A Bizottság határozata

(1987. július 22.)

az EGK-Szerződés 115. cikke alapján a tagállamok számára engedélyezett felügyeleti és védintézkedésekről

(87/433/EGK)

AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,

tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre, és különösen annak 115. cikkére,

mivel a Szerződés 30. és azt követő, a mennyiségi korlátozások megszüntetésére és az azonos hatású intézkedésekre vonatkozó cikkei különbségtétel nélkül vonatkoznak a Közösségből származó termékekre, valamint a tagállamok bármelyikében származásuktól függetlenül szabad forgalomban lévő termékekre;

mivel e rendelkezések alapján a Közösségen belüli kereskedelemben behozatali engedély megkövetelése, legyen az csupán formális, vagy bármilyen hasonló eljárás tilos;

mivel ezenkívül a Szerződés 9. cikkének (2) bekezdése kizár bármilyen közigazgatási eljárást, amelynek célja, hogy az áruk mozgására vonatkozó megkülönböztető szabályokat hozzon létre aszerint, hogy azok a Közösségből származnak, vagy harmadik országokból származnak és valamely tagállamban szabad forgalomban vannak;

mivel azonban ezen alapelvek tényleges megvalósítása közös kereskedelempolitika hatékony létrehozását feltételezi;

mivel a közös kereskedelempolitika létrehozását még nem fejezték be; mivel a tagállamok által néhány, harmadik országokból származó termékre alkalmazott intézkedés helyébe még nem léptek egységes közös szabályok;

mivel az a tény, hogy a közös kereskedelempolitikát még nem hozták létre teljesen, azt jelenti, hogy a tagállamok kereskedelempolitikái között még mindig vannak különbségek, amelyek a kereskedelem eltérülését okozhatják, aminek megelőzése a Szerződés 115. cikkének a célja;

mivel ebből a célból a Bizottság jogosult a tagállamok felhatalmazására, hogy azok a harmadik országokból származó, és valamely tagállamban szabad forgalomban lévő termékek Közösségen belüli szabad mozgásának alapelve ellenére Közösségen belüli felügyeleti intézkedéseket vagy védintézkedéseket hozzanak; mivel azonban a 115. cikk előírja, hogy ezen intézkedések csak szükség esetén engedélyezhetők, és azt is hogy a Bizottság elsőbbségben részesíti azon intézkedéseket, amelyek a közös piac működésében a lehető legkisebb zavart okozzák; mivel ennek eredménye az, hogy a közös piac kialakításának jelenlegi szakaszában a Szerződés 115. cikke alá tartozó megfelelő intézkedések csak akkor engedélyezhetők, ha a kereskedelem eltérülése gazdasági nehézségekhez vezet vagy veszélyezteti a tagállamok, a Közösség nemzetközi kötelezettségei alapján kialakított kereskedelempolitikai intézkedéseinek hatékonyságát;

mivel az Egységes Európai Okmány előírja egy olyan belső határok nélküli terület 1993. január 1-jétől történő létrehozását, amelyben az áruk, szolgáltatások és a tőke szabadon áramolhat; mivel ez magában foglalja egyrészt, hogy a tagállami kereskedelempolitikák között még meglévő különbségeket fokozatosan eltörlik vagy csökkentik, másrészt, hogy a Bizottságnak teljesen tudatában kell lennie e célkitűzéseknek, amikor a Szerződés 115. cikke alapján történő intézkedések engedélyezésének szükségességét értékeli;

mivel a tagállamok számára egyes harmadik országokból származó és valamelyik másik tagállamban szabad forgalomban lévő termékek behozatala tekintetében engedélyezhető felügyeleti és védintézkedésekről szóló, 1979. december 20-i 80/47/EGK határozatával [1] a Bizottság létrehozott egyes, a Szerződés 115. cikkének végrehajtása során követendő ismérveket és eljárásokat;

mivel tekintetbe véve a múltbeli tapasztalatokat és a cselekvési programot, amelyet a Közösség az egységes piac létrehozása céljából tűzött ki maga elé, a 80/47/EGK határozatot módosítani kell, és hatályát különösen ki kell terjeszteni mindazon esetekre, ahol különbségek állnak fenn a tagállamok által a Szerződésnek megfelelően meghozott kereskedelempolitikai intézkedések között, beleértve az olyan eseteket, ahol a tarifális intézkedések egyenlőtlenségei még engedélyezettek; mivel néhány, a határozatban foglalt ismérvet és eljárást pontosabban meg kell határozni; mivel e módosítások figyelembevétele céljából a fent említett határozatot át kell dolgozni;

mivel az olyan esetekben, ahol a felügyeleti intézkedést engedélyezték, a behozatali okmányokat adott időtartamon belül és bármely kérelmezett mennyiségre vonatkozóan automatikusan, díjmentesen kell kibocsátani; mivel amennyiben felügyeleti intézkedéseket olyan alapon kérelmeznek, hogy valamely tagállamban a behozatal gazdasági nehézségekhez vezethet, az ilyen veszély valószerűségét a kereskedelem múltban megfigyelt eltérüléseinek, valamint a Közösség által a szóban forgó harmadik országnak nyújtott behozatali lehetőségek terjedelmének figyelembevételével kell értékelni;

mivel ha valamely tagállam védintézkedések alkalmazásának engedélyezését kérelmezi, a behozatali okmányok kiadására vonatkozó határidőt meg kell hosszabbítani, amennyiben a folyamatban lévő behozatali okmányok kiadására irányuló kérelmekben foglalt mennyiségek elérnek egy bizonyos szintet;

mivel a kérdéses intézkedések bevezetésére vonatkozó engedélykérelmek támogatására a tagállamok által benyújtott adatoknak és okmányoknak olyanoknak kell lenniük, hogy lehetővé tegyék a Bizottság számára az ilyen engedélyezés szükségességének teljes mértékű értékelését;

mivel elő kell írni azt, hogy a Bizottság szükség esetén vizsgálatot tarthat a rendelkezésére álló információk érvényességére vonatkozóan;

mivel a Szerződés 115. cikke alapján elfogadott intézkedéseket annál a ténynél fogva, hogy nemcsak kivételt képeznek a Szerződés 9. és 30. cikkének rendelkezései alól, hanem akadályozzák is a Szerződés 113. cikkében meghatározott közös kereskedelempolitika létrehozását, szigorúan kell értelmezni és alkalmazni; mivel ezért és az Egységes Európai Okmányban meghatározott célok figyelembevétele céljából az ilyen intézkedéseket csak korlátozott időre lehet engedélyezni, és csak olyan esetben, amikor a helyzet súlyossága ezt indokolja;

mivel annak biztosítása érdekében, hogy a Közösségen belüli kereskedelmet ne akadályozza, elő kell írni, hogy a tagállamoknak az importőrtől valamely termék más tagállamból történő behozatala esetén alaki követelményként csak bizonyos információkat és adatokat kell kérniük; mivel a származás ellenőrzésével kapcsolatosan a tagállamoknak általában véve csak egy egyszerű nyilatkozatot kell kérniük a termék származására vonatkozóan, mivel az importőrtől elvárható, hogy azt tudja,

ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

1. cikk

Hatály

Ezt a határozatot valamely harmadik országból származó és a Közösségben szabad forgalomban lévő olyan termékek valamely tagállamba történő behozatalára kell alkalmazni, amelyekre a tagállamokban nem vonatkoznak egységes behozatali feltételek.

2. cikk

Közösségen belüli felügyelet

(1) Amennyiben fennáll az a veszély, hogy valamely, az 1. cikkben említett termék valamely tagállamba történő behozatala gazdasági nehézségeket idézhetne elő, akkor a termék behozatalát a Bizottság által egy meghatározott időtartamra megadott engedély alapján behozatali okmány kibocsátásához köthetik.

(2) Általában a Bizottság nem adja ki az (1) bekezdésben említett engedélyt, hacsak:

a) a kérdéses terméket, a kérelem benyújtását megelőző naptári évben, jelentős mennyiségben nem hozták be egyéb tagállamokból;

b) a kérdéses terméknek a Közösség által a harmadik, származási országgal szemben megnyitott behozatali lehetőségei nem haladják meg a Közösség által, a hasonló szabályok hatálya alá tartozó minden harmadik országgal szemben megnyitott teljes behozatali lehetőségének 1 %-át.

(3) A 3. cikk sérelme nélkül a behozatali okmányt bármilyen kérelmezett mennyiségre, díjmentesen, az importőr kérelmétől számított legföljebb öt munkanapos időtartamon belül az érintett tagállam bocsátja ki, függetlenül attól, hogy az importőr tevékenységének székhelye a Közösségen belül hol található.

(4) Az (1) bekezdésben említett engedély megszerzésének céljából a tagállam a következő adatokat adja meg a Bizottsághoz benyújtott kérelmében:

a) a termék megnevezése és kereskedelmi megjelölése, a Közös Vámtarifában szereplő vámtarifaszám, NIMEXE-kód és származási ország;

b) a származási országgal és egyéb harmadik országokkal szembeni közvetlen behozatalra vonatkozó szabályok, beleértve adott esetben a vámszabályokat, a behozatali lehetőségek térfogatát és/vagy mennyiségét, valamint azon gazdasági okokat, amelyeken e szabályok alapulnak;

c) a kérdéses termék behozatalának térfogata vagy mennyisége:

- amely az érintett harmadik országból származik, a közvetlen behozatal és a szabad forgalomban lévő termékek között lebontva,

- amely valamely harmadik országból származik,

- amely a Közösségből származik;

d) az állítólagosan veszélyt jelentő gazdasági nehézségek, amelyeket az olyan tényezők jeleznek, mint a termék fogyasztása és a nemzeti termelés vonatkozó piaci részesedése, az érintett harmadik ország és minden harmadik ország.

A c) és d) pontban megkövetelt információk az előző két évre és a folyó évre terjednek ki. Amennyiben ezt az információt nem tudják a megkövetelt pontossággal megadni, vagy nem tudják időben megadni, a tagállam kérelmében a rendelkezésre álló információkat adja meg.

(5) Az a tagállam, amely megkapta az (1) bekezdésben említett engedélyt, a behozatali okmányt kérelmezőtől csak a következő adatokat követelheti meg:

a) az importőrt és az exportáló tagállam feladóját azonosító részletek;

b) a származási ország és az exportáló tagállam;

c) a termék megnevezése a következő adatokkal:

- kereskedelmi megjelölés,

- a Közös Vámtarifában szereplő vámtarifaszám és NIMEXE-kód;

d) a termék értéke és mennyisége, a kereskedelemben szokásosan használt egységekben;

e) a leszállítás tervezett dátuma(i);

f) a termék szabad forgalomba bocsátását alátámasztó bizonyíték: amennyiben a termékek a behozatali kérelem benyújtásának időpontjában még nincsenek szabad forgalomban, vagy amennyiben az alátámasztó bizonyítékot nem tudják erre az időpontra biztosítani, a behozatali okmányt megadják, de annak érvényességét a dokumentum, kérelmező általi kézhezvételétől számított egy hónapra korlátozzák.

3. cikk

Védintézkedések

(1) Amennyiben valamely az 1. cikkben említett termék valamely tagállamba történő behozatala gazdasági nehézségeket idéz elő, a kérdéses tagállam védintézkedéseket hozhat a Bizottság általi jóváhagyást követően, az ilyen intézkedések feltételeit és részleteit a Bizottság határozza meg.

(2) A Bizottság csak korlátozott időtartamra biztosít felhatalmazást, és csak akkor, ha a helyzet súlyossága ezt indokolja.

(3) A felhatalmazás megszerzésének céljából a tagállam a Bizottsághoz benyújtott kérelmében a 2. cikk (4) bekezdésének a) és b) pontján kívül megadja a következő adatokat és részleteket:

a) az exportáló tagállam;

b) a behozatali okmány kérelmezésének időpontja;

c) a kérdéses termék behozatalának ténylegesen megvalósuló vagy engedélyezett térfogata vagy mennyisége:

- amely az érintett harmadik országból származik, a közvetlen behozatal és a szabad forgalomban lévő termékek behozatala között lebontva,

- amely egyéb harmadik országokból származik, amelyek tekintetében a kérelmező tagállam hasonló behozatali rendelkezéseket vagy azzal egyenértékű hatású rendelkezéseket tart fenn;

- amely valamely harmadik országból származik,

- amely a Közösségből származik;

d) amennyiben lehetséges, az érintett harmadik országból származó termék egyéb tagállamokba vagy harmadik országokba történő újbóli kivitelének térfogata vagy mennyisége;

e) az olyan tényezők alakulása által mutatott állítólagos gazdasági nehézségek, mint a termelés, a kapacitáskihasználás, fogyasztás, értékesítés, az érintett harmadik ország, minden harmadik ország illetve a nemzeti termelés piaci részesedése, árak (azaz árleszorítás, vagy a szokásos áremelkedések megakadályozása), nyereségek vagy veszteségek, foglalkoztatás;

f) a Bizottság kérelmére a szóban forgó ágazat helyzetének orvoslására tett vagy javasolt intézkedések.

A c), d) és e) pont alapján megkövetelt információk az előző két évre és a folyó évre terjednek ki.

Amennyiben ezt az információt nem tudják a megkövetelt pontossággal vagy időben megadni, a tagállam kérelme a rendelkezésre álló információkat tartalmazza. Amennyiben szükségesnek véli, a Bizottság vizsgálatot tarthat a tagállamok által megadott információk érvényességének ellenőrzésére.

A fenti esetben, amennyiben a védintézkedések hiánya a kérdéses ágazat anyagi károsodásának veszélyét eredményezheti, a Bizottság engedélyezheti a védintézkedések ideiglenes alkalmazását, a vizsgálat eredményének megszületéséig.

(4) A tagállam kérelmének benyújtása nem akadályozhatja meg azon behozatali okmányoknak a 2. cikkben meghatározott feltételekkel és időtartamon belül történő kibocsátását, amelyekre a Bizottság határozatát megelőzően kérelmet nyújtottak be.

(5) Amennyiben azonban a tagállam úgy találja, hogy az érintett harmadik országból származó kérdéses termék tekintetében folyamatban lévő kérelmek által szabályozott térfogat vagy teljes mennyiség több, mint az érintett harmadik országból való lehetséges közvetlen behozatal 5 %-a, vagy az elmúlt 12 hónapos időszakra vonatkozó teljes EGK-behozatal 1 %-a, amelyre vonatkozóan statisztikai adatok állnak rendelkezésre, akkor:

- a behozatali okmány kibocsátására vonatkozó időtartamot az importőr kérelmének benyújtásától számított 10 munkanapra kell növelni,

- a tagállam visszautasíthatja a behozatali okmányra vonatkozó kérelmet, amennyiben a Bizottság határozata erre felhatalmazza.

(6) A tagállam a védintézkedésekre vonatkozó kérelmét telexen vagy telefaxon nyújtja be. Ezzel egyidejűleg ugyanezen módon el kell küldeni egy másolatot a többi tagállam által e célra kijelölt szerveknek. A tagállam tájékoztatja a behozatali okmányt kérelmezőket a védintézkedésekre vonatkozó kérelem benyújtásáról.

(7) A Bizottság a tagállam kérelméről a kézhezvételétől számított öt munkanapon belül határoz.

4. cikk

Származási igazolás

(1) A Közösségen belüli felügyeleti intézkedések vagy védintézkedések hatálya alá tartozó termékek behozatalával kapcsolatos alaki követelmények teljesítése során az importáló tagállamok vonatkozó hatóságai felkérhetik az importőrt, hogy a vámáru-nyilatkozaton vagy a behozatali okmányra vonatkozó kérelmen nyilatkozzon a termékek eredetéről.

(2) Kiegészítő igazolást csak a vámkezelés során kérelmezhetnek, valamint olyan esetekben, ahol az ilyen igazolást komoly és megalapozott kétségek teszik elengedhetetlenné annak érdekében, hogy a kérdéses termékek valódi eredetét megállapítsák. Az ilyen kiegészítő igazolások kérelmezése azonban önmagában nem akadályozhatja meg az áruk behozatalát.

Záró rendelkezések

5. cikk

Az e határozatban meghatározott eljárásokat a 2. cikk (4) bekezdésének d) pontjában, valamint a 3. cikk (3) bekezdésének e) pontjában említett adatok kivételével alkalmazni kell, amennyiben a kereskedelem eltérülése veszélyezteti a Közösség nemzetközi kötelezettségei alapján a tagállamok által alkalmazott kereskedelempolitikai intézkedések hatékonyságát.

6. cikk

(1) Ezt a határozatot 1987. október 1-től kell alkalmazni.

(2) Ettől az időponttól a 80/47/EGK bizottsági határozat hatályát veszti. A hatályon kívül helyezett határozatra történő hivatkozásokat az e határozatra történő hivatkozásokként kell érteni.

7. cikk

Ennek a határozatnak a tagállamok a címzettjei.

Kelt Brüsszelben, 1987. július 22-én.

a Bizottság részéről

Willy De Clercq

a Bizottság tagja

[1] HL L 16., 1980.1.22., 14. o.

--------------------------------------------------