HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 146/12

A TANÁCS VÉLEMÉNYE

Hollandiának a 2009–2012-es időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programjáról

2010/C 146/03

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,

tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (3) bekezdésére,

tekintettel a Bizottság ajánlására,

a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,

A KÖVETKEZŐ VÉLEMÉNYT FOGALMAZTA MEG:

(1) A Tanács 2010. április 26-án megvizsgálta Hollandiának a 2009–2012-es időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programját.

(2) 2009-ben a gazdaság súlyos, 4 %-os szűkülést szenvedett el. A világkereskedelem visszaesése viszonylag súlyosan érintette a holland gazdaságot, és ezért a nettó export negatívan hatott a növekedésre. A belföldi kereslet csökkenése az év során szintén visszafogta a növekedést, mivel a vagyoni helyzetet és a bizalmat érintő jelentős negatív hatások miatt csökkent a magánfogyasztás, a beruházásokat pedig csökkenő kereslet, alacsonyabb jövedelmezőség és szigorodó hitelfeltételek sújtották. A kormányzati fogyasztás volt a gazdaságot támogató egyetlen keresleti tényező, főként az európai gazdaságélénkítési tervvel összhangban végrehajtott, a GDP 1 %-át kitevő ösztönző csomagnak köszönhetően. A GDP-növekedés 2010-ben várhatóan újra pozitív lesz, amit nagy valószínűséggel a világkereskedelem élénküléséhez kapcsolódóan a nettó export vezérel. A lakossági fogyasztás a jelek szerint visszafogott marad, mivel a rendelkezésre álló reáljövedelmet negatívan befolyásolja az alacsony bérnövekedés és a növekvő munkanélküliség, a beruházásokat pedig várhatóan az alacsony mértékű kapacitáskihasználás, a csökkent jövedelmezőség és a továbbra is szigorú hitelfeltételek fogják vissza. A kormány által a gazdasági válságra válaszul hozott gazdaságélénkítő intézkedések, az automatikus stabilizátorok teljes mértékű működése és a csökkenő gázbevételek miatt a költségvetési pozíció 2009-ben nagyon gyorsan, a 2008-ban még a GDP 0,7 %-át kitevő többletről a GDP 4,9 %-ának megfelelő hiányra romlott. 2010-ben további romlás várható. A GDP 3 %-ában meghatározott referenciaértéket meghaladó 2009-es költségvetési hiány a túlzott hiány esetén követendő eljárás megindításához vezetett. Ennek keretében a Tanács 2009. decemberben ajánlást bocsátott ki Hollandiának, amelyben a túlzott hiány megszüntetésének határidejeként 2013-at tűzte ki. Hollandia egyik legfőbb szakpolitikai kihívása az lesz, hogy a hiányt a megadott határidőig a GDP 3 %-a alá csökkentse. Az egyéb kihívások közé tartozik továbbá az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságáról való gondoskodás, a pénzügyi szektorba vetett bizalom folytatódó erősítése, és annak biztosítása, hogy a vállalati szektor finanszírozási forrásokhoz jusson.

(3) Bár a tényleges GDP-nek a válság során megfigyelt csökkenése jórészt ciklikus, a válság a potenciális kibocsátás szintjére is negatív hatással volt. Emellett a válság a beruházások visszaesése, a hitelhez jutás nehézségei és a növekvő strukturális munkanélküliség révén középtávon is hatással lehet a potenciális növekedésre. Ezenfelül a gazdasági válság hatása súlyosbítja a népesség idősödésének a potenciális kibocsátásra és az államháztartás fenntarthatóságára gyakorolt negatív hatását. Mindezek ismeretében a potenciális növekedés támogatása céljából elengedhetetlen a strukturális reformok ütemének felgyorsítása. Hollandia számára mindenekelőtt a munkaerőpiac terén fontos reformokat végrehajtani, különösen olyan további intézkedések – többek között a munkaerő-piaci átállás elősegítése – kidolgozása révén, amelyek arra irányulnak, hogy az összesen ledolgozott órák számának növelése céljából növeljék a nők, az idősebb munkavállalók és a hátrányos helyzetű csoportok részvételét, valamint a K+F terén további kedvező ösztönzők létrehozásával.

(4) A program alapjául szolgáló makrogazdasági forgatókönyv 2010 tekintetében a holland Gazdaságpolitikai Elemzési Hivatal (CPB) előrejelzéseire támaszkodik, és azzal számol, hogy a reál-GDP a 2009-es 4 %-os szűkülést követően 2010-ben 1,5 %-kal újra növekedésnek indul, majd a programidőszak fennmaradó részében átlagosan 2 %-ra erősödik. A jelenleg rendelkezésre álló információk fényében (2) úgy tűnik, hogy ez a forgatókönyv 2010-ben és 2011-ben optimista, 2012-ben pedig megalapozott növekedési feltételezéseken alapul. A program inflációs előrejelzései 2010-re valószerűnek, 2011-re és 2012-re viszonylag alacsonynak tűnnek. Megalapozott a program azon feltételezése, hogy a gazdasági növekedés fellendülését főként a nettó export vezérli majd, de a lakossági fogyasztásnak és a beruházásoknak a növekedéshez való előrevetített hozzájárulása optimistának tűnik. A munkaerőpiacot illetően a foglalkoztatás-növekedés és a munkanélküliség alakulása egyaránt némileg optimistának tűnik a programidőszakban.

(5) A program szerint az államháztartási hiány a 2008-ban a GDP 0,7 %-át kitevő többletről erőteljesen, a GDP 4,9 %-ára romlott 2009-ben, ami nagymértékben tükrözi a válságnak az államháztartásra gyakorolt hatását, de ehhez a hiányhoz hozzájárultak a GDP 1 %-ának megfelelő ösztönző intézkedések is, amelyeket a kormány az európai gazdaságélénkítési tervvel összhangban hozott. A tervek szerint a fiskális politika 2010-ben támogató marad, majd a program későbbi éveiben restriktívvé válik. A Tanács által szorgalmazott, a válságkezelő intézkedések leépítésére vonatkozó stratégiával (exitstratégia) összhangban, és a túlzott hiány 2013-ig történő megszüntetése, valamint a fenntartható államháztartási egyenleghez való visszatérés céljából a 2009. és 2010. évi expanzív költségvetési irányvonalat 2011-től jelentős költségvetési szigornak kell követnie.

(6) Az aktualizált programban 2010-re meghatározott költségvetési célkitűzésként a GDP 6,1 %-át kitevő hiány szerepel. A programban tervezettek szerint a bevételi hányad 2009-hez képest GDP-arányosan 0,1 %-kal csökken, a kiadási hányad viszont várhatóan 1,1 %-kal nő. A program 2010-re vonatkozó költségvetési előrejelzése GDP-arányosan 0,2 %-kal jobb a 2010. évi költségvetési célkitűzésnél, és ebben a formában összhangban van a 126. cikk (7) bekezdése alapján megfogalmazott 2009. december 2-i tanácsi ajánlással. A program alapjául szolgáló optimistább makrogazdasági kilátások csak részben csapódnak le a költségvetési eredményben, főként annak következtében, hogy a növekedés a kisebb adóbevételt jelentő exportorientált szektorban koncentrálódik, valamint a GDP 0,1 %-át kitevő, 2009-ből eredő negatív bázishatás miatt. A 2010. évi strukturális egyenleg, azaz a ciklikusan kiigazított, az egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül számított egyenleg, a közösen elfogadott módszertannak megfelelően újraszámolva 2009-ben a GDP – 3,75 %-áról 2010-ben – 4,75 %-ára történő romlást mutat. A diszkrecionális intézkedések átfogó hatása 2010-ben elhanyagolható, mivel a magasabb diszkrecionális kiadásokhoz adóemelések társulnak. A strukturális egyenleg mindezek ellenére megfigyelt 2010-es romlását részben a magasabb kamatkiadások és a csökkenő gázbevételek, de leginkább az olyan különböző késleltetett hatások magyarázzák, mint például a növekvő munkanélküliség, amely a standard rugalmasság mellett a várhatónál magasabb kiadásokhoz és alacsonyabb adóbevételekhez vezet.

(7) A program középtávú költségvetési stratégiájának fő célja, hogy a hiány 2013-ra a GDP 3 %-a alá csökkenjen. A program alapján pozitív növekedési kilátások esetén a konszolidáció 2011-ben kezdődne meg. Ez a cél alapvetően összhangban van az EUMSz. 126. cikkének (7) bekezdése alapján megfogalmazott ajánlással. A program ugyan megemlíti az arra vonatkozó kötelezettségvállalást, hogy további intézkedések meghozatalával tartják a 2013-as határidőt, de nem részletezi az intézkedések nagyságrendjét és jellegét. A programidőszak továbbá nem terjed ki 2013-ra. A program szerint a nominális költségvetési hiány 2011-ben (az előző évi 6,1 %-ról) a GDP 5 %-ára, 2012-ben pedig 4,5 %-ra javul. Az elsődleges egyenleg várhatóan hasonló pályán mozog. A 2012-re várt eredmény változatlan politika feltételezésére alapozott technikai eredménynek és nem célkitűzésnek tekintendő. A program költségvetési előrejelzései alapján az államháztartási egyenleg további, a GDP több mint 1,5 %-át kitevő nominális javulására van szükség 2013-ban ahhoz, hogy a hiány a GDP 3 %-a alá csökkenjen. Az (újraszámított) strukturális egyenleg a várakozások szerint 2010-ben a GDP – 4,75 %-ára romlik, majd ezt követően 2011-ben a GDP – 4 %-ára és 2012-ben a – 3,5 %-ára javul. A kormány költségvetési stratégiája 2011-ben főként a GDP megközelítőleg 0,5 %-át kitevő ösztönző csomag (részleges) visszavonásából, valamint a GDP 0,25 %-át (1,8 milliárd EUR-t) kitevő konszolidációs intézkedésekből áll. A bevételi hányad a javuló makrogazdasági környezet és az ösztönző csomag (részleges) visszavonása alapján várhatóan növekedik, míg a kiadási hányad várhatóan csökken a konszolidációs csomag, a javuló makrogazdasági környezet és az ösztönző csomag (részleges) visszavonása miatt. A program 2012 vonatkozásában változatlan politika feltételezése mellett a bevételi hányad emelkedését, valamint a kiadási hányad stabilizálódását mutatja. A program megerősíti a strukturális értelemben a GDP – 0,5 %-ának megfelelő költségvetési egyenleg elérését meghatározó új középtávú költségvetési célkitűzés melletti elkötelezettséget. Tekintettel a legfrissebb előrejelzésekre és az adósság szintjére, a középtávú célkitűzés megfelel a Paktum célkitűzéseinek. Mindazonáltal a program a programidőszakon belül nem tervezi az elérését.

(8) A program 2010-re vonatkozó költségvetési előrejelzései megalapozottnak tűnnek, de a költségvetési eredmények 2011-ben és azt követően a vártnál rosszabbul alakulhatnak. Különösen, mivel a kormánynak a pénzügyi piacokat stabilizáló műveleteinek nagy része valószínűleg a teljes programidőszak során folytatódni fog, ez negatív hatást gyakorolhat a költségvetési célokra. Bár 2010-re vonatkozóan úgy tűnik, hogy az optimista makrogazdasági forgatókönyvet bőven ellensúlyozzák a program viszonylag óvatos bevételi előrejelzései, amelyek mellett akár a cél túlteljesítése is lehetséges, ez láthatóan nem érvényes a programidőszak fennmaradó részére. Továbbá 2011-től nem feltétlenül valósítható meg a konszolidációs intézkedésekhez kapcsolódó összes megtakarítás. Végezetül, a némileg optimista munkanélküliségi előrejelzések ismeretében a szociális juttatások a programban vártnál magasabbak lehetnek. A program nem magyarázza meg teljes mértékben a bevételi és a kiadási hányad változását sem 2012-re vonatkozóan, amikorra a program – további intézkedések megvalósítása nélkül – a GDP 0,5 %-át kitevő egyenlegjavulást jelez. Az előrejelzés lényegében kedvező makrogazdasági és rugalmassági feltételezésekre épül. 2011 és 2012 vonatkozásában mindazonáltal meg kell jegyezni, hogy a holland hatóságok jelenleg végzik a költségvetés mélyreható felülvizsgálatát, amely további konszolidációs intézkedések alapjául szolgálhat, és az ajánlásnak megfelelően 2011-től segíthet megerősíteni az átlagos éves költségvetési kiigazítást, ami a vártnál jobb költségvetési eredményhez vezethet, habár még nem világos e további konszolidációs intézkedések nagyságrendje és jellege. A holland költségvetési konszolidáció eddig viszonylag jó eredményeket mutatott fel és a jelenlegi helyzetben nem jelent további kockázatot.

(9) A bruttó államadósság GDP-hez viszonyított aránya a Szerződés szerinti 2009-es referenciaérték felett volt, és a teljes programidőszak vonatkozásában növekvő tendenciát mutat. A becslések szerint az adósság 2009-ben az előző évi 58,2 %-hoz képest eléri a 62,3 %-ot. Az adósságarány növekedése nagyrészt a költségvetési hiányból és a GDP-növekedés visszaeséséből ered, bár enyhítették a pénzügyi szektornak nyújtott kormányzati támogatás visszafizetését tükröző, jelentős pozitív SFA-tételek. Az adósságarány az előrejelzések szerint a programidőszakban GDP-arányosan további 10 %-kal növekszik, 2012-re elérve a 72,5 %-ot, amit főként a folyamatosan magas államháztartási hiány okoz. A bruttó államadósság mértékét jelentős kockázatok övezik, amelyek elsősorban (főként 2011-ben) a célzottnál magasabb hiány kockázatából, és – ami ennél is lényegesebb – másodsorban a pénzügyi szektornak nyújtott, jelenleg a GDP majdnem 14 %-át kitevő jelentős garanciákból erednek. A garanciák lehívása tovább növelné az adósságarányt. Másrészről, ha a pénzügyi intézmények (határidő előtt) visszafizetik a kormányzati támogatást, az jelentősen csökkenthetné az adósságarányt.

(10) A középtávú adósságelőrejelzések, amelyek azt feltételezik, hogy a GDP-növekedés fokozatosan helyreáll a válság előtt tervezett mértékre és az adóhányad visszatér a válság előtti szintre, és amelyek magukban foglalják a népesség idősödésével kapcsolatos kiadások előre jelzett növekedését is, azt mutatják, hogy a programban tervezett költségvetési stratégia önmagában, változatlan politika mellett nem lenne elegendő az adósságráta 2020-ig történő stabilizálásához.

(11) Az idősödésnek a költségvetésre gyakorolt hosszú távú hatása jóval erőteljesebb az uniós átlagnál, mind a nyugdíjkiadások, mind pedig a tartós ápolás-gondozás kiadásainak viszonylag jelentős növekedése miatt. A középtávon magasabb elsődleges többlet biztosítása és az idősödéssel kapcsolatos kiadások előrevetített növekedésének megfékezésére irányuló strukturális reformok hozzájárulnának a Bizottság 2009. évi fenntarthatósági jelentésében (3) magasnak becsült, az államháztartás fenntarthatóságát övező kockázatok csökkentéséhez. A nyugdíjkorhatár javasolt, két évvel (65 évről 67-re) történő megemelése 2025-ig a becslések szerint szűkítené a fenntarthatósági rést, és elfogadása az államháztartás fenntarthatóságának javítása irányába tett kezdőlépést jelentene.

(12) Az 1994-ben bevezetett, tendenciákon alapuló költségvetési keret általánosságban hatékonynak és eredményesnek tekinthető (4). E keret legfontosabb elemét a többéves kiadási korlátok és a független szervezetek – különösen a CPB – szerepe jelentik (5). A keret négy évre terjed ki, és a Nemzeti Gazdaságpolitikai Elemzési Hivatal (CPB) (6) által biztosított makrogazdasági forgatókönyvre épül, ami biztosítja ezen előrejelzések objektivitását és függetlenségét. Négy évre határoznak meg költségvetési célt, amelyhez alapul veszik az idősödéshez kapcsolódó költségvetési kihívásokat, valamint a Stabilitási és Növekedési Paktum követelményeit. Ezekből a költségvetési célokból származnak a költségvetési keret sarokkövét képező kiadási korlátok. A gyakorlatban megfelelően tiszteletben tartották a kiadási korlátokat. 2009 márciusában a kormány úgy döntött, hogy a ciklusérzékeny munkanélküliségi ellátások tekintetében megszünteti a kiadási korlátokat. Ez az intézkedés megakadályozta, hogy prociklikus költségvetés-csökkentést kelljen végrehajtani a növekvő munkanélküliség miatt, és az automatikus stabilizátorok – 2009-ben a GDP mintegy 0,3 %-ával történő – megerősödéséhez vezetett. A tendenciákon alapuló költségvetési keret alkalmazása úgy tűnik, hasznos volt a jelenlegi költségvetési helyzetben. A tendenciákon alapuló költségvetési keret a gazdaságélénkülés során is fontos hozzáadott értéket képvisel majd. Míg az automatikus stabilizátorok a várakozások szerint automatikusan javítják a költségvetési irányvonalat, a kiadási korlátok eszközként szolgálnak a kiadásnövekedés ellenőrzéséhez.

(13) Az államháztartás minősége tekintetében Hollandia bizonyos területeken viszonylag jól teljesítő országnak tekinthető. Ez különösen igaz az állami infrastruktúra, az általános szolgáltatások és a költségvetési irányítás terén. A programban bejelentették az államháztartás minőségének további, a jobb szabályozás és az adminisztratív terhek csökkentése tekintetében való javítására irányuló szándékot. Az adminisztratív terhek tekintetében a programban meghatározott cél 2007-hez képest 25 %-os nettó csökkenés megvalósítása 2011-ig. A hatóságok jelenleg végzik a költségvetés mélyreható felülvizsgálatát, amely főleg a kiadási oldalra összpontosít, és célja a strukturális reformokhoz és a konszolidációs intézkedésekhez kapcsolódó döntéshozatali folyamat megkönnyítése. A bevételi oldalon a hatóságok egy külön tanulmányt készítenek az adórendszer felülvizsgálatához, amelynek célja egy olyan adórendszer kialakítása, amely a jövőben stabil bevételeket teremt a gazdaság minimális megzavarása és a költségek lehető legméltányosabb megosztása mellett. Ez a felülvizsgálat közép- és hosszú távon tovább fokozhatja az államháztartás minőségét.

(14) Összességében a programban 2010-re és 2011-re felvázolt költségvetési stratégia összhangban van a 126. cikk (7) bekezdése alapján megfogalmazott tanácsi ajánlásokkal. Ebben a formában és figyelembe véve a fent említett kockázatokat, úgy tűnik, hogy 2012-től viszont a költségvetési stratégia nincs összhangban a 126. cikk (7) bekezdése alapján megfogalmazott tanácsi ajánlásokkal, különösen, mivel 2013 nincs benne a programidőszakban. A program költségvetési előrejelzései – részben a jobb makrogazdasági forgatókönyvet tükrözve – különösen 2010 vonatkozásában valamelyest jobbak a 2010. évi költségvetésben szereplőknél, és kiegyensúlyozott kockázatok övezik. A program a 2011–2012-es időszakra a GDP 0,75 %-ának megfelelő, szűk átlagos éves költségvetési kiigazítást tervez, amelyet a fent említett kockázatok öveznek. 2011 tekintetében a program költségvetési előrejelzéseit konkrét konszolidációs intézkedések támasztják alá. Másrészről a strukturális egyenleg 2012-re előrevetített változását (a GDP 0,5 %-a) nem támogatják további intézkedések, és a standard rugalmasság alkalmazásával sem magyarázható. Ez arra utal, hogy a 2011–2013-as időszakban a Tanács által javasolt, évente átlagosan a GDP 0,75 %-ának megfelelő költségvetési kiigazítás biztosításához további konszolidációs intézkedésekre van szükség, figyelembe véve azt is, hogy a program 2013-ra nem terjed ki. A programban szereplő, 2012-ben a GDP 4,5 %-ának megfelelő, inkább változatlan politika feltételezéséből levezetett, és nem célként meghatározott nominális államháztartási hiány azt jelzi, hogy a 2013-as határidő teljesítéséhez legalább a GDP 1,5 %-át kitevő további javulásra van szükség. A programnak az adósságra vonatkozó előrejelzései és a fent említett kockázatok fényében a jelenlegi költségvetési stratégia ahhoz sem elég, hogy a GDP-hez viszonyított adósságrátát újra csökkenő pályára állítsa. Bár a programban a kormány kifejezi amelletti elkötelezettségét, hogy további szakpolitikai intézkedéseket hoz annak érdekében, hogy a hiány 2013-ra a GDP 3 %-ában meghatározott referenciaérték alá csökkenjen, a program nem tartalmaz arra vonatkozó utalást, hogy ezt hogyan érnék el.

(15) Ami a stabilitási és konvergenciaprogramok magatartási kódexében meghatározott adatszolgáltatási követelményeket illeti, a program valamennyi előírt és a legtöbb nem kötelező adatot is biztosítja. A Tanács a 126. cikk (7) bekezdése alapján megfogalmazott 2009. december 2-i, a túlzott hiány megszüntetéséről szóló ajánlásaiban arra kérte továbbá Hollandiát, hogy a stabilitási programok aktualizált változataiban külön fejezetben számoljon be a tanácsi ajánlások végrehajtása terén tett előrelépésről. Hollandia részben eleget tett ennek az ajánlásnak. Különösen, a program nem terjed ki 2013-ra, a kiigazítási időszak utolsó évére.

Általános következtetésként megállapítható, hogy Hollandiát erősen sújtotta a válság, ami a 2009. évi költségvetési egyenlegnek a 2008-ban a GDP 0,7 %-át kitevő többletről a GDP 4,9 %-át kitevő hiányba átforduló hirtelen romlását okozta, elindítva a túlzott hiány esetén követendő eljárást. 2010-ben további romlás várható, főként különböző késleltetett hatások – például a növekvő munkanélküliség – miatt. A költségvetési ösztönzők ezt követő visszavonása és a konszolidációs csomag végrehajtása 2011-ben várhatóan javítani fogja a költségvetési egyenleget. 2012-ben a költségvetés javulása a változatlan politikát feltételező forgatókönyv nyomán ciklikus feltételekből adódik. A Szerződésben 60 %-ban meghatározott referenciaértéket 2009-ben túllépő adóssághányad várhatóan jelentősen megnövekszik a programidőszakban. A programban bemutatott kiigazítási pályát lefelé mutató kockázatok övezik, és 2011 után erőteljesebb konszolidációra lenne szüksége. A fő kockázatok az Tanács által ajánlott, a GDP szűk 0,75 %-át kitevő éves költségvetési kiigazítással kombinált optimista makrogazdasági feltételezésekhez kapcsolódnak. A programban szerepel egy azzal kapcsolatos kötelezettségvállalás, hogy a 2013-as határidő teljesítése érdekében további szakpolitikai intézkedések meghozatalára kerül sor. Mindazonáltal mivel a program nem terjed ki 2013-ra, nem lehetséges teljes körűen értékelni a költségvetési stratégiát. Ezért örvendetes lenne a túlzott hiány megszüntetését alátámasztó átfogó stratégia részletesebb ismertetése, különösen 2013 vonatkozásában. Az államháztartás fenntarthatóságát övező magas kockázatok csökkentéséhez hozzájárulna a középtávon magas elsődleges többlet fenntartásának biztosítása és az idősödő népességhez kapcsolódó kiadások előre vetített növekedését megfékező reformintézkedések végrehajtása. A nemrég javasolt nyugdíjreform elfogadása esetén fontos kezdőlépésnek lenne tekinthető.

A fenti értékelés alapján, valamint figyelembe véve az EUMSz 126. cikke alapján megfogalmazott 2009. december 2-i ajánlást, Hollandia felkérést kap arra, hogy:

i. a mélyreható költségvetési felülvizsgálat keretében határozza meg a konszolidációt támogató, 2011-től és különösen az azt követő években végrehajtandó intézkedéseket, folytassa a konszolidációs erőfeszítések fokozását az ahhoz szükséges átlagos éves költségvetési kiigazítás biztosítása érdekében, hogy a hiány 2013-ra a GDP 3 %-a alá csökkenjen, és a programidőszak alatt a makrogazdasági és költségvetési kilátások javulásához kapcsolódó váratlan bevételeket fordítsa a hiánycsökkentés és a bruttó adósságrátának a referenciaérték irányába való csökkentése gyorsítására;

ii. az idősödő népességhez kapcsolódó kiadások előre vetített növekedésének megfékezésére irányuló strukturális reformok végrehajtásával javítsa tovább az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát.

A Tanács felkéri továbbá Hollandiát, hogy szolgáljon további információkkal a későbbi évekre előirányzott konszolidációt alátámasztó irányvonalról és átfogó intézkedésekről, amint az információk hozzáférhetővé válnak, de legkésőbb a soron következő stabilitási programjának a túlzott hiány esetén követendő eljárásról szóló fejezetében.

A legfontosabb makrogazdasági és költségvetési előrejelzések összehasonlítása

2008 2009 2010 2011 2012 Reál-GDP (%-os változás) SP 2010. január 2,0 –4 1,5 2 2 BIZ 2009. november 2,0 –4,5 0,3 1,6 n.a. SP 2008. november 2,25 1,25 2 2 n.a. HICP-infláció (%) SP 2010. január 2,2 1 1 1 1 BIZ 2009. november 2,2 1,1 0,9 1,2 n.a. SP 2008. november 2,5 3,25 2 2 n.a. Kibocsátási rés (7) (a potenciális GDP %-ában) SP 2010. január 2,6 –2,7 –2,3 –1,9 –1,8 BIZ 2009. november (8) 3,0 –2,7 –3,1 –2,4 n.a. SP 2008. november 0,7 –0,1 –0,5 –0,6 n.a. Nettó külső finanszírozási képesség/igény (a GDP %-ában) SP 2010. január 4,2 4,5 5,75 6,25 6,25 BIZ 2009. november 3,9 2,7 2,7 3,6 n.a. SP 2008. november 8,5 9,5 7,5 8,0 n.a. Államháztartási bevétel (a GDP %-ában) SP 2010. január 45,6 44,4 44,3 44,9 45,5 BIZ 2009. november 46,6 44,8 44,8 45,1 n.a. SP 2008. november 46,6 46,3 46,1 46,3 n.a. Államháztartási kiadás (a GDP %-ában) SP 2010. január 44,9 49,3 50,4 49,9 50,0 BIZ 2009. november 45,9 49,5 50,9 50,7 n.a. SP 2008. november 45,4 45,1 45,3 45,2 n.a. Államháztartási egyenleg (a GDP %-ában) SP 2010. január 0,7 –4,9 –6,1 –5,0 –4,5 BIZ 2009. november 0,7 –4,7 –6,1 –5,6 n.a. SP 2008. november 1,2 1,2 0,8 1,1 n.a. Elsődleges egyenleg (a GDP %-ában) SP 2010. január 2,8 –2,5 –3,7 –2,6 –2,0 BIZ 2009. november 2,8 –2,3 –3,7 –3,1 n.a. SP 2008. november 3,4 3,3 2,9 3,1 n.a. Ciklikusan kiigazított egyenleg (7) (a GDP %-ában) SP 2010. január –0,8 –3,4 –4,8 –3,9 –3,5 BIZ 2009. november –1,0 –3,2 –4,4 –4,3 n.a. SP 2008. november 0,8 1,3 1,1 1,5 n.a. Strukturális egyenleg (9) (a GDP %-ában) SP 2010. január –0,6 –3,8 –4,8 –3,9 –3,5 BIZ 2009. november –1,0 –3,6 –4,4 –4,3 n.a. SP 2008. november 0,8 1,0 1,1 1,5 n.a. Bruttó államadósság (a GDP %-ában) SP 2010. január 58,2 62,3 67,2 69,6 72,5 BIZ 2009. november 58,2 59,8 65,6 69,7 n.a. SP 2008. november 42,1 39,6 38,0 36,2 n.a. Stabilitási program (SP); a Bizottság szolgálatainak 2009. őszi előrejelzése (BIZ); a Bizottság szolgálatainak számításai.

(1) HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az ebben a szövegben említett dokumentumok az alábbi weboldalon érhetők el: http://ec.europa.eu/economy_finance/sgp/index_hu.htm

(2) Az értékelés különösen a Bizottság szolgálatainak 2009. őszi előrejelzését veszi figyelembe, és az azóta elérhetővé vált egyéb információkat is, például a Bizottság szolgálatainak 2010. februári időközi előrejelzését.

(3) Az államháztartások fenntarthatóságáról szóló 2009. november 10-i tanácsi következtetésekben „a Tanács felhívja a tagállamokat, hogy a soron következő stabilitási és konvergenciaprogramjaik során irányítsák figyelmüket a fenntarthatóságot célzó stratégiákra”, továbbá „felkéri a Bizottságot, valamint a Gazdaságpolitikai Bizottságot és a Gazdasági és Pénzügyi Bizottságot, hogy – a következő fenntarthatósági jelentéshez megfelelő időben – további módszereket dolgozzanak ki az államháztartások hosszú távú fenntarthatóságának értékeléséhez”, amelyet 2012-re terveznek.

(4) Lásd például: IMF, 2001a, Code of good practices on fiscal transparency és OECD, 2002, Best practices for budget transparency, OECD journal on budgeting.

(5) Lásd még: IMF (2005) 05/225. országjelentés és az Európai Bizottság (2007) Államháztartások a gazdasági és monetáris unióban, 2007. és Bos, F., „the Dutch fiscal framework; history, current practice and the role of the CPB”, CPB document 150, Netherlands Bureau for Economic Policy Analysis, Hága, 2007. július.

(6) A Nemzeti Gazdaságpolitikai Elemzési Hivatal, ismertebb nevén Centraal Planbureau (CPB) egy független kormányzati előrejelzésekkel foglalkozó intézmény.

(7) Kibocsátási rések és ciklikusan kiigazított egyenlegek a programokból, ahogy a Bizottság szolgálatai a programokban szereplő információk alapján újraszámították.

(8) A 2008 és 2011 közötti időszakra vonatkozó 1,7 %, 1,1 %, 0,7 % és 0,9 %-os becsült potenciális növekedés alapján.

(9) Ciklikusan kiigazított egyenleg, egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül. Az egyszeri és az egyéb átmeneti intézkedések a legújabb program és a Bizottság szolgálatainak 2009. novemberi előrejelzése alapján egyaránt a GDP 0,4 %-át teszik ki 2009-ben (hiánycsökkentők).

Forrás:

Stabilitási program (SP); a Bizottság szolgálatainak 2009. őszi előrejelzése (BIZ); a Bizottság szolgálatainak számításai.