HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 59/87

A BIZOTTSÁG (EU) 2016/288 HATÁROZATA

(2015. március 27.)

az Egyesült Királyság által megvalósított SA.34775 (13/C) (korábbi 12/NN) számú támogatási programról Sóderkitermelési díj

(az értesítés a C(2015) 2141. számú dokumentummal történt)

(Csak az angol nyelvű szöveg hiteles)

(EGT-vonatkozású szöveg)

AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,

tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 108. cikke (2) bekezdésének első albekezdésére,

tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra és különösen annak 62. cikke (1) bekezdésének a) pontjára,

miután az említett rendelkezéseknek megfelelően felkérte az érdekelt feleket észrevételeik megtételére (1), és ezen észrevételek figyelembevételével,

mivel:

1. ELJÁRÁS

(1) 2001. december 20-i (2001. december 28-án iktatott) levelükben az Egyesült Királyság hatóságai értesítették a Bizottságot egy támogatási programról, amely „A sóderkitermelési díj szakaszos bevezetése Észak-Írországban” elnevezést viselte. Az Egyesült Királyság hatóságai bejelentésükben tájékoztatták a Bizottságot, hogy a sóderkitermelési díjat 2002. április 1-jei hatállyal szándékoznak bevezetni. A díj bevezetése a 2001. évi költségvetési törvény 2. részének 16–49. cikkében és 4–10. mellékletében szerepel. A leírás szerint maga a támogatási program (a sóderkitermelési díj szakaszos bevezetése Észak-Írországban) a díj Észak-Írországban több szakaszban történő bevezetéséből állt, amelynek célja, hogy megőrizze azon észak-írországi vállalatok nemzetközi versenyképességét, amelyek sóderből állítanak elő feldolgozott termékeket, például betont és aszfaltot. A díj észak-írországi szakaszos bevezetését a 2002. évi költségvetési törvény rendelte el.

(2) Az értesítésen kívül a Bizottsághoz 2001. szeptember 27-én két, a sóderkitermelésben és -feldolgozásban érdekelt vállalattól érkezett panasz, 2002. április 15-én pedig egy újabb panaszt vettek nyilvántartásba, amelyet a British Aggregates Association (a továbbiakban: BAA) nyújtott be. A panaszosok úgy találták, hogy a 2001. évi költségvetési törvény állami támogatást nyújt a sóderkitermelési díj (a továbbiakban: AGL) alól mentesült termékek és eljárások tekintetében, és úgy ítélték meg, hogy az Észak-Írországra vonatkozó eltérések a belső piaccal összeegyeztethetetlen támogatásnak minősülnek.

(3) A Bizottság, miután 2002. február 21-én további információkhoz jutott, 2002. április 24-én jóváhagyta az AGL-ről szóló engedélyező határozatot (2). Véleménye szerint a díj mögött meghúzódó logika indokolttá teszi a 2001. évi költségvetési törvényben előírt különböző mentességeket, és a 2001. évi költségvetési törvény nem tartalmaz állami támogatást. A Bizottság emellett úgy vélte, hogy a sóderkitermelési díj Észak-Írországban történő szakaszos bevezetése a belső piaccal összeegyeztethető állami támogatásnak minősül.

(4) 2002. július 12-én a BAA a Bizottság 2002. április 24-i határozatának megsemmisítése iránti keresetet nyújtott be, amelyet T-210/02. sz. ügyként vettek nyilvántartásba. 2006. szeptember 13-án a Törvényszék a keresetet teljes egészében elutasította. 2006. november 27-én a BAA megfellebbezte a Törvényszék ítéletét. A C-487/06 P. sz. ügyben 2008. december 22-én hozott ítéletében a Bíróság hatályon kívül helyezte a megfellebbezett ítéletet, és az ügyet visszautalta a Törvényszékhez.

(5) A T-210/02 RENV. sz. ügyben 2012. március 7-én hozott ítéletében a Törvényszék semmissé nyilvánította a Bizottság (3) preambulumbekezdésben említett határozatát. A Törvényszék szerint a Bizottság nem tudta bizonyítani, hogy az adómentességből eredő adójogi megkülönböztetést indokolja az AGL alapját képező „általános” adóztatási elv vagy az AGL környezetvédelmi célkitűzése. A Törvényszék különösen azt állapította meg, hogy a Bizottság nem vette figyelembe az általános adóztatási elvet az AGL által biztosított esetleges előnyök szelektív jellegének értékelésekor. Ezzel összefüggésben a Törvényszék rámutatott a Bizottság határozatában használt terminológia következetlenségére, főként a „tiszta”, „elsődleges” és „másodlagos” sóder kifejezések tekintetében, amelyek nem feleltek meg a 2001. évi költségvetési törvény módosított változatában használt kifejezéseknek. A Bizottság továbbá határozatában azt sem fejtette ki, hogy bizonyos adómentes anyagok (sóderként használt anyagok, mint például az agyagkavics) jogi és ténybeli helyzete miért tért el a megadóztatott anyagokétól.

(6) A Bizottság 2002. április 24-i határozatának megsemmisítését követően a Bizottságnak újra értékelnie kellett, hogy a 2002., majd 2007. évi költségvetési törvénnyel módosított, 2001. évi költségvetési törvényben foglalt mentességek, kizárások és adókedvezmények valóban állami támogatásnak minősülnek-e. A Bizottság az aktát NN hivatkozási szám alatt vette nyilvántartásba, mivel az AGL már 2002. április 1-je óta hatályban volt. Az AGL Észak-Írországban történő szakaszos bevezetésének összeegyeztethetőségét egy másik eljárás összefüggésében vizsgálták (lásd az SA.18859 (11/C) sz., az Egyesült Királyság által végrehajtott, a sóderkitermelési díj elengedése Észak-Írországban megnevezésű állami támogatást).

(7) Az uniós bíróságokon zajló eljárások során tett észrevételek és beadványok mellett a panaszos 2012. június 13-án és 2012. október 26-án további észrevételeket és információkat juttatott el a Bizottsághoz. Ezen észrevételeket 2013. május 15-én továbbították az Egyesült Királyságnak. 2012. szeptember 27-én és 2013. május 27-én az Egyesült Királyság hatóságai további tájékoztatást nyújtottat az AGL-ről.

(8) 2013. július 31-i levelében a Bizottság tájékoztatta az Egyesült Királyságot arról a döntéséről, hogy megindítja a Szerződés 108. cikkének (2) bekezdése szerinti eljárást a 2002. évi költségvetési törvénnyel és a 2007. évi költségvetési törvénnyel módosított 2001. évi költségvetési törvény 17. cikke (3) bekezdésének e) pontjában, 17. cikke (3) bekezdése f) pontjának i. és ii. alpontjában, 17. cikke (4) bekezdésének a) pontjában (amennyiben a mentességet élvező anyag teljes egészében sóderként felhasználásra kerülő szén, lignit, agyagpala és pala vagy főként szénből, lignitből, agyagpalából és palából áll), 17. cikke (4) bekezdése c) pontjának i. és ii. alpontjában (amennyiben főként meddőkőzet), 17. cikke (4) bekezdésének f) pontjában (az agyagot illetően), 18. cikke (2) bekezdésének b) pontjában (amennyiben sóderként használt anyagokhoz kapcsolódó, mentességet élvező eljárásokra vonatkozik) és 30. cikke (1) bekezdésének b) pontjában (amennyiben a 18. cikk (2) bekezdésének b) pontja szerinti, sóderként használt anyagokhoz kapcsolódó, mentességet élvező eljárásokra vonatkozik) meghatározott adómentesség, kizárás és adókedvezmény tekintetében. A Bizottság nem emelt kifogást a 2002. évi költségvetési törvénnyel és a 2007. évi költségvetési törvénnyel módosított 2001. évi költségvetési törvény 17. cikke (2) bekezdésének b), c) és d) pontjában, 17. cikke (3) bekezdésének b), c) d) és da) pontjában, 17. cikke (4) bekezdésének d) és e) pontjában, 17. cikke (4) bekezdésének a) pontjában (amennyiben a mentességet élvező anyag teljes egészében sódertől eltérő felhasználásra kerülő szénből, lignitből, agyagpalából, palából áll), 17. cikke (4) bekezdése c) pontjában (amennyiben teljes egészében meddőkőzetből áll), 17. cikke (4) bekezdésének f) pontjában (az agyagot kivéve), 18. cikke (2) bekezdésének a) és b) pontjában (amennyiben sóderként nem használt anyagokra vonatkozik), 18. cikke (2) bekezdésének c) pontjában, 30. cikke (1) bekezdésének a) és b) pontjában (amennyiben a 18. cikk (2) bekezdésének a) és c) pontja szerinti, mentességet élvező eljárásokra vonatkozik), 30. cikke (1) bekezdésének b) pontjában (amennyiben a 18. cikk (2) bekezdésének b) pontja szerinti, nem sóderként használt anyagokhoz kapcsolódó, mentességet élvező eljárásokra vonatkozik), valamint a 30. cikk (1) bekezdésének c) pontjában meghatározott adómentességgel, kizárással és adókedvezménnyel kapcsolatban, mivel ezek nem minősülnek az Európai Unió működéséről szóló szerződés 107. cikkének (1) bekezdése értelmében állami támogatásnak.

(9) A Bizottságnak az eljárás megindításáról szóló határozata közzétételre kerül az Európai Unió Hivatalos Lapjában (3) („az eljárás megindításáról szóló határozat”). A Bizottság felkérte az érdekelt feleket a támogatással kapcsolatos észrevételeik benyújtására.

(10) A Bizottság 2013. december 20. és 2014. január 17. között tizenhat érdekelt féltől kapott részletes észrevételeket, majd 2014. február 10-én kiegészítő tájékoztatást kapott a British Aggregates Association egyik tagjától, 2014. március 5-én pedig a British Aggregates Association-től. E dokumentumok 2014. május 27-én és 2014. június 13-án továbbításra kerültek az Egyesült Királyságnak, amely lehetőséget kapott a válaszadásra. Az Egyesült Királyság a 2014. június 30-án kelt levelében küldte meg válaszát. Ezen kívül az eljárás megindításáról szóló határozattal kapcsolatos észrevételeket nyújtott be 2013. október 1-jén, 2013. október 31-én és 2014. február 28-án.

(11) A Bizottság 2014. július 14-én, 2014. szeptember 1-jén, 2014. szeptember 8-án és 2014. november 28-án további információk benyújtására kérte fel az Egyesült Királyságot. Az Egyesült Királyság ezt az információt 2014. augusztus 29-én, 2014. szeptember 9-én, 2014. szeptember 18-án, valamint 2014. december 8-án és 9-én nyújtotta be.

(12) Egy, 2014. július 15-én tartott háromoldalú megbeszélést követően a Bizottság 2014. július 18-án további információt kért, amelyet az Egyesült Királyságnak és a BAA-nak közösen kellett benyújtania. Ezeket az információkat 2014. szeptember 8-án nyújtották be a Bizottságnak. A BAA a Bizottság kérdéseire válaszolva 2014. szeptember 15-én kiegészítő információkat nyújtott be. A benyújtott információkat később, 2014. október 17-én továbbították az Egyesült Királyság hatóságainak, amelyek 2014. november 12-én, 2014. november 14-én és 2014. november 17-én küldték meg válaszukat.

(13) A Bizottság 2014. július 10-én és 2014. október 16-án további információk benyújtására kérte fel a BAA-t. A BAA ezeket az információkat 2014. november 6-án és 2014. november 21-én küldte el. A benyújtott információkat 2014. december 2-án továbbították az Egyesült Királyság hatóságainak, amelyek 2014. december 18-án válaszoltak.

2. AZ INTÉZKEDÉS RÉSZLETES LEÍRÁSA

2.1. A SÓDER FOGALMA

(14) A sóder olyan anyag, amelyet az építőiparban használnak. Rendszerint (4) granulált vagy szemcsés anyagként jellemezhető, amely fizikai és kémiai semlegessége miatt önmagában vagy az építőiparban cement, mész, illetve bitumenes anyagok hozzáadásával beton (5), útkövező kő, aszfalt vagy csatorna (6) készítéséhez, illetve építőipari töltőanyagként (7) is használható. A sóder származhat természetes, előállított vagy újrahasznosított anyagokból. (8). Az eljárás megindításáról szóló határozat (8)–(13) preambulumbekezdése részletesen leírja a sóder fogalmának meghatározását és felhasználási módját.

(15) A sóder fogalommeghatározása szorosan kapcsolódik az egyes szemcsés vagy kőbányában kitermelt szemcsés anyagok lehetséges építőipari felhasználásához, ahogyan azt a fenti (14) preambulumbekezdés is tartalmazza, mivel ez az, ami elsődlegesen megkülönbözteti a sóder fogalmát az ásványok fogalmától.

(16) A természetes sóder a természetben előforduló sóder, amelyet ipari feldolgozás nélkül is fel lehet használni. Ide tartozik a homok, a kavics és a zúzott kő (9), kitermelésük történhet kőbányákból, kavicsbányából vagy tengerfenékkotrással.

(17) Az újrahasznosított sóder az építőiparban korábban felhasznált anyagok újbóli feldolgozásából származik, az építési és bontási maradékanyagokat is ideértve (10).

(18) A mesterségesen előállított sóder általában könnyű és nagy tömörségű, speciális felhasználásra készül. E sódertípus előállítása valamely ipari folyamat (általában termikus folyamat) alkalmazását követően történik. Például: kohósalak, duzzasztott agyagkavics, duzzasztott perlit, habosított polisztirol gyöngy (11).

(19) A sóderként felhasználható anyagokat egyéb termékek előállítására is fel lehet használni. E tekintetben az ipar különbséget tesz a homok, a kavics és a zúzott kő sóderként és nem sóderként (12) történő felhasználása között. A kő, homok és kavics nem sóderként történő felhasználása lehet például a cement- vagy üveggyártás, valamint egyéb ipari (13) vagy mezőgazdasági célú felhasználás (14).

2.2. AZ AGL HÁTTERE ÉS CÉLJA

(20) Az elfogadható kitermelőhelyek tekintetében a sóder szűkös természeti erőforrásnak minősül (15). A sóderbányászat közép- és hosszú távon földterület-igényes, valamint környezetkárosító és környezetszennyező tevékenység.

(21) Az eljárás megindításáról szóló határozat (15)–(18) preambulumbekezdésében leírt sóder kitermelésével kapcsolatos környezetvédelmi aggályok kezelését célzó intézkedéseket követően az AGL-t 2002 áprilisában vezették be azzal a céllal, hogy ösztönözzék a sóder hatékonyabb építőipari felhasználását az alábbi eszközökkel: — A sóder árába be kell építeni a sóderkitermelés környezetvédelmi költségeit, mint például a zajártalom, por, a tájkép rontása és a biológiai sokféleség csökkenése. E tekintetben az AGL célja a hatékony sóderkitermelés és a méretgazdaságosság, valamint az építkezéseken keletkező hulladék csökkentésének ösztönzése. — Ösztönözni kell a keresletnek a szándékosan kitermelt sóderről a helyettesítő termékek felé történő terelését, mint például: — újrahasznosított sóder — más eljárások hulladékai és melléktermékei, az egyéb ásványok kitermelését is beleértve (agyag- és szén kitermelésének hulladéka, üveg- és gumiabroncs-hulladék) (16).

(22) Ezzel kapcsolatban az Egyesült Királyság hatóságai az eljárás megindításáról szóló határozat alkalmával kifejtették, hogy az építőipari sóder viszonylag csekély értékű termék, főként összevetve azon építési projektek összköltségével, amelyekben a sódert inputanyagként használják. A sóder a talajból viszonylag könnyen kitermelhető. Következésképpen a további, például az AGL által nyújtott árjelzések nélkül semmi sem ösztönöz különösebben a sóder hatékonyabb felhasználására.

(23) További árjelzések nélkül a sóder újrahasznosítása sem lenne gazdaságos. Az Egyesült Királyság hatóságai szerint az újrahasznosított sóder használatának ösztönzése – amelynek szintén megvannak a maga környezetvédelmi költségei, mint például az energiafelhasználás és a zajszennyezés – fontos szempontot jelent az anyagok talajból történő kitermelésével kapcsolatos környezetvédelmi költségek (például a biodiverzitásra gyakorolt hosszú távú hatások) csökkentésénél. Sőt, az újrahasznosított anyagok használatához nincs szükség újabb földterület vagy a tengerfenék feldúlásához.

(24) Az újonnan bányászott anyagok helyett az újrahasznosított sóder használatának ösztönzése mellett az AGL struktúrája a kifejezetten sóderként felhasznált homok, kavics és kő kitermelésének csökkentését célozza azáltal, hogy ösztönzi az olyan egyéb anyagok felhasználását, amelyeket egyébként eldobtak volna. Az egyéb kitermelési eljárásokból vagy ipari folyamatokból származó melléktermékek, meddőkőzet és hulladék általában gyengébb minőségű és alacsonyabb besorolású, mint a kifejezetten sóderként való felhasználás céljából kitermelt és bányászott anyagok. Felhasználásuk és alkalmazásuk kis mértékben eltérhet. Például kisebb tömörségük vagy egyenetlen méretük következtében előfordulhat, hogy használatuk nem elég biztonságos bizonyos útfelületek építéséhez vagy egyéb helyzetekben, amikor a sóder nagy nyomásnak, továbbá jelentős kopásnak és elhasználódásnak van kitéve. A melléktermék, hulladék és meddőkőzet azonban még így is számos alkalommal kiválthatja akár a legkiválóbb minőségű sódert is. Az AGL hiányában a 2001. évi költségvetési törvényben felsorolt eljárásokból származó melléktermékeket, hulladékot és meddőkőzetet eldobnák. Mivel azonban ezen anyagok számos olyan eljárás elkerülhetetlen melléktermékei, amelyek során az építőipar vagy más iparágak számára fontos anyagokat állítanak elő (mint például a palából készült tetőcserepek, illetve az üvegiparban használt földpát), az Egyesült Királyság hatóságai környezetvédelmi szempontból hatékonyabbnak találták ezen anyagok sóderként történő felhasználásának ösztönzését, mint hogy ezen anyagokat hulladékként helyezzék el. Így el lehet kerülni a további környezetvédelmi költségeket azáltal, hogy egy olyan, már kibányászott anyagot használnak fel, amely egyébként hulladékként végezné, szemben az új sóder (további) kitermelésének szükségtelen további környezetvédelmi költségeivel (újabb földterület feldúlása). Ráadásul ez a hulladékkupacok és meddőhányók által elcsúfított táj rehabilitációját is elősegíti. Az Egyesült Királyság hatóságai hozzátették, hogy az AGL-nek ezen anyagokra történő alkalmazása azzal a nemkívánatos következménnyel járhat, hogy elriasztja a társaságokat ezen anyagok akár kismértékben megvalósuló felhasználásától, így nem csökkenni, hanem nőni fog e melléktermékek lerakása. Az eljárás megindításáról szóló határozat (23) preambulumbekezdése részletesen beszámol a helyettesítő anyagok rendelkezésre álló mennyiségére vonatkozó becslésekről.

(25) A kezdeti előrejelzések szerint az AGL a tiszta sóder iránti keresletet átlagosan évi 20 Mt-val csökkentené.

(26) Az Egyesült Királyság hatóságai jelezték, hogy mivel a cél a hatékonyabb kitermelés és a tiszta sóder hatékonyabb felhasználásának elősegítése, „a díj azokat terheli, akik a sódert kereskedelmi hasznosítás céljából történő kibányászásával foglalkoznak” (17). Ezzel összefüggésben az Egyesült Királyság hatóságai kifejtették, hogy míg a szigorú műszaki előírásoknak megfelelő, az építőiparban felhasználandó anyagok bányászata során szintén keletkeznek gyengébb minőségű, így alacsonyabb árú anyagok, szemben az ipari eljárások vagy más kitermelési tevékenység melléktermékeivel, ezen anyagokat a gyakorlatban nem lehetséges mentesíteni a díjkötelezettség alól. Először is, a minőségi és a gyengébb minőségű sóder aránya a geológiai tényezők miatt kőbányánként változik, de egyetlen kőbánya esetében sem megváltoztathatatlan adat, hiszen a hatékonyabb gyakorlatok segíthetnek a gyengébb minőségű sóder arányának csökkentésében. Ezen túlmenően a gyengébb minőségű sóder kifejezés bizonyos mértékig szubjektív. Amit az egyik kőbánya üzemeltetője gyengébb minőségűnek tart, az akár egy másik kőbánya elsődleges termékvonalának része is lehet. A gyenge minőségű sóder adómentessége így az üzemeltetőkkel szembeni egyenlőtlen elbánást eredményezne, és adókikerüléshez vagy adókijátszáshoz vezetne. Az AGL bevezetésekor az iparággal e témában folytatott széles körű nyilvános konzultáció nem tudott használható meghatározást adni arról, hogy hogyan lehet különbséget tenni a minőségi, tehát adóköteles anyagok és a minőségi sóder kitermelése során keletkezett, gyengébb minőségű melléktermékek között. Az Egyesült Királyság hatóságai továbbá megállapították, hogy a gyenge minőségű sóder megadóztatása a sóderkitermelés környezetvédelmi költségeinek rendezésére irányuló szándékot tükrözi, függetlenül attól, hogy a kitermelt terméket végül kiváló vagy gyenge minőségűnek tekintik.

(27) Az Egyesült Királyság hatóságai végül megállapították, hogy az AGL nem minősül az ásványkitermelésre kivetett általános adónak, hanem célja az építőiparban sóderként használt és az Egyesült Királyságban történő kereskedelmi célú kitermelés tárgyát képező kő, homok és kavics kitermelésének megadóztatása. Az Egyesült Királyság hatóságai kifejtették, hogy míg az egyéb anyagok kitermelése is hasonló környezeti hatásokkal járhat, nem mindegyik alkalmas arra, hogy a helyettesítő anyagok, mint például az újrahasznosított anyagok és a meddőkőzet felhasználásával csökkentsék kitermelésük intenzitását. Továbbá a sóderkitermelés volt az Egyesült Királyságban a legfontosabb ásványkitermelő tevékenység (2002-ben az összes ásványkitermelés mennyiségének mintegy 70 %-át tette ki), így ez jelentette az egész Egyesült Királyságban az ásványkitermelés okozta környezeti károk fő forrását. Az adó alkalmazásának hatályát úgy határozták meg, hogy a sóderkitermelés csökkenésével és a stratégiai erőforrások megóvásával a lehető legnagyobb környezeti hasznot érjék el, ugyanakkor nem kívántak holtteherveszteséget okozó adót kivetni olyan anyagokra, amelyeknél nem létezik helyettesítő anyag.

2.3. A 2001. ÉVI KÖLTSÉGVETÉSI TÖRVÉNY, HATÁLYBALÉPÉS, MÓDOSÍTÁSOK ÉS IDŐTARTAM

(28) Az AGL-t szabályozó elsődleges jogszabályt a 2001. évi költségvetési törvény 16–49. cikke és 4–10. melléklete tartalmazza. A 2001. évi költségvetési törvényt 2001. május 11-én fogadták el, majd az eljárás megindításáról szóló határozat (28) és (29) preambulumbekezdésében foglaltaknak megfelelően több alkalommal módosították. E határozat a 2001. évi költségvetési törvény későbbiekben módosított változatára hivatkozik. Az AGL 2002. április 1-jén lépett hatályba, és azóta is érvényben van. A jog időben nem korlátozza az AGL alkalmazását.

(29) Az eljárás megindításáról szóló határozatot követően az Egyesült Királyság hatóságai módosították a 2001. évi költségvetési törvényt, és felfüggesztették azon anyagok adómentességét, amelyekkel kapcsolatban a Bizottság 2014. április 1-jén kétségeinek adott hangot.

(30) Az Egyesült Királyság hatóságai kifejtették, hogy a felfüggesztéshez szükséges jogszabály előkészítése során a gazdasági ágazattól kapott észrevételek alapján megállapították, hogy gyakorlati szempontból nem meghatározható, hogy bizonyos anyagokat „sóderként való felhasználás céljából” bányásztak-e. Ez alapján egy új kritériumot állapítottak meg, amelynek megnevezése „építőipari célú”; ez megfelel ugyanis a meglévő jogszabályokban használt fogalommeghatározásoknak. Ahhoz azonban, hogy ez utóbbi kritérium alkalmazása ugyanazt az eredményt nyújtsa, mint amelyet az eljárás megindításáról szóló határozat előirányzott, a felfüggesztésről szóló jogszabály az alábbi kiegészítő rendelkezést tartalmazza: (i) az építőipari kerámiatermékek előállításához használt agyagot (ideértve a fazekasagyagot, kaolint és tűzálló agyagot) és agyagpalát; valamint a vakolat és gipszkarton előállításához használt gipszet adómentesség illeti. Ez annak köszönhető, hogy ezen anyagok tartozhatnak ugyan az „építőipari célokra” kitermelt anyagok csoportjába, de használatuk nem tekinthető a vonatkozó anyagokból előállított sóderként történő felhasználásnak.

2.4. AZ AGL SZERKEZETE ÉS AZ ADÓ KIVETÉSÉT KIVÁLTÓ ESEMÉNYEK

(31) A 2001. évi költségvetési törvény 16. cikkének (1) bekezdése kimondja, hogy „e Résszel összhangban sóderkitermelési díj elnevezéssel adót kell kivetni a kereskedelmi hasznosítás tárgyát képező sóderre”. A 16. cikk (2) bekezdése szerint „A díjkötelesség akkor merül fel, ha a hatálybalépés napján vagy azt követően az adóköteles sódermennyiség az Egyesült Királyságban történő kereskedelmi hasznosítás tárgyát képezi.”

(32) A 17. cikk (1) bekezdése szerint a „sóder”„alatt (a fenti 18. cikkre figyelemmel) kő, kavics vagy homok értendő, valamint az összes olyan anyag, amely azoknak átmenetileg részét képezi vagy azoknak természetes keveréke”.

(33) A 18. cikk (1) bekezdése előírja, hogy: „Ebben a részben a sóderre történő hivatkozás: a) vonatkozik a bármely adómentes eljárásnak bármely sóderre történő alkalmazásából származó meddőkőzetre, hulladékra, maradékokra és egyéb melléktermékekre, b) de nem vonatkozik ezen eljárásnak a bármely sóderre történő alkalmazásából származó bármely más anyagra”.

(34) A 18. cikk (2) bekezdése szerint az adómentes eljárások az alábbiak: „a) bármely kőzet egy vagy több lapos felülettel rendelkező kő előállítását szolgáló vágása; b) bármely eljárás, amelynek során bármely sóderből releváns anyagot termelnek ki, vagy más módon választják szét (akár a bármely földterületből történő kinyerés eljárásának részeként, akár máshogyan); c) a mészkőből vagy mészkőből és bármi egyébből mész vagy cement előállítását célzó bármely eljárás.”

(35) A 18. cikk (3) bekezdésében foglalt felsorolás szerint a releváns anyagok: a) anhidrid; b) fazekasagyag; c) barit; e) kaolin; f) földpát; g) tűzálló agyag; i) folypát; j) fuller föld; k) drágakövek és féldrágakövek; l) gipsz; m) bármely fém vagy bármely fémérc; n) muszkovit; o) perlit; p) hamuzsír; q) horzsakő; r) ásványi foszfát; s) nátrium-klorid; t) talkum; u) vermikulit. A 2002. évi költségvetési törvénnyel bevezetett változások következtében a 18. cikk (3) bekezdésének d) és h) albekezdését 2002. április 1-jétől visszamenőleges hatállyal törölték a szövegből.

(36) A 2001. évi költségvetési törvény 19. cikkének (1) és (2) bekezdésével értelmezett 16. cikkének (2) bekezdése megállapítja, hogy az AGL az Egyesült Királyságban történő kereskedelmi hasznosítás alábbi négy típusának bármelyike esetében esedékessé válik, amelyik előbb következik be: a) elszállították a lelőhelyéről vagy a lelőhely üzemeltetőjének neve alatt bejegyzett telephelyről (18), vagy bármely más telephelyről, amelyre a sódert azért szállították, hogy az adott telephelyen adómentes eljárásnak vessék alá, de amelyen ilyen adómentes eljárásra nem került sor. b) bármely személy részére történő szállítási szerződés tárgyát képezi (19); c) építőipari célokra használják fel (20); vagy d) az engedélyezett körülményektől eltérő módon (21) keverik a víztől eltérő bármely anyaggal.

(37) Az AGL alkalmazásának céljából a 2001. évi költségvetési törvény alapvetően háromféle lelőhelyet különböztet meg egymástól: a) az a kikötő vagy egyéb kirakodóhely, ahol az Egyesült Királysághoz tartozó tengerfenékről kinyert sódert először rakodják ki (20. cikk (1) bekezdés a) pont). b) az a telephely, ahol az adómentes eljárásra sor került (20. cikk (1) bekezdés b) pont). Ez olyan helyzetekre vonatkozik, amelyeknél valamely adómentes eljárásra került sor, az adómentes anyagot kitermelték, és hátramarad valamennyi sóder, amelyet hasznosítanak. Az a telephely lesz a sóder lelőhelye, ahol az adómentes anyag kitermelésére sor került. c) az a telephely, ahol a sódert a talajból nyerik ki (20. cikk (1) bekezdés d) pont).

(38) A kereskedelmi hasznosítás fogalmának eredményeként az AGL vonatkozik mind az Egyesült Királyságban kitermelt, mind pedig az importált sóderre. Az importált sóderre nem akkor vetik ki az AGL-t, amikor azt az Egyesült Királyságban kirakodják (22), hanem amikor valamely megállapodás tárgyát képezi vagy építési célokra használják fel vagy a víztől eltérő bármely anyaggal keverik, kivéve, ha erre engedélyezett körülmények között kerül sor (23).

(39) A 2001. évi költségvetési törvény 19. cikkének (3) bekezdése további részleteket tartalmaz a kereskedelmi hasznosítás fogalmáról. Az e) pont úgy rendelkezik, hogy nem kerül sor kereskedelmi hasznosításra, ha a sóder – anélkül, hogy azt (a víz kivételével) bármely, más anyaggal történő keverésével járó eljárásnak vetették volna alá – újra azon telephely talajának részévé válik, amelyből kinyerték (24).

(40) A 21. és 22. cikk meghatározza, hogy ki a telephely üzemeltetője, és hogy a telephely üzemeltetője vagy más személy az, aki egy adott helyzetben a hasznosításért (és így az AGL megfizetéséért) felel.

2.5. ADÓKÖTELES SÓDER FOGALMA – AZ AGL ALÓLI MENTESSÉG ÉS AZ ADÓCSÖKKENTÉS

(41) A 2001. évi költségvetési törvény 17. cikkének (2) bekezdése úgy rendelkezik, hogy a sóder négy esetben nem adóköteles: a) amennyiben az kifejezetten mentességet élvez; b) amennyiben azt előzőleg építőipari célokra használták (akár a hatálybalépés előtt vagy az után); c) amennyiben olyan sóder, vagy olyan sóderből származik, amelyre már korábban kivetették az AGL-t; d) amennyiben a törvény hatálybalépésekor nem a lelőhelyén található.

(42) A sóder akkor minősül építőipari célra használt anyagnak, ha anyagként vagy támasztékként bármely szerkezet építéséhez vagy megerősítéséhez használják (beleértve az utakat, járdákat, vasút nyomvonalát, töltéseket, épületeket és hidakat), vagy ha habarcs, beton, kátrány-makadám, bevonattal ellátott útépítő kő vagy bármely hasonló építőanyag előállítására szolgáló eljárás során valamivel keverik (25).

(43) A 17. cikk (3) bekezdése megállapítja, hogy a sóder mentesül az AGL hatálya alól, ha: „b) teljes egészében olyan sóderből áll, amelyet bármely épület vagy tervezett épület építési területének talajából, törvényesen végzett ásatások során emeltek ki: i. valamely épület módosításával vagy felépítésével összefüggésben; és ii. kizárólag alapozás vagy csővezeték, illetve egyéb vezeték lefektetésének céljából; c) teljes egészében olyan sóderből áll, amelyet i. bármely folyó, csatorna vagy (akár természetes, akár mesterséges) vízfolyás, illetve bármely, kikötő területén található vagy oda vezető (természetes vagy mesterséges) csatorna medréből; és ii. kizárólag az adott folyó, csatorna, vízfolyás vagy vízi út kialakítása, helyreállítása, fejlesztése vagy karbantartása céljából végzett kotrás során nyertek ki; d) teljes egészében olyan sóderből áll, amelyet bármely közút útvonala vagy tervezett útvonala mentén a talajból, törvényesen végzett ásatások során emeltek ki: i. a közút fejlesztése vagy karbantartása, illetve a tervezett közút megépítése céljából; és ii. nem az adott sóder kitermelése céljából; da) teljes egészében olyan sóderből áll, amelyet bármely vasút, villamos vagy egysínű vasút, illetve tervezett vasút, villamos vagy egysínű vasút útvonala vagy tervezett útvonala mentén a talajból, törvényesen végzett ásatások során emeltek ki: i. a vasút, villamos vagy egysínű vasút fejlesztése vagy karbantartása, illetve a tervezett vasút, villamos vagy egysínű vasút megépítése céljából; és ii. nem az adott sóder kitermelése céljából; e) teljes egészében bármely, kaolinból vagy fazekasagyagból készült, bármekkora mennyiségű sóder kitermeléséből vagy egyéb szétválasztásából származó meddőkőzetből, hulladékból vagy egyéb melléktermékből áll (a fedükőzet kivételével); vagy f) teljes egészében olyan eljárásból származó meddőkőzetből áll, amelynek során i. szenet, lignitet, palát vagy agyagpalát; illetve ii. a 18. cikk (3) bekezdésében felsorolt anyagot választottak le kitermelés után egyéb kőzetről vagy ezen egyéb kőzettel együtt nyertek ki.”

(44) A 17. cikk (3) bekezdésének a 2007. évi költségvetési törvény 22. cikkének (3) bekezdésével bevezetett (da) pontja 2007. augusztus 1-től hatályos.

(45) A 17. cikk (4) bekezdése továbbá megállapítja a teljes egészében vagy részben az alábbi anyagok valamelyikéből vagy akár több anyagból álló, illetve az ilyen anyagokból álló termék részét képező sóder adómentességét: „a) szén, lignit, pala vagy agyagpala; c) i. bármely ipari égési folyamatból, illetve i. a fémkohászatból vagy fémfinomításból származó meddőkőzet vagy hulladék, illetve egyéb melléktermék; d) a kőolajról szóló 1998. évi törvény (Petroleum Act 1998) vagy a kőolajtermelésről szóló 1964. évi törvény (Észak-Írország) (Petroleum (Production) Act (Northern Ireland) 1964) alapján kiadott engedélynek megfelelően végzett bármely műveletből származó furatanyag; e) bármi, ami olyan hatáskör gyakorlása során végzett munka eredményeként keletkezett, amely hatáskör gyakorlásának a következő jogszabályokkal összhangban vagy általuk biztosított, elrendelt módon, vagy e jogszabályok értelmében kell történnie: a közútépítésről szóló 1991. évi új törvény, a közutakról szóló (észak-írországi) 1993. évi rendelet vagy a közútépítésről szóló (észak-írországi) 1995. évi rendelet; f) agyag, talaj, illetve növényi vagy egyéb szerves anyag.”

(46) Az AGL 1. sz. értesítés szerint a „teljes egészében” azt jelenti, hogy a szóban forgó anyag 100 %-a az adómentes anyagok közé tartozik. A „főként” azt jelenti, hogy az anyag több mint 50 %-a az adómentes anyagok közé tartozik. A sóder nagy mennyiségű adómentes anyaggal történő mesterséges keverése nem adómentes keveréket eredményez, hanem azt jelenti, hogy a sóderre kivetett AGL-t a keverés időpontjában kell megfizetni.

(47) A 2001. évi költségvetési törvény 30. cikkének (1) bekezdése rendelkezik arról, hogy milyen szabályok alapján állapítható meg, hogy egy adott személy jogosult-e adócsökkentésre, ha: a) az AGL hatálya alá tartozó sódert sóder formájában exportálják az Egyesült Királyságból; b) az AGL hatálya alá tartozó sóderen adómentes eljárást végeznek el; c) az AGL hatálya alá tartozó sódert előírt ipari vagy mezőgazdasági eljárásban használják; d) az AGL hatálya alá tartozó sódert oly módon ártalmatlanítják, amely nem minősül az előírtaknak megfelelő, építőipari célokra történő felhasználásnak (26); vagy e) a sóder kereskedelmi hasznosításáért felelős személy felé fennálló tartozás egészét vagy részét e személy számláján rossz kintlevőségként kell leírni.

(48) A 2001. évi költségvetési törvény 30. cikke (1) bekezdésének b) pontja rendelkezik adókedvezményről abban az esetben, ha a 2001. évi költségvetési törvény 18. cikk (2) bekezdésének a), b) és c) pontja szerinti adómentes eljárást alkalmaztak egy olyan anyagra, amely az AGL hatálya alá tartozik. Ez tehát a 18. cikk (2) bekezdésében előírt adómentességeket tükrözi.

(49) A 2002. évi, sóderkitermelési díjra vonatkozó (általános) szabályok 13. szabályához tartozó, „Ipari és mezőgazdasági eljárások” című melléklet tartalmazza azon ipari és mezőgazdasági eljárások felsorolását, amelyek a 30. cikk (1) bekezdésének c) pontja értelmében adókedvezményben részesülhetnek. Az AGL 2. számú értesítés (27) részletesen leírja az érintett eljárástípusokat. Ezek a következők: Ipari eljárások — 001 kód: Vas-, acél- és színesfém-gyártás és -kohászat, feldolgozás, az öntödei eljárásokat is beleértve, precíziós öntés, szinterelő üzemek és huzalgyártás. — 002 kód: Ötvözés — 003 kód: Levegőre, talajra és vízre vonatkozó kibocsátás-csökkentés — 004 kód: Ivóvíz, levegő és olaj szűrése és tisztítása — 005 kód: Szennyvíz-tisztítás — 006 kód: Energia előállítása — 007 kód: Kerámiatechnológiai eljárások — 008 kód: Hőálló eljárások — 009 kód: Üveg, üvegtermék gyártása — 010 kód: Üvegszál gyártása — 011 kód: Vegyi szál gyártása — 012 kód: Élelmiszer és ital gyártása és feldolgozása — 013 kód: Műanyag, gumi és PVC gyártása — 014 kód: Vegyianyag-gyártás, például nátrium-karbonát, tengervízből kicsapatott magnézium-oxid, timföld, szilícium-dioxid — 015 kód: Kicsapott kalcium-karbonát gyártása — 016 kód: Gyógyszer, fehérítő, illatszerek és mosószerek gyártása — 017 kód: Levegőztető eljárások — 018 kód: Töltőanyagok gyártása bevonat, tömítőanyagok, ragasztók, festékek, cementhabarcs, masztix, gitt és egyéb kötő- vagy módosító közeg számára — 019 kód: Pigmentek, lakkok és festékek gyártása — 020 kód: Táptalaj gyártása sportpályák és egyéb szabadidős létesítmények számára — 021 kód: Hulladékégetés — 022 kód: Nedvszívó-gyártás — 023 kód: Hátoldal, alátét és hab gyártása szőnyegekhez — 024 kód: Gyantával kapcsolatos eljárások — 025 kód: Kenőanyag-adalékok gyártása — 026 kód: Bőrcserzés — 027 kód: Papírgyártás — 028 kód: Művészkellékek gyártása — 029 kód: Játszóhomok gyártása, pl. homokozókhoz — 030 kód: Agyaggalambgyártás — 031 kód: Csiszolási eljárások: speciális homokfúvás, vasmentes csiszolás (kaviccsal) és csiszolópapír gyártása — 032 kód: Olajkutatás (vagy kitermelés) során használt feszítőanyagok, például töréshomok és fúrófolyadék — 033 kód: Füstgáz kéntelenítése és füstgáztisztítás — 034 kód: Bányafojtáshoz használt anyag gyártása — 035 kód: Tűzoltó készülékek gyártása — 036 kód: Tűzállósításhoz használt anyagok gyártása — 037 kód: Sav semlegesítése — 038 kód: Súrlódóanyag, például autóipari alkatrészek gyártása Mezőgazdasági folyamatok — 039 kód: Talajjavító adalékok gyártása — 040 kód: Takarmány gyártása — 041 kód: Alomanyag gyártása — 042 kód: Műtrágya gyártása — 043 kód: Peszticidek és gyomirtó szerek gyártása — 044 kód: Táptalaj kizárólag mezőgazdasági és kertészeti célú gyártása, a komposztot is ideértve — 045 kód: Talajkezelés, az ásványi anyaggal történő dúsítást és a savasság csökkentését is beleértve

2.6. A DÍJ MÉRTÉKE

(50) Eredetileg az AGL mértéke tonnánként 1,60 GBP volt. Ezt a 2008. április 1-jén vagy azt követően kereskedelmi hasznosítás tárgyát képező sóder esetében 1,95 GBP-re emelték. A jelenleg alkalmazott díj tonnánként 2 GBP (2009. április 1-jétől).

2.7. A HIVATALOS VIZSGÁLATI ELJÁRÁS MEGINDÍTÁSÁNAK OKAI

(51) Az eljárás megindításáról szóló határozat (170) preambulumbekezdésében található magyarázat szerint a Bizottság kétségbe vonta, hogy az eljárás megindításáról szóló határozat (139) preambulumbekezdésében található mentességek és kizárások (28) („a vizsgált mentességek”) az AGL általános alapelvei és logikája alapján indokoltak lennének. Az érintett mentességek és kizárások látszólag olyan adó megfizetése alól mentették fel a kedvezményezetteket, amelyet rendes esetben meg kellett volna fizetniük, és működési támogatásnak minősültek. Mivel a Bizottságnak nem állt elég információ a rendelkezésére annak megállapításához, hogy az intézkedés megfelel-e a környezetvédelem állami támogatásáról szóló 2001. évi közösségi iránymutatás (29) (a továbbiakban: 2001-es EAG) és a környezetvédelem állami támogatásáról szóló 2008. évi közösségi iránymutatás (30) (a továbbiakban: 2008-as EAG) feltételeinek, kételkedett abban, hogy a vizsgált mentességek és kizárások a belső piaccal összeegyeztethetők.

3. AZ ÉRDEKELT FELEK ÉSZREVÉTELEI

(52) Ahogyan a (10) preambulumbekezdésben is olvasható, a Bizottság az eljárás megindításáról szóló határozat közzétételét követően részletes észrevételeket kapott az érdekelt felektől.

(53) Az érdekelt felek észrevételei a következőkre vonatkoztak: i. magára az eljárás megindításáról szóló határozatra; ii. az AGL logikájára; iii. azokra a mentességekre, amelyekről az eljárás megindításáról szóló határozat megállapította, hogy nem minősülnek állami támogatásnak; valamint iv. a vizsgált mentességekre.

(54) A hivatkozás megkönnyítése érdekében e rész az eljárás megindításáról szóló határozattal kapcsolatos észrevételekkel foglalkozik. A többi észrevétel e határozat vonatkozó részeiben kerül ismertetésre.

3.1. AZ ELJÁRÁS MEGINDÍTÁSÁRÓL SZÓLÓ HATÁROZAT TARTALMÁVAL KAPCSOLATOS ÉSZREVÉTELEK

a) Richard Bird (BAA) úrtól 2013. december 20-án és 23-án kapott észrevételek

(55) Bird úr a Bizottság rendelkezésére bocsátotta az Egyesült Királyság hatóságai által tartott nyilvános konzultáció keretében elhangzott hozzászólását, amelynek témája az AGL megfizetése alóli azon mentességek felfüggesztésével kapcsolatos megközelítés, amelyekkel kapcsolatban a Bizottság az eljárás megindításáról szóló határozatban kételyeinek adott hangot.

(56) Bird úr továbbá azt állítja, hogy az eljárás megindításáról szóló határozatban több pontatlanság is szerepel, például: i. Több kőbányát is azonosítottak, ami azt mutatja, hogy nem áll fenn annak veszélye, hogy az Egyesült Királyságban nem lesz elég sóder. ii. A salakból, zúzott palából és a kaolingyártásból származó kvarchomokból előállított sóder mindig is a sóder egyik fő forrása volt. iii. Az adómentes sóder és az újrahasznosított sóder nem helyettesítheti az építőiparban használt, jó minőségű sódert, amelyet a gyengébb minőségű sóderrel együtt termelnek ki (egy tonna jó minőségű sóderrel egy tonna gyengébb minőségű sódert). A szóban forgó anyag miatt új meddőhányók alakultak ki. iv. Az AGL-lel kapcsolatban egy sor visszaélés történt. v. Több olyan kőbánya is nyílt, amelynek egyetlen célja az adómentes sóder kitermelése (31). Bird úr azt állítja, hogy vannak olyan palabányák, amelyek csak palakövet, nem pedig tetőfedésre alkalmas palát termelnek ki. Bird úr példaként két kőbányát is megnevez. vi. Az agyagpala-sóderbányák adómentes sódert állítanak elő és értékesítenek. Egymillió tonna agyagpalát használtak fel Edinburgh közelében egy út építéséhez. vii. Az eljárás megindításáról szóló határozat elmulasztotta megemlíteni, hogy milyen sóderről van szó: apró szemű kőzet, zúzott vagy nem zúzott, beleértve a természetes homokot és kavicsot. A tengerparti védművekhez használt kő, folyók árvízvédelméhez használt kő, falazókő, kandallókő, ároképítéshez használt kő, macskakő és hullámtörő építéséhez használt kő sóderként adózik, amennyiben az geológiai szempontból nem pala vagy agyagpala. viii. Az AGL értelmetlen, mivel a vágatlan falazókő nem adóköteles. ix. Csak az észak-walesi pala használható tetőfedésre. Az Egyesült Királyság egyéb palatermelő térségeiből származó palát nem tetőfedésre, hanem falazókőként vagy útburkoló kőként használják. A homokkő, falazó- és útburkoló kő adóköteles. Az agyagpalát nem használják tetőfedésre. A pala- és agyagpalabányákat azért nyitották, mert ezek az anyagok mentesek a kitermelési díj alól (32). x. Állítólag az AGL valójában negatív hatással volt a környezetre, mivel az újrahasznosított sóderrel kapcsolatos műveletek az adómentes anyagok járulékos szállítási költségei következtében környezetkárosító hatással járnak. xi. A kaolinkitermelésből származó kvarchomok mindig is a sóder egyik forrásának számított. Cornwallban kevés a homok, ezért a kaolinbányákból származó homok nem csökkenti a természetes homok kitermelését. Ez valójában a térség fontos homokforrása. E homok torzítja a zúzott kőből készült finomszemcséjű anyagok piacát, amelyek a kemény kőzetet kitermelő helyi bányák melléktermékei, amely bányák fő célja a betonhoz, aszfalthoz és építési munkákhoz használt sódertöret előállítása. xii. A kaolin melléktermékei adómentesek, míg a mészkő melléktermékei adókötelesek még akkor is, ha a mészkőt mezőgazdasági vagy ipari feldolgozásra használják. Ezek teszik ki a hulladék melléktermékek 20 %-át. xiii. Állítólag számos régi elhagyott kaolinbányát nyitottak meg kizárólag az adómentes sóder kitermelésre céljából, mivel a kaolinkészletek már kimerültek. Másfelől viszont ha valaki egy régi gránitbányát akar kiaknázni, annak adót kell fizetnie. xiv. A fémkohászatból vagy fémfinomításból származó melléktermékek valóban nem ugyanolyanok, mint a természetes sóder, azonban soha nem minősültek hulladéknak, és a piacuk is nagyon jó. Bird úr azt állítja, hogy az AGL-t azokra a melléktermékekre is alkalmazni kellene, amelyek nem számítanak hulladéknak. xv. Bird úr úgy véli, hogy lehetetlen a jó minőségű sódert palával, agyagpalával vagy kaolinnal helyettesíteni.

(57) Bird úr ezt az információt 2014. február 10-én egy beadvánnyal egészítette ki, ami a salakból készült sóder, az acélgyártó-ipar egyik melléktermékének felhasználási céljairól szólt. A beadvány célja annak bemutatása, hogy a salak nem hulladék, hanem első osztályú sóder, amelyet a cement helyettesítőjeként is lehet használni.

b) A BAA-tól 2014. január 10-én kapott észrevételek

(58) A BAA úgy véli, hogy a sóder fogalmát nem szabad annak meghatározására használni, hogy az AGL állami támogatásnak minősül vagy sem, mivel a sódernek nincs olyan egyértelmű fogalommeghatározása, amely az adó hatályával egybeesne. Az eljárás megindításáról szóló határozatban a Bizottság a következő fogalommeghatározást adja a sóderről: „építőipari ömlesztett anyagként történő felhasználásra kitermelt kő, kavics és homok”. Ugyanakkor állítólag az AGL sok olyan anyagot is sújt, amelyeket nem „építőipari ömlesztett anyagként” használnak, mint például a falak építéséhez használt vágatlan építőkő, tengerparti védművekhez használt kő, vasúti ágyazatkő és a csúszásmentes aszfalthoz használt magas simakőértékű (a továbbiakban: PSV-értékű) kő stb. A BAA megemlíti, hogy a brit versenyhatóságok számos alkalommal felmérték a sóderpiacot, és általában arra a következtetésre jutottak, hogy a speciális anyagok, mint például a vasúti ágyazatkő és a magas PSV-értékű kő egymásétól és az „építőipari ömlesztett anyagétól” eltérő piaccal rendelkeznek, mivel eltérő célokra használják azokat, és nincs sem a keresleti, sem a kínálati oldalról helyettesítő termékük (33).

(59) A BAA fenntartja azon álláspontját, hogy a három mentesség, amelyet a Bizottság pozitívan értékelt az eljárás megindításáról szóló határozatban, azaz az újrahasznosított építési hulladék, az utak, vasút, épületek stb. építése során kiásott sóder és az ipari hulladék/melléktermék esete szelektív. A BAA azt állítja, hogy „a kereslet terelésére” irányuló célkitűzés szempontjából az adómentes anyagok e három kategóriája ugyanabban a helyzetben van, mint többek között a kaolin, pala és szén hulladéka/mellékterméke, amivel kapcsolatban a Bizottság az eljárás megindításáról szóló határozatban kételyeinek adott hangot.

c) A Lantoom Quarry-tól 2014. január 16-án kapott észrevételek

(60) A Lantoom Quarry azt állítja, hogy az eljárás megindításáról szóló határozat bizonytalanságot eredményezett, ami hatással volt a beruházásokra és a munkahelyekre.

4. AZ EGYESÜLT KIRÁLYSÁG ÉSZREVÉTELEI

(61) Az Egyesült Királyság hatóságai részletes észrevételekkel reagáltak az eljárás megindításáról szóló határozatban megfogalmazott kételyekre, és kiegészítő információkat, valamint az összeegyeztethetőséget alátámasztó okokat szolgáltattak a vizsgált mentességek tekintetében.

(62) Nem érkeztek észrevételek az Egyesült Királyság hatóságaitól az eljárás megindításáról szóló határozat tartalmát illetően. A hivatkozás megkönnyítése értekében a többi észrevétel és információ e határozat vonatkozó részeiben kerül ismertetésre.

5. AZ INTÉZKEDÉS ÉRTÉKELÉSE

(63) Az eljárás megindításáról szóló határozat elfogadásával a Bizottság már döntött arról, hogy nem emel kifogást a 2002. évi költségvetési törvénnyel és a 2007. évi költségvetési törvénnyel módosított 2001. évi költségvetési törvény 17. cikke (2) bekezdésének b), c) és d) pontjában, 17. cikke (3) bekezdésének b), c), d) és da) pontjában, 17. cikke (4) bekezdésének d) és e) pontjában, 17. cikke (4) bekezdésének a) pontjában (amennyiben a mentességet élvező anyag teljes egészében sódertől eltérő felhasználásra kerülő szénből, lignitből, agyagpalából, palából áll), 17. cikke (4) bekezdésének c) pontjában (amennyiben teljes egészében meddőkőzetből áll), 17. cikke (4) bekezdésének f) pontjában (az agyagot illetően), 18. cikke (2) bekezdésének a) pontjában, 18. cikke (2) bekezdésének b) pontjában (amennyiben sóderként nem használt anyagokra vonatkozik), 18. cikke (2) bekezdésének c) pontjában, 30. cikke (1) bekezdésének a) pontjában, 30. cikke (1) bekezdésének b) pontjában (amennyiben a 18. cikk (2) bekezdésének a) és c) pontja szerinti, mentességet élvező eljárásokra vonatkozik), 30. cikke (1) bekezdésének b) pontjában (amennyiben a 18. cikk (2) bekezdésének b) pontja szerinti, nem sóderként használt anyagokhoz kapcsolódó, mentességet élvező eljárásokra vonatkozik) az AGL vonatkozásában meghatározott adómentesség, kizárás és adókedvezmény tekintetében, mivel a Bizottság úgy találta, hogy ezek nem minősülnek a Szerződés 107. cikkének (1) bekezdése értelmében állami támogatásnak. A Bizottság tehát nem vizsgálja az AGL kapcsán a 2002. évi költségvetési törvénnyel és a 2007. évi költségvetési törvénnyel módosított 2001. évi költségvetési törvényben biztosított mentességeket, kizárásokat és adókedvezményeket, és csak a vizsgált mentességek értékelésére szorítkozik.

5.1. AZ ELJÁRÁS MEGINDÍTÁSÁRÓL SZÓLÓ HATÁROZAT TARTALMÁVAL KAPCSOLATOS ÉSZREVÉTELEK ÉRTÉKELÉSE

(64) Az (59) preambulumbekezdés szerint a BAA fenntartja azon álláspontját, hogy az újrahasznosított építési hulladékra, az utak, vasút, épületek stb. építése során kiásott sóderre és az ipari hulladékra/melléktermékre vonatkozó mentességek „a kereslet terelésére” irányuló célkitűzés szempontjából nem felelnek meg az AGL logikájának.

(65) A Bizottság az eljárás megindításáról szóló határozatban megállapította, hogy az AGL célkitűzésének ismeretében az újrahasznosított sóder és az újonnan kitermelt sóder nincs összehasonlítható helyzetben, és hogy az újrahasznosított és az újonnan kitermelt sóder közötti megkülönböztetés az AGL természetéből és logikájából ered. Világos, hogy az újrahasznosított sóder felhasználása még akkor is megakadályozza az azonos mennyiségű újonnan kitermelt sóder kiásását, ha az újrahasznosítási folyamat kevésbé környezetbarát, mint az újonnan kitermelt sóder kiásásának folyamata. Sőt, olyan anyagok használatának ösztönzése, amelyek bizonyos, mindenképpen bekövetkező tevékenységek elkerülhetetlen eredményeként jönnek létre, nyilvánvalóan segít a hulladék felhalmozódásának csökkentésében, és megakadályozza ugyanakkora mennyiségű új sóder kitermelését.

(66) E három mentesség következtében tehát az újabb kitermelés elkerülésével nagyobb környezeti haszon érhető el.

(67) Ezzel kapcsolatban több érdekelt fél megemlítette, hogy voltak esetek, amikor kizárólag azért került sor további ásatásokra, hogy értékesítési célból termeljenek ki sódert. Ezek az esetek azonban egyértelmű visszaélések, amelyeket az Egyesült Királyság nemzeti joga értelmében kell jelenteni és kezelni, és amelyek nem képzik az állami támogatásokra vonatkozó jogszabályok tárgyát.

(68) A Bizottság által az eljárás megindításáról szóló határozatban a többek között a kaolin, pala és szén hulladékával/melléktermékével kapcsolatban megfogalmazott kételyek mögött meghúzódó okok nem befolyásolják az előbbiekben említett három mentesség értékelését, a Bizottság által felvetett kételyek elsősorban nem zárják ki a hivatalos vizsgálati eljárás végeredményét, továbbá a mentességet élvező anyagok különböznek, így eltérő körülményeket eredményeznek.

(69) Bird úr rámutatott az AGL alóli mentességben részesített anyagok sóderként történő felhasználására, ami bizonyítja, hogy az AGL alóli mentességek elősegítik a környezetvédelmi cél elérését, mivel sikeresen helyettesítik az újonnan kitermelt sódert.

(70) Az Egyesült Királyság hatóságai által szolgáltatott adatok, amelyeket a (143) preambulumbekezdés is tartalmaz, azt mutatják, hogy az AGL bevezetését követően az adómentes anyagokat kitermelő kőbányák száma nem nőtt, sőt csökkent.

(71) Az egyik kőbánya, amelyet Bird úr az állítólag csak palakövet, és nem tetőpalát előállító kőbányaként említett, valójában saját weboldala szerint tetőpalát állít elő. Egy másik kőbányával kapcsolatban az Egyesült Királyság hatóságai vállalták annak kivizsgálását, hogy valójában milyen anyagot termel ki, és a vizsgálat eredményétől függően fogják megkezdeni a nemzeti jogszabályok szerinti végrehajtási eljárást.

(72) Az Egyesült Királyság hatóságai és a BAA egyaránt azt állították, hogy nincs arról információjuk, hogy a közelmúltban megnyitottak volna korábban lezárt kaolinbányákat. Az Egyesült Királyság hatóságainak nincs tudomásuk ilyen célból kiadott engedélyekről, és a két kaolin- és fazekasagyag-kitermelő sem tud ilyen újranyitásról.

5.2. A SZERZŐDÉS 107. CIKKÉNEK (1) BEKEZDÉSE ÉRTELMÉBEN VETT ÁLLAMI TÁMOGATÁS (AZ EK-SZERZŐDÉS KORÁBBI 87. CIKK (1) BEKEZDÉSE)

(73) Valamely intézkedés akkor minősül az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében állami támogatásnak, ha négy feltételnek megfelel. Először is, az intézkedés előnyhöz juttatja a kedvezményezettet. Másodszor, az intézkedés bizonyos vállalkozásokat vagy gazdasági tevékenységeket előnyben részesít (szelektivitás). Harmadszor, az intézkedést az állam finanszírozza vagy állami forrásból finanszírozzák. Negyedszer pedig, az intézkedés befolyásolhatja a tagállamok közötti kereskedelmet és torzíthatja a versenyt a belső piacon.

(74) Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a támogatás fogalma a szubvencióénál általánosabb, mivel nem csupán a pozitív juttatásokat foglalja magában, mint amilyenek maguk a szubvenciók, hanem azon beavatkozásokat is, amelyek – különböző formákban – enyhítik a vállalkozás költségvetésére rendszerint nehezedő terheket, és amelyek így – anélkül, hogy a szó szoros értelmében vett szubvenciók lennének – ugyanilyen természetűek és azonos hatásúak (34).

(75) Az előny szelektív jellegének kritériumát illetően azt kell megvizsgálni, hogy az adott jogrendszer vagy adórendszer keretein belül valamely állami intézkedés az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében előnyben részesíthet-e bizonyos vállalkozásokat vagy bizonyos áruk termelését az érintett jogrendszer vagy adórendszer által követett célkitűzés szempontjából hasonló ténybeli és jogi helyzetben található más vállalkozásokhoz képest (35).

(76) Nem tesz azonban eleget e szelektivitási feltételnek az az intézkedés, amely – bár előnyt jelent a kedvezményezettjének – a vonatkozó adórendszer természetével vagy általános belső felépítésével igazolható (36). A tagállam így igazolhatja, hogy az intézkedés közvetlenül saját adórendszerének alapelvéből vagy vezérelveiből fakad.

(77) A szóban forgó intézkedés által biztosított előny szelektív jellegének értékelése céljából fontos meghatározni, hogy mi minősül viszonyítási alapnak, hiszen az előny meglétét csak a viszonyítási alappal összevetve lehet megállapítani (37).

(78) Összefoglalva a szelektivitás három lépésből álló megközelítés segítségével értékelhető: i. a hivatkozási alap (vagy általános adóztatás) meghatározása, ahol azonosítható az AGL általános adóztatási elve és a (környezetvédelmi) célkitűzés; ii. annak megállapítása, hogy az adójogi megkülönböztetés az általános adóztatási rendszertől való eltérésnek minősül-e, amennyiben olyan gazdasági szereplőket különböztet meg egymástól, amelyek hasonló ténybeli és jogi helyzetben vannak; továbbá iii. a jogi és ténybeli helyzet összehasonlíthatósága esetén az adójogi megkülönböztetés nem minősül eltérésnek, ha az az adórendszer célkitűzésével indokolható. Ezen indoklás hiányában az intézkedés ténylegesen szelektívnek minősül. Az adójogi megkülönböztetés indoklásakor csak az adórendszernek a kitűzött cél eléréséhez szükséges belső mechanizmusaira lehet hivatkozni. Az adórendszertől független célkitűzéseket e tekintetben nem lehet figyelembe venni.

(79) Ahogyan azt a Törvényszék is megerősítette (38), a jelen esetben a felek elismerik, hogy maga az AGL az a viszonyítási alap, amelynek fényében meg kell határozni az általános adóztatást és az esetleges szelektív előnyök fennállását, mivel az AGL vezette be az Egyesült Királyságban a sóderágazatban alkalmazandó különös adórendszert. Ezért tehát az általános adóztatásra és az AGL célkitűzésére történő hivatkozással kell megvizsgálni, hogy indokolt-e az adójogi megkülönböztetés.

(80) A Bizottság tanulmányozta az utólag a 2002. évi költségvetési törvénnyel módosított, 2001. évi költségvetési törvényt. Mivel az AGL jelenleg is érvényben lévő adónem, a Bizottság a 2007. évi költségvetési törvény által bevezetett, a 17. cikk (3) bekezdésének da) pontjában található mentességet is vizsgálta.

5.3. AZ AGL SZERINTI ÁLTALÁNOS ADÓZTATÁS ÉS AZ AGL CÉLKITŰZÉSE

(81) Az AGL egy, a sóderkitermelésre kivetett díj. A 2001. évi költségvetési törvény 16. cikkének (1) és (2) bekezdése díjat vet ki a hatálybalépés napján vagy azt követően az Egyesült Királyságban kereskedelmi hasznosítás tárgyát képező adóköteles sóderre.

(82) Az AGL bevezetésére 2002. április 1-én került sor. A 19. cikk határozza meg, hogy mi minősül kereskedelmi hasznosításnak. A kereskedelmi hasznosításnak négy típusát sorolja fel: a) a sódert a lelőhelyéről elszállították; b) szállítási megállapodás megkötése; c) építőipari felhasználás; vagy d) a víztől eltérő bármely anyaggal történő keverés.

(83) Ami a sóder fogalmát illeti, az Egyesült Királyság hatóságai több alkalommal is megerősítették, hogy az AGL nem tekinthető az összes kitermelt ásványi anyagra vagy akár az összes kőre, kavics vagy homokra kivetett adónak, hanem kizárólag arra a kőre, kavicsra vagy homokra kivetett adónak, amelyet építőipari ömlesztett anyagként történő hasznosításra termelnek ki.

(84) Ezt az AGL előkészítő munkálatai is megerősítették (39). E munkálatok megerősítették, hogy az AGL célja kezdettől fogva az volt, hogy a sóderre, nem pedig bármely kitermelt ásványra kivetett adó legyen. Ezt a Törvényszék is elismerte (40).

(85) A (14) preambulumbekezdés szerint a sóder rendszerint granulált vagy szemcsés anyagként jellemezhető, amely fizikai és kémiai semlegessége miatt önmagában vagy az építőiparban cement, mész, illetve bitumenes anyagok hozzáadásával beton, útkövező kő, aszfalt vagy csatorna készítéséhez, illetve építőipari töltőanyagként is használható. Természetes sóder a homok, kő és kavics. A sóderként felhasznált anyagokat azonban más célokra is fel lehet használni. Más szóval az AGL alkalmazásának céljából az a tény, hogy egy adott anyagot sódernek kell-e tekinteni vagy sem, nem annyira az anyag felhasználási módján, hanem inkább geológiai összetételén alapul.

(86) Az AGL-re vonatkozó jogszabály megszövegezése során az Egyesült Királyság hatóságai úgy találták, hogy az adó hatályának felhasználásalapú meghatározása problémás lehet, mivel a termék rendeltetése az adófizetés esedékessége után megváltozhat (41). E nehézség megoldására az Egyesült Királyság hatóságai másik technika mellett döntöttek. A „sóder” fogalmának vagy az általános adóztatási kritériumoknak a pontos meghatározása helyett a 2001. évi költségvetési törvény a homokot, kavicsot vagy követ nevezi meg az adó tárgyaként, de később az adó alkalmazását és hatályát kizárások, mentességek és adócsökkentések útján leszűkíti olyan kőre, homokra vagy kavicsra, amelyet adott célokra használnak, vagy amely adott eljárások tárgyát képezi.

(87) Az AGL célja annak biztosítása, hogy a sóderkitermelés környezeti hatásait (különösen a biodiverzitásban és a tájképben okozott károkat) az ár jobban tükrözze, így ösztönözve a sóder hatékonyabb kitermelését és felhasználását. Célja továbbá, hogy ösztönözze a keresletben a kitermelt sóderről a helyettesítő termékekre történő átállást, mint például az újrahasznosított sóder és az egyes kitermelési vagy ipari eljárások melléktermékének és hulladékának minősülő sóder. A keresletben bekövetkezett átállás ezzel szemben csökkenteni fogja az újonnan kitermelt sóder iránti keresletet, és így korlátozza a kitermelési tevékenységekkel kapcsolatos környezeti károkat.

(88) A Bizottság az eljárás megindításáról szóló határozatban úgy találta, hogy szükséges anélkül meghatározni az AGL adórendszerének tulajdonított célt, hogy közben nem a tiszta vagy elsődleges sóder fogalmára hivatkoznak, hanem a tartalmára. A terminológia részletes leírása az eljárás megindításáról szóló határozat (64)–(65) preambulumbekezdésében található.

(89) A használt terminológiától függetlenül az Egyesült Királyság hatóságai azt a sódert, amelyet (újonnan) sóderként történő felhasználás céljából termeltek ki, szembeállítják olyan anyagokkal, amelyeket vagy nem újonnan termeltek ki sóderként történő felhasználásra, vagy amelyek egyéb, nem sóderkitermelés céljából végzett tevékenységek eredményeként, elkerülhetetlen módon keletkeztek, de amelyeket még így is fel lehet használni az újonnan és célzottan kitermelt sóder helyettesítő termékeként.

(90) Figyelembe véve az Egyesült Királyság hatóságai által nyújtott magyarázatot a Bizottság megállapította az eljárás megindításáról szóló határozatban, hogy az AGL általános adóztatási elve az építőiparban sóderként használt és az Egyesült Királyságban történő kereskedelmi hasznosítás tárgyát képező kő, homok és kavics 2002. április 1-én vagy azt követően történő kitermelésének megadóztatása.

(91) Ami a célkitűzést illeti, a Bizottság megjegyezte, hogy az AGL célja, hogy a sóderkitermelést e tevékenység környezeti költségeinek internalizációja révén hatékonyabbá tegye. Ezen kívül célja a kereslet terelése: a kő, kavics és homok az építőiparban sóderként történő felhasználás céljából való kitermelése helyett olyan sóder használata, amely bizonyos eljárások mellékterméke vagy hulladéka, illetve újrahasznosított sóder.

(92) A Bizottság részletes észrevételeket kapott az érdekelt felektől az általános adóztatási elvvel és az AGL céljával kapcsolatban.

5.4. AZ ÁLTALÁNOS ADÓZTATÁSI ELVVEL ÉS AZ AGL CÉLJÁVAL KAPCSOLATOS ÉSZREVÉTELEK

a) A BAA-tól 2014. szeptember 15-én kapott észrevételek

(93) A BAA elismételte korábbi beadványaiban szereplő állítását, amely szerint az AGL alapvetően logikátlan. A BAA azt állítja, hogy nincs a sódernek olyan egyértelmű meghatározása, amely alapján magyarázható lenne az AGL hatálya. A BAA fenntartja állítását, amely szerint az AGL sok olyan anyagra is vonatkozik, amely nem tartozik az eljárás megindításáról szóló határozat hatálya alá, azaz az „építőipari ömlesztett anyagtól” vagy a betonhoz, útburkoló kőhöz, aszfalthoz, vízelvezetőkhöz, illetve építőipari töltőanyaghoz történő felhasználástól eltérő célra használt anyagokra is. A BAA azt állítja, hogy a tengerparti védművekhez használt kő adóköteles, azt mégsem használják építőipari ömlesztett anyagként, és sokkal nagyobb és nehezebb, mint a betonhoz vagy a felsorolt egyéb célokra használt sóder. Ezenkívül a vágatlan építőkő is adóköteles az AGL szerint, míg azt épületek és hagyományos kőkerítések (legelőket egymástól elválasztó falak) építésére, nem pedig a felsorolt célokra használják. A BAA érvelése szerint nem jelenthető ki, hogy ezek az anyagok „sódernek” minősülnek, és hogy a tetőfedő pala, vágott építőkő vagy a téglagyártáshoz használt agyag nem számít „sódernek”. Mindezen anyagok talajból kinyert kőzetek, azonban más célra használják azokat, és egymással nem felcserélhetők. Feltételezhetően nincs továbbá környezetvédelmi alapja annak, hogy egyes anyagokat „sódernek” minősítsenek, míg másokat nem.

(94) A BAA azt állítja, hogy problémás az a tény, hogy a mentességek az adott anyag geológiáján alapulnak, mivel az agyag, agyagpala és pala geológia meghatározása kőzetek széles geológiai körére vonatkozik, amelyeket olyan kőbányákból termelnek ki, amelyek tetőfedő pala vagy kerámiatermékek előállítására nem alkalmasak. Ez az anyag geológiai szempontból azonban még így is adómentes agyagnak, agyagpalának és palának minősül. A BAA Dr. Rachel Hardie geológiai szakértő nyilatkozatát is mellékelte, amely szerint hibásan választották ki a kőzetek megkülönböztetésére használt geológiai meghatározásokat. A főként adott geológiai csoportokból álló anyagra vonatkozó mentességek továbbá csak súlyosbítják a helyzetet. A BAA e témában egy, a British Geological Society (Brit Geológiai Társaság) által az Egyesült Királyság adóhatóságai számára készített jelentést is rendelkezésre bocsátottak, amelynek célja az volt, hogy segítséget nyújtsanak az adóhivatal munkatársainak ahhoz, hogy geológiai szempontból megfelelően alkalmazzák a palára, agyagpalára és agyagra vonatkozó mentességeket (a továbbiakban: Jelentés). A Jelentés célja, hogy tulajdonságaik és geológiai eredetük szempontjából meghatározza az agyagpala, pala és agyag fogalmát, ezzel segítve az Egyesült Királyság adóhatóságait. A Jelentés ugyanakkor azt is megemlíti, hogy „e fogalmakat a törvény alkalmazásának céljából eredetileg vélhetően inkább gazdasági ásványi nyersanyagként, nem pedig geológiai szervezetként történő felhasználásuk alapján választották ki”. Megállapítja továbbá azt is, hogy „az agyag, agyagpala, iszapkőzet és pala az Egyesült Királyság széles körben előfordul”, ahol az agyagpala gyakran „homokkőbe ágyazódik be”.

(95) A BAA állítása szerint az Egyesült Királyság hatóságai az agyagpalát és az iszapkőzetet szinonimaként kezelték, következésképpen a teljes kőzetcsaládot adómentesként kezelték. A BAA ezenkívül azzal érvel, hogy a három anyagnak az említett jelentés szerinti meghatározása nagyon szűk, és egyéb anyagok is tartozhatnának az agyagpala, pala vagy agyag kategóriájába. A szükséges „palássági klivázzsal” rendelkező, tetőpala előállításához használt palakő viszonylag ritka, és sokkal több olyan kő található, amelynek palássági klivázsa gyenge, így hasításra alkalmatlan, viszont még azt is palaként sorolják be. A BAA továbbá azzal érvel, részben a Jelentést idézve, hogy a palát dekorációs építészeti célokra is kitermelik, azaz méretre vágott kő, falburkolat, útburkolat, párkányok, kandallók, asztallapok és lakás-, illetve kerti dísztárgyak előállításához, amelyeknél a palássági klivázs kevésbé fontos, mint a vágás és csiszolás. A BAA egy olyan palabányát hoz fel példaként, amelyben a tetőfedő palától eltérő palát bányásznak, és amelynek tekintetében így nem világos, hogy ez az anyag egyáltalán palának minősül-e.

(96) A BAA arra hivatkozik, hogy tapasztalata szerint geológus szakértő véleményét szokás kikérni annak megerősítésére, hogy az AGL alkalmazásának céljából milyen kőzet található az adott kőbányában, és hogy annak kitermelése lehet-e adómentes.

(97) A BAA fenntartja azon álláspontját, hogy bár nincs információja arról, hogy az AGL bevezetése óta hogyan alakult a pala- és agyagpala-meddőhányók helyzete, az adóköteles sóder melléktermékeinek meddőhányói nőttek. A BAA három kőbányát említ példaként, ahol felhalmozódtak a melléktermékek. Az egyik kőbányának több mint 1 millió tonna mellékterméket kellett elküldenie, egy másik kőbánya pedig 2 millió GBP-t fektetett be egy új, a melléktermék további feldolgozását végző létesítménybe, hogy a mellékterméket értékesíteni tudja.

b) A BAA-tól 2014. január 17-én kapott észrevételek

(98) A BAA azt állítja, hogy amikor az Egyesült Királyság hatóságai felfüggesztették az AGL alóli azon mentességeket, amelyekkel kapcsolatban a Bizottság az eljárás megindításáról szóló határozatban kétségeinek adott hangot, a hatóságok valójában két új mentességet vezettek be: az építőipari kerámiatermékeknél használt agyag és agyagpala, valamint a vakolat és gipszkarton előállításához használt gipsz vonatkozásában. A BAA úgy találja, hogy az AGL környezetvédelmi logikája alapján ezek az anyagok nem tekinthetők az AGL alapján adóköteles anyagoktól eltérő helyzetűnek. A BAA fenntartja azon álláspontját, hogy ezek az anyagok ugyanolyan helyzetűnek minősülnek, mint az építési célokra kitermelt kő, homok és kavics. Azt állítja, hogy e további mentességek állami támogatásnak minősülnek, amelyet a Bizottság nem minősíthet összeegyeztethető támogatásnak, mivel a vonatkozó feltételek nem teljesülnek.

(99) A BAA fenntartja azon álláspontját, hogy csökkenthető az építőipari kerámiatermékek előállításához használt agyag és agyagpala kitermelése olyan beton építési termékek használatával, amelyeket kőbányák (gyakran adóköteles) hulladékából/melléktermékéből lehet előállítani.

(100) A BAA azt állítja, hogy nem számít, hogy az agyag kémiai átalakuláson megy keresztül, amikor azt tégla és egyéb, építőiparban használt kerámiatermékek előállításához használják fel, hiszen ez környezetvédelem szempontjából irreleváns.

c) A Cloburn Quarry Company Ltd-től 2014. január 17-én kapott észrevételek

(101) A Cloburn Quarry állítása szerint gránit és greywacke kitermelésével foglalkozik. Ez utóbbit simakőértékű csúszásgátló sóderként használják, amelynek simakőértéke több mint 70. Mivel ezen anyag melléktermékei nem számítanak adómentesnek, a greywacke-por nagy mennyiségben halmozódik fel, és idővel jelentős problémát okozhat.

(102) A Cloburn Quarry azt állítja, hogy a kőbánya által értékesített volumen a 2007/2008-ban jellemző 1,3 millió tonnáról 0,5 millió tonnára csökkent. Ennek oka állítólag nem is a recesszió, hanem inkább a konkurens kőbányák által élvezett adómentesség.

(103) A Cloburn Quarry szerint az AGL csökkenti a kőbánya importált sóderrel szembeni versenyesélyeit, mivel azok melléktermékeit máshol adófizetési kötelezettség nélkül értékesítik, valamint azon kőbányákkal szembeni versenyesélyeit, amelyeknek nem kell hasonló díjat fizetniük.

(104) A Cloburn Quarry fenntartja azon álláspontját, hogy az AGL következtében hanyatlik a piac, azaz alacsony a sóder ára, az adómentességet élvező kőbányák pedig távolabbra is szállíthatják termékeiket.

(105) A Cloburn Quarry szerint 2013-ban 50 ezer tonna sóder értékesítésétől esett el az adómentességet élvező kőbányákkal szemben. Ez különösen nagy problémát jelent azon agyagpala-lelőhelyek esetében, amelyeket nagy építési területeken, főként a Glasgow–Edinburgh folyosó mentén használnak. Mintegy 1 millió tonna agyagpalát használtak fel útépítésre. Ez pedig kihatással volt a versenyre, hiszen más kőbányák nem tudták értékesíteni a kevésbé értékes melléktermékeiket. Ezenkívül a kőbánya élénkpiros sóderje az adómentes sötétbordó dekorációs palával versenyez.

(106) A kőbánya azt állítja, hogy olyan kőbányákkal szemben került versenyhelyzetbe, és veszített el pályázatokat, amelyekről úgy sejti, hogy azok az AGL alóli mentességet élveznek. A kőbánya szerint az egyik szerződést egy olyan kőbánya nyerte el, amely sóderkitermelés céljából kapott engedélyt egy adómentes agyagpala-lelőhely megnyitására. A kőbánya szerint legalább 800 ezer tonna agyagpala vált így elérhetővé, amelyet előre értékesíthettek a fővállalkozónak.

(107) A kőbánya egy sor általános észrevételt is benyújtott az AGL környezetvédelmi hatályának hiányára vonatkozóan.

d) A Blinkbonny Quarry (Borders) Ltd.-től (a továbbiakban: Blinkbonny Quarry) 2014. január 8-án kapott észrevételek

(108) A Blinkbonny Quarry arról számol be, hogy egy másik kőbányával szemben került versenyhelyzetbe, amely feltételezhetően a készre kevert beton részét képező adómentes anyagot értékesít, következésképpen alacsonyabb árakat tud ajánlani. A Blinkbonny Quarry úgy véli, hogy az adómentesség nélkül a konkurens kőbánya nem nyitott volna meg, és nem tudott volna versenyezni a piacon. A kőbánya azt állítja, hogy a mentesség következtében versenytársa nagyobb távolságra is el tudja szállítani termékét, ami pedig környezeti károkat okoz.

(109) A Blinkbonny Quarry továbbá számos észrevételt nyújtott be az eljárás megindításáról szóló határozat vonatkozásában. A kőbánya azt állítja, hogy az intézkedés következtében az adómentességet élvező társaságok előnyben részesülnek, mert az lehetővé teszi számukra, hogy az előnyben nem részesülő társaságok által megfizetendő költségek nélkül, a szabadpiacon értékesítsék termékeiket.

(110) A Blinkbonny Quarry úgy véli, hogy az AGL nem teljesíti környezetvédelmi célját, mivel a díj eredményeként olcsóbb anyag jött létre, amelyet nagyobb távolságra szállítanak, és amely olyan olcsóbb anyagok előállítása céljából kitermelt adómentes sóder bányászását ösztönzi, amelyek nem minősülnek mellékterméknek vagy hulladéknak. A kőbánya továbbá azt állítja, hogy az adómentes agyagpalát és palát építőipari sóderként értékesítik, a mentesség következtében pedig több agyagpalát és palát termelnek ki sóderként történő felhasználás céljából.

e) A Kinegar Quarries Ltd-től (a továbbiakban: Kinegar Quarries) 2014. január 15-én kapott észrevételek

(111) A Kinegar Quarries azt állítja, hogy minden kőbánya állít elő gyengébb minőségű sódert. A kőbánya véleménye szerint nem számít, hogy a termék olyan pala, amelyet világszerte exportálnak, vagy a kőbányától számított 15 mérföldön belül használt hétköznapi sóder. A Kinegar Quarries fenntartja azon álláspontját, hogy mivel a sóder másodlagos termék, számos módon felhasználható, és mindig is olcsó volt. A Kinegar Quarries továbbá úgy véli, hogy a sóder költsége azért alacsony, mert magasabb osztályú termék mellékterméke, és a készletek egyensúlyának fenntartása érdekében árazása a kereslet és kínálat alapján történik. Azt is állítja azonban, hogy a sóder az AGL bevezetéséig mindig hozott valamennyi bevételt. Ezt követően a másodlagos sódernek az adómentességet élvező sóderrel kellett versenyeznie, ami bizonyos körülmények között lehetetlennek bizonyult. A másodlagos sóder előállítása azonban nem csökkent, hiszen még mindig van kereslet a jobb minőségű termék iránt. Egyszerűen arról van szó, hogy a kétféle termék nem értékesíthető ugyanolyan mértékben. Ennek eredményeként állítólag megnövekedett a felhalmozott másodlagos sóder mennyisége. A Kinegar Quarries továbbá azt állítja, hogy a sóder nagyobb távolságra történő szállítása miatt nem lehet környezeti előnyről beszélni.

(112) A Kinegar Quarries szerint az Egyesült Királyság kormánya annak biztosítására törekedett, hogy a nem sódert előállító termelők adómentes sóderként értékesíthessék melléktermékeiket, hogy így minimálisra csökkentsék a felhalmozódott melléktermékek mennyiségét. A társaság úgy véli, hogy e célt a nem sódert gyártó termelők részére nyújtott mentességekkel elérték azon termékek esetében, amelyeket valójában sódernek kellene nevezni, mivel e termékeket ugyanolyan célokra értékesítik, mint a sódert gyártó termelő termékeit. A melléktermékek felhalmozott készletei azonban átkerültek a sóderen kívüli anyagok gyártóiról a díjat megfizető sódergyártókra.

(113) A Kinegar Quarries megemlíti, hogy az AGL bevezetését követően az általuk értékesített másodlagos sóder mennyisége a 2007-es 50 ezer tonnáról 2009-ben 9 ezer tonnára esett vissza, ami nem kizárólag a gazdasági recesszióra vezethető vissza. Azt állítja, hogy már nem tud versenyezni a mentességet élvező sóderrel, mivel az általa kínált ár 1,5–2,0 GBP-vel magasabb, mint a versenytársai által kínált ár.

f) A Torrington Stone Ltd.-től (Beam Quarry & Vyse Quarry) (a továbbiakban: Torrington Stone) 2014. január 17-én kapott észrevételek

(114) A Torrington Stone azt állítja, hogy ha két kőbányájának nem lenne azonos a tulajdonosa, az AGL bevezetésének következtében ma működésképtelenek lennének. Állítása szerint az ügyfelek az anyag leírása, azaz minősége és mérete alapján hozzák meg beszerzési döntéseiket, nem pedig az anyagok geológiája alapján. Az ügyfelek nem tudják, hogy az adott anyag adóköteles vagy sem.

(115) Az egyik kőbányában elsősorban agyagpalát termelnek ki iszapkőzet melléktermékkel, míg a másik elsősorban durvahomokkövet termel ki, agyagpala-meddőkőzettel. Mindet sóderként értékesítik. Az iszapkőzet mellékterméket nem lehet nyereségesen értékesíteni, ezért azt meddőhányóba hordják.

g) A Mineral Products Association Ltd.-től (a továbbiakban: Mineral Products Association) 2014. január 2-án kapott észrevételek

(116) A Mineral Products Association azt állítja, hogy ellentétes az AGL kialakításának eredeti elveivel, ha egyes piaci szereplők a sóderpiac ellátásának céljából termelhetnek ki olyan adómentes anyagokat, mint például az agyagpala és a pala. A társaság úgy véli, hogy a sóderként történő felhasználás céljából kitermelt anyagokat az AGL hatálya alá kellene vonni, és a mentességnek csak ezen anyagok sódertől eltérő felhasználására lenne szabad vonatkoznia.

(117) A társaság azt állítja, hogy az egyes égési folyamatokból vagy a fémkohászatból vagy fémfinomításból származó anyagok e folyamatok valódi melléktermékei, amelyeknek így adómentességet kell élvezniük, hiszen megfelelnek az AGL-t alátámasztó célnak, amely az újrahasznosított anyagok használatának és az erőforrás-hatékonyság ösztönzése. Összehasonlításképpen az agyagpalára, palára és egyéb kitermelt anyagokra vonatkozó adómentesség a helyi piacok torzulásához vezet, mivel ezek következtében az adóköteles anyagokat adómentes anyagokkal helyettesítik.

h) A BAA-tól 2014. január 10-én kapott észrevételek

(118) A BAA azt állítja, hogy az AGL környezetvédelmi célkitűzése az, hogy a keresletet a hulladék-/melléktermék-anyagok javára terelje el, nem pedig „a szennyező fizet elvének” végrehajtása, ahogyan azt a Bizottság az eljárás megindításáról szóló határozatban állítja. Ez az állítólagos elsődleges cél (a szennyező fizet elvének célja), ha valóban érvényes, az anyagokkal kapcsolatos szelektív megközelítést jelent (a „sóderágazatra” vonatkozik, de a többi nyersanyag-kitermelő tevékenységre nem), ami elkerülhetetlenül állami támogatást eredményez. Ehelyett az AGL környezetvédelmi célja, hogy az egyes eljárások melléktermékeként létrejött vagy újrahasznosított sóder használatát elősegítse, ezáltal csökkentse a kitermelt sóder használatát (a kereslet terelésének logikája).

(119) A BAA azt állítja, hogy az adónak a kereslet elterelésére vonatkozó állítólagos logikájának hatása azt jelentené a gyakorlatban, hogy az AGL az építőipari ömlesztett anyagként felhasznált kőre, homokra és kavicsra korlátozódna, és e célra való tekintettel csak a kitermelt ásványokat helyettesíteni képes melléktermékek és hulladék részesülhetnének a mentességben. A BAA azonban rámutat, hogy ez a korlátozás nem felel meg az AGL adóztatási irányelvének, amely lehetővé teszi a nem helyettesíthető anyagok adóztatását.

(120) A BAA úgy véli, hogy még ha meg is szüntetik a vizsgált mentességeket, az AGL hatálya akkor sem állna összhangban annak környezetvédelmi logikájával, azaz „a kereslet elterelésének logikájával”. A BAA szerint a melléktermékekre/hulladékokra vonatkozó mentességek megszüntetése eredményeként az AGL kevésbé igazodna környezetvédelmi célkitűzéséhez. Ezzel szemben azt állítja, hogy a „sóderként történő felhasználásra” kitermelt anyagok, például a pala és az agyagpala mentességének megszüntetése megfelelne az AGL környezetvédelmi célkitűzésének.

(121) A BAA úgy véli, hogy a tényt, amely szerint az AGL hatálya nem felel meg „a kereslet elterelésére” irányuló környezetvédelmi célnak, alátámasztja az, hogy adóköteles a mészkő vagy a csiszolt építőkő mellékterméke/hulladéka, valamint az olyan anyagok, mint a vasúti ágyazatkő és a magas PSV-értékű kő, amelyek nem helyettesíthetőek.

(122) A BAA úgy véli, hogy az AGL hatálya túlságosan eltér annak környezetvédelmi logikájától. Ez annak tulajdonítható, hogy a nem adóköteles anyagok közül néhány helyettesíthető lenne melléktermékkel vagy hulladékkal. Példaként hozza a téglagyártáshoz használt agyagot, valamint a csempegyártásban használt fazekasagyagot.

i) A BAA-tól 2014. január 17-én kapott észrevételek

(123) A BAA megküldte a Cornish Building Stone and Slate Guide 2007 című dokumentumot, és megjegyezte, hogy a kiadványban számos, gránitot és palát kitermelő kőbánya hirdeti magát úgy, mint amely hasonló terméktípusokat és építőkövet is előállít. A BAA érvelése szerint a kiadványból kiderül, hogy a AGL alóli mentességek nincsenek összhangban annak logikájával, tehát azzal, hogy elérje a keresletnek a sóderként történő felhasználás céljából bányászott anyagokról a sóderként is felhasználható hulladék felé történő elterelését.

(124) A BAA állítása szerint van bizonyíték arra, hogy a kaolinbányák melléktermékére/hulladékára vonatkozó mentességek lehetősége a szükségesnél több anyag kitermelését eredményezte, aminek célja csupán az volt, hogy az állítólagos melléktermékek, azaz a jó minőségű gránit mentességét kihasználhassák (42). A BAA továbbá azt is állítja, hogy szintén bizonyítható, hogy egyes kaolinbánya-üzemeltetők erőfeszítéseiket ezen állítólagos melléktermékek, és nem pedig az eredeti kaolin kitermelésére összpontosítják (43). A BAA egy kőbánya-üzemeltetőtől kapott e-mailre (44) hivatkozik, amelyben az üzemeltető azt állította, hogy az AGL bevezetése óta súlyos nehézségekbe ütközik a kaolinbányákban kitermelt sóderrel való verseny során, mivel az általuk kitermelt sóder olcsóbb, és átvették a piacot. Az e-mail szerint a kaolinbányák által értékesített sóder jó minőségű kő, nem pedig másodlagos vagy melléktermék. Az említett kőbánya-üzemeltető által kitermelt mennyiség a felére esett vissza, és 9 éve nem nyereséges. A hulladékanyagot nem tudja értékesíteni.

(125) A BAA továbbra is azt állítja, hogy az AGL-nek a mészkőkitermelés összefüggésében történő alkalmazása problémás. A mészkő kitermelése önmagában nem adóköteles, de annak hulladéka vagy melléktermékei adókötelesek. Az AGL ezenkívül vonatkozik egyes kőbányákból származó finomszemcséjű anyagokra, melléktermékekre és hulladékra, amelyeket olyan beton építőelemek gyártására lehet használni, amellyel helyettesíthető az adómentes agyaggal gyártott tégla.

j) A Quarry Products Association Northern Ireland Limitedtől (a továbbiakban: QPANI) 2014. január 8-án kapott észrevételek

(126) A QPANI azt állítja, hogy az építőipart bányatermékekkel ellátó vállalatok mintegy 95 %-át képviseli Észak-Írországban. A QPANI úgy véli, hogy az AGL kialakítása már kezdettől fogva hibás volt, mivel az anyagokat felhasználásuk, nem pedig geológiájuk alapján kellene megadóztatni.

(127) A QPANI úgy véli, hogy a sóderként felhasznált agyagpala és pala esetében nem lenne szabad a sóderkitermelési díj alóli mentességet nyújtani. Az Egyesült Királyság építőipari piacán a palát és az agyagpalát sóderként használják, és jelentős hatást gyakorolhat a helyi piacokra, ha ezeket az anyagokat a sóderpiacon értékesítik. Ez különösen igaz Észak-Írországban. Míg a sóderként történő felhasználás céljára szállított pala és agyagpala olyan anyag, amely ténylegesen a nem sóderként történő felhasználás céljából kitermelt anyagok (pl. a tetőpala gyártásához kitermelt pala) mellékterméke, ezeket az anyagokat elsődlegesen a sóderpiac ellátására is bányásszák.

(128) A QPANI megkérdőjelezi azon anyagok mentességét is, amelyek „főként” szénből, lignitből, palából vagy agyagpalából állnak. A QPANI szerint egyszerűbb és következetesebb lenne, ha egyszerűen egyrészről a sóderként felhasznált anyagok, másrészről pedig a nem sóderként felhasznált anyagok között tennének különbséget. A sóderként felhasznált anyagokra kellene kivetni az AGL-t, a nem sóderként felhasznált anyagok pedig mentesülnének a díj alól.

(129) A QPANI azt állítja, hogy az AGL környezeti károkhoz vezetett, mivel az adómentes anyagokat nagyobb távolságra lehet elszállítani.

(130) A QPANI úgy tartja, hogy Észak-Írországba több százezer tonna agyagpalát importáltak az írországi Donegalból. Az Írországból származó agyagpalát egész Észak-Írországban értékesítik az építőipari piacokon. Az Írországgal közös határ mentén zajló építési projektek az Írországból származó, agyagpalaként besorolt adómentes sódert használják.

(131) A QPANI hivatkozik továbbá az agyagpalaként leírt kőre, amely így indokolatlanul részesül a mentességből.

k) Az Egyesült Királyság hatóságainak észrevételei

(132) Az Egyesült Királyság hatóságai fenntartják álláspontjukat, amely szerint a vizsgált mentességek és adócsökkentések nem minősülnek állami támogatásnak. Különösen azt emelik ki, hogy a díj szerinti különbségtételt az adórendszer természete vagy általános belső felépítése indokolja, következésképpen az nem felel meg a szelektivitás feltételének.

(133) Az Egyesült Királyság hatóságai tudomásul veszik a sódernek az eljárás megindításáról szóló határozat (8) preambulumbekezdésében foglalt leírását. A hatóságok ezenkívül egyetértenek az AGL logikájának az eljárás megindításáról szóló határozat (67) preambulumbekezdésében foglalt leírásával.

(134) Az Egyesült Királyság hatóságai azt is megemlítik, hogy a Törvényszék 2012. március 7-i ítéletének 55. pontjában az alábbiakat jegyezte meg: „az AGL alapját képező általános adóztatási elv csak a »sóderként« adóköteles építőanyagnak az Egyesült Királyságban való kereskedelmi felhasználásának fogalmán alapszik”. Az Egyesült Királyság hatóságai azt állítják, hogy mivel az AGL-nek nem célja az ipari vagy mezőgazdasági felhasználásra kitermelt kő, homok vagy kavics megadóztatása, az ilyen, nem sóderként felhasznált anyagok után befizetett díjat adójóváírásként vissza lehet igényelni. Ugyanezt a logikát követve, a kitermelt, de (a jogszabály meghatározása szerint) kereskedelmi célból nem hasznosított kő, homok vagy kavics szintén nem tartozik a díj hatálya alá.

(135) Az Egyesült Királyság a Törvényszék ítélet idézve kifejtette, hogy az AGL célja: „… lényegében az építőiparban a mellékterméknek, vagy egyes eljárások hulladékának minősülő sóderek (»másodlagosnak« is nevezett sóderek), illetve az újrahasznosított sóderek használatának ösztönzésére irányul a nem megújuló erőforrásnak minősülő, bányákban kitermelt sóderek (»elsődlegesnek« is nevezett sóderek) használatának csökkentése, és ennélfogva az e kitermelési eljárásokhoz kapcsolódó környezeti hatások korlátozása érdekében (a továbbiakban: a kereslet elterelésére irányuló cél vagy az AGL környezetvédelmi célkitűzése).”

(136) Az Egyesült Királyság hatóságai fenntartják azon álláspontjukat, amely szerint az adó logikáját a szabályozási hatásvizsgálat kezdetektől fogva egyértelműen meghatározta: „A kormány által választott opció fő célja a kitermelésnek a magánszemélyekre és vállalkozásokra, valamint általában a társadalomra háruló környezeti költségeinek csökkentése, valamint az újrahasznosítás ösztönzése.”

(137) Az Egyesült Királyság hatóságai azt állítják, hogy az AGL a környezetvédelmi célt két különböző, de egymással szorosan összefüggő módon próbálja megvalósítani. Először, a díj kivetése segít internalizálni a sóder kitermelése és szállítása által okozott károk egy részét. A díj következtében így csökken az újonnan kitermelt sóder iránti kereslet, hiszen nőnek a költségek. Másodszor mentességet és adócsökkentést élvez a hulladék és az újrahasznosított anyagok, hogy így ösztönözzék a keresletnek az újonnan kitermelt sóderről ezekre az anyagokra történő elterelését, miközben nem akadályozzák a nem sóderként felhasznált anyagok előállítását. Az AGL környezetvédelmi céljainak elérése érdekében a díjat úgy alakították ki, hogy biztosítson az újonnan kitermelt, adóköteles sóder helyett gazdaságilag vonzó helyettesítő anyagokat.

(138) Az Egyesült Királyság hatóságai azt állítják, hogy a mentességeken keresztül az AGL ösztönözni próbálja az újrahasznosított anyagok vagy melléktermékek használatát (amelyek a nem sóder előállítására irányuló eljárások során keletkeznek), hogy így csökkentse a tiszta sóder iránti keresletet, következésképpen a sóderkitermeléssel kapcsolatos környezeti károkat. Az adó hatálya alóli eltérések két kategóriába sorolhatók: újrahasznosított sóder és az elkerülhetetlen hulladék melléktermékek. Ez utóbbi kategória meghatározása olyan anyag, amelyet az Egyesült Királyságban kereskedelmi céllal hasznosítanak, és építőipari sóderként használnak fel, de amely a nem szándékosan sóder előállításának céljából lefolytatott eljárás elkerülhetetlen következményeként jön létre. Az ilyen termékek viszont két csoportba sorolhatók: (a) azon anyagok, amelyek sódernek nem minősülő ásványi anyag kitermeléséből óhatatlanul keletkeznek; vagy (b) azon anyagok, amely nem az anyagoknak a kereskedelmi hasznosítását célzó kitermelésére irányuló ásási vagy kotrási folyamatból óhatatlanul keletkeznek.

(139) Az Egyesült Királyság hatóságai azt állítják, hogy a sóderként kereskedelmi hasznosítás céljából kitermelt anyagok vagy amelyek kereskedelmi hasznosítás céljából sóder kitermelésére irányuló eljárás melléktermékeként keletkeznek, eltérő ténybeli helyzetben vannak, mint az adómentes anyagok.

(140) Az Egyesült Királyság hatóságai fenntartják álláspontjukat, amely szerint az előbbiekben leírt eltérésekkel összhangban a díjfizetés alóli mentesség megkülönbözteti egymástól azokat a hulladékanyagokat, amelyek az adómentes, sódernek nem minősülő ásványi anyagok kitermelése során keletkeznek melléktermékként, valamint azokat a hulladékanyagokat, amelyek a továbbra is adóköteles sóder kitermelése során keletkező melléktermékek (mint például a mészkő hulladéka). E különbségtétel véleményük szerint abból a célból ered, hogy csökkenjen a sóderként felhasznált mészkő kitermelése, miközben nem csökken a sódernek nem minősülő anyag előállítása. Az AGL akadályozza a sóder természetes kőből történő kitermelését, ugyanakkor ösztönzi a sóder helyettesítő anyagainak használatát.

(141) Az Egyesült Királyság hatóságai azt állítják, hogy az adó alóli mentesség kulcsfontosságú az AGL környezetvédelmi céljának eléréséhez, hiszen ezáltal csökkenthető az új kitermelés által okozott kár. A hatóságok szerint az adómentes és adóköteles anyagok között árkülönbség az, ami csökkenti az újonnan kitermelt anyagok iránti keresletet. A mentesség összhangban van az AGL környezetvédelmi céljával, amennyiben az adómentes anyagok használata valóban csökkenti az újonnan kitermelt sóder iránti keresletet és a kapcsolódó környezeti ártalmakat.

(142) Az Egyesült Királyság hatóságai azt állítják, hogy számos példa van arra, hogy az adómentes anyagokkal helyettesítik a prémium minőségű sódert. A 2012-es olimpiai park építéséhez például több mint egy millió tonna töltőanyagsóderre volt szükség. A prémium minőségű sóder, mint például az újonnan kitermelt mészkő vagy gránit helyett a cornwalli kaolingyártásból származó melléktermékeket és újrahasznosított sódert használtak fel. Egy […] (45) palabányából származó palahulladékot használtak csővezeték ágyazataként […]. Ezt a zúzott palát egyéb zúzott kőből álló sóder helyett használták fel. Prémium minőségű sóder helyett ugyanabból a kőbányából származó pala mellékterméket használtak a […]-i építkezésen.

(143) Az Egyesült Királyság hatóságai rámutattak, hogy az adómentes kőbányák száma nem nőtt az AGL bevezetése után, ahogyan az az alábbi, az egy bizonyos időpontban működő kőbányák számát mutató táblázatból is látható: 2001 2002 2003 2004 2005 2006 Fazekasagyag 20 20 22 18 18 18 Kaolin 17 17 17 17 15 15 Mészkő 348 348 359 336 340 319 Magmás és metamorf kőzet 211 211 210 204 213 199 Pala 43 43 44 43 40 35 Agyag és agyagpala 177 177 180 172 169 172 2007 2008 2009 2010 2011 2012 Fazekasagyag 18 18 18 18 18 18 Kaolin 13 12 16 17 16 15 Mészkő 338 335 324 331 317 322 Magmás és metamorf kőzet 208 203 207 195 204 191 Pala 36 37 32 33 33 32 Agyag és agyagpala 175 165 156 159 155 155

(144) 2009-ben az Egyesült Királyságban az elsődleges sóder értékesített mennyiségének 59,4 %-át a zúzott kő tette ki. A fennmaradó rész pedig homokból és kavicsból állt. A zúzott kőből álló sóder elsődleges forrása a mészkő volt az összes mennyiség 66 %-ával, ezt követték a magmás kőzetek, mint például a gránit (24 %) és a homokkő (9 %). A mészkő, magmás kőzet és homokkő más célokra is használható, például építőkőként vagy a mészkő esetében ipari mészként.

(145) 2012-ben egy tonna mészkősóder eladási ára 7,16–11,70 GBP volt. Egy tonna gránit eladási ára 6,12–12,82 GBP volt. Egy tonna palasóder eladási ára 2–8 GBP volt.

(146) A dekorsódert illetően az Egyesült Királyság hatóságai a BAA-val közösen azt a tájékoztatást adták, hogy az a sóder atipikus felhasználásának minősül. A tájépítészetben ezt az anyagot kis mennyiségben használják, a vizuális tulajdonságai, azaz szín és forma alapján választják ki, és szemben a sóderként történő felhasználással az építési tulajdonságok, mint például a kopásállóság kevésbé fontosak. Mivel kis mennyiségekről van szó, a dekorsóder az Egyesült Királyságban a piaci keresletnek csupán kis részét teszi ki.

5.5. A BEÉRKEZETT ÉSZREVÉTELEK ÉRTÉKELÉSE

(147) A Bizottság más az eljárás megindításáról szóló határozatban megállapította, hogy az AGL általános adóztatási elve összefoglalható úgy, hogy az az építőiparban sóderként használt és az Egyesült Királyságban történő kereskedelmi hasznosítás tárgyát képező kő, homok és kavics 2002. április 1-jén vagy azt követően történő kitermelésének megadóztatása.

(148) Az Egyesült Királyság hatóságainak az AGL-t alátámasztó adóztatási elvet illető, a fentiekben felsorolt észrevételein kívül a Bizottság az alábbi észrevételeket teszi.

(149) Számos harmadik fél jegyezte meg, hogy az AGL nem részesíti az anyagokat következetes elbánásban, mivel az egyéb adómentes anyagokból (egy vagy több sík felülettel rendelkező kő előállítására használt kő (a továbbiakban: terméskő), mészkő) származó melléktermékek, a magas PSV-értékű kő, tengerparti védművekhez használt kő, falazókő és az elsődleges, kiváló minőségű sóder kitermeléséből származó melléktermék/hulladék nem adómentes. Állítólag ezen anyagok jogi és ténybeli helyzete megegyezik a sódernek nem minősülő anyagok jelenleg adómentes melléktermékeinek vagy a speciális felhasználású, adómentes anyagok helyzetével.

(150) Maga a Bizottság vetette fel a kérdést az eljárás megindításáról szóló határozatban, hogy miért is minősül indokoltnak a fazekasagyag, kaolin, szén, lignit, agyagpala és pala melléktermékeinek adómentessége, szemben a mezőgazdasági célú mészkő és a terméskő melléktermékeivel.

5.5.1. A TERMÉSKŐ ÉS MÉSZKŐ KITERMELÉSÉBŐL SZÁRMAZÓ MELLÉKTERMÉKEK ADÓZTATÁSA

(151) A harmadik felektől és az Egyesült Királyság hatóságaitól kapott részletes tájékoztatást követően a Bizottság megállapítja, hogy a terméskő és mészkő kitermeléséből származó hulladék vagy melléktermékek ugyanolyan jellegű kőzetből tevődnek össze, mint a terméskő és a mészkő: i. a mész előállítására használt mészkő kitermeléséből származó hulladék valószínűleg szintén mészkőből áll; és ii. a terméskő előállításához használt kő kitermeléséből származó hulladék főként ugyanolyan kőnek a törmelékéből áll, amelyből a terméskövet vágták.

(152) Az AGL alóli mentesség megkülönbözteti egymástól azon hulladékanyagokat, amelyek a nem sóderként történő felhasználás céljából kitermelt anyagok melléktermékeként keletkeznek (például a kaolin és fazekasagyag, szén, lignit és pala kitermeléséből származó hulladék), amelyek adómentesek, és azokat a hulladékanyagokat, amelyek sóderként történő felhasználás céljából kitermelt anyagok melléktermékei (például a mészkőből származó hulladék), amelyek továbbra is adókötelesek.

(153) Ez az adójogi megkülönböztetés abból a célból fakad, hogy csökkentsék a sóderként felhasznált mészkő, gránit, homokkő stb. újonnan történő kitermelését, ami ugyanakkor nem befolyásolja a sódernek nem minősülő anyagok előállítását.

(154) Az Egyesült Királyság hatóságainak leírása szerint a sóderként történő felhasználásra leggyakrabban kitermelt anyagok a mészkő, a homokkő és a gránit. A terméskő vagy mész előállítására használt mészkő melléktermékei vonatkozó AGL alóli mentesség valójában legalább fenntartja, ha nem is ösztönzi ezen anyagok újonnan történő kitermelését.

(155) Ezenkívül a terméskőnek és a mészkőnek a főbb kitermelt anyagokból történő kinyerése nem jár további (feldolgozási) költségekkel. Ezzel ellentétben például a fazekasagyag és a kaolin kitermelése esetében ezen anyagoknak a hulladéktól való szétválasztása rendkívül költséges.

(156) Az Egyesült Királyság hatóságai kifejtették, hogy a terméskőhöz használt követ és a mész előállítására használt mészkövet egyaránt szándékosan, sóderként történő felhasználásra termelik ki. Melléktermékeiket és hulladékaikat önmagukban, az alapanyag nélkül is lehet értékesíteni, mivel a sóderként történő felhasználáshoz jó minőségű anyagot szolgáltatnak. Ennek bizonyítására az Egyesült Királyság hatóságai árképzési információkat nyújtott, amelyek alátámasztják, hogy az esetek többségében a mészkő és a terméskő ára nem sokkal magasabb a melléktermékeik áránál. A mész előállításához használt mészkő költsége tonnánként 12,50–19,50 GBP, míg melléktermékének ára tonnánként 7,16–11,70 GBP. A magmás kőzet (a gránitot is beleértve), amelyet a terméskő előállítására is használnak, tonnánként 5,51–12,91 GBP-ba kerül, míg a melléktermékét tonnánként 6,12–12,82 GBP-ért értékesítik. Ez azt jelentheti, hogy ha nincs kereslet a kiváló minőségű, célzott felhasználású termékre, a kőbánya akkor is folytatja az új kitermeléseket, hiszen gazdasági szempontból ésszerű az újonnan kitermelt terméket és a sóderként felhasználható melléktermékét is értékesíteni. Nem zárható ki, hogy ez alapján a melléktermékek mentessége további új kitermeléseket ösztönözne, és aláásná az AGL környezetvédelmi logikáját.

(157) Ezenkívül objektív módon nem lehet különbséget tenni a mezőgazdasági célú mész előállításának melléktermékeként keletkezett mészkő és a célzottan, sóderként történő felhasználásra kitermelt mészkő között. Ugyanez vonatkozik a gránitra és a homokkőre, valamint a terméskő melléktermékeire. Így ezek az újonnan kitermelt anyagok és melléktermékeik egymással felcserélhetők, következésképpen a kőbánya üzemeltetője a kereslet függvényében dönthet úgy, hogy „sóderként történő felhasználásra” mindkettőt értékesíti.

(158) A (151)–(157) preambulumbekezdésben felsorolt szempontok alapján a Bizottság megállapítja, hogy a mészkő és terméskő kitermeléséből származó melléktermékek az újonnan kitermelt termékekkel összevetve nincsenek eltérő ténybeli és jogi helyzetben. Továbbá a mészkő/terméskő előállítására felhasznált kő kitermeléséből keletkező meddőkőzetre vagy a sóderként történő felhasználástól eltérő felhasználásra vonatkozó esetleges mentesség csak ösztönözné az új kő és mészkő fokozott kitermelését, és nem járulna hozzá a kereslet eltereléséhez.

5.5.2. A MAGAS PSV-ÉRTÉKŰ KŐ, TENGERPARTI VÉDMŰVEKHEZ HASZNÁLT KŐ, FALAZÓKŐ ÉS AZ ELSŐDLEGES, KIVÁLÓ MINŐSÉGŰ SÓDER, VALAMINT AZ EZEKBŐL SZÁRMAZÓ MELLÉKTERMÉK/HULLADÉK

(159) A magas PSV-értékű kő, tengerparti védművekhez használt kő, falazókő és az elsődleges, kiváló minőségű sóder előállításához használt anyagok valóban a vonatkozó anyagok célzott használatának minősülnek, vagy olyan használatnak, amelynél ezeket az anyagokat nem lehet újrahasznosított sóderrel, vagy nem adóköteles anyagokból származó hulladékkal helyettesíteni.

(160) A magas PSV-értékű kő, tengerparti védművekhez használt kő, falazókő és az elsődleges, kiváló minőségű sóder előállításához használt anyagok és ezek melléktermékei azonban ugyanabból a kőzetből származnak. A védművekhez használt követ például ugyanabból a kőből állítják elő, mint a kisebb méretű, sóderként használt törmeléket, amelyek mellékterméknek minősülnek.

(161) E kőzetek általában sódernek is alkalmasak, és a kőbánya-üzemeltetők maguk dönthetik el, hogy a kereslettel összhangban hogyan értékesítik vagy hasznosítják az adott kőzetet.

(162) A terméskő és mészkő melléktermékeit illetően a (151)–(157) preambulumbekezdésben kifejtett okok alapján a Bizottság nem zárhatja ki, hogy a magas PSV-értékű kő, tengerparti védművekhez használt kő, mellékkőzet és az elsődleges, kiváló minőségű sóder, valamint az ezekből származó melléktermék/hulladék vonatkozásában megállapított mentesség ösztönözheti ezen anyagok sóderként történő felhasználás céljából való kitermelését.

(163) Azzal kapcsolatban, hogy több érdekelt fél megkérdőjelezte az AGL logikáját annak ismeretében, hogy adóköteles a magas PSV-értékű kőzet és a védművekhez használt kő, míg az árvízvédelemhez használt agyag vagy egyéb célzott felhasználású anyagok nem adókötelesek, az Egyesült Királyság hatóságai a BAA-val közösen azt a tájékoztatást nyújtották, hogy a PSV (simakőérték) a sódernek a csiszolással szembeni ellenállóképességét jelzi; a magas PSV-értékű köveket bitumenes keverék részeként csúszásgátlás céljából az utak felületére öntik. A legnagyobb PSV-értékű sódert olyan helyeken használják, mint például a kanyarok és fékezőfelületek, és azt a PSV-értéke és a sóder kopásállósága (aggregate abrasion value, AAV) alapján speciális célokra használják. E tulajdonságok a kőzet lelőhelyének velejárói, amelyeket az előállítási folyamat fokozhat. Az anyagok még így is sódernek minősülnek, és e felhasználási mód besorolása az AGL alkalmazásának céljából: sóderként történő felhasználás.

(164) A tengerparti védművekhez használt kőzet feladata, hogy megvédje az Egyesült Királyság partvonalát az eróziótól. A vonatkozó előírás követelményei az adott tengeri környezet súlyosságától függnek. Az előírt tulajdonságok közé tartozik a tömörség és a sóder kopásállósága (AAV). Az AGL alkalmazásának céljából sóderként kerül besorolásra, mivel tartósság biztosítására és ömlesztett anyagként használják.

(165) Továbbá az, hogy egy konkrét célra használt anyag helyettesíthető vagy sem, nem befolyásolja sem az AGL logikáját, sem pedig az egyéb anyagok részére biztosított mentességeket. Sőt, a Bizottság megjegyzi, hogy ebben az esetben az AGL különböző, egymással nem helyettesíthető felhasználási módokra is vonatkozhat. Azonban amíg ezen anyagok sóderként széles körben felhasználhatók és azokat fel is használják, és sóderként történő felhasználásuk gazdasági szempontból ésszerű, ezen anyagok mentessége, még ha csak bizonyos felhasználási módokra vonatkozik, alááshatja az AGL célját.

(166) Számos érdekelt fél mutatott rá arra a tényre, hogy az adómentes sóder a másodlagos sódereket helyettesíti, nem pedig a jobb minőségű termékeket. A Bizottság megjegyzi először is azt, hogy ez a szempont semmilyen módon nem vonja kétségbe azt a tényt, hogy az AGL megvalósítja környezetvédelmi célját, mivel azok az adómentes anyagok, amelyek a nem sóderként való felhasználásra kitermelt anyag elkerülhetetlen melléktermékei, az újonnan kitermelt sódert helyettesítik. Ha csökken az újonnan kitermelt sóder mennyisége, nem számít, hogy e termékek jobb vagy gyengébb minőségű sódert helyettesítenek. A Bizottság továbbá azt is megállapítja, hogy esetenként az adómentes anyagok akár jobb