MELLÉKLET

EGYSÉGES DOKUMENTUM

„ISTRA”

EU-szám: HR-PDO-0005-01358 – 2015.7.30.

OEM ( X ) OFJ ( )

1. Elnevezés

„Istra”

2. Tagállam vagy harmadik ország

Horvátország

Szlovénia

3. A mezőgazdasági termék vagy élelmiszer leírása

3.1. Terméktípus

1.5. osztály: Olajok és zsírok (vaj, margarin, olaj stb.)

3.2. Az 1. pontban szereplő elnevezéssel jelölt termék leírása

Az „Istra” közvetlenül az olajfa (Olea europaea L.) terméséből, kizárólag mechanikus úton kinyert extra szűz olívaolaj.

A terméknek forgalomba hozatalkor az alábbi fizikai-kémiai és érzékszervi jellemzőkkel kell rendelkeznie:

— szabad zsírsavtartalom olajsavban kifejezve: ≤ 0,4 %

— peroxidszám: ≤ 12 mEq O2/k

— K232: ≤ 2,25

— K270: ≤ 0,20

— Delta-K: ≤ 0,01

— aroma: friss olajbogyók, gyümölcs, zöldségek vagy más zöld növényzet, például zöld levelek, zöld fű stb. közepesen/erősen markáns aromája (a gyümölcsösség mediánja a folyamatos, lineáris skálán > 3,0),

— íz: az egészséges és friss olajbogyókra jellemző, alábbi intenzitású keserű és csípős íz: — keserűség: enyhén, közepesen vagy erősen markáns (medián a folyamatos, lineáris skálán ≥ 2,0), — csípősség: enyhén, közepesen vagy erősen markáns (medián a folyamatos, lineáris skálán ≥ 2,0).

3.3. Takarmány (kizárólag állati eredetű termékek esetében) és nyersanyagok (kizárólag feldolgozott termékek esetében)

Az „Istra” olívaolaj előállításához a következő olívabogyó-fajták használhatók: buga (szinonima: črna), buža, črnica, drobnica, istarska belica (szinonimák: istrska belica, istarska bjelica, bianchera), karbonaca, mata, plominka, puntoža, rošinjola, štorta, žižolera, frantoio, leccino, maurino, moraiolo, pendolino és picholine. Az „Istra” adott mennyiségében az olaj legalább 80 %-ának kell a fentiek közül egy vagy több fajtából származnia.

Az egyetlen fajtájú olajbogyóból előállított olajoknál az olaj legalább 80 %-ának kell egyetlen olívabogyó-fajtából származnia.

3.4. Az előállítás azon műveletei, amelyeket a meghatározott földrajzi területen kell elvégezni

Az „Istra” előállításának valamennyi szakaszát, az olajbogyók termesztésétől azok feldolgozásáig, a 4. pontban meghatározott földrajzi területen kell elvégezni.

3.5. A bejegyzett elnevezést viselő termék szeletelésére, aprítására, csomagolására stb. vonatkozó egyedi szabályok

Sajátos jellemzőinek és minőségének megőrzése érdekében az olaj csomagolását a 4. pontban meghatározott földrajzi területen kell elvégezni. Az olajnak az előállítási területen belül történő csomagolása minimálisra csökkenti annak a kockázatát, hogy a terméknél minőségromlást okoz a szállítás és a többszöri átöntés, amelynek során hőmérséklet-ingadozás, légköri oxigén és fény érheti. Emellett az előállítási területen belül történő csomagolás azt is lehetővé teszi, hogy az ellenőrző hatóságok a megfelelőség ellenőrzését az olajat hagyományosan maguk palackozó érintett termelők jelenlétében végezzék. A megfelelési tanúsítvány és az eredetmegjelölés használatának joga kiemelkedő fontosságú a termelők számára, mivel megerősíti a fogyasztók bizalmát, versenyelőnyt biztosít és – ennek folytán – nagyobb nyereséget eredményez.

Az olajnak az előállítási területen belül történő csomagolása nagyban segíti a nyomonkövethetőséget és a minőség-ellenőrzést, amit az előállítási területen kívül nehezebb lenne megoldani.

3.6. A bejegyzett elnevezést viselő termék címkézésére vonatkozó egyedi szabályok

Mezőgazdasági üzemek neve vagy olajfaligetek helye csak akkor tüntethető fel az „Istra” oltalom alatt álló eredetmegjelölés mellett, ha a termék kizárólag az adott mezőgazdasági üzemben – azaz a címkén feltüntetett olajfaültetvényekről – betakarított olajbogyókból készül.

Feltüntethető az olaj fajtaösszetétele is, de csak akkor, ha igazoló okmányokkal támasztható alá. Az egyfajtájú olajoknál a 3.3. pontban felsorolt hivatalos fajtanevek használhatók.

A csomagolástól függetlenül a termék forgalomba hozatalakor az „Istra” terméknévnek a betűk mérete, típusa és színe (tipográfia) alapján egyértelműen különböznie kell az egyéb feliratoktól.

A címkén a betakarítás évét is fel kell tüntetni.

A termék forgalomba hozatalakor minden csomagoláson szerepelnie kell a közös szimbólumot és az egyedi csomagszámot tartalmazó öntapadó címkének is. A termékleírásnak megfelelő terméket forgalmazó, az „Istra” oltalom alatt álló eredetmegjelölést használó valamennyi szereplő azonos feltételekkel jogosult a címke használatára.

A közös szimbólumnak két fajtája létezik: a horvát és a szlovén. A közös szimbólumot egy sötét körön belül álló stilizált olajbogyó alkotja. A termés közepéből egy olajcsepp folyik ki. Az olajcsepp alatt olvasható a nagybetűs „ISTRA” szó. Az „ISTRA” szó A betűje felett a horvát változatnál „ZOI”, a szlovén változatnál pedig „ZOP” felirat látható, mindkét esetben kisebb betűmérettel.

4. A földrajzi terület tömör meghatározása

Az „Istra” előállítási területe az Isztriai-félsziget egy részét foglalja magában.

Az „Istra” olívaolaj előállításának földrajzi területe a preluki kempingtől északra, a Rijeka és Opatija közötti határon található preluki kikötővel kezdődik. A határvonal a Rijeka–Opatija határ mentén haladva, a kempinget megkerülve jut el északon az Opatija, Matulji és Kastav közötti hármaspontig. Baredi településen átvágva éri el a vasutat a Matulji, Kastav és Rijeka közötti hármaspontnál. Ezután a vasutat követve Rijeka felé halad tovább a Kastav és Rijeka közötti határ mentén. A Vrata Jadrana autópálya-pihenőhelytől keletre a határvonal északnak fordulva vág át Bačići és Murini településen, majd Tuhtani településtől keletre éri el a Rijeka–Viškovo–Kastav hármaspontot. A Viškovo–Kastav határ mentén haladva, Duževón (281. sz. földmérési alappont) keresztül jut el a Ranjevac alatti Kastav–Viškovo útig, ahol rövid ideig a Viškovo felé vezető utat követi, majd északnak fordulva átszeli Jardasi és Kosi települést és így éri el a Viškovo–Kastav–Klana hármaspontot Sohitól keletre (452. sz. földmérési alappont). Itt nyugatnak, majd délnyugatnak fordulva és Sohit keresztezve halad Prkačine és Plas között, hogy a Kastav–Matulji–Klanand hármaspontnál elérje a Majevi hegyet (411 m). A határvonal ezután északnak fordulva, Matulji település határán fut fel a Stanić hegy lábáig (465 m), ahol kissé nyugatnak tart, azután ismét észak felé fordulva halad el Mučići településtől keletre, Kapužnjak érintésével, Ružići településtől és a Vela Rebra hegytől (446 m) keletre, majd Pišćevati Breg, Turinski Dol, Raspravica Popenac, a 738 méteres csúcs és Liskovac keresztezésével éri el a Visoč hegyet (756 m). A Visoč hegynél nyugatnak forduló határvonal Klanactól északra hagyja el az 547. sz. földmérési alappontot, a 657 méteres magassági pontot, majd Rupa városától északra, Lešćinán keresztül jut fel a 447. sz. földmérési alapponthoz, ahol északnak fordul. Ezután a Gradina hegytől (562 m) nyugatra, a vasút mentén fut az 519. sz. földmérési alappontig (Velika Reber), majd előbb nyugatnak, utána pedig délnek fordulva Barišča és Kališča (602. sz. földmérési alappont) településen keresztül ér le Buričine településre. A Buričine hegynél nyugatnak forduló határvonal a Kovnica hegyen (901 m) át, Jankovac és az Osik hegy között haladva hagyja maga mögött Surinova Glavica térségét és a Strahovica hegyet (771 m). Ezután Ravni Kot déli oldalán elhaladva délre fut át a Ribnik hegyen (1 023 m) és az 1 028,5. sz. földmérési alappontig, majd Vinćarija és Glavičorka után délnek fordul (1083. sz. földmérési alappont). Ezután rövid ideig nyugat és ismét északnyugat felé halad Lipicáig, majd a 979. sz. (Lipica) és a 953. sz. (Mala Plešivica) földmérési alapponttól délnyugatra megy tovább Mala Vrata (695. sz. földmérési alappont) északnyugati részéig. Mala Vrata településnél a határvonal nyugatnak fordulva halad Jelovščina felé, aztán a Mali Grižan hegyet (851. sz. földmérési alappont) elhagyva délnyugat felé, ahol délkeletnek fordulva halad el Stružnjak (781 m) és Gnojina (776 m) északi oldalán, mielőtt délnyugat felé fordulva elérné a Jelovica–Podgorje utat. Ezt követően északnyugati irányban Podgorje, Praproče és Črnotiče településen halad át, mielőtt a Gaber hegy (447 m) déli oldalán megállna. Onnan észak felé folytatva, Kastelecen keresztül halad tovább Socerb városáig, a 447. sz. földmérési alapponton át, amíg el nem éri a szlovén/olasz határt.

A határvonal nyugati irányban fut a nemzetközi határ mentén San Bartolomeóig, majd a tengerpart mentén délkeletnek tartva jut vissza a preluki kikötőnél található kiindulási pontig.

5. Kapcsolat a földrajzi területtel

A terület sajátosságai

Földtani, domborzati és – bizonyos mértékben – éghajlati viszonyait tekintve Isztria térségét négy jól elkülöníthető rész alkotja: a félsziget északi/északkeleti részén található kis sziklás perem, a karbon flisből álló északnyugati partszakasz, a flis üledéket tartalmazó középső dombos vidék, valamint a déli és a nyugati tengerpart mentén húzódó mészkőplató. Az olívatermesztés szempontjából a mediterrán éghajlatú északnyugati, nyugati, déli és középső részek a legfontosabbak. Bár az Isztriai-félsziget az olívatermesztésre alkalmas szélességi kör peremén található, alakjának és fekvésének köszönhetően enyhébb a klímája, mint az ugyanazon a szélességi körön fekvő többi területnek. Isztria déli részének euromediterrán jellegű klímáját erős tengeri hatás, markánsan száraz nyári évszak, 16 °C körüli éves átlaghőmérséklet és 820 mm körüli éves csapadékmennyiség jellemzi. A szubmediterrán éghajlatú nyugati és északnyugati területeken kevésbé markáns száraz nyári évszak, 14 °C körüli éves átlaghőmérséklet és 1 000 mm körüli maximális éves csapadékmennyiség jellemző.

Már az ősi római időkben felismerték azt, hogy Isztria talaja és klímája kedvező az olívatermesztéshez. Ebből következően az olívabogyó és az olívaolaj már több mint 2 000 éve nem csupán Isztria fontos gazdasági tényezője, hanem a védjegye is. Az előkerült amforákon még ma is látható Olei Histrici (isztriai olaj) és Olei flos (elsősajtolású olaj) feliratok azt mutatják, hogy a minőségi olajokat már abban az időben is külön címkével jelölték. Az isztriai olívaolaj kereskedelmi útvonalakon jutott el Észak-Itália, Noricum és Pannonia piacaira.

Az isztriai olívatermesztés fejlődése a 20. század második felében kapott nagyobb lendületet. Tudományos és szakmai intézetek segítségével új olajfaültetvényeket telepítettek, a termékskála egy részét kibővítették, és új olívatermesztési és feldolgozási technikákat vezettek be. Az olívatermesztés ősi hagyománya és az új trendek megjelenése az isztriai olívatermesztők és feldolgozók fokozatos szakosodását eredményezte. Olthatatlan kíváncsiságuknak, újító hajlamuknak és versenyszellemüknek köszönhetően hamarosan arra használták fel az új lehetőséget, hogy tökéletesítsék a nemzedékről nemzedékre szálló ismereteket és készségeket.

A termék sajátosságai

Az „Istra” olívaolaj a több tényezőből adódó kiváló minőségének és érzékszervi jellemzőinek köszönheti elismertségét és egyediségét. Az olaj friss olívabogyókra emlékeztető közepes/intenzív aromájához gyakran párosulnak gyümölcsök, zöldségek vagy más zöld növényzet (például zöld levelek, zöld fű stb.) eltérő intenzitású aromajegyei. Az „Istra” olívaolaj íze harmonikus, egészséges és friss olajbogyókra emlékeztető, és rendszerint közepesen keserű és csípős.

Az „Istra” illékony C6 és C5 vegyületekben gazdag, amelyek zöld aromát, illetve keserű és csípős ízt adnak az olívaolajnak. Az „Istra” keserű és csípős íze azonban nem csupán az illékony vegyületek nagy mennyiségével, hanem a fenolok magas arányával is összefügg, amelyek – az olaj érzékszervi jellemzőinek javításán túlmenően – szintén kedvezően befolyásolják annak táplálkozás-élettani tulajdonságait és stabilitását is, aminek köszönhetően ellenáll az oxidációnak.

Emellett az isztriai extra szűz olívaolajak éveken át végzett kutatása tudományosan is bizonyította azok tápértékét, valamint megerősítette, hogy a sok fenolvegyület mellett nagy mennyiségben tartalmaznak olajsavat is. Az „Istra” átlagos olajsavtartalma magas (leginkább 74 % feletti), miközben a lenolajsav aránya 10 % alatt van. Az „Istra” e sajátos kémiai összetétele – az olajsav és lenolajsav magas (> 7) arányának és a nagy fenoltartalomnak a kombinációja – növeli az olaj oxidációs stabilitását.

Az „Istra” egy másik megkülönböztető jellemzője a nagyon alacsony szabad zsírsavtartalom és az alacsony peroxidszám.

A terület és a termék közötti ok-okozati kapcsolat

Mivel az Isztriai-félsziget az olívatermesztési régió legészakibb határán fekszik, ezért úgy tűnhet, hogy az ottani viszonyok nem kedveznek az olívatermesztésnek. Isztriát azonban már a római idők óta ideális helynek tartják az olívatermesztés és a kiváló minőségű olívaolaj előállítása szempontjából. Közvetlen bizonyíték erre az ott termesztett olívabogyó-fajták széles skálája. Az a tény, hogy fajtaösszetételétől függetlenül az „Istra” mindig megfelel a 3.2. pont szerinti érzékszervi és kémiai követelményeknek, azt jelenti, hogy az Isztriai-félsziget talaj- és klímaviszonyai nagyban hozzájárulnak az ott termő olívabogyók minőségéhez és jellemzőihez, valamint az olaj kémiai és érzékszervi tulajdonságaihoz.

Az „Istra” esetében a sajátos isztriai klímaviszonyok fő következménye az egyszeresen telítetlen olajsav magas aránya az összes zsírsavon belül. Ennek oka az, hogy az olajfák több olajsav termelésével alkalmazkodnak a hidegebb éghajlathoz (Pannelli et al., 1993, in O. Koprivnjak, I. Vrhovnik, T. Hladnik, Ž. Prgomet, B. Hlevnjak és V. Majetić Germek: Obilježja prehrambene vrijednosti djevičanskih maslinovih ulja sorti Buža, Istarska bjelica, Leccino i Rosulja, Hrvatski časopis za prehrambenu tehnologiju, biotehnologiju i nutricionizam, No 7 (2012), 174. o.).

Az „Istra” illékony vegyületekben gazdag kémiai összetétele, ami a zöld aromák befolyásolója – esetenként pedig a keserű és csípős íz okozója is –, nem csupán a fajtaválaszték és a klimatikus viszonyok, hanem az olívatermesztők által alkalmazott termelési eljárások – az olívabogyók éppen érett állapotban való leszedése, valamint a termés kezelése és feldolgozása, illetve az olaj tárolása során alkalmazott helyes gyakorlat – eredménye is. Ennélfogva a termék minőségének biztosításában kulcsszerepe van az olívatermesztés, olajkészítés és -tárolás terén nemzedékről nemzedékre szálló, a helyi olívatermesztők és -feldolgozók által felhalmozott és tökéletesített szakértelemnek és jártasságnak.

A korai betakarítás – amely akkor történik, amikor a termés még zöld vagy márványos és kemény – nagyban befolyásolja az olaj jellemzőit. Ez a gyakorlat a termelés fontos alapjává vált az isztriai olívatermesztők körében. A korai betakarítás – azon kívül, hogy segítségével elkerülhető az annyira alacsony hőmérsékleteknek való kitettség, amelyeknél a termés megfagyna – megelőzi az olajbogyó-fúrólégy második és harmadik nemzedéke általi fertőzést is, amely egyébként súlyosan érintheti az olaj minőségét. Továbbá az „Istra” esetében a korai betakarítás közvetlenül javítja a kémiai minőségmutatókat, valamint az íz és az aroma sajátos jellemzőit; ez a szabad zsírsavak alacsony szintjével, az alacsony peroxidszámmal és az alacsony K-számokkal, valamint az íz és az aroma szempontjából pozitív érzékszervi tulajdonságok nagy intenzitásával függ össze (K. Brkić Bubola, O. Koprivnjak, B. Sladonja, D. Škevin, I. Belobrajić: Chemical and sensorial changes of Croatian monovarietal olive oils during ripening, European Journal of Lipid Science and Technology, vol. 114 (2012), 1400. o.).

A fent bemutatott különböző helyi természeti és emberi tényezők kölcsönhatásának eredményeként alakul ki az „Istra” OEM termék egyedi jellege, azaz a harmonikus íz, valamint az olívatermés csípős, keserű és gyümölcsös jellege közötti egyensúly.

Hivatkozás a termékleírás közzétételére

(e rendelet 6. cikke (1) bekezdésének második albekezdése)

http://www.mps.hr/datastore/filestore/87/2017-03-29_-_ZOI_Istra_2017_03_08.pdf

http://www.mkgp.gov.si/fileadmin/mkgp.gov.si/pageuploads/podrocja/Kmetijstvo/zascita_kmetijskih_pridelkov_zivil/ZOI_Istra_2017.pdf