ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
(12)

Finnország számára a legfontosabb munkaerő-piaci kihívást továbbra is a hosszú távú munkaerő-kínálat jelenti, mivel a munkaerőpiacot elhagyók száma jelenleg meghaladja az oda belépők számát. A jövőbeni munkaerő-kereslet kielégítése érdekében a munkával töltött évek számának növelésére és a munkaerő-kínálat bővítésére van szükség. A kormány 2013-as strukturális szakpolitikai programja tartalmaz a munkával töltött évek számának növelésére és a munkaerő-kínálat bővítésére irányuló intézkedéseket, amelyek egyben a munkavállalás ösztönzőinek körét is növelik. Finnország lépéseket tesz a munkaerőpiacról történő korai kilépés korlátozása érdekében, de bizonyos lehetőségek – mint például az ún. „munkanélküliségi alagút”, amelynek keretében az idősebb munkanélküliek bizonyos feltételek mellett nyugdíjba vonulásukig kaphatnak munkanélküli-járadékot – továbbra is megmaradnak. A nemrégiben bevezetett várhatóélettartam-együttható és a jogosultsági növekedési ráta megháromszorozása láthatólag csak korlátozott hatással van a nyugdíjazási gyakorlatokra. Továbbá mivel a várható élettartam a vártnál gyorsabban növekszik, és az emberek nem maradnak hosszabb ideig a munkaerőpiacon, fennáll annak a kockázata, hogy csökkenni fog a nyugdíjak megfelelősége. Finnország azt tűzte ki célul, hogy 2025-ig legalább 62,4 évre emelkedjen a tényleges nyugdíjbavonulási életkor. Kérdéses, hogy ezt a célt el lehet-e érni olyan újabb intézkedések nélkül, mint a törvényben előírt nyugdíjkorhatár emelése és az idősebb munkavállalók foglalkoztathatóságának növelésére irányuló törekvések fokozása. A szociális partnerek már dolgoznak a 2015. tavaszi általános választásokat követő új kormány által végrehajtandó, 2017 elején hatályba lépő nyugdíjreformra irányuló javaslatukon. Finnország fontos és ambiciózus intézkedéseket hozott az ifjúsági és a tartós munkanélküliség leküzdésére. A célcsoportok munkahelyhez jutást segítő készségeinek és munkaerő-piaci kilátásainak tartós javításához időre van szükség.
(23)

A 2002/21/EK irányelv értelmében az újonnan kialakuló piacokat nem célszerű indokolatlan előzetes szabályozói kötelezettségekkel terhelni, akkor sem, ha bizonyos szereplők lépéselőnyben vannak az adott piacon. Újonnan kialakuló piacok alatt az olyan termékeket vagy szolgáltatásokat kínáló piacok értendők, amelyek esetében, újdonságukból eredően, nehéz megjósolni a keresletet, a piacra belépőket és a piaci kínálatot, következésképpen az említett három kritériumon alapuló vizsgálat alkalmazása nehézségekbe ütközik. Az újonnan kialakuló piacokat azért nem ajánlott indokolatlan előzetes szabályozói kötelezettségekkel terhelni, hogy ez is segítse az innovációt, ahogyan azt a 2002/21/EK irányelv 8. cikke is előírja; ugyanakkor azt is meg kell akadályozni, hogy a piacvezető vállalkozások ezeket a piacokat saját maguknak sajátítsák ki, ahogyan az az elektronikus hírközlő hálózatokra és elektronikus hírközlő szolgáltatásokra vonatkozó közösségi keretszabályozás értelmében elvégzendő piacelemzésről és a jelentős piaci erő megállapításáról szóló bizottsági iránymutatásokban (7) is szerepel. A meglévő hálózati infrastruktúra fokozatos korszerűsítésének eredményeképpen ritkán jön létre új vagy kialakulófélben lévő piac. Azt, hogy egy termék egyetlen létező piacnak sem része, csak annak megállapítása alapján lehet kijelenteni, hogy az adott termék sem keresleti, sem kínálati szempontból nem helyettesíthető másik termékkel. Az új kiskereskedelmi szolgáltatások megjelenése annyiban eredményezi új kapcsolódó nagykereskedelemi piac kialakulását, amennyiben az adott kiskereskedelmi szolgáltatások a meglévő nagykereskedelmi termékek felhasználásával már nem biztosíthatók.
„MELLÉKLET

E melléklet alkalmazásában a következő fogalommeghatározásokat kell alkalmazni:

a) Dioxinok + furánok (WHO-TEQ): a poliklórozott dibenzo-para-dioxinok (PCDD-k) és poliklórozott dibenzo-furánok (PCDF-ek) összege az Egészségügyi Világszervezet (WHO) toxicitási egyenértékében kifejezve, a WHO által megállapított toxicitási egyenérték-tényezők (WHO-TEF-ek) alkalmazásával.

b) Dioxinjellegű PCB-k (WHO-TEQ): a poliklórozott bifenilek (PCB-k) összege a WHO toxicitási egyenértékében kifejezve, a WHO által megállapított toxicitási egyenérték-tényezők (WHO-TEF-ek) alkalmazásával.

c) WHO-TEF-ek: az Egészségügyi Világszervezet (WHO) Nemzetközi Kémiai Biztonsági Programja (IPCS) keretében 2005 júniusában Genfben tartott szakértői konferencia megállapításai alapján számított, a humán kockázatok felméréséhez használt toxicitási egyenérték-tényezők (Martin van den Berg és mtsai.: The 2005 World Health Organization Re-evaluation of Human and Mammalian Toxic Equivalency Factors for Dioxins and Dioxin-like Compounds (Dioxinok és dioxinszerű vegyületek emberekre és emlősökre vonatkozó toxicitási egyenérték-tényezőinek az Egészségügyi Világszervezet által 2005-ben végzett újraértékelése). Toxicological Sciences 93(2), 223–241 [2006]).
(10)

Továbbra is jelentős kihívás az adócsalás és az adókikerülés a héa (beleértve a határokon átnyúló rendszereket is), a jövedéki adók, a társadalombiztosítási hozzájárulások és a jövedelemadó területén. A be nem jelentett munkavégzés elleni küzdelem terén csupán korlátozott mértékű a kézzelfogható előrelépés, miközben az adószabályok betartását célzó stratégia hatékonyságát gátolja a realisztikus és kötelező erejű végrehajtási intézkedések hiánya és az, hogy nem összpontosítanak kellőképpen a megelőzésre. Folyamatban van az adóigazgatás hatékonyságának növelésére irányuló reform, de a határokon átnyúló igazgatási együttműködés – különösen a héa területén – továbbra is gyenge. Az alacsony és közepes jövedelmű, bérből és fizetésből élők esetében továbbra is magas az adóék, ami be nem jelentett munkavégzésre és a ténylegesnél alacsonyabb jövedelem bevallására ösztönöz. Némi haladás tapasztalható a környezetvédelmi adózás terén: javult a gépjármű-adóztatási rendszer, megemelték és most már automatikusan indexálják az üzemanyagra kivetett jövedéki adó mértékét. Románia hosszú távú fenntarthatósági kockázatokkal kénytelen szembenézni, elsősorban az elöregedéssel összefüggő kiadások kapcsán. A foglalkoztatottak nyugdíjasokhoz viszonyított alacsony aránya miatt aggodalmak fogalmazódnak meg a nyugdíjrendszer fenntarthatóságával és megfelelőségével kapcsolatban. Románia lépéseket tett annak érdekében, hogy 2035-től azonos legyen a férfiak és nők nyugdíjkorhatára.
(11)

A munkanélküliség általánosságban csökkent, de a strukturális munkanélküliség továbbra is magas, ami a készségkereslet és -kínálat közötti eltérésekre utal, különösen az alacsony képzettségűek körében. Csökkenőben van, de még mindig magas az ifjúsági munkanélküliségi ráta, valamint a nem foglalkoztatott, oktatásban és képzésben nem részesülő fiatalok aránya. Az aktív munkaerő-piaci intézkedések korlátozott hatóköre továbbra is problémát jelent, eredményességüket és időszerűségüket javítani kell. Az előrejelzések szerint a szakképzett munkaerő hiánya a jövőben még hangsúlyosabbá válik. A fiatalok foglalkoztathatóságának előmozdítása céljából alapvető a szakképzés és a felsőoktatás munkaerő-piaci jelentőségének, valamint a tanulószerződéses gyakorlati képzési programok és a munkaalapú tanulás minőségének a javítása, a magánszektor, többek között a kkv-k közreműködésével. Továbbra sem megfelelő mértékű az egész életen át tartó tanulásban való részvétel előmozdítása. A munkajogi törvény szociális partnerek bevonásával történő teljes körű felülvizsgálatára van szükség ahhoz, hogy megoldásokat találjanak a munkaadók adminisztratív terheinek enyhítésére. Először is alapvető azoknak a szükségtelen korlátozásoknak a megállapítása és megszüntetése, amelyek akadályozzák a rugalmas munkaszerződések, az elbocsátásra vonatkozó rugalmas előírások és a rugalmas munkaidő-beosztás kialakítását.
(15)

A banki ágazatra irányuló, a közelmúltban lezárt pénzügyi támogatási program keretében végrehajtott reformok ellenére ebben az ágazatban továbbra is számottevő kihívások mutatkoznak. Ezekkel a kihívásokkal a Bizottság részletesen foglalkozott az Írországgal foglalkozó 2014. évi részletes vizsgálat keretében. A három legnagyobb hazai bank esetében a nemteljesítő hitelek aránya közel 27 %-os volt 2013 júniusában. A hitelállomány közelmúltbeli leépítése ellenére a magánszektor eladósodottsága változatlanul a legmagasabbak között van az Unióban, ami továbbra is kockázatot jelent a pénzügyi stabilitásra nézve, és terhet jelent a gazdaság számára. A háztartások és a kkv-k hitelállományának leépítése még nem fejeződött be, ugyanakkor a bankok és a kkv-k mérlegeinek rendbetétele elengedhetetlen a hitelezési csatornák helyreállításához. A banki hitelezés továbbra is csökkenőben van és a bankszektornak továbbra is nehézséget okoz a nyereséges működés elérése, ami részben a bankok mérlegeiben szereplő indexált kamatozású jelzáloghitelek (korábban felhalmozott, alacsony hozamú eszközök) magas aránya magyarázható.
(12)

A makrogazdasági kiigazítási program keretében Portugália jelentős lépéseket tett a bankszektor szavatoló tőkeszintjének javítása, valamint a felügyeletre és szanálásra vonatkozó keret erősítése érdekében. A főbb kihívások azonban továbbra is fennállnak, azokat gondosan nyomon kell követni és kezelni kell; ezek közé tartozik a portugál bankok nyereségessége. A 2014 első negyedévére vonatkozó adatok azt mutatják, hogy a támogatott bankok közül néhány pozitív eredményeket jegyzett. Az eszközök minősége továbbra is súlyos problémát jelent, az értékvesztés szintje változatlanul magas; a 2013 végén rendelkezésre álló adatok szerint a teljes bruttó hitelállomány mintegy 6 %-a, és a nemteljesítő hitelek is magas szinten állnak (10,6 %), különösen a vállalati szegmensben (16 % felett). Portugália számos intézkedést fogadott el az életképes vállalatoknak való hitelezés megkönnyítésére, azonban a finanszírozási feltételek továbbra is nehezek, különösen a kkv-k számára, és a banki alapú finanszírozástól eltérő finanszírozási alternatívák köre a vállalati szektorban továbbra is korlátozott. A 2012. évihez viszonyítva 2013-ban 4,8 %-kal csökkent az újonnan kihelyezett kkv-hitelek száma. A portugál cégeknek nyújtott új hitelek átlagos kamata valamelyest csökkent 2013 eleje óta, azonban továbbra is jelentősen az euroövezeti átlag felett maradt. A jelentős vállalati adósságállomány és a bankszektor további hitelállomány-leépítésének szükségessége miatt továbbra is korlátozott a bankok azon lehetősége, hogy ésszerű költségek mellett nyújtsanak hitelt az életképes vállalatok számára.
(10)

Lettország lépéseket tett az alacsony jövedelműeket és a több eltartottról gondoskodó családokat sújtó adóterhek csökkentésére, valamint az ingatlan- és környezetvédelmi adók megerősítésére, mindazonáltal ezen adók szintje és kialakítása nincs kellő hatással a gazdasági szereplők magatartására, és továbbra is érvényben vannak környezeti szempontból káros támogatások. Míg a hatóságok eredményeket értek el az adózási fegyelem javítása és a be nem jelentett gazdasági tevékenységek arányának visszaszorítása terén – mindenekelőtt a kockázatelemzés javítása és a csalárd magatartással szembeni szankciók szigorítása révén –, továbbra is jelentős kihívásokkal kell szembenézni az adócsalás és az adókijátszás tekintetében. Mindenekelőtt, az adózási fegyelem javítása révén a fogyasztási adókból származó bevételek növelésében még jelentős potenciál rejlik, annak ellenére, hogy az összes adónemet tekintve számottevő arányt tesznek ki.
(10)

A magánszektor – és főként a svéd háztartások – nagyarányú eladósodottsága továbbra is aggodalomra ad okot. Továbbá a pénzügyi ágazat háztartásokkal szembeni kitettsége – a vállalati szférával szembeni kitettséggel ellentétben – a háztartások adósságával párhuzamosan nő, amely jelenleg a GDP 83 %-át, vagyis a rendelkezésre álló jövedelem durván 160 %-át teszi ki. Az eladósodottságot tovább fokozza a hitelállomány folyamatos bővülése és a jelzáloghitelek lassú törlesztési üteme. Kamatláb-emelkedés, ingatlan-árcsökkenés és/vagy kedvezőtlen makrogazdasági fejlemények esetén a háztartások nagyarányú eladósodottsága kockázati tényező lenne. Ezek a fejlemények befolyással lennének a háztartásokra és fogyasztási szerkezetükre. Emellett ezek a fejlemények kedvezőtlen másodlagos hatással is lehetnek a bankszektorra azzal, hogy növelhetik a nemteljesítő hitelek számát és a piaci finanszírozás költségeinek az emelkedését okozhatják. Svédország nem jelentett be vagy fogadott el intézkedéseket az ingatlanvásárláshoz kapcsolódó adózás adósságösztönző elemeinek a kezelését illetően, ami adóteher-áthelyezés keretében, az általános adóteher emelése nélkül is megoldható lenne. Ennek ellenére Svédország hozott néhány intézkedést az óvatos hitelezés ösztönzése érdekben: 2013 májusában 15 %-os alsó korlátot vezetett be a jelzáloghitelezési kitettség kockázati súlyozására vonatkozóan, és további emelést jelentett be. Ugyanakkor a törlesztési gyakorlatok továbbra sem túl szigorúak; a 75 % alatti hitelfedezeti arányok esetében nagyon hosszú törlesztési időszakok vannak érvényben, és figyelembe véve az egyéni törlesztési tervekre irányuló 2013. októberi ajánlás önkéntes jellegét, nem születtek határozott intézkedések e téren. A svéd bankszövetség 2014 márciusában szigorította ezt az ajánlását: olyan törlesztési terveket szorgalmazott, amelyek a hitelfedezeti arány 70 %-ig történő csökkentését irányozzák elő. Végezetül, Svédország kezelte a társasági adózás adósságösztönző vonatkozásait azáltal, hogy szigorította a kamatok leírhatóságára vonatkozó korlátozásokat és 2013 januárjától kiterjesztette őket a csoporton belüli hitelek minden típusára, valamint bevezette az ún. befektetői kamatleírás lehetőségét, ami megszüntetheti az adózás terén jelentkező adósságösztönzést. A társasági adó 2013 eleje óta 26,3 %-ról 22 %-ra csökkent.
(13)

Az osztrák munkaerőpiac továbbra is jól teljesít, hiszen a munkanélküliségi ráta itt a legalacsonyabb az Unióban (2013-ban 4,9 % volt). A népesség elöregedéséből eredő jövőbeli kihívások és a munkavállalók potenciálisan csökkenő száma miatt azonban jobban ki kellene aknázni az idősebb munkavállalók, a nők és a migráns munkavállalók kihasználatlan munkaerő-piaci potenciálját. Az idősebb munkavállalók foglalkoztatási rátája (44,9 %) az uniós átlag (50,3 %) alatt marad, jóllehet ez az arány 2000 óta számottevő mértékben, 2013-ban mintegy 15 százalékponttal növekedett 44,9 %-ra. A korai nyugdíjba vonulás visszafogását célzó intézkedések 2014-ben lépnek életbe, és folynak az előkészületek további, a munkaerőpiac későbbi elhagyását célzó ösztönzők megszilárdítására irányuló intézkedések kidolgozására. Mindazonáltal az idősebb munkavállalóknak továbbra is nehéz a munka világában maradni, illetve oda újból belépni. A migránsok teljes körű munkaerő-piaci integrációját továbbra is számos akadály nehezíti és közöttük jóval magasabb a munkanélküliségi ráta, részben mivel végzettségük elismerése még akadályokba ütközik, miközben a munkavállalók egyre nagyobb részét teszik ki. Míg a nők foglalkoztatottsági aránya 2013-ban viszonylag magas volt (70,8 %), teljes munkaidős egyenértékben mért aránya sokkal kedvezőtlenebb (2012-ben 55,6 % volt). Ausztriában a részmunkaidőben foglalkoztatott nők aránya a legmagasabbak között van az Unióban, és magas a nők foglalkoztatottsági rátája az alacsony bérezésű munkahelyeken. Következésképp a nemek között tapasztalható bér- illetve nyugdíjkülönbség egyike a legmagasabbaknak az Unióban. Jóllehet Ausztria intézkedéseket tett a gyermekgondozási és a tartós ápolás-gondozási szolgáltatások fejlesztésére, azok továbbra is korlátozott mértékben állnak rendelkezésre.
(14)

A foglalkoztatási és aktivitási mutatók a legalacsonyabbak között vannak az Unióban, és különösen alacsony az arány a fiatalok és az idősebbek körében. A ciklikus fejlemények mellett ezek a munkaerő-piaci eredmények részben intézményi és szakpolitikai tényezőkhöz kapcsolódnak. Horvátország a munkaerő-piaci rugalmasság javítása érdekében munkaerő-piaci reformokat kezdett. A reform első szakasza – amely 2013-ban zárult le – a határozott idejű munkaszerződések szabályozására összpontosított. A kormány 2014 januárjában fogadta el a második jogalkotási javaslatot, amely az eljárások lerövidítése és egyszerűsítése, valamint a munkaidő rugalmasságának növelése révén biztosítja az elbocsátás költségeinek visszafogását. Emellett rugalmasabb foglalkoztatási formákat – mint például a részmunkaidős szerződések – vezetnek be. E változások eredményeként a foglalkoztatásvédelmi index tekintetében Horvátország nagyjából egy szintre került a többi tagállammal. Bár ezek a reformok a tervek szerint általánosságban pozitív hatást gyakorolnak a foglalkoztatásra, magukban hordozzák a munkaerő-piaci szegmentáció fokozott kockázatát, beleértve a határozott idejű szerződések arányának növekedését. Eközben nem tervezik a bérmegállapítás módosítását, annak ellenére, hogy Horvátországban a viszonylag magas átlagbérek és rendkívül alacsony foglalkoztatás sajátos kombinációja figyelhető meg. A tovább növekvő munkanélküliség ellenére a munkaerőpiachoz való jobb hozzáférést és tartósabb részvételt biztosító aktív munkaerő-piaci intézkedésekre fordított kiadások, és az intézkedések hatóköre még mindig elmaradnak az átlagtól, különösen ami a fiatalokat, a tartósan munkanélkülieket és az idősebb munkavállalókat illeti. A horvát közfoglalkoztatási szolgálat igazgatási kapacitása komoly nyomás alatt van, többek között regionális szinten is. Nem létezik a munkaerőpiac és a munkaerő-piaci igények alakulásának, többek között a készségigények előrejelzésének nyomon követésére és értékelésére szolgáló átfogó rendszer, és nem értékelik rendszeresen az aktív munkaerő-piaci szakpolitikai intézkedéseket. Nagyarányú a be nem jelentett, fizetett munkavégzés.
(11)

A nők munkaerő-piaci részvétele továbbra is alacsony. Lengyelország számos intézkedést hozott a nők foglalkoztatásának javítására, többek között javították a kisgyermek-gondozási szolgáltatások (bölcsődék) elérhetőségét és megnövelték az óvodák állami finanszírozásának összegét, hogy ezzel ösztönözzék a szülőket az iskola előtti nevelési intézmények igénybe vételére. Mindazonáltal a kisgyermek-gondozási szolgáltatások rendelkezésre állása – különösen a vidéki területeken – továbbra is alacsony, az iskola előtti neveléshez való hozzáférés terén pedig változatlanul különbségek figyelhetők meg. Az idősebb munkavállalók munkaerő-piaci részvétele továbbra is alacsony Lengyelországban. Jelentősen szűkültek az előrehozott nyugdíj igénybevételére rendelkezésre álló lehetőségek, de további erőfeszítésekre van szükség az idősebb munkavállalók foglalkoztathatóságának javításához és a munkával töltött évek eredményes meghosszabbításához. Továbbra is kihívást jelent a bányászok és a mezőgazdasági termelők különleges nyugdíjrendszerének reformja. A mezőgazdasági termelők nyugdíjrendszere (KRUS) ösztönzőket teremt a mezőgazdasági kistermelők ágazatban maradásához, ezáltal rejtett munkanélküliséget okoz a vidéki területeken és ösztönzi az informális gazdaságot. A bányászok továbbra is kiváltságokat élveznek a nyugdíjjogosultság és az előírt minimális munkaviszony terén. Mindkét nyugdíjrendszer gátolja a munkaerő szektorális és területi mobilitását.
(11)

Az elfogadott intézkedések alapos és gyors végrehajtása – mind a meglévő végrehajtási hiányosságokat, mind pedig a további késedelem megelőzését tekintve – továbbra is a legnagyobb kihívás Olaszország számára. Olaszország végrehajtási teljesítményének javítása – és általánosabban véve a szakpolitikai intézkedések zökkenőmentesebb megvalósítása – tekintetében a fő mozgatórugót a fokozott koordináció és a kormányzat különböző szintjei közötti hatékony hatáskörmegosztás jelenti. Mindez elősegítheti az uniós pénzeszközök kezelését, amely tekintetében ezidáig csak részleges és be nem fejezett fellépésekre került sor, különösképpen a déli régiókban. Az uniós pénzeszközök kezelése terén továbbra is elégtelen az igazgatási kapacitás, valamint az átláthatóság, az értékelés és a minőségellenőrzés hiánya mutatkozik. A közszolgáltatás minősége szempontjából is előnyökkel járna a nagyobb hatékonyság és a szolgáltatás-központúság, valamint az ezekhez igazodó emberierőforrás-menedzsmentváltozások is ebbe az irányba hatnának. A korrupció továbbra is komoly teherként nehezedik Olaszország termelési rendszerére, valamint a politikai és intézményi háttérbe vetett bizalomra. Az elévülési időt is felül kell vizsgálni. A hatékony korrupcióellenes küzdelem megköveteli a közigazgatás értékelésével és átláthatóságával foglalkozó nemzeti korrupcióellenes hatóság megfelelő felhatalmazását is. A polgári igazságszolgáltatás hiányosságai fennmaradtak, és az elfogadott intézkedések hatásait figyelmesen nyomon kell követni.
(12)

Az Egyesült Királyság az ingatlanpiac vonatkozásában keresleti és a kínálati oldalon is hozott intézkedéseket. Az újépítésű ingatlanok terén ugyan nőtt a kínálat, de továbbra is alacsony, és jóval a kereslet alatt maradt. Mindez az alacsony kamatokkal és a könnyített jelzáloghitel-feltételekkel (pl. magasabb hitel/jövedelem arány) együtt az Egyesült Királyság bizonyos részein, különösképpen Londonban az ingatlanárak emelkedését okozta. A kínálati oldalon mutatkozó hiány hosszú ideje tartó strukturális jelenségnek számít, és valószínűleg középtávon is érezteti majd magát. Az ingatlankínálat további növeléséhez intézkedésekre van szükség; helyi szinten meg kell teremteni a kínálat növelését célzó megfelelő ösztönzőket. A hatóságoknak a továbbiakban is figyelemmel kell kísérniük az ingatlanárakat és a jelzálog-eladósodást, illetve – amennyiben szükségesnek tartják – készen kell állniuk megfelelő intézkedések bevezetésére, többek között a „Help to Buy 2” (hitelgarancia) program kiigazítására. A pénzügypolitikai bizottságnak fokoznia kell az ingatlan-szektorra vonatkozó makroprudenciális szabályozás alkalmazásának és hatásának az átláthatóságát, amellyel kezelhető lenne az ingatlanárak túlzott emelkedése és a jelzálog-eladósodás növekedése. Az ingatlanpiaci torzulások enyhítése érdekében mérlegelni kellene az ingatlan- és vagyonadó reformját.