely ezt az előírást bevezette.

(24) A jelenlegi nemzeti intézkedések sérelme nélkül a jogbiztonság okán nem lehetséges közösségi szinten elrendelni azoknak az ültetvényeknek a kivágását, amelyeket az e rendeletre vonatkozó javaslat közzététele előtt a korlátozások megszegésével telepítettek; ezért a bortermelési potenciál ellenőrzésének javítása érdekében a tagállamoknak meghatározott időn belül, és a szükséges ellenőrzések mellett, rendezniük kell az említett területek helyzetét; ami a rendezést illeti, eltérő bánásmódot lehet alkalmazni a szóban forgó telepítés körülményeitől függően, különösen olyan esetekben, amikor a telepítés termelésnövekedést okozhat; amennyiben ennek a kockázata fennáll, az érintett termelővel szemben megfelelő közigazgatási szankciókat lehet alkalmazni.

(25) A tagállamok számára lehetőséget kell biztosítani a helyi körülmények figyelembevételére, és hogy szükség esetén szigorúbb szabályokat vezessenek be az új telepítésekre, az újratelepítésre és az átoltásra vonatkozóan.

(26) Egyes szőlőtermő területeken a termelés nem igazodik a kereslethez; az ágazat egészének ehhez való igazításának javítása érdekében ezeken a területeken ösztönözni kell a szőlőtermő-területek termelésből való végleges kivonását; ebből a célból támogatást kell nyújtani; a támogatásnyújtás kezelését a tagállamok intézésére kell bízni — közösségi keretek között és a szükséges ellenőrzéseknek alávetve — annak érdekében, hogy a támogatásokat jobban el lehessen juttatni az érintett régiókhoz; ezért a tagállamoknak lehetőséget kell biztosítani különösen — objektív kritériumok és egy felső határ felhasználásával — az érintett területek kijelölésére, valamint a támogatás szintjeinek megállapítására.

(27) Azon tagállamok termelése, amelyek éves bortermelése nem éri el a 25000 hektolitert, nincs jelentős hatással a piaci egyensúlyra; ezért ezek a tagállamok mentesülhetnek a telepítési korlátozások alól, ugyanakkor nem részesülhetnek a szőlőtermőterületek termelésből való végleges kivonásáért járó támogatásokból.

(28) Léteznek egyéb olyan szőlőtermő területek, ahol a termelés ugyan nem igazodik a kereslethez, de ahol ez a helyzet kedvező irányban befolyásolható az ültetvények szerkezetátalakítása révén a fajtaváltás, az ültetvényáttelepítés vagy a termesztéstechnológia javítása által; erre a célra — a szükséges ellenőrzések mellett — támogatást kell nyújtani.

(29) Annak érdekében, hogy az említett szerkezetátalakítás és az átállás ellenőrzött formában menjen végbe, azokat meg kell tervezni; a regionális eltérések figyelembevételének érdekében a terveket a termelőkhöz a lehető legközelebbi szinten kell kidolgozni; mindazonáltal annak biztosítására, hogy a tervek összhangban legyenek a közösségi joggal, végső soron a tagállamok felelnek.

(30) A szerkezetátalakításnak és az átállásnak két főbb pénzügyi hatása van a termelőkre, nevezetesen az átállás ideje alatti bevételkiesés és az intézkedések végrehajtásának költségei; emiatt a támogatásnak fedeznie kell mindkét hatást; a szerkezetátalakítási folyamatban meghatározott határokon belül kiegészítő nemzeti intézkedéseknek is helye lehet.

(31) A bortermelési potenciál jobb kezelése céljából kívánatos, hogy arról tagállami vagy regionális szinten leltár készüljön; a tagállamoknak e leltár elkészítésére való ösztönzése érdekében csak azok a tagállamok jogosultak a jogellenesen telepített ültetvények helyzetének rendezésére, a telepítési jogok mennyiségének növelésére, valamint a szerkezetátalakítás és az átállás után járó támogatás igénybe vételére, amelyek elkészítették e leltárt; regionális leltárok esetében azok a régiók, amelyek már elkészítették a leltárt, nem zárhatók ki a szerkezetátalakítással és az átállással kapcsolatos intézkedésekből amiatt, hogy más régiók még nem készítették el a leltárt; 2001. december 31-ig azonban minden regionális leltárt el kell készíteni.

(32) A bortermelés céljára használt szőlőfajták osztályozása akkor a legeredményesebb, ha az a termelőkhöz a lehető legközelebbi szinten történik; ezért ezt a feladatot a tagállamoknak át kell venniük a Közösségtől.

(33) A közösségi szőlőkataszter létrehozásáról szóló, legutóbb az 1631/98/EK rendelettel [46] módosított 1986. július 24-i 2392/86/EGK tanácsi rendeletnek [47] továbbra is hatályban kell maradnia annak érdekében, hogy azok a tagállamok, amelyek most is dolgoznak elkészítésén, be tudják azt fejezni; mindazonáltal rendelkezni kell a rendelet későbbi módosításáról vagy hatályon kívül helyezéséről.

(34) A piaci egyensúly megőrzése érdekében támogatást kell nyújtani az asztali borok és bizonyos típusú szőlőmustok magánraktározásához; az intézkedésnek a lehető legrugalmasabbnak és a piaci mozgásokra a lehető legérzékenyebben reagálónak kell lennie; e célból lehetővé kell tenni különösen, hogy alkalmazását rövid úton meg lehessen szüntetni.

(35) Annak érdekében, hogy az intervenció lehetősége mint a többlettermelés mesterséges levezetése megszűnjék, meg kell változtatni a lepárlási rendszert; ezért a következő lepárlási formákat kell létrehozni: a borkészítés melléktermékeinek kötelező lepárlása, a nem kizárólag borszőlőfajtának minősített szőlőből készített borok kötelező lepárlása, egy borpiacot támogató lepárlási intézkedés, amely biztosítja a borból készülő párlattal való folyamatos ellátást az élelmiszer célú finomszeszt előállító ágazat olyan részei számára, amelyek hagyományosan ilyen alkoholt használnak, valamint egy krízislepárlási intézkedés; a lepárlás egyéb formáit meg kell szüntetni; ezeknek az intézkedéseknek — hogy megfeleljenek a piaci igényeknek és a különböző regionális körülményeknek — a lehető legrugalmasabbnak kell lenniük.

(36) Tekintetbe véve, hogy a túlpréselés által nyert borok gyenge minőségűek, ezt az eljárást be kell tiltani és megakadályozása érdekében rendelkezni kell a törköly és a borseprő kötelező lepárlásáról; mindazonáltal egyes borvidékek termelési körülményeinek figyelembevétele érdekében e kötelezettségtől eltéréseket lehet előirányozni; továbbá mivel az A. szőlőtermő övezetben és a B. szőlőtermő övezet német részén, valamint Ausztria szőlőtermő területein a termelés és a piaci szerkezet biztosítani tudja az intézkedés céljainak megvalósulását, ezeken a területeken a termelők nem kötelesek a borkészítés melléktermékeit lepárolni, hanem azokat ellenőrzés mellett ki kell vonniuk a forgalomból.

(37) A nem kizárólag borszőlőfajtának minősített szőlőből származó bortermelést elsősorban a szeszesitalt előállító ágazat hagyományos felhasználásai és más hagyományos felvevőpiacok felé kell irányítani; rendelkezni kell az e célból, a szokásos mennyiséget meghaladó mértékben előállított bor kötelező lepárlásáról.

(38) Az élelmiszer célú finomszeszt előállító ágazat bizonyos részei a borból származó párlatok és egyéb boralapú termékek hagyományosan fontos felvevő piacai; e piacok ellátása érdekében közösségi támogatást kell bevezetni az asztali borok és az asztali bor készítésére alkalmas borok lepárlásához, e borok lepárlásáért fizetett elsődleges támogatás és a keletkezett párlatok raktározásáért fizetett másodlagos támogatás formájában.

(39) A piacon keletkező zavarok kivételes eseteinek és a súlyos minőségi problémák leküzdésének érdekében krízislepárlási intézkedést kell bevezetni; a különleges helyzetek — ideértve azt az esetet is, amikor egy adott borkategória piaci árának jelentős csökkenése észlelhető — figyelembevétele érdekében a támogatás szintjét és formáját a Bizottság határozza meg; az intézkedésnek a termelők viszonylatában önkéntesnek kell lennie; ha az intézkedést (egy adott zónában) egymást követő három éven át alkalmazzák egy bizonyos borkategóriára, a Bizottságnak jelentést kell készítenie, illetve szükség esetén javaslatokat kell tennie az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak.

(40) A lepárlásból származó alkoholt úgy kell hasznosítani, hogy biztosítani lehessen a nagyobb átláthatóságot és ellenőrzést, valamint a hagyományos alkoholpiacok megzavarásának elkerülését.

(41) A térfogatban számított természetes alkoholtartalom növelését a közösségi termelők jelenleg még nem azonos gazdasági feltételek között végzik az e rendelet által megengedett különféle borászati eljárások következtében; az ilyen jellegű diszkrimináció felszámolása érdekében ösztönözni kell a szőlőbor alapú termékeknek az alkoholtartalom-növelés céljából történő felhasználását, növelve ezáltal e termékek felvevő piacát és megelőzve a borfeleslegek kialakulását; ebből a célból az alkoholtartalom növeléséhez használt termékek árát ki kell egyenlíteni; ezt az eredményt egy olyan támogatási rendszer útján lehet elérni, amely a bizonyos régiókból származó, alkoholtartalom-növelésre használt sűrített szőlőmust és finomított mustsűrítmény támogatására szolgál.

(42) Annak érdekében, hogy a termelés és a felhasználás között tartósabb egyensúly jöjjön létre, továbbra is szükséges a bor alapú termékek felhasználásának növelése; az intervenció már az asztali bor előállítását megelőző fázisban is indokoltnak tűnik, támogatással ösztönözve a mustnak a borkészítéstől eltérő célokra történő felhasználását annak biztosítására, hogy a közösségi bortermékek megtarthassák hagyományos felvevő piacaikat; az intézkedést úgy kell alkalmazni — figyelembevéve a hagyományos termelési módszereket —, hogy az ne vezessen a piaci verseny torzulásához.

(43) Azok a termelők, akik nem tettek eleget a kötelező lepárlási intézkedésekből adódó kötelezettségeiknek, nem részesülhetnek más intervenciós intézkedések által nyújtott előnyökből.

(44) Rendelkezni kell a lehetséges intézkedésekről arra az esetre, ha a Közösség piacán magas árak tapasztalhatók.

(45) A borpiac különleges sajátosságai miatt a termelői szervezetek létrehozása valószínűleg elősegítené a piac közös szervezésének célkitűzéseinek elérését; az ilyen jellegű szervezeteket a tagállamok elismerhetik; a szervezeteket önkéntes alapon kell létrehozni, és hasznosságukat a tagoknak nyújtott szolgáltatások körén és hatékonyságán keresztül kell bizonyítaniuk.

(46) Az m. t. minőségi borok és a földrajzi árujelzővel ellátott asztali borok piacának jobb működése érdekében a tagállamoknak képesnek kell lenniük végrehajtani a szakmai szervezetek által hozott döntéseket; e döntések hatóköre nem terjedhet ki bizonyos összehangolt fellépésekre; a Bizottságnak biztosítania kell, hogy ezek a döntések megfeleljenek a közösségi jognak; a szakmai szervezetek a fogyasztói érdekeket figyelembe véve kötelesek bizonyos feladatokat ellátni.

(47) Egészségügyi okokból és a minőségre való törekvés érdekében az engedélyezett borászati eljárásokat és gyakorlatot, mint egyedül megengedetteket az e rendelet hatálya alá tartozó termékek felhasználására, közösségi szinten kell megállapítani; hasonló okok miatt, emberi fogyasztásra szánt borok készítésére kizárólag borszőlőfajtákat lehet felhasználni.

(48) Tekintetbe véve, hogy a termelési adottságok – különösen a talaj, a fekvés és az éghajlat – a Közösségen belül bortermőhelyenként jelentősen eltérnek egymástól, a borászati gyakorlat és eljárások kapcsán ezeket a különbségeket feltétlenül figyelembe kell venni; az egyszerűség kedvéért, valamint a tapasztalaton és a technológiai fejlődésen alapuló változtatások megkönnyítése érdekében az említett gyakorlatnak és eljárásoknak a technikai határértékeit és feltételeit részletes végrehajtási szabályokban kell meghatározni; mindazonáltal ebben a rendeletben kell megállapítani a kén-dioxid, a szorbinsav és a kálium-szorbát határértékeit, mivel ezek az egészségi szempontból lényegesek.

(49) Rendelkezni kell a borászati termékek engedélyezett analitikai módszereiről.

(50) Az e rendeletben foglalt termékek leírása, megjelölése és kiszerelése jelentősen befolyásolhatja a piacon való értékesíthetőségüket; ezért ebben a rendeletben olyan szabályokat kell megállapítani, amelyek figyelembe veszik a fogyasztók és a termelők jogos érdekeit, valamint elősegítik a belső piac zökkenőmentes működését és a minőségi termékek előállítását; e szabályok alapelveinek rendelkezniük kell egyrészt bizonyos megjelölések kötelező használatáról a termék pontos azonosítása, valamint a fogyasztók egyes fontos információkkal való ellátása céljából, másrészt a közösségi szabályokon alapuló vagy a tisztességtelen piaci magatartás megelőzésére vonatkozó rendelkezésekhez kötődő más információ választható feltüntetéséről.

(51) Különösen a megjelölésekre vonatkozó szabályokba a tisztességtelen piaci magatartás megelőzésére rendelkezéseket, a helytelen címkézés, nyelvhasználat — különösen eltérő ábécék alkalmazásakor —, valamint védjegyek használata esetére — különösen ha azok megtéveszthetik a fogyasztókat — közösségi szinten alkalmazandó szankciókat kell beépíteni.

(52) Tekintetbe véve az e rendeletben foglalt termékek és piacaik közti különbségeket, valamint a fogyasztói elvárásokat és a hagyományos gyakorlatot, a szabályokat az érintett termékek — különösen a pezsgőt illetően — és azok eredete szerint differenciálva kell kidolgozni.

(53) A szabályokat alkalmazni kell az importált termékek címkézésére is, különösen eredetük tisztázása és a közösségi termékekkel való összetéveszthetőségük elkerülése érdekében.

(54) A földrajzi árujelzők és más hagyományos megjelölések használatának joga értékes jog; a szabályoknak ezért vonatkozniuk kell erre a jogra, és rendelkezniük kell ezen megjelölések oltalmáról; a tisztességes verseny elősegítése és a fogyasztók megtévesztésének elkerülése végett ez az oltalom kiterjedhet az e rendeletben nem szabályozott termékekre is, ideértve azokat a termékeket is, amelyek nem szerepelnek a Szerződés I. mellékletében;

(55) Szem előtt tartva a fogyasztók érdekekeit és annak kívánatosságát, hogy az m. t. minőségi borok egyenlő bánásmódban részesüljenek harmadik országokban, rendelkezni kell arról, hogy kölcsönös intézkedéseket lehessen hozni, amelyek értelmében a Közösség piacán történő értékesítéskor a közvetlen emberi fogyasztás céljából importált és földrajzi árujelzővel ellátott borokra is vonatkozzanak ezek a védelmi és ellenőrző intézkedések.

(56) A 94/800/EK határozat [48] által jóváhagyott, a Kereskedelmi Világszervezetet létrehozó egyezmény szerves részét képező, a szellemi tulajdonjogok kereskedelmi vonatkozásairól szóló (TRIPS) egyezmény, különösen annak 23. és 24. cikkéből származó kötelezettségek figyelembevétele érdekében az érintett felek számára biztosítani kell, hogy bizonyos körülmények fennállása esetén megakadályozhassák az oltalom alatt álló földrajzi árujelzőknek a Kereskedelmi Világszervezet harmadik országbeli tagja általi jogszerűtlen használatát.

(57) A mezőgazdaságban, különösen a borágazatban, a minőségi termelést szorgalmazó politika szükségképpen a piaci feltételek javulását és ezzel a felvevő piacok növekedését eredményezi; az m. t. minőségi borok termelésére és ellenőrzésére vonatkozó további közös szabályok elfogadása e politika keretébe illeszkedik és segíti e célkitűzések megvalósulását.

(58) Annak érdekében, hogy az m. t. minőségi borok esetében fenntartható legyen egy minimális minőségi színvonal, hogy elkerülhető legyen e borok előállításának ellenőrizhetetlen mértékű növekedése, és hogy a tagállamok rendelkezéseit a Közösségen belüli tisztességes piaci verseny feltételeinek kialakítása érdekében harmonizálni lehessen, az m. t. minőségi borok termeléséről és ellenőrzéséről rendelkező közösségi keretszabályozást kell elfogadni, amellyel a tagállamok által elfogadott jogszabályoknak összhangban kell lenniük.

(59) A termelés hagyományos feltételeit figyelembe véve fel kell sorolni és meg kell határozni azon tényezők jellegét és hatókörét, amelyek alapján az egyes m. t. minőségi borok megkülönböztethetők egymástól; mindazonáltal a minőségi követelmények összehangolására közös lépéseket kell tenni; a következő tényezőket kell figyelembe venni: a termőterület körülhatárolása, szőlőfajták, művelési módok, borkészítési eljárások, minimális természetes alkoholtartalom, hektáronkénti terméshozam, az érzékszervi jellemzők elemzése és értékelése; figyelembe véve az m. t. minőségi likőrborok és az m. t. minőségi pezsgők sajátos jellegét, ezekre különleges szabályokat kell kidolgozni.

(60) A tapasztalatok rámutattak annak szükségességére, hogy az m. t. minőségi borok asztali borkénti újraosztályozásával kapcsolatban pontos szabályokat kell kidolgozni és meg kell határozni azokat az eseteket, amikor a termelőnek lehetősége van arra, hogy ne igényelje olyan termék m. t. minőségi borrá történő minősítését, amely a szüreti vagy termelési jelentésében m. t. minőségi bor készítésére alkalmas termékként szerepel.

(61) Az m. t. minőségi borok különleges minőségi jellegének megőrzése érdekében lehetővé kell tenni a tagállamok számára, hogy az m. t. minőségi borok készítésére és forgalomba hozatalára vonatkozóan, figyelembe véve a tisztességes és hagyományos eljárást, kiegészítő vagy szigorúbb szabályokat alkalmazzanak.

(62) Az egységes közösségi borpiac létrehozása magában foglalja a Közösség külső határain egységes kereskedelmi rendszer bevezetését; a külpiaci intézkedéseken felül az importterheket és export-visszatérítéseket is magában foglaló kereskedelmi rendszernek alapjában véve stabilizálnia kell a Közösség piacát; és e kereskedelmi rendszernek a többoldalú kereskedelmi tárgyalások Uruguayi Fordulójának keretében elfogadott kötelezettségvállalásokon kell alapulnia.

(63) Annak érdekében, hogy figyelemmel lehessen kísérni a harmadik országokkal folytatott borkereskedelem volumenét, rendelkezni kell bizonyos termékek esetében a behozatali és kiviteli engedélyek rendszeréről, melynek tartalmaznia kell egy olyan biztosíték adását, amely biztosítja, hogy azok a tranzakciók, amelyekre az engedélyeket megadják, végbe is menjenek.

(64) Az egyes mezőgazdasági termékek behozatalából adódó, a közösségi piacot károsan befolyásoló hatások elkerülése vagy ellensúlyozása érdekében az ilyen termékek behozatalát — bizonyos feltételek teljesülése esetén — kiegészítő importteher megfizetésére kellene kötni.

(65) Bizonyos feltételek mellett a Bizottságot fel kell ruházni a Szerződésnek megfelelően megkötött nemzetközi megállapodásokból vagy a Tanács által hozott egyéb jogszabályokból származó vámkontingensek megnyitásának és kezelésének jogával.

(66) A harmadik országokba irányuló, exportra fizetett visszatérítésekre vonatkozó rendelkezések — amelyek a közösségi és a világpiaci ár közötti árkülönbözeten alapulnak, és a Kereskedelmi Világszervezet mezőgazdaságról szóló megállapodásának [49] hatálya alá tartoznak — hivatottak biztosítani a Közösség részvételét a nemzetközi borkereskedelemben; a visszatérítéseket korlátozásoknak kellene alávetni a mennyiség és az érték tekintetében.

(67) Az értékhatároknak való megfelelést a visszatérítések rögzítésekor a kifizetések ellenőrzésével kell biztosítani az Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garanciaalap szabályainak megfelelően; az ellenőrzést a visszatérítések előzetes kötelező rögzítésével lehet megkönnyíteni, miközben a differenciált visszatérítések esetében meg kell hagyni annak a lehetőségét, hogy egy adott földrajzi területen belül, amelyre egységes visszatérítési ráta vonatkozik, a rendeltetési helyet meg lehessen változtatni; a rendeltetési hely megváltoztatása esetén a tényleges rendeltetési helynek megfelelő visszatérítést kell kifizetni oly módon, hogy az az előre meghatározott rendeltetési helynek megfelelő összeget nem haladhatja meg.

(68) A mennyiségi határoknak való megfeleléshez megbízható és hatékony ellenőrzési rendszer bevezetésére van szükség; ebből a célból a visszatérítések nyújtását kiviteli engedélyhez kellene kötni; a visszatérítéseket a rendelkezésre álló kereteken belül, az adott termék egyedi helyzetétől függően kell nyújtani; ez alól a szabály alól csak a korlátozásoktól mentes élelmiszersegély-akciók jelenthetnek kivételt; a visszatérítéssel exportált mennyiségek ellenőrzését a Kereskedelmi Világszervezet mezőgazdaságról szóló megállapodásában említett gazdasági évek során az egyes gazdasági évre kiadott kiviteli engedélyek alapján kell végrehajtani.

(69) A fent leírt rendszer kiegészítéseként, a megfelelő működéséhez szükséges mértékben, rendelkezni kell az aktív feldolgozással kapcsolatos intézkedések alkalmazásának szabályozásáról, vagy ha a piaci helyzet úgy kívánja, azok betiltásáról.

(70) A vámrendszer lehetővé teszi, hogy a Közösség külső határain minden más védintézkedés megszűnjék; mindazonáltal a belső piac és a vámmechanizmus kivételes körülmények között hiányosnak bizonyulhat; hogy ilyen esetekben a közösségi piac ne maradjon védtelen a helyzetből adódó piaci zavarokkal szemben, a Közösségnek haladéktalanul meg kell tennie a szükséges intézkedéseket; ezeknek az intézkedéseknek összhangban kell lenniük a Kereskedelmi Világszervezet idevonatkozó megállapodásaiból származó kötelezettségekkel.

(71) A harmadik országokból importált termékeket olyan, bizonyos termékmeghatározásokra vonatkozó szabályoknak kell alávetni, amelyek bizonyos egyensúlyt biztosítanak a borok közösségi definícióival; e termékeknek ugyanakkor meg kell felelniük a származási országokban megállapított szabályoknak is, és adott esetben analitikai bizonylatot kell hozzájuk mellékelni.

(72) Gondoskodni kell arról, hogy minden, e rendelet hatálya alá tartozó terméket, amely a Közösségen belül forgalomba kerül, kísérőirattal lássanak el.

(73) Az egységes piac létrejöttét bizonyos támogatások nyújtása veszélyeztetné; ezért a borpiac közös szervezése során alkalmazni kell a Szerződésnek azokat a rendelkezéseit, amelyek lehetővé teszik a tagállamok által nyújtott támogatások értékelését, valamint a közös piaccal összeegyeztethetetlen támogatások betiltását; a szőlőtermő-felületek termelésből való végleges kivonása után járó támogatásra vonatkozó rendelkezéseknek önmagukban nem szabad kizárniuk az ugyanezen célra nyújtott tagállami támogatás megadását.

(74) Figyelembe véve a borágazatra vonatkozó szabályok szükségszerű komplexitását, betartásukért a tagállamok hatóságai tartoznak felelősséggel; a Bizottságnak — a tagállamok hatóságaival együttműködő saját ellenőrei segítségével — képesnek kell lennie ellenőrizni és biztosítani e szabályok betartását.

(75) A közös borpiac fejlődésével szükségessé válik, hogy a tagállamok és a Bizottság folyamatosan tájékoztassák egymást az e rendelet alkalmazásához szükséges információkról; a bortermelés céljára szolgáló szőlőt termesztők, a mustot és a bort termelőknek szüreti jelentést kell készíteniük, mivel ezekre az adatokra szükség van; a tagállamok a termelőktől további adatokat is kérhetnek; a Bizottság az adatok értékeléséhez külső segítséget is igénybe vehet.

(76) A javasolt intézkedések végrehajtásának megkönnyítéséhez olyan eljárásról kell rendelkezni, amely egy irányítóbizottság keretén belül biztosítja a tagállamok és a Bizottság közötti szoros együttműködést.

(77) A közös agrárpolitika finanszírozásáról szóló 1258/1999/EK tanácsi rendeletnek [50] megfelelően a tagállamoknak az e rendelet alkalmazásából származó kötelezettségeik eredményeként felmerült költségeit a Közösség finanszírozza.

(78) A borpiac közös szervezésének ugyanakkor megfelelőképpen figyelembe kell vennie a Szerződés 33. és 131. cikkében kitűzött célokat is.

(79) Ugyanakkor a borpiac közös szervezését a Szerződés 300. cikke (2) bekezdése alapján megkötött megállapodások fényében kell alkalmazni, ezek közül is különös tekintettel azokra, amelyek a Kereskedelmi Világszervezetet létrehozó megállapodás részét képezik, különös figyelemmel a kereskedelem technikai akadályairól szólóra [51].

(80) A 822/87/EK rendelet és egyéb, a borágazattal kapcsolatos rendeletek rendelkezéseiről az e rendelet rendelkezéseire történő áttérés okozhat olyan nehézségeket, amelyekkel e rendelet nem foglalkozik; ezzel a lehetőséggel számolva gondoskodni kell arról, hogy a Bizottság elfogadhassa a szükséges átmeneti intézkedéseket; a Bizottságot fel kell hatalmazni egyes gyakorlati problémák megoldására is,

ELFOGADTA EZT A RENDELETET:

I. CÍM

HATÁLY

1. cikk

(1) A borpiac közös szervezése a bortermelési potenciálra, a piaci mechanizmusokra, a termelői és szakmai szervezetekre, a borászati eljárásokra és kezelésekre, a termékek leírására, jelölésére, kiszerelésére és az oltalomra, az m. t. minőségi borokra és a harmadik országokkal való kereskedelemre vonatkozó szabályokat tartalmazza.

(2) A borpiac közös szervezése a következő termékekre terjed ki:

KN-kód | A termék megnevezése |

| Szőlőlé (ideértve a szőlőmustot is) |

22043092 | Szőlőmust, erjedésben vagy alkohol hozzáadásától eltérő módon lefojtva |

22043094 |

22043096 |

22043098 |

| Friss szőlőből készült bor, ideértve a szeszezett bort is; a 2209 KN-kód alatt szereplő szőlőmusttól eltérő szőlőmust, a 22043092, 22043094, 22043096 és 22043098 alszám alatt szereplő szőlőmust kivételével |

| Csemegeszőlőtől eltérő friss szőlő |

08061095 |

08061097 |

22090011 | Borecet |

22090019 |

| Törkölybor |

23070011 | Borseprő |

23070019 |

23089011 | Szőlőtörköly |

23089019 |

(3) Az e rendeletben használt termékmegnevezések definícióit az 1. mellékletben, az alkoholtartalomra vonatkozó megnevezések definícióit a 2. mellékletben, a szőlőtermelő övezetek meghatározását a 3. mellékletben kell felsorolni. E mellékletek végrehajtásának részletes szabályait a 75. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően lehet elfogadni.

(4) Az e rendelet hatálya alá tartozó termékekre vonatkozó bortermelési év (a továbbiakban: "borászati év") minden év augusztus 1-jén kezdődik és a következő év július 31-én ér véget.

II. CÍM

TERMELÉSI POTENCIÁL

I. FEJEZET

SZŐLŐTELEPÍTÉS

2. cikk

(1) A 19. cikk (1) bekezdése értelmében borszőlőnek minősített szőlőfajták telepítése 2010. július 31-ig tilos, kivéve ha az

a) a 3. cikkben említett új telepítési jog;

b) a 4. cikkben említett újratelepítési jog; vagy

c) az 5. cikk (8) bekezdésének alkalmazása esetén az 5. cikkben vagy a 6. cikk (1) bekezdésében említett jogtartalékból vett telepítési jog

alapján történik.

Az előzőekben említett időpontig ugyancsak tilos nem borszőlőfajtákra borszőlőfajtákat ráoltani.

(2) Nem lehet forgalmazásra szánt bor készítésére felhasználni az olyan területekről származó szőlőt,

a) ahol a szőlőtelepítés 1998. szeptember 1-je előtt történt; és

b) amelyek termését a 822/87/EGK rendelet 6. cikke (3) bekezdésének vagy 7. cikke (4) bekezdésének megfelelően csak lepárlás céljára lehetett értékesíteni.

Az ilyen szőlőkből készült termékeket csak lepárlás céljára lehet forgalomba hozni. E termékeket azonban nem lehet felhasználni olyan alkohol előállítására, amelynek tényleges alkoholtartalma 80 vagy annál kevesebb térfogatszázalék.

(3) Ha egy tagáállam a 16. cikknek megfelelően elkészítette a bortermelési potenciálról szóló leltárt, akkor eltérhet e cikk (2) bekezdésétől. Az ilyen eltérésre 2002. július 31-ig van lehetőség, és az eltérések magukban foglalják az értékesítésre szánt bor termelésében érintett területek részére való engedélykiadást.

Eltérés az alábbi esetekben engedhető:

a) ha az érintett termelő egy tiszta szőlőültetvényre vonatkoztatva azonos nagyságú területen előzőleg már kivágott másik szőlőültetvényeket, kivéve ha az érintett termelő az adott terület kivágásáért a közösségi vagy a nemzeti jogalkalmazás alapján támogatást kapott; és/vagy

b) az újratelepítési jogok felhasználásának engedélyezésével, amelyet a termelő az adott terület betelepítése után meghatározandó időszakon belül szerzett meg; ebből a célból a tagállamok felhasználhatják a 6. cikk (1) bekezdése értelmében újonnan létrehozott telepítési jogokat is; és/vagy

c) amennyiben a tagállam a Bizottságnak megfelelőképpen tudja bizonyítani, hogy olyan újratelepítési jogokkal rendelkezik, amelyeket még nem igényeltek, de amelyek kérelmezés esetén továbbra is érvényesek lennének; ezeket a jogokat fel lehet használni és a termelőknek egy tiszta szőlőültetvényre vonatkoztatva azonos nagyságú területre át lehet adni; és/vagy

d) amennyiben az érintett termelő vállalta, hogy három éven belül kivágja a szőlőt egy tiszta szőlőültetvényre vonatkoztatva azonos nagyságú területen, amennyiben az adott terület szerepel az érintett tagállam szőlőkataszterében.

(4) A (3) bekezdés a) vagy c) pontjának alkalmazásakor a tagállamok megfelelő közigazgatási szankcióval sújtják az érintett termelőket.

(5) A (3) bekezdés c) pontját csak a szőlőterületek 1,2 %-át meg nem haladó nagyságú területre lehet alkalmazni.

(6) A (3) bekezdés b) pontjának alkalmazásakor:

a) ha a termelő által szerzett jogok egy jogtartalékból származnak, a jogokat csak az 5. cikk (3) bekezdés b) pontjának megfelelően lehet megszerezni, és a termelő a tagállam által az említett rendelkezés alapján felszámított ár 150 %-át fizeti; vagy

b) ha a termelő újratelepítési jogot vásárol, a jog az érintett területre és annak 50 %-ára vonatkozik; ez utóbbi mennyiséget az 5. cikknek megfelelően a jogtartalékba vagy jogtartalékokba kell helyezni, vagy — az 5. cikk (8) bekezdésének alkalmazása esetén — hozzá kell adni a 6. cikk (1) bekezdésében szereplő újonnan létrehozott telepítési jogokhoz.

(7) Ki kell vágni a szőlőt azokon a területeken, amelyeket a 19. cikk (1) bekezdése alapján borszőlőnek minősített szőlőfajtákkal telepítettek, és amelyeket:

a) 1998. szeptember 1-je után telepítettek, és amelyek termését a 822/87/EGK rendelet 6. cikke (3) bekezdésének vagy 7. cikke (4) bekezdésének megfelelően csak lepárlással lehetett értékesíteni; vagy

b) az (1) bekezdés szerinti telepítési tilalom megszegésével telepítettek.

Az ilyen kivágás költségeit az érintett termelő viseli. A tagállamok meghozzák az e bekezdés alkalmazásának biztosítása érdekében szükséges intézkedéseket.

3. cikk

(1) A tagállamok új telepítési jogokat adhatnak a termelőknek olyan területek tekintetében, amelyeket:

a) új telepítésre szántak, területrendezési és a nemzeti jogszabályok értelmében közérdekből történő kisajátítási intézkedések keretében;

b) szőlészeti kísérletekre szántak; vagy

c) oltványiskoláknak szántak.

A tagállamok olyan területek vonatkozásában is adhatnak új telepítési jogokat, melyek bora vagy szőlészeti-borászati termékei kizárólag a termelő családi fogyasztását szolgálják.

(2) A tagállamok 2003. július 31-ig azokon a területeken is adhatnak új telepítési jogokat m. t. minőségi bor vagy földrajzi árujelzővel ellátott asztali bor készítésére, ahol elismert tény, hogy a minőségnek köszönhetően a termelés jóval alatta marad a keresletnek.

(3) Az új telepítési jogokat az a termelő használhatja fel, aki e jogokat megkapta, azon területek vonatkozásában és arra a célra, amelyre a jogokat kapta.

(4) Az új telepítési jogokat azt a borászati évet követő második borászati év vége előtt kell felhasználni, amelynek során a jogokat megadták. Az (1) bekezdésben említettektől eltérő, az előbbi időszakban nem így felhasznált új telepítési jogokat az 5. cikk (2) bekezdés a) pontjának megfelelően jogtartalékba kell helyezni.

(5) Az (1) bekezdésben említettektől eltérő új telepítési jogokat a termelők csak a 6. cikk (1) bekezdésében meghatározott mértékben kaphatnak. Ebből a célból,

a) a 6. cikkben említett újonnan létrehozott telepítési jogok jogtartalékba vagy jogtartalékokba való helyezését megelőzően, a tagállamok gondoskodnak arról, hogy az új telepítési jogok engedélyezése által a 6. cikk (1) bekezdésében szereplő újonnan létrehozott telepítési jogok mennyisége nem csökken nulla alá; és

b) ha a tagállam a 6. cikkben említett újonnan létrehozott telepítési jogokat már jogtartalékba vagy jogtartalékokba helyezte, akkor ezt követően új telepítési jogok odaítélésekor megszűnik egy, az érintett régió egy vagy több jogtartalékának átadott, ugyanakkora méretű tiszta szőlőültetvényre vonatkoztatva azonos nagyságú terület telepítési joga. Ha az adott jogtartalékban vagy jogtartalékokban nem áll rendelkezésre elegendő telepítési jog, új telepítési jogokat nem lehet engedélyezni.

4. cikk

(1) Az újratelepítési jogok a következők:

a) a (2) bekezdés alapján engedélyezett újratelepítési jogok; vagy

b) olyan, ezekhez hasonló jogok, amelyeket korábbi közösségi vagy nemzeti jogszabályok alapján szereztek meg.

(2) A tagállamok újratelepítési jogot adnak azoknak a termelőknek, akik egy szőlőterületet kivágtak. A tagállamok adhatnak újratelepítési jogokat azoknak a termelőknek, akik vállalják, hogy egy szőlőültetvényen a telepítés évét követő harmadik év vége előtt kivágják a szőlőt. Az újratelepítési jogok egy olyan tiszta szőlőültetvényre vonatkoztatva azonos nagyságú területre vonatkoznak, ahol a szőlőt már kivágták vagy ki fogják vágni.

(3) Az újratelepítési jogokat abban a gazdaságban használják fel, amelynek a jogokat adták. A tagállamok ezenkívül azt is előírhatják, hogy ezeket a jogokat kizárólag azon a területen lehet felhasználni, ahol a szőlőt kivágták.

(4) A (3) bekezdéstől eltérve az újratelepítési jogok részben vagy egészben átruházhatók egy azonos tagállamon belüli másik gazdaságra,

a) ha az adott gazdaság egy részét átruházzák az előbb említett másik gazdaságra. Ebben az esetben a jogot az utóbbi gazdaság területén az átruházott terület nagyságánál nem nagyobb területen lehet felhasználni; vagy

b) ha az utóbbi gazdaság területeit

i. m. t. minőségi borok vagy földrajzi árujelzővel ellátott asztali borok készítésére szánják; vagy

ii. oltványiskolák művelésére szánják.

A jogokat csak azokon a területeken és azokra a célokra lehet felhasználni, amelyekre azokat adták.

A tagállamoknak gondoskodniuk kell arról, hogy ezen eltérések alkalmazása ne eredményezze területükön a termelési potenciál általános megnövekedését, különösen ha nem öntözött területekről öntözött területekre történik átruházás.

(5) Az e rendelet alapján szerzett újratelepítési jogokat azt a borászati évet követő ötödik borászati év vége előtt kell felhasználni, amelynek során a szőlőt kivágták. Ettől eltérve a tagállamok ezt az időszakot nyolc borászati évre hosszabbíthatják meg. Az ezen időszak alatt fel nem használt újratelepítési jogokat az 5. cikk (2) bekezdés a) pontjának megfelelően jogtartalékba kell helyezni.

5. cikk

(1) A termelési potenciállal való gazdálkodás javítása érdekében, országos vagy regionális szinten, a tagállamok országos és/vagy — adott esetben — regionális telepítési jogtartalékokat hoznak létre.

(2) Az alábbi jogokat kell jogtartalékba vagy jogtartalékokba helyezni:

a) olyan új telepítési jogok, újratelepítési jogok és azok a jogtartalékból adott telepítési jogok, amelyeket nem használnak fel a 3. cikk (4) bekezdésében, a 4. cikk (5) bekezdésében és e cikk (6) bekezdésében meghatározott határidőkön belül;

b) olyan újratelepítési jogok, amelyeket az e jogokkal rendelkező termelők helyeztek jogtartalékba — ha az szükséges volt a nemzeti alapokból történő kifizetések ellenében —, és amelyek összegét és egyéb részleteit a tagállamok a felek törvényes érdekeinek figyelembevételével határozzák meg;

c) a 6. cikkben említett újonnan létrehozott telepítési jogok.

(3) A tagállamok a következőképpen adhatnak jogtartalékba helyezett jogokat:

a) pénzügyi ellenszolgáltatás nélkül olyan negyven évnél fiatalabb termelők részére, akik megfelelő szakmai képzettséggel és hozzáértéssel rendelkeznek, először hoznak létre bortermelő gazdaságot és ők a gazdaság vezetői; vagy

b) nemzeti vagy adott esetben a regionális pénzalapokba való befizetés fejében azoknak a termelőknek, akik olyan szőlőültetvények létrehozására szándékozzák felhasználni e jogokat, melyek termése biztos felvevő piaccal rendelkezik. A tagállamok határozzák meg a befizetések összegének megállapításához szükséges szempontokat, amelyek az érintett szőlőültetvények tervezett végtermékétől függően változhatnak.

(4) A tagállamoknak gondoskodniuk kell arról, hogy azon a helyen, ahol a jogtartalékból megadott telepítési jogokat felhasználják, az alkalmazott szőlőfajták és termesztéstechnológia biztosítja azt, hogy a majdani termés igazodik a piaci kereslethez és a terméshozamok megfelelnek a telepítési jogokat felhasználó régió átlagos terméshozamának, különösen abban az esetben, amikor öntözött területeken használnak fel nem öntözött területekről származó telepítési jogokat.

(5) A jogtartalékba helyezett telepítési jogokat legkésőbb azt a borászati évet követő ötödik borászati év végéig lehet kiadni, amelynek során a jogokat a jogtartalékba helyezték. Azok a jogok, amelyeket ez alatt az idő alatt nem adnak ki, az időszak lejártával érvényüket vesztik.

(6) A jogtartalékból adott telepítési jogokat legkésőbb azt a borászati évet követő második borászati év vége előtt kell felhasználni, amelynek során a jogokat adták. Az ezen időszak alatt fel nem használt, jogtartalékból nyújtott telepítési jogokat a (2) bekezdés a) pontjának megfelelően jogtartalékba kell helyezni.

(7) Ha egy tagállam regionális jogtartalékokat hoz létre, megállapíthat olyan szabályokat, amelyek lehetővé teszik a telepítési jogoknak a regionális jogtartalékok közötti átruházását. Ha ugyanazon a tagállamon belül a regionális jogtartalékok mellett nemzeti jogtartalékok is léteznek egyidejűleg, a közöttük történő átruházást is lehetővé lehet tenni.

Az e bekezdésben említett átruházásoknál csökkentési együtthatót lehet alkalmazni.

(8) Az (1)–(7) bekezdéstől eltérve a tagállam illetékes hatósága dönthet úgy, hogy nem alkalmazza a jogtartalékok rendszerét, amennyiben bizonyítani tudja, hogy a telepítési jogok kezelésére vonatkozóan egész területére kiterjedően hatékony rendszerrel rendelkezik. E rendszer — szükség esetén — eltérhet e fejezet idevonatkozó rendelkezéseitől. Ha a tagállam ilyen rendszerrel rendelkezik, a 4. cikk (5) bekezdése első mondatában említett újratelepítési jogok öt borászati évvel meghosszabbodnak. A 4. cikk (5) bekezdésének második mondatát továbbra is alkalmazni kell.

6. cikk

(1) Az újonnan létrehozott telepítési jogok — ideértve a tagállamok által a 3. cikk (2) bekezdésének értelmében nyújtott új telepítési jogokat is — felosztása a következő:

a)Németország: | 1534 hektár |

Görögország: | 1098 hektár |

Spanyolország: | 17355 hektár |

Franciaország: | 13565 hektár |

Olaszország: | 12933 hektár |

Luxemburg: | 18 hektár |

Ausztria: | 737 hektár |

Portugália: | 3760 hektár; |

b)közösségi jogtartalék: | 17000 hektár. |

(2) Az újonnan létrehozott telepítési jogokat a 2. cikk (3) bekezdése b) pontjának értelmében csak akkor lehet jogtartalékba helyezni vagy felhasználni, ha a tagállam a 16. cikknek megfelelően már összeállította a termelési potenciálra vonatkozó leltárt.

(3) A 2. cikk (3) bekezdésének b) pontja alapján az (1) bekezdésben említett újonnan létrehozott telepítési jogok jogtartalékba helyezésére, illetve felhasználására csak egyszer kerülhet sor.

7. cikk

(1) E fejezetre a következő meghatározások vonatkoznak:

a) kivágás: a szőlővel telepített területen található összes szőlőtőke teljes eltávolítása;

b) telepítés: a beoltott vagy oltatlan szőlőtőkék vagy szőlőtőkerészek szőlőtermesztés vagy oltványiskola létrehozásának céljából történő végleges ültetése;

c) telepítési jog: az új telepítési jog, az újratelepítési jog, a jogtartalékból adott telepítési jog vagy az újonnan létrehozott telepítési jog alapján történő szőlőtelepítés joga a 3., 4., 5. és 6. cikkben megállapított feltételeknek megfelelően;

d) újratelepítési jog: egy, a 4. cikkben és az 5. cikk (8) bekezdésében meghatározott feltételeknek megfelelően kivágott vagy kivágandó szőlőterülettel tiszta szőlőültetvényre vonatkoztatva azonos nagyságú terület betelepítésének joga;

e) átoltás: egy előzőleg már beoltott szőlő oltása.

(2) E fejezet alkalmazásának részletes szabályait a 75. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően kell elfogadni.

E szabályok magukban foglalják különösen:

- a 2. cikk (7) bekezdésében említett termékek lepárlására vonatkozó rendelkezéseket,

- az e fejezet rendelkezéseinek alkalmazásakor felmerülő túlságosan nagy adminisztratív terhek elkerülésére szolgáló rendelkezéseket,

- a 3. cikk (2) bekezdésében említett felismerést,

- a szőlőültetvények egymás mellett létezését a 4. cikk (2) bekezdésének értelmében,

- az 5. cikk (7) bekezdésében említett csökkentési együttható alkalmazását,

- a 6. cikk (1) bekezdésében említett közösségi jogtartalék működtetését. A szabályok különösen arról rendelkezhetnek, hogy a 2003. december 31-ig tartó időszak alatt a tagállamok a közösségi jogtartalékból újonnan létrehozott telepítési jogokat kaphassanak, hogy azokat felhasználhassák azokban a régiókban, ahol további kereslet mutatkozik, amelyet az újonnan létrehozott telepítési jogok megadásával ki lehet elégíteni,

- azokat a rendelkezéseket, amelyek biztosítják, hogy a 3. cikk (1) bekezdésének megfelelően kiadott új telepítési jogok nem veszélyeztetik az új telepítésekre a 2. cikk (1) bekezdése értelmében vonatkozó tilalmat.

(3) A Bizottság 2003. december 31-ig, majd azt követően háromévente jelentést terjeszt az Európai Parlament és a Tanács elé e fejezet alkalmazásáról. A jelentéshez szükség esetén mellékelni lehet a további, újonnan létrehozott telepítési jogok kiadására vonatkozó javaslatokat.

II. FEJEZET

A SZŐLŐTERMŐ TERÜLETEK TERMELÉSBŐL VALÓ VÉGLEGES KIVONÁSÁÉRT JÁRÓ TÁMOGATÁSOK

8. cikk

(1) Támogatás nyújtható abban az esetben, ha egy meghatározott területen véglegesen felhagynak a szőlőtermesztéssel.

A támogatás –– e fejezet rendelkezéseinek figyelembevételével –– művelés alatt álló, borszőlőkészítésre alkalmas szőlőtermő területek termelőinek nyújtható. Az érintett területek nagysága nem lehet kisebb 0,1 hektárnál.

(2) A tagállamok meghatározhatják, hogy mely területek részesülhetnek a támogatásból, valamint a támogatás folyósítását –– különösen az érintett területek termelésének és ökológiai helyzetének egyensúlyban tartásának érdekében –– feltételekhez köthetik.

(3) Amennyiben a termelő megkapja a támogatást, a támogatott területre elveszti az újratelepítési jogot.

(4) A támogatás hektáronkénti összegét a tagállamok a következő tényezők figyelembevételével határozzák meg:

a) a gazdaság mezőgazdasági hozama vagy termelési kapacitása;

b) a termesztési módszer;

c) az érintett területnek a gazdaság területéhez viszonyított nagysága;

d) a termelt bor típusa;

e) vegyes kultúra megléte.

(5) A támogatás szintje nem haladhatja meg a megállapításra kerülő szinteket.

9. cikk

A következő területek nem jogosultak támogatásra:

a) az olyan művelés alatt álló szőlőtermő területek, amelyekre vonatkozóan egy bizonyos, tíz borászati évet meg nem haladó időszak alatt a telepítésre vonatkozó közösségi vagy nemzeti rendelkezések megsértését regisztrálták;

b) gondozás alatt nem álló szőlőtermő területek;

c) azok a szőlőtermő területek, amelyeket egy bizonyos, tíz borászati évet meg nem haladó időszak alatt telepítettek;

d) azok a szőlőtermő területek, amelyek szerkezetátalakítás és átállás miatt finanszírozásban részesültek egy bizonyos, tíz borászati évet meg nem haladó időszak alatt.

10. cikk

E fejezet alkalmazásának részletes szabályait a 75. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően kell elfogadni.

E szabályok különösen a következőket tartalmazhatják:

a) a kérelmek benyújtására és a kivágás végrehajtására adott időpontok;

b) a fizetések engedélyezésének feltételei;

c) a 8. cikk (5) bekezdésében említett támogatás felső szintjei;

d) környezetvédelmi megfontolások;

e) a 9. cikkben említett időszakok megállapítása.

III. FEJEZET

SZERKEZETÁTALAKÍTÁS ÉS ÁTÁLLÁS

11. cikk

(1) Ezennel létrejön a szőlőültetvények szerkezetátalakításának és átállásának rendszere.

(2) A rendszer célja a termelésnek a piaci kereslethez igazítása.

(3) A rendszer az alábbi intézkedéseket foglalja magában:

a) a fajtaváltás, ideértve az átoltással történő fajtaváltást is;

b) a szőlőültetvények áttelepítése;

c) a szőlőültetvények irányítási módszereinek javítása a rendszer céljának megfelelően.

Nem tartozik a rendszer hatálya alá a természetes élettartamuk végéhez ért szőlőültetvények rendes megújítása.

(4) A rendszerhez csak a tagállam azon régiói férhetnek hozzá, amelyekre vonatkozóan a tagállam a 16. cikknek megfelelően összeállította a termelési potenciálra vonatkozó leltárt.

12. cikk

A szerkezetátalakítási és- átállási tervekért és — adott esetben — azok jóváhagyásáért a tagállamok felelnek. A terveknek meg kell felelniük az e fejezetben és a végrehajtási szabályokban meghatározott előírásoknak.

13. cikk

(1) Szerkezetátalakításra és- átállásra csak akkor adható támogatás, ha a tagállamok kidolgozták és — szükség esetén — jóváhagyták az erre vonatkozó terveket. A támogatás formái a következők lehetnek:

a) a termelőknek a terv végrehajtásának köszönhető bevételkiesésért adott kompenzáció; és

b) hozzájárulás a szerkezetátalakítás és- átállás költségeihez.

(2) A bevételkiesésért a termelőknek nyújtott kompenzáció formái a következők lehetnek:

a) e cím I. fejezetének rendelkezéseitől eltérve egy meghatározott, három borászati évet meg nem haladó időtartamra a régi és az új szőlőültetvények egymás mellett történő művelésének engedélyezése; vagy

b) a Közösség által finanszírozott pénzbeli kompenzáció.

(3) A szerkezetátalakítás és- átállás költségeihez való közösségi hozzájárulás nem haladhatja meg ezeknek a költségeknek az 50 %-át. Azonban azokon a területeken, amelyek a strukturális alapokra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról szóló, 1999. június 21-i 1260/1999/EK tanácsi rendelet [52] értelmében az 1. célkitűzés hatálya alá tartoznak, a közösségi hozzájárulás aránya elérheti a 75 %-ot. A 14. cikk (4) bekezdésének sérelme nélkül a tagállamok egyik esetben sem járulhatnak hozzá a költségekhez.

14. cikk

(1) Az első részleteket a Bizottság évente utalja át a tagállamoknak objektív szempontok alapján, a különleges helyzetek és szükségletek, valamint az intézkedés céljának eléréséhez szükséges erőfeszítések figyelembevételével.

(2) A támogatások első részleteit az intézkedés céljának és a rendelkezésre álló pénzkeretnek a figyelembevételével a tényleges kiadások és a tagállamok által előterjesztett felülvizsgált kiadási előirányzatoknak megfelelően alakítják ki.

(3) A támogatást a tagállamok között annak arányában osztják szét, hogy a közösségi szőlőterületből mekkora rész található az adott tagállam területén.

(4) Ha egy tagállam a pénzügyi támogatást egy adott hektármennyiségre megkapta, akkor az a tagállam a kapott összeget nagyobb hektárszámon is eloszthatja, mint amekkorára azt megadták. Ebben az esetben a tagállam a csökkent hektáronkénti összeget nemzeti pénzalapjaiból kiegészítheti oly módon, hogy az elérje a közösségi támogatás eredeti hektáronkénti felső határát.

15. cikk

E fejezet végrehajtásának részletes szabályait a 75. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően kell elfogadni.

Ezek a szabályok különösen a következőket foglalhatják magukban:

a) az érintett szőlőültetvények minimális területe;

b) a tervek végrehajtásából származó újratelepítési jogok felhasználására vonatkozó rendelkezések;

c) azok a rendelkezések, amelyek megakadályozzák, hogy a termelési potenciál e fejezet alkalmazásából adódóan megnövekedjék;

d) a támogatás hektáronkénti maximális összege.

IV. FEJEZET

INFORMÁCIÓK ÉS ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK

16. cikk

(1) A termelési potenciálról szóló leltárnak a következő információkat kell tartalmaznia:

a) az érintett tagállam területén található, a 19. cikk (1) bekezdésének megfelelően bortermelés céljára szolgáló fajtaként osztályozott szőlőfajtákkal betelepített terület;

b) az érintett szőlőfajták;

c) a létező telepítési jogok összessége;

d) az e cím alapján elfogadott valamennyi nemzeti vagy regionális rendelkezés.

(2) A tagállam rendelkezhet úgy, hogy a leltárt régiónként állítsák össze. Ebben az esetben azonban az összes regionális leltárt 2001. december 31-ig el kell készíteni. E rendelet rendelkezéseinek megfelelően, amennyiben egy adott régióban a leltárokat késedelmesen állítják össze, az nem akadályozza e címnek az adott tagállam többi régiójában történő alkalmazását.

17. cikk

(1) A Bizottság becslést készíthet:

a) a borágazati termékek termeléséről;

b) e termékek ipari felhasználásáról;

c) a borokra és a borágazatban előállított, további feldolgozás nélkül fogyasztható termékekre vonatkozó fogyasztási tendenciákról;

d) bármely egyéb olyan tényezőről, amelynek ismerete a piac igazgatásához, valamint a kínálat szabályozásához szükséges.

(2) E becslések elkészítésekor a Bizottság igénybevehet külső segítséget.

(3) A Bizottság finanszírozza egy független tanulmány elkészítését az interspecifikus fajták felhasználásáról. E tanulmány alapján 2003. december 31-ig jelentést terjeszt az Európai Parlament és a Tanács elé, melyhez adott esetben javaslatokat is mellékel.

18. cikk

(1) A borszőlőfajtákat termesztők, a must- és bortermelők minden évben adjanak jelentést a legutóbbi szüretből előállított mennyiségekről. A tagállamok a borszőlővel kereskedők részére is előírhatják, hogy a legutóbbi szüretből értékesített szőlőmennyiségről jelentést adjanak.

(2) A must- és bortermelők, valamint a kereskedők (a kiskereskedők kivételével) évente jelentést adnak must- és borkészleteikről, függetlenül attól, hogy az az adott év vagy előző évek terméséből származik-e. A harmadik országokból importált mustokról és borokról külön kell nyilatkozni.

19. cikk

(1) A tagállamok a bortermelésre szolgáló szőlőfajtákat osztályba sorolják. Az összes osztályba sorolt szőlőfajta a Vitis vinifera fajhoz tartozik, vagy a Vitis vinifera faj és a Vitis nemzetséghez tartozó fajok keresztezéséből jött létre. A következő szőlőfajták nem szerepelhetnek az osztályozásban:

- Noah,

- Othello,

- Izabella,

- Jacquez,

- Clinton,

- Herbemont.

(2) A tagállamok osztályozási rendjükben feltüntetik mindazokat a szőlőfajtákat, amelyek alkalmasak a területükön termelt m. t. minőségi borok készítésére. Ezeknek a fajtáknak a Vitis vinifera fajhoz kell tartozniuk.

(3) A Közösségben bortermelés céljára kizárólag az előbb említett szőlőfajtákat lehet telepíteni, újratelepíteni és oltani. E korlátozás nem vonatkozik a tudományos kutatás és kísérletezés céljára használt szőlőfajtákra.

(4) Az osztályozásban nem szereplő, bortermelés céljára szolgáló szőlőfajtákkal beültetett területeket ki kell vágni, kivéve ha e terület termése kizárólag a termelő családi fogyasztására szolgál. A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket e kivétel ellenőrzésére.

(5) Ha szőlőfajtákat törölnek az osztályozásból, azokat a törlésüktől számított tizenöt éven belül ki kell vágni.

20. cikk

A közösségi kataszteri nyilvántartás szabályai a 2392/86/EGK rendeletben szerepelnek.

21. cikk

E cím I. és II. fejezete nem vonatkozik azokra a tagállamokra, ahol a bortermelés borászati évenként nem haladja meg a 25000 hektolitert. Ezt a mennyiséget az előző öt borászati év alatt termelt mennyiség átlaga alapján kell kiszámítani.

22. cikk

A tagállamok elfogadhatnak szigorúbb nemzeti szabályokat az új telepítésekre, az újratelepítésre vagy az átoltásra vonatkozóan. A termelési potenciál alakulásának nyomon követéséhez előírhatják, hogy az e címben írt kérelmekhez és információkhoz az érintettek további információkat bocsássanak rendelkezésre.

23. cikk

(1) E fejezet alkalmazásának részletes szabályait a 75. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően kell elfogadni.

Ezek a szabályok különösen a következőkkel lehetnek kapcsolatosak:

a) a 16. cikkben említett leltárhoz szükséges adatok formája és részletessége;

b) a szőlőfajták 19. cikkben említett osztályozásának szabályozása;

c) az ebben az osztályozásban nem szereplő szőlőfajtákból készített termékek rendeltetése.

(2) A vegetatív szőlő-szaporítóanyagok kísérő iratára vonatkozó rendelkezéseket és ezek alkalmazásának részletes szabályait, beleértve az ellenőrzésre vonatkozó szabályokat, a 75. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően lehet elfogadni.

(3) A 2392/86/EGK rendeletet a 75. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően lehet módosítani vagy hatályon kívül helyezni.

(4) A 75. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően kell dönteni arról, hogy a tagállam összeállította-e a 16. cikkben említett leltárt, és hogy e döntést adott esetben vissza kell-e vonni, például ha a tagállam a leltárt nem frissítette megfelelőképpen.

III. CÍM

PIACI MECHANIZMUSOK

I. FEJEZET

MAGÁNRAKTÁROZÁSI TÁMOGATÁS

24. cikk

(1) A termelők a következő termékek magánraktározásához kapnak támogatást:

a) asztali bor;

b) szőlőmust, sűrített szőlőmust és finomított szőlőmust-sűrítmény.

(2) A támogatásnyújtás feltétele, hogy a termelők december 16. és a következő év február 15. között, meghatározandó feltételek mellett hosszú távú raktározási szerződést kössenek az intervenciós hivatalokkal.

(3) A hosszú távú raktározási szerződéseket olyan időtartamra kötik, amely

a) az asztali borok esetében leghamarabb a szerződéskötést követő szeptember 1-jén, a szőlőmustok, a sűrített szőlőmustok és a finomított szőlőmust-sűrítmények esetében leghamarabb a szerződéskötést követő augusztus 1-jén ér véget;

b) legkésőbb a szerződéskötést követő november 30-án ér véget.

25. cikk

(1) A raktározási szerződések megkötését különösen a szóban forgó termékek minőségével kapcsolatos feltételekhez lehet kötni.

(2) Asztali borok esetében a raktározási szerződéseknek tartalmazniuk kell a támogatás folyósításának végére és a termelő kötelezettségeire vonatkozó rendelkezéseket is a raktározott mennyiségek egy része vagy egésze tekintetében, ha az adott asztali borfajta piaci ára meghalad egy meghatározandó küszöbértéket.

(3) A magánraktározási támogatás összege kizárólag a raktározás technikai költségeit és a kamatköltségeket fedezheti, amelyet mindkét esetben átalányként kell meghatározni.

(4) A sűrített szőlőmustok esetében az összeget ki lehet igazítani a sűrűségnek megfelelő együtthatóval.

26. cikk

(1) E fejezet alkalmazásának részletes szabályait a 75. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően kell elfogadni.

A szabályok különösen a következőkről rendelkezhetnek:

- a 25. cikkben említett piaci árküszöb, átalányérték és együttható meghatározása,

- hogy asztali borok esetében hosszú távú raktározási szerződéseket csak meghatározott asztali borokra vonatkozóan lehet kötni,

- hogy azokat a szőlőmustokat, amelyekre hosszú távú raktározási szerződéseket kötöttek, a szerződés időtartama alatt részben vagy teljes egészében át lehet alakítani sűrített szőlőmusttá vagy finomított szőlőmust-sűrítménnyé,

- a 25. cikk (2) bekezdésében említett, a támogatás folyósításának végére vonatkozó rendelkezés alkalmazásának szabályai,

- hogy szőlőlé gyártására szánt szőlőmustra és sűrített szőlőmustra nem lehet hosszú távú raktározási szerződést kötni,

- a szerződések tényleges időtartama.

(2) A 75. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően rendelkezni lehet arról, hogy

- a magánraktározási támogatás intézményét nem lehet alkalmazni, amennyiben a piaci helyzet alakulásából nyilvánvaló, hogy az intézmény alkalmazása megalapozatlan,

- bármikor fel lehessen függeszteni további hosszú távú raktározási szerződések kötésének lehetőségét, amennyiben a piaci helyzet alakulása, és különösen a már megkötött szerződések üteme ezt indokolja.

II. FEJEZET

LEPÁRLÁS

27. cikk

(1) Tilos a zúzott és nem zúzott szőlő túlpréselése, a borseprő préselése, valamint a szőlőtörkölynek nem lepárlás céljára történő újraerjesztése.

(2) A borseprő szűrése és centrifugálása nem tekintendő préselésnek abban az esetben, ha

a) az így előállított termékek egészségesek, eredetiek és forgalomképes minőségűek;

b) a borseprőt nem szárítják ki.

(3) Bármely olyan természetes vagy jogi személy vagy személyek csoportja — a (7) bekezdésben említett személyek vagy csoportok kivételével — aki, illetve amely bort készített, köteles az ebből a borkészítésből származó összes mellékterméket lepárlásra leadni.

(4) A melléktermékekben levő alkohol mennyiségének el kell érnie az elkészített bor alkoholtartalmának legalább 10 %-át, ha a bort közvetlenül szőlőből állították elő. A technikailag indokolt esetekben engedélyezett eltérésektől eltekintve ez nem lehet kevesebb 5 %-nál, amennyiben a bort szőlőmustból, részben erjedt szőlőmustból vagy még erjedésben levő újborból készítették. Ha az adott százalékokat nem érik el, a lepárlásra kötelezetteknek a saját maguk által termelt borból akkora mennyiséget kell leadniuk, amellyel biztosítani lehet az említett százalékok elérését.

Eltérést lehet engedni a (3) bekezdéstől és e bekezdés első albekezdésétől egyes, később meghatározásra kerülő termelői kategóriák részére, egyes szőlőtermő régiók és a 28. cikkben említett, lepárlás céljára leadandó borok esetében.

(5) A (3) bekezdésben meghatározott lepárlási kötelezettségnek valamely ecetgyártónak történő beszolgáltatással is eleget lehet tenni.

(6) Bármely természetes vagy jogi személy vagy személyek csoportjai – a (7) bekezdésben említett személyek vagy csoportok kivételével – aki, illetve amely a szőlőnek borkészítéstől eltérő feldolgozása révén keletkezett melléktermékekkel rendelkezik, köteles azokat lepárlás céljára beszolgáltatni.

(7) Bármely természetes vagy jogi személy vagy személyek csoportjai, aki, illetve amely az A. szőlőtermő övezetben, a B. szőlőtermő övezet német részén vagy Ausztria szőlőtermő területein szüretelt szőlőt dolgoz fel, köteles az ebből a feldolgozásból származó melléktermékeket ellenőrzés és a később meghatározásra kerülő feltételek mellett a forgalomból kivonni.

(8) A (3) bekezdésben vagy a (6) bekezdésben említett kötelezettségeknek alávetett személyek úgy is eleget tehetnek kötelezettségüknek, hogy a bortermelés melléktermékeit ellenőrzés és a később meghatározásra kerülő feltételek mellett kivonják a forgalomból.

(9) A szőlőtörköly, a borseprő és a lepárlásra leadott bor felvásárlási ára az e cikkben leírtaknak megfelelően térfogatszázalékonként és hektoliterenként 0,995 euró.

(10) A lepárló által fizetett ár nem lehet alacsonyabb a felvásárlási árnál.

(11) A lepárló:

a) támogatást kaphat a lepárlandó termékre vonatkozóan, feltéve ha a lepárlásból nyert termék alkoholtartalma legalább 52 térfogatszázalék; vagy

b) a lepárlásból nyert terméket beszolgáltathatja az intervenciós hivatalnak, feltéve ha a termék alkoholtartalma legalább 92 térfogatszázalék.

Amennyiben a bort a lepárló részére történő beszolgáltatás előtt lepárlás céljából szeszezett borrá alakítják át, akkor az a) pontban említett támogatást a szeszezett bor előállítójának kell kifizetni, és a lepárlás termékét nem lehet az intervenciós hivatalnak beszolgáltatni.

(12) Hozható olyan döntés, hogy az alkoholt — az intervenciós hivatal részére történő beszolgáltatás helyett — annak a vállalkozónak kell beszolgáltatni, aki a lepárlási termékek értékesítésére szervezett eladások keretében pályázatot nyújtott be, amelyet a 31. cikk (1) bekezdésében említett eljárásnak megfelelően elfogadtak.

(13) Az (1)–(12) bekezdést nem lehet alkalmazni a szőlőlére és a sűrített szőlőlére, valamint a szőlőlé előállítására szánt szőlőmustra és sűrített szőlőmustra.

28. cikk

(1) Ha egy azonos közigazgatási egységre vonatkozó osztályozási rendszerben borszőlőfajtaként is és más felhasználásra szánt fajtaként is felsorolt szőlőfajtából bort készítenek, a szokásos bormennyiséget meghaladó és az adott borászati évben nem exportált bort a későbbiekben meghatározásra kerülő időpont előtt le kell párolni. Az eltérésektől eltekintve ezek a borok kizárólag lepárló üzembe szállíthatók be.

(2) A szokásosan előállított bormennyiséget a következők alapján kell meghatározni:

a) egy később meghatározásra kerülő referenciaidőszak alatt termelt mennyiségek;

b) a hagyományos felhasználási célokra elkülönített bormennyiségek.

(3) Az e cikk szerinti lepárlásra beszállított bor felvásárlási ára térfogatszázalékonként és hektoliterenként 1,34 euro. Ez az adott borászati év folyamán változhat, feltéve hogy az átlag az adott borászati évre vonatkozóan 1,34 euro/térfogatszázalék/hektoliter marad.

(4) A lepárló által fizetett ár a nem lehet alacsonyabb a felvásárlási árnál.

(5) A lepárló:

a) támogatást kaphat a lepárlandó termékre vonatkozóan, feltéve ha a lepárlásból nyert termék alkoholtartalma legalább 52 térfogatszázalék; vagy

b) a lepárlásból nyert terméket beszolgáltathatja az intervenciós hivatalnak, feltéve ha a termék alkoholtartalma legalább 92 térfogatszázalék.

Amennyiben a bort a lepárló részére történő beszolgáltatás előtt lepárlás céljából szeszezett borrá alakítják át, akkor az a) pontban említett támogatást a szeszezett bor előállítójának kell kifizetni, és a lepárlás termékét nem lehet az intervenciós hivatalnak beszolgáltatni.

(6) Hozható olyan döntés, hogy az alkoholt — az intervenciós hivatal részére történő beszolgáltatás helyett — annak a vállalkozónak kell beszolgáltatni, aki a lepárlási termékek értékesítésére szervezett eladások keretében pályázatot nyújtott be, amelyet a 31. cikk (1) bekezdésében említett eljárásnak megfelelően elfogadtak.

(7) Ezt a cikket az 1. cikk (2) bekezdésétől eltérve kell alkalmazni.

29. cikk

(1) A Közösség pénzügyi segítséget nyújthat az asztali borok és az asztali borok készítésére alkalmas borok lepárlásához annak érdekében, hogy támogassa a borpiacot és ezáltal segítse a szeszesital-ágazat olyan részeinek borpárlattal való folyamatos ellátását, amelyek hagyományosan ilyen alkoholtermékeket használnak fel.

(2) A támogatás a lepárlóknak fizetett elsődleges támogatás és másodlagos támogatás formáját öltheti.

(3) Az elsődleges támogatást a lepárlásra kerülő asztali borok és az asztali borok készítésére alkalmas borok mennyisége alapján folyósítják.

(4) Az elsődleges támogatást a lepárlók és a bortermelők között megkötött szerződések rendszere alapján kell végrehajtani. Meg kell határozni azt a minimumárat, amelyet a lepárlóknak kell fizetniük a bortermelőknek; ez az adott borászati év során változhat, feltéve hogy az átlag az adott borászati évre vonatkozóan 2,488 euró/térfogatszázalék/hektoliter marad.

(5) Az elsődleges támogatás összegének tükröznie kell:

a) a lepárlók által az adott borászati évben a bortermelőknek a (4) bekezdésben említett összeg figyelembevételével fizetett átlagos minimumár szükségességét;

b) annak szükségességét, hogy a szeszesital-ágazat hagyományos felvevőpiacainak ellátását továbbra is versenyképes árakon lehessen biztosítani.

(6) A másodlagos támogatás az előállított termékek raktározásának elfogadható mértékű költségeit fedezi és az elsődleges támogatás rendszerének működésének elősegítésére szolgál.

30. cikk

(1) Krízislepárlási intézkedést lehet bevezetni a jelentős termékfelesleg és/vagy minőségi gondok következtében kialakult kivételes piaci zavar esetében.

(2) Az intézkedés célja:

a) a különleges feleslegek megszüntetése;

b) az ellátás folyamatosságának biztosítása az egyik szürettől a másikig tartó időszak alatt.

(3) A termelők számára az intézkedés fakultatív.

(4) Az intézkedést korlátozni lehet bizonyos borkategóriákra és termőterületekre. Az intézkedést m. t. minőségi borokra csak az érintett tagállam kérésére lehet alkalmazni.

(5) Az intézkedés bevezetésének egyik feltétele az lehet, hogy idővel egy bizonyos borkategória vagy egy bizonyos termőterületről származó borok piaci ára kimutathatóan csökken.

(6) Ha egy bizonyos borkategória esetében (egy bizonyos területen) a Közösség három egymást követő évben alkalmazza ezt az intézkedést, akkor a Bizottság jelentést készít az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak erről az elhúzódó válságról, amelyhez szükség esetén javaslatokat is mellékel.

31. cikk

(1) Az intervenciós hivatalok által átvett alkoholt nyilvános árverés vagy pályáztatási eljárás keretében kell értékesíteni. Ennek az alkoholnak az értékesítésekor a hatóságok — amennyire csak lehet — elkerülik az alkohol azon felvevő piacainak megzavarását, amelyek hagyományosan ezeknek a piacoknak a meglététől függnek. Az alkoholt nem lehet a fogyasztási alkoholágazatban értékesíteni.

(2) Ha azonban az ágazatnak abban a részében, ahol a boralkohol felhasználása kötelező, a 27., 28. és 29. cikk alkalmazása nem biztosítja az ellátást, ez az alkohol mégis értékesíthető ebben az ágazatban.

32. cikk

(1) Azon borok esetében, amelyeknél a termelők répacukor vagy must hozzáadásával növelték az alkoholtartalmat, és a 34. cikkben említett támogatásban részesültek, az egyes lepárlásokra rögzített felvásárlási árat — a 27. cikkben említettek kivételével — minden egyes szőlőtermő területen belül csökkenteni kell a 34. cikkben említett támogatási összeg és a szóban forgó szőlőtermő terület részére előírt alkoholtartalom-növelés alapján kiszámított átalányértékkel azonos összeggel.

(2) Az érintett termelő kérésére a csökkentést csak azoknak a mennyiségeknek a keretén belül kell elvégezni, amelyeknél az (1) bekezdésben említett alkoholtartalom-növelésre sor került.

33. cikk

(1) E fejezet alkalmazásának részletes szabályait a 75. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően kell elfogadni.

Ezek a szabályok különösen a következőket tartalmazhatják:

a) az e fejezetben említett eltérések;

b) a 27. és 28. cikkre vonatkozóan azok a feltételek, amelyek esetén a lepárlást végre kell hajtani; a termelt borban levő alkoholtartalom megbecsülése; azon feltételek meghatározása, amelyek esetén a termékeket az intervenciós hivatal részére be kell szolgáltatni; az intervenciós hivatalok által átvehető lepárlási termékek felvásárlási ára, vagy ezen árak meghatározásának kritériumai;

c) a szőlőtörkölyre és a borseprőre vonatkozó minimális elvárások;

d) azok a feltételek, amelyekkel a 27. cikk (7) bekezdésében említett ellenőrzés melletti forgalomból való kivonás történhet;

e) a 28. cikk (2) bekezdésében említett szokásosan termelt bormennyiségek;

f) a 30. cikkben említett intézkedés alkalmazásának részletes szabályai, ideértve az annak hatálya alá tartozó termékeket, valamint a lepárlási termékek értékesítését, különösen az alkoholágazat és szeszesital-piac zavarásának elkerülése érdekében;

g) a 28. cikk (3) bekezdésében említett felvásárlási ár módosításának lehetősége;

h) a 29. cikk (4) bekezdésben említett minimumár meghatározása.

(2) Az előállított termékek értékesítését megkönnyítő, a 27. és 28. cikkben említett támogatások összegét, a 29. cikkben említett támogatások összegét, a 30. cikkben említett intézkedés kiváltásához vezető körülményeket meghatározó szabályokat, valamint az ezen intézkedést segítő közösségi pénzügyi támogatás mértékét és formáját a 75. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően kell meghatározni.

III. FEJEZET

MEGHATÁROZOTT CÉLÚ FELHASZNÁLÁSRA NYÚJTOTT TÁMOGATÁSOK

34. cikk

(1) Támogatást lehet igényelni a Közösségben termelt:

a) sűrített szőlőmustok;

b) finomított szőlőmust-sűrítmények

felhasználásához, amennyiben olyan borászati termékek alkoholtartalmának növelésére használják ezeket, amelyeknél e rendelet értelmében az ilyen növelés engedélyezett.

(2) A támogatást fenn lehet tartani a C. III. szőlőtermő övezetből származó termékekre, ha ennek az intézkedésnek a hiányában lehetetlen lenne a mustok és a házasított borok kereskedelmét továbbra is biztosítani.

(3) A támogatás összegét euróban kell megállapítani, potenciális alkoholtartalom-térfogatszázalékonként és a sűrített szőlőmust és a finomított szőlőmust-sűrítmény hektoliterenként megadott mennyisége szerint, figyelembe véve, hogy az alkoholtartalom növelésének költségénél milyen különbségek adódnak abban az esetben, ha az alkoholtartalmat ezekkel a termékekkel vagy pedig répacukorral növelik.

35. cikk

(1) Támogatást lehet igényelni

a) a Közösségben termelt szőlőmustok és sűrített szőlőmustok felhasználására szőlőlé vagy ilyen szőlőléből készített egyéb élelmiszerek előállításának céljából;

b) a C. III. szőlőtermő övezetben előállított szőlőmust és sűrített szőlőmust felhasználására a 2206 00 KN-kód alá tartozó termékek Egyesült Királyságban és Írországban történő készítéséhez; ezeknél a termékeknél a VII. melléklet C. 2. pontjának megfelelően e tagállamok engedélyezhetik egy olyan összetett megnevezés használatát, amelyben szerepel a "bor" szó;

c) a Közösségben termelt sűrített szőlőmustok felhasználására, amennyiben legfőbb alkotóelemét képezik egy, az Egyesült Királyságban és Írországban forgalomba hozott termékcsoportnak, amelyet pontos használati utasítással látnak el, hogy a fogyasztó ezekből a mustokból borhoz hasonló italt (házi készítésű bort) állíthasson elő.

(2) Az (1) bekezdés b) pontjától eltérve, ha az ott említett, a szőlőmust és a sűrített szőlőmust készítésére vonatkozó földrajzi korlátozás a verseny torzulásához vezethet, akkor a a támogatásnyújtás kiterjeszthető a Közösségben a C. III. övezeten kívüli régiókban termelt szőlőmustra és sűrített szőlőmustra is.

(3) Az (1) bekezdésben említett támogatásokat olyan termékek felhasználásához kell fenntartani, amelyeket csak borszőlőként vagy borszőlőként és egyéb felhasználásra szánt szőlőfajtaként egyaránt osztályba sorolt szőlőfajtából állítottak elő, és az ugyanilyen fajtájú, közösségi eredetű szőlőre lehet nyújtani.

(4) A támogatás összegét úgy kell meghatározni, hogy a közösségi eredetű szőlőmusttal és sűrített szőlőmusttal történő ellátás költségei olyan szintűek legyenek, hogy ezek a termékek megőrizhessék hagyományos felvevő piacaikat.

(5) Az (1) bekezdés a) pontjában említett támogatás egy meghatározandó részét a szőlőléfogyasztást ösztönző reklámkampányok megszervezésére különítik el. Az ilyen kampányok szervezésére nagyobb támogatási összeget is meg lehet állapítani, mint amely a (4) bekezdés alkalmazásból adódik.

36. cikk

E fejezet alkalmazásának részletes szabályait a 75. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően kell elfogadni.

Ezek a szabályok különösen a következőket tartalmazhatják:

a) a 34. cikk (1) bekezdésében említett támogatás nyújtásának feltételei;

b) a 35. cikk (1) bekezdésében említett termékek felhasználásának ellenőrzését biztosító intézkedések;

c) a 34. és 35. cikkben említett támogatás összege, amelyet minden egyes borászati év kezdete előtt kell meghatározni;

d) a 35. cikk (2) bekezdésében említett döntés.

IV. FEJEZET

ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK

37. cikk

Azon termelőknek, akikre a 27. és 28. cikkben említett kötelezettségek vonatkoznak, joguk van az e címben meghatározott intervenciós intézkedésekben részesülni, feltéve hogy egy később meghatározandó referenciaidőszak alatt az említett kötelezettségeknek eleget tesznek. Ezt az időszakot és e cikk végrehajtásának részletes szabályait a 75. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően kell elfogadni.

38. cikk

(1) Ha a közösségi piacon valamely bortípus esetében túlzottan magas árak tapasztalhatók és ez a helyzet tartósan fennállhat, és ezáltal piaci zavart okozhat, a Bizottság meghozhatja a szükséges intézkedéseket.

(2) Az asztali borok piacának támogatásához szükséges mértékben, és a 75. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően, az asztali borokat kivéve, az 1. cikk (2) bekezdése b) pontjában felsorolt termékekre vonatkozóan intervenciós intézkedéseket lehet hozni.

IV. CÍM

TERMELŐI ÉS ÁGAZATI SZERVEZETEK

I. FEJEZET

TERMELŐI SZERVEZETEK

39. cikk

(1) E rendelet alkalmazásában a "termelői szervezet" olyan jogi személy,

a) amely az e rendelet hatálya alá tartozó termékek előállítóinak saját kezdeményezésére jön létre;

b) amelynek célja különösen:

i. biztosítani a termelés megtervezését és hozzáigazítását a kereslethez, különösen a minőség és a mennyiség tekintetében;

ii. ösztönözni a kínálati oldal koncentrációját és a tagok által előállított termékek forgalomba hozatalát;

iii. csökkenteni a termelési költségeket és stabilizálni a termelői árakat;

iv. ösztönözni a környezetkímélő termesztéstechnológiai és termelési módszerek, valamint hulladékfeldolgozási technikák alkalmazását különösen a víz, a talaj és a táj minőségének védelme, a biológiai sokszínűség megóvása és/vagy előmozdítása érdekében.

(2) Az e rendelet értelmében elismert termelői szervezeteknek lehetőségük kell, hogy legyen arra, hogy tagjaikkal szemben megfelelő szankciókat alkalmazhassanak, amennyiben azok megszegik az alapszabályban szereplő kötelezettségeiket.

(3) A tagállamok e rendelet értelmében termelői szervezetnek ismerhetnek el minden olyan termelői társulást, amely ezt kérelmezi, feltéve ha:

a) azok megfelelnek az (1) és (2) bekezdésben megállapított követelményeknek, beleértve annak igazolását, hogy rendelkeznek a minimális taglétszámmal és a forgalomba hozható termékből a minimális mennyiséggel;

b) megfelelően bizonyítani tudják, hogy tevékenységüket hosszú távon és hatékonyan képesek végezni;

c) biztosítják tagjaik számára, hogy azok technikai segítséget kapjanak a környezetkímélő termesztéstechnológia alkalmazásához.

40. cikk

(1) A tagállamok

a) a kérelem és az összes igazoló irat beadásától számított három hónapon belül határoznak a szakmai szervezet elismeréséről;

b) rendszeres időközönként ellenőrzik, hogy a termelői szervezetek betartják-e az elismeréshez szükséges feltételeket; azok be nem tartása esetén alkalmazzák az ezekre a szervezetekre vonatkozó szankciókat, és — amennyiben szükséges — döntenek az elismerés visszavonásáról;

c) minden olyan döntésről két hónapon belül tájékoztatják a Bizottságot, amely az elismerés megadásáról vagy visszavonásáról szól.

(2) A Bizottság ellenőrzi, hogy betartják-e a 39. cikket és e cikk (1) bekezdésének b) pontját, és ennek az ellenőrzésnek a nyomán adott esetben a már megadott elismerés visszavonására kéri a tagállamokat.

II. FEJEZET

ÁGAZATI SZERVEZETEK

41. cikk

(1) Az m. t. minőségi borok és a földrajzi árujelzővel ellátott asztali borok piaca működésének javítása érdekében — különösen az ágazati szervezetek által hozott döntések végrehajtásához kapcsolódóan — a termelő tagállamok értékesítési szabályokat állapíthatnak meg a kínálat szabályozására a termék első forgalomba hozatalakor, amennyiben e szabályok a termékek visszatartására és/vagy fokozatos forgalomba hozatalára vonatkoznak és minden más összehangolt fellépési lehetőség kizárására, úgy mint

- az árrögzítés, legyen az tájékoztató vagy ajánlás jellegű,

- a rendelkezésre álló szokásos évi termésmennyiség túlságosan nagy részének visszatartása, és általában véve bármely, a kínálat csökkentésére irányuló rendellenes intézkedés,

- a borászati termékek értékesítéséhez és forgalmazásához szükséges nemzeti és/vagy közösségi tanúsítványok kiadásának megtagadása, amennyiben az értékesítés az említett szabályoknak eleget tesz.

(2) Az (1) bekezdésben említett szabályokat teljes terjedelmükben a gazdasági szereplők tudomására kell hozni oly módon, hogy azokat az érintett tagállam közzéteszi valamely hivatalos kiadványában.

(3) Azok a tagállamok, amelyek igénybe veszik az (1) bekezdésben említett lehetőségeket, évente jelentést tesznek a Bizottságnak az előző évben e lehetőségek alapján hozott döntésekről. A Bizottság megvizsgálja, hogy azok megfelelnek-e a közösségi jognak, különösen a szabad mozgásról (a Szerződés 28–31. cikke), a versenyről (a Szerződés 81–86. cikke) és a megkülönböztetés tilalmának alapelvéről (a Szerződés 34. cikk (3) bekezdése) szóló szabályoknak.

(4) Az (1) bekezdésben említett szervezetek — szem előtt tartva a fogyasztók érdekeit — a Közösség egy vagy több régiójában végrehajtják a következő intézkedéseket:

i. a termelés és a piac ismeretének és átláthatóságának javítása;

ii. a termékek forgalomba hozatala koordinációjának javítása, különösen piackutatás és piaci tanulmányok által;

iii. a közösségi szabályozással összhangban álló típusszerződések kidolgozása;

iv. a termelési potenciál teljesebb kihasználása;

v. megfelelő információk szolgáltatása és kutatások végzése, amelyek révén a termelést a piaci igényeket, a fogyasztói ízlést és elvárásokat jobban kielégítő termékek létrehozása irányába lehet elmozdítani, különösen a termékminőség és a környezetvédelem tekintetében;

vi. olyan módszerek kidolgozása, amelyek elősegítik a növényvédőszerek és egyéb környezetterhelő anyagok használatának csökkentését, valamint biztosítják a termék jó minőségét és a víz- és talajvédelmet;

vii. olyan módszerek és eszközök kidolgozása, amelyek segítségével a termék minősége a termelés, a bortermelés és a forgalomba hozatal összes szakaszában javítható;

viii. a biogazdálkodás, az eredetmegjelölések, a minőséget igazoló címkék és a földrajzi árujelzők nagyobb felhasználása és védelme;

ix. az integrált termelés vagy egyéb környezetkímélő termesztési módok használatának ösztönzése.

V. CÍM

BORÁSZATI ELJÁRÁSOK ÉS KEZELÉSEK, A TERMÉK JELÖLÉSE, KISZERELÉSE ÉS OLTALMA

I. FEJEZET

BORÁSZATI ELJÁRÁSOK ÉS KEZELÉSEK

42. cikk

(1) A Közösségben engedélyezett borászati eljárásokat és kezeléseket kell alkalmazni az e rendeletben szabályozott termékek előállítása során, kivéve a szőlőlevet és a sűrített szőlőlevet, valamint a szőlőlé előállítására szánt szőlőmustot és sűrített szőlőmustot.

(2) Az engedélyezett borászati eljárások és kezelések kizárólag arra használhatók, hogy biztosítsák a termék borrá történő feldolgozását, tartósítását vagy megfelelő érlelését.

(3) Az engedélyezett borászati eljárások és kezelések köréből ki kell zárni a víz hozzáadását — kivéve, ha valamely különleges technikai okból van rá szükség — és az alkohol hozzáadását, kivéve az alkohol hozzáadásával fojtott friss szőlőmustok, a likőrborok, a pezsgők, a lepárlás céljából szeszezett borok és — bizonyos meghatározandó feltételek mellett — a gyöngyöző borok esetében.

(4) A borászati eljárásokra és kezelésekre vonatkozóan a tagállamok szigorúbb feltételeket is előírhatnak annak érdekében, hogy biztosítsák az m. t. minőségi borok, a területükön termelt és földrajzi árujelzővel ellátott asztali borok, a pezsgők és likőrborok alapvető jellegzetességeinek megőrzését. E feltételekről tájékoztatniuk kell a Bizottságot, amely ezeket a többi tagállam tudomására hozza.

(5) Eltérő döntés hiányában a Közösségben kizárólag a 19. cikknek megfelelően létrehozott osztályozásban borszőlőnek minősített szőlőfajtákat, illetve az ezekből készített termékeket lehet felhasználni a következők készítésére:

a) alkohol hozzáadásával fojtott szőlőmust;

b) sűrített szőlőmust;

c) finomított szőlőmust-sűrítmény;

d) asztali bor készítésére alkalmas bor;

e) asztali bor;

m. t. minőségi borok;

g) likőrbor;

h) töppedt szőlőből nyert részben erjedt szőlőmust;

i) túlérett szőlőből készült bor.

(6) Fehér asztali bor készítésére alkalmas bor vagy fehér asztali bor vörös asztali bor készítésére alkalmas borral vagy vörös asztali borral történő házasítása nem eredményezhet asztali bort.

Mindazonáltal ez a rendelkezés nem zárja ki az első albekezdésben említett borházasítás lehetőségét bizonyos meghatározandó esetekben, feltéve hogy a végtermék a vörös asztali bor jellemző tulajdonságaival rendelkezik.

Az első albekezdéstől eltérve, meghatározandó feltételek mellett 2005. július 31-ig továbbra is engedélyezett ez a fajta házasítás azokban a régiókban, ahol ez az eljárás hagyományos volt.

43. cikk

(1) Az engedélyezett borászati eljárások és kezelések felsorolása a IV. és V. mellékletben található.

(2) Különösen

- az alkoholtartalom-növelésre, a savtartalom növelésére, a savtompításra és az édesítésre vonatkozó engedélyezett borászati eljárások és kezelések, valamint a kéndioxid-tartalommal és a maximális illósav-tartalommal kapcsolatos szabályok az V. melléklet A–G) pontjában szerepelnek,

- a pezsgőkre és a minőségi pezsgőkre vonatkozó engedélyezett borászati eljárások és kezelések, valamint az előállításukra vonatkozó szabályok az V. melléklet H. és I. pontjában szerepelnek,

- a likőrborok készítésére vonatkozó engedélyezett borászati kezelések és eljárások, valamint szabályok az V. melléklet J. pontjában szerepelnek.

44. cikk

(1) A 220410, a 220421 és a 220429 KN-kód alatt szereplő termékek közül kizárólag a likőrborokat, a pezsgőket, a habzóborokat, a gyöngyöző borokat, szénsavval dúsított gyöngyöző borokat, az m. t. minőségi borokat, az asztali borokat, és – adott esetben, a 45. cikktől eltérve – a törvényesen importált borokat lehet a Közösségen belül közvetlen emberi fogyasztásra kínálni vagy forgalomba hozni.

(2) Azoknak a palackozott boroknak a kivételével, amelyek esetében bizonyítható, hogy a palackozás 1971. szeptember 1-je előtt történt, a 42. cikk (5) bekezdésében említett szőlőfajtákból készült, m.t. minőségi bornak nem minősülő, de az I. melléklet 12)–18) pontjában foglalt definícióknak meg nem felelő bort kizárólag az egyéni bortermelő családi fogyasztására, borecetkészítésre vagy lepárlásra lehet felhasználni.

(3) Kedvezőtlen időjárású években dönteni lehet arról, hogy azokat az A. és B. szőlőtermő övezetből származó termékeket, amelyek nem rendelkeznek az adott övezetre meghatározott minimális természetes alkoholtartalommal, a Közösségen belül fel lehet használni pezsgők és habzóborok előállítására — amennyiben ezeknek a boroknak a tényleges alkoholtartalma 8,5 térfogatszázaléknál nem alacsonyabb — vagy szénsavval dúsított gyöngyöző borok előállítására. Ilyen esetekben az alkoholtartalom-növelés az V. melléklet D. 5. pontjában említett értékhatárok alapján végezhető.

(4) Azoknak a szigorúbb rendelkezéseknek a sérelme nélkül, amelyeket a tagállamok nem a 220410, 220421 és a 220429 KN-kód alá tartozó termékek területükön történő előállítására vonatkozóan alkalmaznak, az alkohol hozzáadásával fojtott friss szőlőmust kizárólag ezeknek a termékeknek az előállítására használható.

(5) A Közösségből származó szőlőléből és sűrített szőlőléből nem lehet bort készíteni, és azt nem lehet borhoz hozzáadni. E termékeket felhasználásukat illetően ellenőrzésnek kell alávetni. A Közösség területén tilos ezeknek a termékeknek az alkoholos erjesztése.

(6) A (4) és (5) bekezdés rendelkezései nem vonatkoznak azokra a termékekre, amelyek az Egyesült Királyságban és Írországban a 220600 KN-kód alá tartozó termékek előállítására szolgálnak, és amelyek esetében a tagállamok a VII. melléklet C. 2. pontjának megfelelően engedélyezhetik a "bor" szót is magában foglaló összetett név használatát.

(7) Azokat az asztali bor készítésére alkalmas borokat, amelyek nem érik el az asztali borok minimális tényleges alkoholtartalmát, kizárólag pezsgők előállítására, ecetkészítésre, lepárlásra és egyéb ipari célú felhasználásra lehet forgalomba hozni. Az ilyen borok alkoholtartalmának növelését vagy asztali borral történő házasítását abból a célból, hogy tényleges alkoholtartalmuk elérje az asztali borok esetében meghatározott szintet, kizárólag a bortermelő telepén vagy az ő költségére lehet végrehajtani.

(8) Borseprőből vagy szőlőtörkölyből közvetlen emberi fogyasztásra szánt bort vagy italt — alkohol, szeszesital vagy törkölybor kivételével — nem lehet előállítani.

(9) A törkölybort, amennyiben előállítását az érintett tagállam engedélyezi, kizárólag lepárlásra vagy az egyéni bortermelő családi fogyasztására lehet felhasználni.

(10) A lepárlás céljára szeszezett bort kizárólag lepárlásra lehet felhasználni.

(11) Töppedt szőlőből nyert részben erjedt szőlőmustot kizárólag likőrborok készítésére — kizárólag azokon a borvidékeken, ahol ennek 1985. január 1-jén hagyományai voltak — és túlérett szőlőből készített borok készítésére lehet forgalomba hozni.

(12) Harmadik országokból származó friss szőlőt, szőlőmustot, részben erjedt szőlőmustot, sűrített szőlőmustot, finomított szőlőmust-sűrítményt, alkohol hozzáadásával fojtott szőlőmustot, szőlőlevet és sűrített szőlőlevet nem lehet a Közösség területén borrá feldolgozni vagy borhoz hozzáadni.

(13) A Közösség területén a (12) bekezdésben említett termékek nem vethetők alkoholos erjesztés alá. Ez a rendelkezés nem vonatkozik azokra a termékekre, amelyeket az Egyesült Királyságban és Írországban a 220600 KN-kód alá tartozó termékek előállítására kívánnak felhasználni, amelyek esetében a tagállamok a VII. melléklet C. 2. pontjának megfelelően engedélyezhetik a "bor" szót tartalmazó összetett név használatát.

(14) Harmadik országból származó bort tilos a Közösségből származó borral házasítani, valamint tilos a Közösség földrajzi területén harmadik országokból származó borokat egymással házasítani.

(15) A Közösség nemzetközi kötelezettségeinek megfelelően a Tanács eltérhet a (12) bekezdéstől, a (13) bekezdés első mondatától és a (14) bekezdéstől.

45. cikk

(1) Az eltérések kivételével a következő termékeket nem lehet közvetlen emberi fogyasztásra felkínálni vagy értékesíteni:

a) azok a 220410, 220421, 220429 és 220410 KN-kód alatt szereplő importált vagy nem importált termékek, amelyek esetében olyan borászati eljárásokat alkalmaztak, amelyek a közösségi szabályozás által nem engedélyezettek, vagy — amennyiben ezek engedélyezettek — amelyek alkalmazását a nemzeti szabályozás nem teszi lehetővé;

b) az 1. cikk (2) bekezdése a), b) és c) pontjában említett termékek, amelyek nem egészségesek és nem forgalomképes minőségűek;

c) az 1. cikk (2) bekezdésében említett termékek, amelyek nem felelnek meg az I. mellékletben szereplő definícióknak.

(2) Az (1) bekezdésben említett, az importált termékekre vonatkozó eltéréseket a Szerződés 133. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően kell elfogadni.

46. cikk

(1) Az e fejezet, valamint a IV. és V. melléklet alkalmazásának részletes szabályait a 75. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően kell elfogadni.

E szabályok különösen a következőkről rendelkeznek:

a) az V. melléklet A. pontjára vonatkozóan, az 1986. szeptember 1-je előtt termelt borokra vonatkozó átmeneti intézkedések, és a (2) bekezdésben szereplő borok listájának módosításai;

b) a IV. és V. mellékletre vonatkozóan az e mellékletekben említett borászati eljárások és kezelések alkalmazásának határértékei és egyes feltételei, kivéve az e mellékletekben meghatározott értékhatárokat és feltételeket;

c) az e fejezetben és az V. mellékletben említett döntések, kivételek, eltérések, feltételek és listák;

d) az V. melléklet C.–G. pontjának alkalmazása a Közösségnek azon a területein szüretelt termékekre vonatkozóan, amelyek nem tartoznak a III. mellékletben meghatározott szőlőtermő övezetekbe;

e) az V. melléklet J. pontjára vonatkozóan a 2. b) pontjában és a 6. pontban említett listák, a 4. b) pontban említett eltérések, és a 6) pontban említett jelentés és nyilvántartási eljárás.

(2) A következő szabályokat a 75. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően kell elfogadni:

a) a harmadik országokban alkalmazott egyes borászati eljárások és kezelések, valamint a 43. cikk (1) bekezdésében és a IV. mellékletben említett borászati eljárások és kezelések összehasonlításáról rendelkező szabályok;

b) a mustok és a borok keverését és házasítását szabályozó rendelkezések;

c) a borászati eljárások során alkalmazott anyagok tisztasági és azonosítási előírásai;

d) az engedélyezett borászati eljárások és kezelések alkalmazására vonatkozó közigazgatási szabályok; ezek a szabályok előírhatják, hogy bizonyos borászati eljárásokat és kezeléseket kizárólag olyan, a tagállam által elismert személy felügyelete alatt lehet elvégezni, aki kellő ismeretekkel rendelkezik annak biztosításához, hogy a termék jó minőségű, higiénikus és egészséges legyen;

e) a tartásra és a forgalmazásra vonatkozó feltételek, a 45. cikkben említett termékek felhasználása vagy az e cikk előírásai alól felmentett termékek listája; az egyedi esetekben a nehézségek elkerülése céljából meghatározott szempontok; azok a feltételek, amelyek alapján a tagállamok engedélyezhetik azoknak a termékeknek a tartását, forgalomba hozatalát és felhasználását, amelyek nem