A BIZOTTSÁG (EU) 2020/870 VÉGREHAJTÁSI RENDELETE

(2020. június 24.)

az Egyiptomból származó folytonosüvegrostszál termékek behozatalára vonatkozó végleges kiegyenlítő vám kivetéséről, a kivetett ideiglenes kiegyenlítő vám végleges beszedéséről, valamint az Egyiptomból származó folytonosüvegrostszál termékek nyilvántartásba vett behozatalára vonatkozó végleges kiegyenlítő vám megállapításáról

AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,

tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,

tekintettel az Európai Unióban tagsággal nem rendelkező országokból érkező támogatott behozatallal szembeni védelemről szóló, 2016. június 8-i (EU) 2016/1037 európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) (a továbbiakban: alaprendelet) és különösen annak 15. cikkére és 16. cikke (4) bekezdésére,

mivel:

1. ELJÁRÁS

1.1. Az eljárás megindítása

(1) Az Európai Bizottság (a továbbiakban: Bizottság) 2019. június 7-én az alaprendelet 10. cikke alapján szubvencióellenes vizsgálatot indított az Egyiptomból származó folytonosüvegrostszál termékeknek az Európai Unióba (a továbbiakban: Unió) érkező behozatalára vonatkozóan.

(2) A Bizottság az eljárás megindításáról értesítést (a továbbiakban: az eljárás megindításáról szóló értesítés) tett közzé az Európai Unió Hivatalos Lapjában (2).

(3) A Bizottság azt követően indította meg a vizsgálatot, hogy 2019. április 24-én az Európai Üvegrostgyártók Szövetsége (a továbbiakban: panaszos, APFE) panaszt nyújtott be olyan gyártók nevében, amelyek termelése a folytonosüvegrostszál termékek teljes uniós termelésének 71 %-át teszi ki.

(4) A Bizottság a vizsgálat során újabb bizonyítékokat tárt fel olyan lényeges támogatások létezéséről, amelyekkel az eljárás megindításáról szóló értesítés nem foglalkozott mindenre kiterjedően. Ezért a Bizottság az alaprendelet 10. cikkének (7) bekezdésével összhangban úgy döntött, hogy kiterjeszti a folyamatban lévő vizsgálatot ezekre a támogatásokra, és ennek megfelelően módosítja az eljárás megindításáról szóló értesítést.

(5) A Bizottság 2020. február 12-én értesítést tett közzé az Európai Unió Hivatalos Lapjában (3) az eljárás megindításáról szóló értesítés módosításáról. Erről a kérdésről a Bizottság feljegyzést helyezett el az ügy iratai között, és a szóban forgó további támogatásokkal kapcsolatban konzultációra kérte fel az egyiptomi kormányt.

1.2. Ideiglenes intézkedések

(6) A Bizottság 2020. március 7-én az (EU) 2020/379 bizottsági végrehajtási rendelet (4) (a továbbiakban: ideiglenes rendelet) útján ideiglenes kiegyenlítő vámot vetett ki az Egyiptomból származó folytonosüvegrostszál termékek Unióba érkező behozatalára.

(7) Az ideiglenes rendelet (27) preambulumbekezdésében foglaltaknak megfelelően a támogatás és a kár vizsgálata a 2018. április 1. és 2019. március 31. közötti időszakra (a továbbiakban: vizsgálati időszak), a kár értékelése szempontjából lényeges tendenciák vizsgálata pedig a 2016. január 1. és a vizsgálati időszak vége közötti időszakra (a továbbiakban: figyelembe vett időszak) terjedt ki.

1.3. Az eljárás további menete

(8) Miután értesítést tett közzé az Európai Unió Hivatalos Lapjában (lásd a fenti (4) preambulumbekezdést) az eljárás megindításáról szóló értesítés módosításáról, a Bizottság információkéréssel fordult az egyiptomi kormányhoz, az exportáló gyártóhoz, valamint a Kínai Népköztársaság kormányához (a továbbiakban: kínai kormány).

(9) Az egyiptomi kormánynak küldött információkérés célja az egyiptomi kormány és a kínai kormány között az exportáló gyártó javára folytatott együttműködés teljeskörű kivizsgálása volt. Figyelemmel arra, hogy a kínai kormány érintett volt az Egyiptomból származó folytonosüvegrostszál termékek (a továbbiakban: a vizsgált termék) támogatásában és ennek kapcsán szorosan együttműködött az egyiptomi kormánnyal, a Bizottság a vizsgálatban érdekelt félnek minősítette a kínai kormányt, és az egyiptomi kormánynak is megküldött információkérés továbbításával felkérte, hogy működjön együtt a vizsgálatban. A kínai kormány azonban nem reagált Bizottság felkérésére, és nem kérte nyilvántartásba vételét a vizsgálatban érdekelt félként.

(10) Az eljárás megindításáról szóló értesítés módosításának bizottsági közzétételét, valamint az információkérés kézhezvételét követően az egyiptomi kormány először is közölte, hogy nem adhat tájékoztatást, illetve koordinálhatja a válaszadást a joghatóságán kívüli állami vagy magánszektorbeli szervezetek nevében.

(11) Másodszor: az egyiptomi kormány közölte, hogy a Bizottság által kért információk a joghatóságán kívül esnek. Az egyiptomi kormány szerint a Bizottság indokolatlan terhet rótt rá azzal, hogy a vizsgálathoz nem szükséges információk benyújtására kérte.

(12) Harmadszor: az egyiptomi kormány azt állította, hogy a Bizottság valójában a Kínai Népköztársaságra (a továbbiakban: Kína) is kiterjesztette a vizsgálatot anélkül, hogy az eljárás megindítása előtt felajánlotta volna a konzultáció lehetőségét.

(13) Negyedszer: az egyiptomi kormány közölte, hogy a szubvencióellenes alaprendelet rendelkezése szerint támogatás akkor áll fenn, ha „a származási vagy az exportáló ország kormányzata pénzügyi hozzájárulást nyújt”. Az egyiptomi kormány megjegyezte, hogy az eljárás megindításáról szóló értesítés módosítása a kínai kormány által vélelmezetten nyújtott támogatásokra vonatkozik. Eszerint tehát a Bizottság az eljárás megindításáról szóló értesítés módosításával megsértette a szubvencióellenes alaprendeletet, mert a vizsgálatot olyan pénzügyi hozzájárulásokra terjesztette ki, amelyek az uniós jog értelmében nem minősülnek támogatásnak.

(14) Végül pedig az egyiptomi kormány azzal érvelt, hogy az információkérés valójában a kínai kormánynak eredetileg elküldeni szándékozott kérdőívet takarta. Ezért azzal, hogy 30 helyett 15 napot adott a válaszadásra, a Bizottság megsértette a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás (a továbbiakban: SCM-megállapodás) 12.1.1. cikkét, valamint az alaprendelet 11. cikkének (2) bekezdését.

(15) A Bizottság nem értett egyet az egyiptomi kormány álláspontjával. Az egyiptomi kormány joghatóságának hiányát, valamint a vizsgálatnak a kínai kormányra mint az exportáló ország kormányzatára való tényleges kiterjesztését illetően a Bizottság úgy ítélte meg, hogy a Bizottság által vizsgált támogatásokat az egyiptomi és a kínai kormány közötti együttműködés keretében nyújtják. Ezért lehetséges, hogy a támogatások Egyiptomnak voltak tulajdoníthatók annak okán, hogy Egyiptom a sajátjaként ismerte el és vette át a kínai kormány intézkedéseit. Az ezzel kapcsolatos ténymegállapítások részletes kifejtése a 3.2.2. szakaszban található.

(16) Ezenkívül a Bizottság megjegyezte, hogy azért kérte az egyiptomi kormánytól a kínai banki ágazat általános jogi keretére, valamint a kínai pénzügyi intézményekre vonatkozó információk benyújtását, mert a vizsgálat az egyiptomi kormányt érinti, és a 3.2.2. szakaszban kifejtett módon lehetséges, hogy a vizsgált támogatások az egyiptomi kormánynak tulajdoníthatók. Az ilyen formában bekért információk tehát ahhoz voltak szükségesek, hogy a Bizottság megállapíthassa a támogatás fennállását.

(17) Ezenkívül a Bizottság közvetlenül is lehetőséget adott a kínai kormánynak arra, hogy kérje nyilvántartásba vételét érdekelt félként, és a vizsgált kérdésekkel kapcsolatban közvetlenül benyújtsa a kért információkat. Annál is inkább, mert a (96) és (97) preambulumbekezdésben kifejtett módon az egyiptomi kormány és a kínai kormány háromszintű közös irányítási mechanizmust alakított ki, amelyet Kína kereskedelmi minisztériuma és a Szuezi-csatornai Gazdasági Övezetet felügyelő egyiptomi főhatóság között 2016-ban létrejött, a szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezetről szóló megállapodás 8. cikke rögzít. A mechanizmust többek között az együttműködési övezet működését esetlegesen érintő kérdések kezelésére hozták létre, ideértve az övezeti exportra kivetett kiegyenlítő vámokat is.

(18) A Bizottság ezért úgy ítélte meg, hogy ha az egyiptomi kormánynak nem is volt a birtokában a kért információk teljes köre, arra minden eszköze megvolt, hogy a kért információkat megszerezze a kínai kormánytól.

(19) A Bizottság az információkérés minősítését illetően sem értett egyet az egyiptomi kormánnyal. A kérést ugyanis az egyiptomi kormánynak szóló eredeti kérdőív után hónapokkal küldte el. Az információkérést az indokolta, hogy Bizottságnak a vizsgálat során gyűjtött egyéb bizonyítékok nyomán további adatokra volt szüksége. Ezzel összefüggésben a Bizottság megjegyezte, hogy az egyiptomi kormány ezt megelőzően 37 napos válaszadási határidővel már megkapta az eredeti kérdőívet.

(20) A Bizottság megjegyezte továbbá, hogy tényleges tartalmát tekintve az információkérés a vizsgálat során feltárt egyéb releváns támogatásokra szorítkozott, a kért információk mélysége és mennyisége pedig semmi esetre sem mérhető az eredeti kérdőívhez. A Bizottság végül megjegyezte, hogy az egyiptomi kormánynak az eljárás igen kései szakasza ellenére – hosszabbítást követően – összesen 22 nap állt rendelkezésére a kiegészítő információkérés megválaszolására.

(21) Az eredeti kérdőíven kért információk igen nagy terjedelméhez képest a kiegészítő információkérés megválaszolásához szabott határidőt figyelembe véve a Bizottság úgy ítélte meg, hogy az egyiptomi kormány elegendő időt kapott.

(22) A fentiekre figyelemmel a Bizottság elutasította az egyiptomi kormány felsorolt állításait.

(23) Az érdekelt feleknek az ideiglenes kiegyenlítő vámok kivetését eredményező lényeges tényekről és szempontokról történő tájékoztatását (a továbbiakban: az érdekelt felek ideiglenes tájékoztatása) követően az egyiptomi kormány és az egyiptomi exportáló gyártó írásos beadványt nyújtott be az ideiglenes ténymegállapításokkal kapcsolatos álláspontjuk ismertetése céljából.

(24) Az egyiptomi kormány és az egyiptomi exportáló gyártó lehetőséget kapott a meghallgatásra.

(25) Az egyiptomi kormányt a kereskedelmi ügyekben eljáró meghallgató tisztviselő is meghallgatta.

(26) A Bizottság az érdekelt felek észrevételeit mérlegelte és az e rendeletben foglaltak szerint megválaszolta.

(27) A Covid19-fertőzés veszélye, majd a járvány kezelésére hozott intézkedések (5) miatt a Bizottság nem tudta teljeskörűen ellenőrizni az exportáló gyártó és az egyiptomi kormány által benyújtott adatokat. Miután ez a helyzet az eljárás igen kései szakaszában alakult ki, más megoldásra pedig (pl. a benyújtott információk egyéb ellenőrizhető forrásokkal való távoli egyeztetését szolgáló megbeszélés szervezésére a Bizottság Covid19-re vonatkozó felhívásának megfelelően) már nem volt lehetőség, a Bizottság kivételesen az említett felek által benyújtott információkat használta fel a támogatás mértékének kiszámításához, amelyet az összes rendelkezésre álló információ alapján ellenőrzött.

1.4. Az érdekelt felek végső tájékoztatása

(28) A Bizottság tájékoztatta az érdekelt feleket azokról a lényeges tényekről és szempontokról, amelyek alapján végleges kiegyenlítő vámot kíván kivetni az Egyiptomból származó folytonosüvegrostszál termékek Unióba érkező behozatalára (a továbbiakban: az érdekelt felek végső tájékoztatása).

(29) Az érdekelt felek végső tájékoztatását követően az egyiptomi kormány, a Jushi csoport, a panaszosok, valamint a GFR európai felhasználóinak és forgalmazóinak egy csoportja írásban ismertette álláspontját a végleges ténymegállapításokkal kapcsolatban.

(30) A meghallgatást kérő felek lehetőséget kaptak a meghallgatásra. Az érdekelt felek végső tájékoztatását követően a Bizottság szolgálatai meghallgatták az egyiptomi kormányt és a Jushi csoportot.

(31) A Bizottság az érdekelt felek végső tájékoztatását követően mérlegelte az érdekelt felek észrevételeit és e rendeletben megválaszolta.

1.5. Vizsgálati időszak és figyelembe vett időszak

(32) A vizsgálati időszakra és a figyelembe vett időszakra vonatkozó észrevétel hiányában a Bizottság megerősítette az ideiglenes rendelet (27) preambulumbekezdését.

2. AZ ÉRINTETT TERMÉK ÉS A HASONLÓ TERMÉK

2.1. A termékkört érintő állítások

(33) A termékkörre vonatkozó észrevétel hiányában a Bizottság megerősítette az ideiglenes rendelet (44) és (48) preambulumbekezdésében foglalt következtetéseit.

3. TÁMOGATÁSNYÚJTÁS

3.1. A vizsgálat hatálya alá tartozó támogatások és támogatási programok

(34) A panaszban, az eljárás megindításáról szóló értesítésben, az eljárás megindításáról szóló értesítés módosításában, valamint a Bizottság által összeállított kérdőívre és a Bizottság kiegészítő információk iránti megkeresésére adott válaszokban szereplő információk alapján a vélelmezett támogatásnyújtás vizsgálata az egyiptomi kormány következő támogatásaira terjedt ki: a) kedvezményes kölcsönök, hitelkeretek, más finanszírozás, biztosítás és garanciák, b) az állam által a megfelelő ellenszolgáltatásnál kisebb összeg fejében nyújtott áruk és szolgáltatások: — az állam által a megfelelő ellenszolgáltatásnál kisebb összeg fejében nyújtott villamos energia, — az állam által a megfelelő ellenszolgáltatásnál kisebb összeg fejében nyújtott földterület. c) Elmaradt költségvetési bevételek a közvetlen adókkal kapcsolatos adómentességi és adócsökkentési programok következtében: — társaságiadó-kedvezmény a különleges gazdasági övezetben működő vállalkozások részére. d) Elmaradt költségvetési bevételek a közvetett adókkal és az importvámokkal kapcsolatos programok következtében: — mentesség a hozzáadottérték-adó (a továbbiakban: héa) alól és importvám-visszatérítés az importált berendezések igénybevétele után, — mentesség a héa és az importvám alól az exportált késztermékben felhasznált importált anyagok után.

3.2. A szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezet

(35) A vélelmezett egyiptomi támogatásnyújtás egy a szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezetben működő vállalatot érint. Az övezet teljes területe 7,34 km2, és egyfelől egy 1,34 km2 kiterjedésű kiindulási területből, másfelől pedig egy 6 km2 kiterjedésű bővítési területből áll.

(36) A különleges gazdasági övezetet Kína és Egyiptom közösen hozta létre, története az 1990-es évekre nyúlik vissza. Egyiptom akkori elnöke Kína különleges gazdasági övezeteiben tett látogatása során fogalmazta meg azt a kívánságát, hogy Egyiptomban is hasonló megoldás létesüljön azokra a tapasztalatokra építve, amelyeket Kína szerzett az ilyen övezetek terén. Ennek eredményeként 1997-ben Kína és Egyiptom miniszterelnökei egyetértési megállapodást írtak alá, amelyben a két állam megállapodott arról, hogy „együttműködnek a Szuezi-öböl északi térségében létrejött szabad gazdasági övezet fejlesztésében, amelynek során felhasználják Kína tapasztalatait a különleges gazdasági övezetek kialakításában, részt vesznek az övezettel kapcsolatos vizsgálatok korszerűsítésében, továbbá ösztönzik a kapcsolódó kínai ágazatot, hogy járuljon hozzá az övezetben létrehozandó projektekhez” (6).

(37) A megállapodás nyomán Kína a Tiencsin városi önkormányzat tulajdonában lévő Tianjin Teda Investment Holding Co., Ltd. (a továbbiakban: Tianjin TEDA) vállalatot bízta meg azzal, hogy Kína részéről teljesítse a feladatot. A Tianjin TEDA ezt követően az Egyiptomi Szuezi-csatorna Hatósággal, az Egyiptomi Nemzeti Bankkal, valamint négy másik egyiptomi állami tulajdonú vállalattal létrehozta az Egyiptomi–Kínai Közös Vállalkozást (a továbbiakban: ECJV) a gazdasági övezet kiépítése céljából. A kínai oldal 10 %-os, az egyiptomi oldal 90 %-os részesedéssel rendelkezett az ECJV-ben. 1998-ban Szuez kormányzósága átadta az ECJV-nek a Szuezi-öböl menti északnyugati övezet megfelelő területét. Ezt követően azonban a projekt évekig nemigen haladt (7).

(38) Az egyiptomi kormány 2002-ben egy nagyobb, 20 km2 kiterjedésű, a Szuezi-öböl északnyugati partvidékén fekvő, a szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezetet is magában foglaló területet különleges gazdasági övezetté nyilvánított (8). Ennek következtében a különleges gazdasági övezetekről szóló 83/2002. sz. egyiptomi törvény (a továbbiakban: 83/2002. sz. törvény) a szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezetre is alkalmazandóvá vált.

(39) A projekt 2006-ban vett új lendületet, amikor Kína elhatározta, hogy globális piaci megjelenésre irányuló stratégiája keretében további külföldi beruházásokat ösztönöz a kínai vállalatok körében. Ezzel összefüggésben Kína kereskedelmi minisztériuma ún. külföldi kereskedelmi és együttműködési övezetek létrehozását javasolta, és a szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezet lett a 18 hivatalosan jóváhagyott övezet egyike (9). A Kína–Afrika Együttműködési Fórum (FOCAC) 2006. évi pekingi csúcstalálkozóján Hu Csin-tao kínai elnök bejelentette, hogy a következő három évben három-öt külföldi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezet jön létre. (10)

(40) 2007-ben Kína kereskedelmi minisztériuma pályázatot írt ki a hivatalosan jóváhagyott külföldi kereskedelmi és együttműködési övezetek második csoportjának fejlesztésére. A szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezet pályázatát a Tianjin TEDA nyerte. 2008 októberében a Tianjin TEDA és a Kína–Afrika Fejlesztési Alap közös vállalkozást hozott létre China-Africa TEDA Investment Co., Ltd. néven (a továbbiakban: China-Africa TEDA), amely az elsődleges kínai befektetési szervezet az együttműködési övezetben. A China-Africa TEDA és az ECJV új vállalatot alapított Egypt TEDA Investment Co. néven (a továbbiakban: Egypt TEDA), amelynek feladata a szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezet fejlesztésének irányítása lett. Ezúttal a kínai oldal rendelkezett 80 %-os, az egyiptomi oldal pedig 20 %-os részesedéssel úgy, hogy ez utóbbit az ECJV képviselte. Miután a vállalat 2008-ban formálisan is létrejött, az övezetben ütemesen haladtak a munkálatok. 2009. november 7-én a két ország miniszterelnökei átadták a kiindulási területet, majd a két ország fontos gazdasági és kereskedelmi együttműködési projektjévé minősítették a szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezetet (11). 2011 végéig a kiindulási terület teljes infrastruktúrája elkészült (12).

(41) 2012-ben az egyiptomi társadalmi feszültségeket követően Murszi elnök hivatalos látogatást tett Kínában, amelynek során az övezetet a két ország közötti kétoldalú együttműködés kulcsprojektjének nevezte, és kifejezte abbéli reményét, hogy minél több kínai vállalkozás hajt végre egyiptomi beruházást az övezetben és más későbbi projektek keretében, és vesz részt ezáltal Egyiptom gazdaságélénkítési programjában (13).

(42) 2013-ban az Egypt TEDA és az egyiptomi hatóságok szerződést írtak alá a 6 km2-es bővítési területről. 2013-tól kezdődően a külföldi kereskedelmi és együttműködési övezetek, köztük a szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezet fejlesztése az Egy övezet, egy út kezdeményezés keretében folytatódott. A külföldi ipari parkok ennélfogva fontos hordozói lettek a kínai vállalatok „külföld felé nyitó” beruházásainak. Ennek eredményeként – különösen 2013 után – a szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezet a két kormány együttműködéséről szóló csaknem valamennyi fontos szövegben szerepel (14).

(43) Egyiptom 2014-ben meghirdette a „Szuezi-csatorna mentén fekvő folyosó fejlesztési tervét”. E terv keretében a különleges gazdasági övezet 2015-ben hivatalosan részévé vált a még nagyobb, a Szuezi-csatorna körül fekvő területeket teljes egészében magában foglaló, 461 km2 kiterjedésű Szuezi-csatornai Gazdasági Övezetnek. Jelenleg ez a teljes terület a többször módosított 83/2002. sz. törvény értelmében különleges gazdasági övezetnek minősül (15).

(44) 2015 decemberében el-Sziszi egyiptomi elnök kínai látogatása során bejelentette, hogy Egyiptom elfogadja Hszi Csin-ping elnök ajánlatát az Egy övezet, egy út kezdeményezésben való együttműködésről, valamint az egyiptomi projektek további fejlesztéséről. 2016. január 21-én a két elnök hivatalosan elindította a szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezet 6 km2-es bővítési területén megvalósuló projektet. Hszi Csin-ping elnök hivatalos egyiptomi látogatása során, 2016. január 21-én jött létre a szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezetről szóló megállapodás is a két ország között, amelyet Kína kereskedelmi minisztériuma és a Szuezi-csatornai Gazdasági Övezetet felügyelő egyiptomi főhatóság írt alá (a továbbiakban: együttműködési megállapodás). Az együttműködési megállapodás pontosította a szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezet jelentőségét és jogállását (16).

(45) Az együttműködési megállapodás elsődleges célja az volt, hogy írásban, az Egy övezet, egy út kezdeményezés részeként is rögzítse az együttműködés kereteit, ezen belül különösen a kínai kormány által a külföldi vállalatoknak nyújtott támogatásokat. A Bizottsággal azonban annak többszöri kifejezett kérése ellenére sem közöltek további részleteket az együttműködési megállapodás előkészítési munkálatairól.

(46) Az együttműködési megállapodás szerint a két kormány közösen fejleszti a szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezetet. Ezt saját nemzeti stratégiájukkal – Kína esetében az Egy övezet, egy út kezdeményezéssel, Egyiptom esetében a Szuezi-csatorna mentén fekvő folyosó fejlesztési tervével – összhangban teszik. Az együttműködés keretében az egyiptomi kormány földterületet, munkaerőt és bizonyos adókedvezményeket biztosít, míg az övezetben működő kínai vállalatok saját eszközeikkel és vezetőikkel üzemeltetik a gyártóüzemüket. Az egyiptomi forráshiányt ellensúlyozva a kínai kormány azáltal is támogatja a projektet, hogy az Egypt TEDA és a szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezetben működő kínai vállalkozások rendelkezésére bocsátja a szükséges pénzeszközöket.

(47) A Jushi Egypt a szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezetben működő folytonosüvegrostszál-gyártó, amelyet kínai anyavállalata, a Jushi csoport az egyiptomi jog szerint hozott létre. A folytonosüvegrostszál-gyártó anyavállalat tulajdonosa az Államtanács állami tulajdonú eszközök felügyeletével és kezelésével megbízott bizottsága (a továbbiakban: a SASAC). Az illetékes kínai állami hatóságok (17) jóváhagyták a számára, hogy leányvállalatot hozzon létre Egyiptomban. A leányvállalatot kínai pénzből finanszírozzák, Kínából importált anyagokat és eszközöket használ fel, kínai vezetők irányítják, továbbá kínai know-how-t hasznosít. Egyiptomban folytonosüvegrostszál termékeket állít elő, amelyeket az Unióba exportálnak a szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezetből.

(48) Az említett együttműködési megállapodás zökkenőmentes végrehajtása érdekében két kormány egy háromszintű konzultációs mechanizmust is létrehozott. Ezzel összefüggésben az Egyiptomi Arab Köztársaság Szuezi-csatornai Gazdasági Övezetet felügyelő főhatósága, valamint a Kínai Népköztársaság részéről Tiencsin városi önkormányzat kereskedelmi bizottsága az első szintű kormányközi konzultációk céljából együttműködési megállapodást írt alá a szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezet igazgatási bizottságának létrehozásáról. A második szinten létrejött a szuezi gazdasági és kereskedelmi együttműködés irányítóbizottsága, amely a szakmai szintű egyeztetést biztosítja a kínai Tiencsin városi önkormányzat illetékes igazgatási szervei, valamint az egyiptomi Szuezi-csatornai Gazdasági Övezetet irányító hatóság illetékes szervezeti egységei között. A bizottságok 2017 óta rendszeresen üléseznek. A harmadik szinten az Egypt TEDA és illetékes egyiptomi partnerei a fenti kormányzati szinteken jelentik be a felmerülő problémákat és nehézségeket.

3.2.1. Az együttműködés részleges hiánya és a szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezettel kapcsolatban rendelkezésre álló tények felhasználása

3.2.1.1. Az alaprendelet 28. cikkének (1) bekezdésében foglalt rendelkezések alkalmazása az egyiptomi kormány kapcsán

(49) A Bizottság a kérdőíven, az információkérésben, valamint az ellenőrző látogatás során is kérte az egyiptomi kormányt, hogy adjon át bizonyos információkat a szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezetről. Az információkérésekben többek között a jogi és intézményi keretre, valamint a Kína és Egyiptom közötti kormányközi megállapodások meglétére vonatkozó kérdések szerepeltek.

(50) Ezen belül az eljárás megindításáról szóló értesítés módosítását követően a Bizottság tájékoztatást kért az egyiptomi kormánytól a szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezet működéséről és jogalapjáról, különös tekintettel az egyiptomi és a kínai kormány között a szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezet létrehozása és a kínai befektetők számára vonzó üzleti környezetté alakítása során zajló együttműködésről. A Bizottság tájékoztatást kért továbbá arról, hogy a szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezet felett milyen ellenőrzési és irányítási hatáskörrel rendelkezik az Egypt-TEDA befektetési társaság, a TEDA holding és az Egyiptomi–Kínai Közös Munkacsoport, valamint arról, hogy milyen szerepet tölt be a Kínai–Afrikai Fejlesztési Alap (a továbbiakban: CAD) a külföldre irányuló kínai beruházásokkal összefüggésben. Végül a Bizottság tájékoztatást kért az egyiptomi kormánytól arról is, hogy a Kína kereskedelmi minisztériuma által jóváhagyott külföldi gazdasági és együttműködési övezetként mi a szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezet jogállása.

(51) Az információkérésre az egyiptomi kormány csak részleges tájékoztatással válaszolt, a kérés jelentős részét nem teljesítette.

(52) Az egyiptomi kormány a szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezet jogalapjával kapcsolatos tájékoztatásul benyújtotta az egyiptomi és a kínai kormány között létrejött nemzetközi megállapodásokat, amelyek jogilag megalapozzák a két kormány arra irányuló együttműködését, hogy előnyhöz juttassák a szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezetben letelepedett vállalkozásokat, köztük az exportáló gyártót is.

(53) A Bizottság azonban továbbra is hiányolja az egyiptomi és a kínai kormány között magára a szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezetre vonatkozóan létrejött szerződéssel, egyetértési megállapodással vagy egyéb dokumentummal kapcsolatos információkat. A Bizottság például nyilvánosan hozzáférhető hivatkozásokat talált a Kínai Népköztársaság és az Egyiptomi Arab Köztársaság közötti átfogó stratégiai partnerség megerősítésére vonatkozó 2016. évi ötéves végrehajtási iránymutatásokra.

(54) Ezenkívül 2017 áprilisában hivatalosan is létrehozták a szuezi kínai–egyiptomi TEDA gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezet irányítóbizottságát. 2017 júliusában létrejött és megtartotta első közös ülését a kormányközi koordinációs bizottság. A Bizottság az igazgatási bizottság egyetlen ülését leszámítva nem kapott írásbeli dokumentációt a különböző konzultációs mechanizmusok keretében tartott találkozókról.

(55) Ezen információ hiányában a Bizottság úgy ítélte meg, hogy e vizsgálati terület szempontjából alapvető fontosságú információkat nem kapott meg.

(56) A Bizottság ezért tájékoztatta az egyiptomi kormányt annak lehetőségéről, hogy az alaprendelet 28. cikkének (1) bekezdése szerint a rendelkezésre álló tényeket kell felhasználnia annak vizsgálatakor, hogy megvalósult-e a vélelmezett támogatásnyújtás a szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezetben található vállalatok részére, és ha igen, akkor milyen mértékben. Az egyiptomi kormány kifogást emelt, és hangsúlyozta, hogy teljeskörűen együttműködött a Bizottsággal. A Bizottság azonban úgy ítélte meg, hogy az ügy 3.2.2. szakaszban kifejtett jogi értékeléséhez okvetlenül rendelkeznie kell információkkal arról, hogy pontosan milyen együttműködés zajlott a két kormány között a szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezet kialakítása és igazgatása során. Sajnos a vonatkozó ellenőrzés után csak néhány releváns dokumentumot kapott, emiatt pedig nem tudta ellenőrizni azok hitelességét. Az egyiptomi kormánnyal lényeges részleteket érintő nyomon követő megbeszélésre sem kerülhetett sor, amely feltárhatta volna a két kormány között az övezetben folytatott együttműködés terjedelmét és mértékét.

(57) A fentiekre figyelemmel a Bizottság az alaprendelet 28. cikkét alkalmazta, és az említett kérdésekben a rendelkezésre álló tényekre támaszkodott.

3.2.2. Jogi értékelés

(58) A szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezet működése az egyiptomi és a kínai kormány közötti szoros együttműködésnek minősül, amely különösen az exportáló ország területén működő egyiptomi–kínai közös vállalkozás formájában nyilvánul meg. Az egyiptomi és a kínai kormány az erőforrásai összevonásával teremtett olyan kedvező feltételeket a szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezetben működő folytonosüvegrostszál-gyártónak, amelyekből annak gazdasági előnye származott. Az erőforrások e szoros együttműködés keretében történő összevonása közös célt szolgál, és azzal közös kedvezményezett, a Jushi Egypt jut előnyhöz.

3.2.3. Kormányzat vagy közjogi szerv pénzügyi hozzájárulása

(59) Az alaprendelet 3. cikke 1. pontjának a) alpontja szerint támogatás valósul meg, ha a származási vagy az exportáló ország kormányzata pénzügyi hozzájárulást nyújt. Hasonlóképpen a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 1.1. cikke a) bekezdésének 1) pontja rögzíti, hogy támogatás akkor áll fenn, ha kormányzat vagy közjogi szerv pénzügyi hozzájárulást nyújt.

(60) Az egyiptomi kormány földterületet és több adókedvezményt biztosított a Jushi Egypt számára. E támogatásokat tehát közvetlenül az egyiptomi kormány nyújtja és hajtja végre.

(61) Az egyetértési megállapodás 1997. évi megkötése óta azonban az egyiptomi kormány a földterület és adókedvezmények formájában közvetlenül nyújtott támogatás mellett a szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezet egyiptomi területen végzett fejlesztéséhez a kínai kormány által nyújtott támogatásra vonatkozó megállapodással aktívan törekszik az övezet közvetett támogatására is. Az egyetértési megállapodás értelmében ugyanis az egyiptomi kormány kifejezetten „ösztönözte az érintett kínai üzleti ágazatot, hogy járuljon hozzá az övezetben létrehozandó projektekhez”. Murszi elnök 2012 augusztusában tett kínai látogatását követően a szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezet „példátlan mértékű figyelmet és támogatást kapott az egyiptomi kormánytól” (18). A 2016. évi együttműködési megállapodás 1. cikke szerint a felek kölcsönösen megállapodtak abban, hogy „a két ország hatályos jogszabályaival összhangban” fejlesztik az övezetet.

(62) Az együttműködési megállapodás végrehajtásáról szóló jogszabály 1. cikke ezenkívül a következőket rögzíti: „Az [együttműködési övezet napi tevékenységének koordinálásáért és kezeléséért felelős] irányítóbizottság létrehozása azokkal a két- és többoldalú megállapodásokkal, valamint hatályos jogszabályokkal összhangban történik, amelyeket a Kínai Népköztársaság és az Egyiptomi Arab Köztársaság aláírt, vagy amelyekben e két ország részes.” Az együttműködési megállapodás 4. cikke alapján mindkét fél ígéretet tesz arra, hogy „támogatja és elősegíti az együttműködési övezet létrehozását, vállalkozásösztönzését és működését”. Ennek érdekében Egyiptom beleegyezett abba, hogy Kína „külföldi kereskedelmi és együttműködési övezetté” nyilvánítsa a területet.

(63) Az együttműködési megállapodás 4. cikkének (1) bekezdésében Kína megerősítette, hogy a szóban forgó övezet „jogosult azokra a releváns szakpolitikai támogatásokra és könnyítésekre, amelyeket a kínai kormány nyújt a külföldi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezeteknek”. Ezenfelül az együttműködési megállapodás 5. cikkében a kínai kormány kifejezetten elkötelezi magát amellett, hogy „támogatja” az övezetet, amelynek keretében többek között „ösztönzi a releváns pénzügyi intézményeket, hogy nyújtsanak pénzügyi eszközöket az övezeti vállalatok és beruházások részére”.

(64) Ezenkívül a szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezet irányítóbizottságának létrehozásáról szóló együttműködési megállapodás 2(IV) cikke értelmében az irányítóbizottság „minden lehetséges eszközzel törekszik a kínai és egyiptomi jogszabályokban előírt ösztönzési politikák zökkenőmentes végrehajtására”, a 2(V) cikk értelmében pedig „koordinálja és elősegíti a releváns pénzügyi intézmények, többek között a bankok, biztosítók, valamint az együttműködési övezetbeli és a hazai vállalkozások számára hitelezési támogatást nyújtó egyéb alapok működését, és segíti az együttműködési övezetbeli és a hazai vállalkozásokat további finanszírozási csatornák megismerésében”. Ugyanennek a megállapodásnak a 7. cikkében az egyiptomi és a kínai kormány egyaránt kötelezettséget vállalt arra, hogy ha bármely hatályos vagy a későbbiek során hatályba lépő jogszabály az együttműködési megállapodásnál kedvezőbb elbánást biztosít, akkor a jogszabály rendelkezései elsőbbséget éveznek. Az övezetben működő folytonosüvegrostszál-gyártónak a kínai kormány által nyújtott kedvezményes finanszírozás a fenti kötelezettségvállalásokból következik, és ezekkel összefüggésben kell vizsgálni.

(65) Az egyiptomi és a kínai kormány együttműködése több célt is szolgált.

(66) Egyiptom részéről, ahogyan az ország ezt a legmagasabb politikai szinten kifejezésre is juttatta (19), a cél a kínai beruházások, know-how és tőke vonzásával a gazdaságfejlesztés és a munkahelyteremtés előmozdítása volt a Szuezi-csatornai Gazdasági Övezetben. Az „Egyiptomi Perspektíva 2022” címmel a Tervhivatal által 2013 novemberében közzétett hosszú távú terv szerint a szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezet kulcsszerepet játszik az egyiptomi ipar korszerűsítésében: az exporttevékenységéből devizabevétel származik, adóbevételt generál, és a munkanélküliséget is megoldja (20).

(67) A kínai oldalon eltérő motiváció érvényesült. Vállalati szempontból Egyiptom amiatt volt előnyös, mert alacsonyabb volt a munkaerőköltsége, és az országból rövidebb volt a szállítási idő a fő piacokra, többek között az Unióba. Ezenkívül a Jushi csoport 2014. évi kötvénykibocsátási tájékoztatója a következőket említi: „a kereskedelmi védintézkedések növelték Kína leplezett üvegszálexportjának piaci árát, ami negatívan érintette a Jushi csoport üvegszálexportját. … a Jushi Egyptian Glass Fiber Co., Ltd. 2013. évi létrejöttét követően az említett három régió keresletét (21) a Jushi Egypt látja el. A fenti három régió nem fog dömpingellenes vámokat kivetni a Jushi egyiptomi termékeire, nagymértékben csökkenni fog a dömpingellenes politikák Jushi csoportra gyakorolt hatása. A Jushi Egypt üvegszálas termékeinek előzetes árképzési elve szerint a három régió vevői részesednek a tarifális megtakarításokból, míg a dömpingellenes vámokon és a szállítási költségeken elért megtakarítás teljes egészében a kibocsátónál marad.”. Valóban: 2011-től (22), majd 2014 végétől (23) a Kínából származó folytonosüvegrostszál termékek behozatala az Európai Unióban (amely a kibocsátási tájékoztatóban említett három régió egyike) dömpingellenes és kiegyenlítő vámok hatálya alá esik.

(68) A kínai kormány szempontjából a Kína kereskedelmi minisztériuma által összeállított 13. ötéves külkereskedelem-fejlesztési terv szerint az egyik fő feladat a kereskedelmi együttműködés erősítése az Egy övezet, egy út kezdeményezésben érintett országokkal többek között a csúcstechnológiás termékek exportjának előmozdítása és bővítése céljából (ide tartoznak a folytonosüvegrostszál termékek is). A terv a következőket tartalmazza: „Az előnyös termékek, köztük a munkaigényes termékek az említett országokba irányuló exportjának stabilizálása, ezekben az országokban az infrastruktúrafejlesztési lehetőségek kihasználása, a berendezések, technológia, standardok és szolgáltatások nagy méretű teljes rendszerben végzett exportjának kieszközlése. Alkalmazkodás az átalakulás tendenciáihoz és ezen országok iparágainak korszerűsítése, valamint az elektromechanikus és csúcstechnológiát képviselő termékek exportjának felgyorsítása. […] A feltörekvő piacok terjeszkedésének ösztönzése, majd a gazdasági méret, a növekedési sebesség, az erőforrások rendelkezésre bocsátása, a kockázati fok és más tényezők átfogó értékelését követően több feltörekvő piac kiválasztása, amelyek a terjeszkedés elsődleges helyszínei lesznek. A fejlett műszaki eszközök exportjának bővítése, a csúcsminőségű, csúcskategóriás és viszonylag előnyös ágazatok és termékek exportjának előmozdítása.” Az e feladatok teljesítését szolgáló intézkedések közé tartozik „az állami szintű gazdasági és technológiafejlesztési övezetek, valamint különféle parkok kialakítása”.

(69) Ahogy az egyik cikk megfogalmazza: „A kormányzati minisztériumok által az »Egy övezet, egy út« kezdeményezéssel összefüggésben kiadott iránymutatások alapján és a fogadó ország legmagasabb szinten elfogadott stratégiájával összefüggésben a külföldi együttműködési övezetek az »Egy övezet, egy út« kezdeményezés megvalósításának és a termelési kapacitások terén folytatott nemzetközi együttműködésnek az eszközévé váltak” (24).

(70) A külföldi övezetek tehát Kína több stratégiai célkitűzését is szolgálják egyszerre. Először is erősíthetik a kínai gyártmányú gépek és berendezések iránti keresletet. Másodszor: a külföldön előállított termékek európai és észak-amerikai exportjával a kínai vállalatok elkerülhetik a kínai kivitel miatti kereskedelmi súrlódásokat, illetve az azzal szembeni intézkedéseket. Harmadszor: az övezetek előmozdíthatják Kína abbéli törekvéseit, hogy erősítse hazai szerkezetátalakítását, és ezáltal az ipari termékek a hazai értékláncban is feljebb léphessenek (25).

(71) A fentiekből következik, hogy az egyiptomi kormány azért számított a szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezeten belüli szoros együttműködést segítő kínai finanszírozásra, és azért üdvözölte azt, mert annak segítségével egyik legszegényebb régióját fejleszthette. A kínai kormány pedig abban bízott, hogy a Kína területén kívül működő kínai vállalatok az Egy övezet, egy út kezdeményezés keretében bővíthetik exportjukat (feltehetően a piacvédelmi intézkedések elkerülését is szem előtt tartva).

(72) E körülmények között a Bizottság úgy ítélte meg, hogy az alaprendelet 3. cikke 1. pontjának a) alpontja szerinti kormányzat által nyújtott pénzügyi hozzájárulás nemcsak a közvetlenül az egyiptomi kormánytól eredő intézkedéseket foglalja magában, hanem a kínai kormány azon intézkedéseit is, amelyek a rendelkezésre álló bizonyítékok alapján az egyiptomi kormánynak tulajdoníthatók.

(73) Amint azt a WTO Fellebbezési Testülete megállapította az Egyesült Államok – Motorbenzin ügyben (26), a WTO-jog értelmezése nem különíthető el sterilen a nemzetközi jogtól. Így különösen a nemzetközi jog általános elvei részét képezik a WTO jogrendjének, amely nem egy önmagában álló zárt rendszer (27). A vitarendezési egyetértés 3.2. cikkével, valamint a szerződések jogáról szóló bécsi egyezmény 31. cikke (3) bekezdésének c) pontjával összhangban „a szövegösszefüggés mellett figyelembe kell venni a nemzetközi jognak a részes felek viszonyában alkalmazható bármely idevonatkozó szabályát”.

(74) A szabályok magukban foglalják a nemzetközi szokásjogot is (28), amely meghatározása szerint a WTO minden tagjára kötelező, ideértve Egyiptomot, Kínát és az Európai Uniót is. A nemzetközi szokásjog fontos ága az állami felelősség szabályrendszere, amelyet a Nemzetközi Jogi Bizottság kodifikált az államok nemzetközi jogsértésekért fennálló felelősségéről szóló cikkekben (29) az ENSZ Alapokmánya 13. cikke (1) bekezdésének a) pontjában kapott felhatalmazás alapján.

(75) Az ICL cikkei a szerződések jogáról szóló bécsi egyezmény 31. cikke (3) bekezdésének c) pontja értelmében is relevánsak, mert iránymutatást adnak a tulajdoníthatóság fogalmának értelmezését illetően. Ez olyan eseteket érint, amikor bizonyos cselekmények vagy mulasztások valamely államnak tulajdoníthatók annak ellenére, hogy azok nem közvetlenül az adott államtól erednek. E tekintetben a tulajdoníthatóság fogalma relevánssá válik egyrészt az SCM-megállapodás 1.1. cikke a) bekezdése 1) pontjának bevezető fordulata szerinti kormány által folyósított pénzügyi támogatás kifejezés értelmezése szempontjából, másrészt egy adott magatartás helyes tulajdoníthatóságának megállapítása szempontjából két állam együttműködésében, amelyről a vizsgált ügyben is szó van (30).

(76) Az ILC-cikkek alapján tehát akként értelmezhető az SCM-megállapodás 1.1. cikke a) bekezdése 1) pontjának bevezető fordulata szerinti kormány által folyósított pénzügyi támogatás kifejezés, hogy a szóban forgó magatartás (támogatásnyújtás) az egyiptomi kormánynak tulajdonítható olyan esetekben is, ahol a pénzügyi hozzájárulás nem közvetlenül az egyiptomi kormánytól származott.

(77) Erre vonatkozóan a Bizottság megállapította, hogy az ILC-cikkek 11. cikke pontosan arról rendelkezik, hogy „az előző cikkek értelmében valamely államnak nem tulajdonítható magatartást ennek ellenére az adott állam cselekményének kell tekinteni, ha és amennyiben az állam a szóban forgó magatartást a sajátjaként ismeri el és veszi át”. Az ILC 11. cikkhez fűzött kommentárja kifejti, hogy „az [állam sajátjaként elismert és átvett megatartásra vonatkozó] elv alkalmazására példák találhatók bírósági határozatokban és az államok gyakorlatában” (31). Ugyanezen kommentár 6. preambulumbekezdése emlékeztet arra a feltételre, hogy az állam „meghatározza és a sajátjának tekintse a szóban forgó magatartást”.

(78) A projekt 1997. évi elindításától kezdve az egyiptomi kormány a Jushi Egypt kínai finanszírozását az övezetre vonatkozó saját politikája részének tekintette. Murszi elnök 2012 augusztusában tett kínai látogatása során nyilvánosan üdvözölte a kínai beruházást és tőkét, az Egyiptomi Tervhivatal pedig 2013 novemberében elismerte, hogy a kínai finanszírozású szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezet kulcsszerepet játszik az egyiptomi ipar korszerűsítésében. A 2014 decemberében Kínában tett újabb látogatás során Sisi elnök „kinyilvánította, hogy Hszi Csin-ping elnöknek az Egy övezet, egy út közös létrehozására irányuló javaslata jelentős lehetőséget kínál az egyiptomi fellendülésre, és az egyiptomi fél készen áll az aktív részvételre és a támogatás nyújtására. Az egyiptomi fél együtt kíván működni Kínával a Szuezi-csatorna mentén fekvő folyosó, a szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezet, valamint egyéb projektek fejlesztésében, továbbá vonzóvá kívánja tenni a kínai vállalkozások számára az egyiptomi beruházásokat.” (32)

(79) A kínai Egy övezet, egy út kezdeményezés jellemzői közismertek. A nemzetközi gyártókapacitási és a berendezésgyártók közötti együttműködés előmozdításáról szóló, 2015. május 13-i államtanácsi iránymutatások 30–36. cikke tételesen felsorolja a „külföld felé nyitó” vállalatok számára elérhető szakpolitikai támogatásokat. Ezek közé tartoznak a költségvetési és adóügyi támogatási politikák, a koncessziós hitelek, a szindikált hitelek útján nyújtott pénzügyi támogatás, az exporthitelek, a projektfinanszírozás, a tőkeberuházás, és végül az exporthitel-biztosítás. Az iránymutatások 31. cikke „koncessziós hiteleket” említ, amelyek célja, hogy „támogassa a vállalkozások részvételét a nagy méretű teljes berendezésrendszerek exportjában, a projektekre irányuló szerződéskötésben, valamint a nagy méretű beruházási projektekben”. A gyakorlatban ez a politika ahhoz vezetett, hogy az iránymutatások 35. cikke alapján számos kedvezményes banki finanszírozást alakítottak ki, illetve külön létrehozták a Selyemút Alapot, ahogy azt a Bizottság egy másik ügyben nemrégiben megállapította (33).

(80) Minthogy az egyiptomi elnökök kétségkívül tisztában voltak azzal, hogy a kínai Egy övezet, egy út kezdeményezés kedvezményes finanszírozás és más pénzügyi eszközök formájában megvalósított intenzív állami finanszírozással jár, Egyiptom a legmagasabb politikai szinten végrehajtott cselekménnyel egyértelműen a sajátjaként ismerte el és vette át a kínai kormány finanszírozási támogatását azáltal, hogy Kínával közösen hozta létre a szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezetet.

(81) A 2016. évi együttműködési megállapodás szövege szintén arról tanúskodik, hogy Egyiptom elismerte és átvette a kínai kedvezményes finanszírozást. Az együttműködési megállapodás 1. cikke ugyanis rögzíti Egyiptom kifejezett hozzájárulását ahhoz, hogy a szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezetben működő szereplők, illetve az ott folytatott tevékenység tekintetében Kína a saját jogszabályait alkalmazza. Ennek érdekében az egyiptomi kormány hozzájárult ahhoz is, hogy Kína a saját joga szerinti „külföldi beruházási területté” minősítse a szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezetet. Miután a „külföldi beruházási területek” a (66) preambulumbekezdésben említett Egy övezet, egy út kezdeményezés megvalósítását szolgálják, a kedvezményes finanszírozás pedig a kezdeményezés eszköztárának része, az együttműködési megállapodás 4. cikkében rögzített minősítés révén – amellyel egyidejűleg Kína megerősítette, hogy a szóban forgó övezet „jogosult azokra a releváns szakpolitikai támogatásokra és könnyítésekre, amelyeket a kínai kormány nyújt a külföldi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezeteknek” – a Jushi Egypt jogosulttá vált arra, hogy kedvezményes finanszírozást igényeljen kínai fejlesztési bankoktól, továbbá kedvezményes exportbiztosítási feltételeket vehessen igénybe. Egyiptom ugyancsak elfogadta az 5. cikket, amelynek értelmében a kínai kormány azáltal is támogatja az együttműködési övezetet, hogy „ösztönzi az érintett pénzügyi intézményeket az együttműködési övezetben található […] beruházási projektek finanszírozására, amennyiben a hitelnyújtás feltételei, valamint a hitel felhasználására vonatkozó előírások teljesülnek”. Amint azt a Bizottság egy korábbi vizsgálata során megállapította, a kínai kedvezményes finanszírozás nem egyértelműen meghatározott, szigorú jogosultsági feltételeket alkalmazó finanszírozási programok keretében működik, inkább az ösztönzött ágazatok legmagasabb szinten történő kijelöléséről van szó (34). Egyiptomban a két elnök közötti megállapodás, valamint az 5. cikkben foglalt „ösztönzés” nyomán a szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezet kínai vállalatok számára külföldi beruházási területként való hivatalos kijelölése tökéletesen illeszkedik abba a szokásos mintába, amelyben Kína aktiválja a fejlesztési bankjai kedvezményes finanszírozási tevékenységét.

(82) Egyiptom ennélfogva „meghatározta” és „sajátjaként fogadta el” a területén letelepedett kínai szervezetek javára végrehajtott preferenciális intézkedéseket.

(83) Ezenfelül a (45) preambulumbekezdésben említett háromszintű végrehajtási mechanizmus egyiptomi tisztviselők folyamatos jelenlétével működött. A végrehajtási megállapodás 2(V) cikke értelmében a végrehajtási mechanizmus feladata a következő: „koordinálja és elősegíti a releváns pénzügyi intézmények, többek között a bankok, biztosítók, valamint az együttműködési övezetbeli és a hazai vállalkozások számára hitelezési támogatást nyújtó egyéb alapok működését, és segíti az együttműködési övezetbeli és a hazai vállalkozásokat további finanszírozási csatornák megismerésében”. A dokumentum 2. cikkének (4) bekezdése alapján kapott felhatalmazás értelmében a tisztviselőkből álló bizottság „minden lehetséges eszközzel törekszik a kínai és egyiptomi jogszabályokban előírt ösztönzési politikák zökkenőmentes végrehajtására”. Ez rögzíti Egyiptom és Kína abbéli egyetértését, hogy a kínai oldal nem azokkal a piaci kamatfeltételekkel nyújtja a pénzügyi forrásokat, amelyekkel azokhoz a Jushi Egypt nemzetközi piaci befektetőktől is hozzájutna, hanem proaktív jelleggel állami ösztönzőket nyújt, ami egyenértékű az előnyök és kedvezmények biztosításával.

(84) A rendelkezés végrehajtásával Egyiptom azt is kifejezésre juttatta, hogy teljeskörűen jóváhagyja az övezetben működő folytonosüvegrostszál-gyártónak nyújtott kínai kedvezményes finanszírozást. Figyelemmel az egyiptomi kormány részéről az együttműködés részleges hiányára e lényeges vizsgálati szempont kapcsán, a Bizottságnak e tekintetben nem nyílt módja további részletek megállapítására; a rendelkezésre álló bizonyítékok azonban arra utalnak, hogy a két kormány a fent ismertetett módon együttműködött egymással az övezetben működő folytonosüvegrostszál-gyártó javára.

(85) A bizonyítékokból következik, hogy a kínai közjogi szervek által kedvezményes finanszírozás formájában a Jushi Egypt részére juttatott pénzügyi hozzájárulások az egyiptomi kormánynak tulajdoníthatók, amely az alaprendelet 3. cikke 1. pontjának a) alpontja értelmében a származási vagy az exportáló ország kormányzata. A bizonyítékokból kiderül, hogy az övezetben folytatott gazdasági tevékenységek fejlesztésére és támogatására vonatkozó kötelezettségvállalásával összhangban az egyiptomi kormány jóváhagyta az övezetben működő folytonosüvegrostszál-gyártónak a kínai kormány által nyújtott kedvezményes finanszírozást.

(86) Ezzel összefüggésben a Bizottság megállapította továbbá, hogy az alaprendelet és az SCM-megállapodás egyaránt kiterjed arra a lehetőségre, hogy a kormányok magánszervezeteken keresztül nyújtsanak közvetett pénzügyi hozzájárulást (35). Erre utal, hogy azokban az esetekben, amikor a kormányok magánszervezetnek adnak egy bizonyos magatartásra vonatkozó megbízást vagy utasítást, az alapvető szempont a kormányzati cselekmény és a magánszervezet magatartása közötti „kimutatható kapcsolat” megléte (36). A jelen ügyben hasonlóképpen határozott és egyértelmű kapcsolat mutatható ki a folytonosüvegrostszál termékeket exportáló gyártó pénzügyi támogatását célzó kínai pozitív diszkrimináció, valamint az egyiptomi kormány intézkedései között.

(87) Következésképpen a Bizottság úgy ítélte meg, hogy az övezetben működő, folytonosüvegrostszál termékeket exportáló gyártó részére a kínai kormány által nyújtott kedvezményes finanszírozás az alaprendelet 3. cikke 1. pontjának i. alpontja értelmében az egyiptomi kormány pénzügyi hozzájárulásának minősül (37).

3.2.4. Gazdasági előny

(88) A Bizottság ezután megvizsgálta, hogy az egyiptomi kormánynak tulajdonítható pénzügyi hozzájárulások eredményeként a Jushi Egypt az alaprendelet 3. cikkének 2. pontja értelmében vett gazdasági előnyhöz jut-e. A Bizottság emlékeztetett arra, hogy a vállalat az egyiptomi jog szerint jött létre, és Egyiptomban folytatja tevékenységét. Ezért elvben helyénvaló volt azt vizsgálni, hogy a finanszírozás kedvezményezettje előnyösebb feltételeket élvezett-e az egyiptomi pénzügyi piacon elérhetőkhöz képest. Ennek ellenőrzése során a Bizottság meggyőződött arról, hogy a kedvezményezett jelentős előnyre tett szert.

(89) A Bizottság ugyanakkor figyelembe vette az ügy kivételes körülményeit is. A (44) preambulumbekezdésben említett módon az exportáló gyártó végső tulajdonosa a SASAC. A kedvezményes finanszírozást kínai közjogi szervek nyújtották azt követően, hogy Kínában megtárgyalták és aláírták a vonatkozó dokumentumokat. A kedvezményezettek ezután a közvetlenül, vagy kínai anyavállalatuk közvetítésével vállalatközi kölcsön formájában jutottak a finanszírozáshoz. Emellett az együttműködési megállapodás 1. cikkében rögzített módon az egyiptomi kormány hozzájárult ahhoz is, hogy az érintett szervezetek a kínai jog szerint, vagyis kínai feltételekkel jussanak kedvezményes támogatáshoz, ezen belül olcsó hitelhez. A kínai közjogi szervek az együttműködési megállapodás 5. cikkének megfelelően, a Kínában bevezetett kedvezményes finanszírozási politikákkal összhangban nyújtották a finanszírozást. A (42) preambulumbekezdésben kifejtett módon az együttműködési megállapodás említett rendelkezései a korábban kialakult gyakorlatot kodifikálták.

(90) A Bizottság ezért arra a következtetésre jutott, hogy a kínai közjogi szervek által a Jushi Egyptnek nyújtott pénzügyi hozzájárulásokat az egyiptomi kormány azok gazdasági előnyt tartalmazó elemével együtt ismerte el és vette át. A Bizottság ennek megfelelően állapította meg a piaci kamatszintet, és számította ki a gazdasági előny mértékét. Megállapította, hogy ez az észszerű megközelítés alacsonyabb támogatási mértékeket eredményez, mint azok, amelyek egy feltételezett egyiptomi viszonyítási alap figyelembevétele esetén adódnak.

3.2.5. Egyedi jelleg

(91) A harmadik szempontot, az egyedi jelleget illetően a Bizottság megvizsgálta, hogy a támogatások az alaprendelet 4. cikke (2)–(4) bekezdése értelmében egyedinek minősülnek-e.

(92) Az intézkedések elismerésével és átvételével az egyiptomi kormány a kedvezményes finanszírozás kapcsán engedélyező hatóságként járt el. Így különösen az egyiptomi kormány elismerte és átvette azt az intézkedést, amellyel az együttműködési megállapodás 4. cikke szerint a kínai kormány külföldi beruházási övezetté minősítette a szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezetet, ezenkívül az egyiptomi kormány jóváhagyta az intézkedés teljeskörű végrehajtását is, amelynek egyik eszközeként a kínai kormány kedvezményes finanszírozást nyújtott.

(93) Az említett támogatásokra a Jushi Egypt kizárólag azért jogosult, mert a Szuezi-csatornai Gazdasági Övezetben működik, amelynek a szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezet is része. Ebből adódóan a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy ezek az alaprendelet 4. cikkének (3) bekezdése értelmében regionális támogatásoknak minősülnek, és az alaprendelet 4. cikkének (2)–(4) bekezdésével összhangban a támogatást nyújtó hatóság joghatósága alá tartoznak.

3.2.6. Következtetés

(94) Következésképpen a Bizottság megállapította, hogy a szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezetben működő vállalatoknak közvetlenül Egyiptom által nyújtott támogatások (földterület, adókedvezmények), valamint a kínai kormány kedvezményes finanszírozása formájában közvetetten nyújtott támogatások az alaprendelet 2–4. cikke értelmében egyaránt kiegyenlíthetők. Ez utóbbiak Egyiptomnak voltak tulajdoníthatók annak okán, hogy az a sajátjaként ismerte el és vette át a kínai kormány intézkedéseit, például az együttműködési megállapodáson, a két fél szoros együttműködésén, valamint az együttműködési mechanizmusok különböző szintjein keresztül. A pénzügyi hozzájárulások emellett egyedi jellegűek voltak, és azokból gazdasági előny is származott. A Bizottság az alábbiakban kifejtett módon részletesebben is megvizsgálta az érintett támogatásokat.

(95) Az érdekelt felek végső tájékoztatását (38) követően az egyiptomi kormány és az exportáló gyártó öt pontban vitatta ezeket a ténymegállapításokat. Először is a nemzetközi jog alapján nem lehet a kínai kormány szuverén aktusait az egyiptomi kormánynak tulajdonítani. Másodszor, a Bizottság nem vette figyelembe saját alaprendeletét, amely szerint a támogatást nyújtó hatóságnak a származási vagy az exportáló ország területén, és nem azon kívül levő szervezetnek kell lennie. Harmadszor az, hogy a kínai aktusokat Egyiptomnak tulajdonítják, sérti a WTO jogát is, amelyet az ILC államok felelősségére vonatkozó cikkeinek 11. cikke fényében nem értelmezhető. Negyedszer, az ILC cikkeinek 11. cikke nem is volt alkalmazható a szóban forgó tényekre. Ötödször, a Jushinak nyújtott pénzügyi hozzájárulások nem feleltek meg az egyedi jelleg követelményeinek, amelyeket az alaprendelet 3. cikke határoz meg.

(96) Az egyiptomi kormány és az exportáló gyártó első pontjukban a szuverenitás nemzetközi jogi elvét hangsúlyozta. Az ő felfogásuk szerint egy aktus csak akkor tulajdonítható az államnak, ha azt állami hatáskörrel ruházták fel. Ezért a kínai hatáskörrel felruházott szervezetek aktusait csak a kínai államnak lehet tulajdonítani.

(97) A Bizottság elutasította ezt az állítást. Az államok szuverén egyenlőségének elve, amelyet a nemzetközi jogban az ENSZ Alapokmánya 2. cikkének (1) bekezdése rögzít, megtiltja, hogy egy állam egy másik állam területén, annak akarata ellenére gyakorolja hatásköreit. Ugyanakkor az államok szabadon engedélyezhetik egy másik állam tevékenységét a területükön. Ekkor előfordulhat, hogy a fogadó állam területére behívott állam intézkedései a fogadó államnak tulajdoníthatók. Például ez a szabály közvetlenül az ENSZ Közgyűlésének 1974. évi 3314 (XXIX) sz. határozatából következik, amelyre széles körben a nemzetközi szokásjog kodifikálásaként tekintenek. Az említett határozat 3. cikkének f) pontja értelmében az egyik állam által egy másik állammal szemben elkövetett agressziónak tekintendők nem csak a saját állami szervei által indított közvetlen támadások, hanem „egy állam azon cselekménye is, amely megengedi, hogy a területét, amelyet egy másik állam rendelkezésére bocsátott, ez az állam agresszió cselekményének elkövetésére használja fel egy harmadik állammal szemben”. Egyértelmű, hogy ha Kuba 1962-ben megengedte volna a Szovjetuniónak, hogy orosz rakétákkal kubai területről megtámadja az Egyesült Államokat, az felvetette volna Kuba nemzetközi felelősségét az Egyesült Államokkal szembeni agresszió cselekményével kapcsolatban. Ennek megfelelően a nemzetközi jog elismeri azt a lehetőséget, hogy a behívott állam cselekményeit a fogadó államnak tulajdonítsák, sőt akár szankcionálják is a fogadó államot is ezért, ha a behívott állam cselekményei sértenek egy harmadik államot.

(98) Másodszor, az egyiptomi kormány és az exportáló gyártó azzal érvelt, hogy az uniós alaprendelet alapján nincs lehetőség arra, hogy a kínai kormány magatartását Egyiptomnak tulajdonítsák. A „kormányzat” fogalmának az alaprendelet 2. cikkének b) pontjában szereplő meghatározása kifejezetten összekapcsolódik a támogatást nyújtó hatóság területével. Ebben a rendelkezésben a „területén” kifejezés célja, hogy jogbiztonságot teremtsen, és nem értelmezhető máshogy a WTO vagy a nemzetközi jog fényében.

(99) E tekintetben a Bizottság megjegyzi, hogy az alaprendelet 2. cikkének b) pontja szerint: „»kormányzat« a származási ország vagy az exportáló ország kormánya vagy bármilyen illetékes közjogi szerve jelenti”. A Bizottság egyetértett azzal, hogy ez a rendelkezés azon kormányzat cselekményeire vonatkozik, amelynek területéről a támogatott terméket az Európai Unióba exportálják. Ebben az esetben ez a helyzet. A szóban forgó terméket Egyiptomban gyártják, és Egyiptomból exportálják az Európai Unióba. Egyiptom kormánya – az engedélyező hatóság – Egyiptom területén található.

(100) Az alaprendelet 2. cikkének b) pontja azonban nem foglalkozik azzal a külön kérdéssel, hogy a kormányzat milyen cselekményeket engedélyezhet a saját területén és ismerhet el sajátjaként. Akárcsak a „közjogi szerv” fogalma, a „kormányzat” fogalma is teret enged az értelmezésnek, figyelembe véve annak kontextusát, valamint tárgyát és célját. Így a származási vagy exportáló ország kormányzatának tulajdonítható cselekmények nem csak az ettől a kormányzattól közvetlenül kiinduló cselekmények lehetnek, hanem a kormányzatnak betudható cselekmények is. Ezt az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdésének a) pontjában használt fogalmak is megerősítik, amely úgy szól, hogy a kormányzat „pénzügyi hozzájárulást nyújt”. Ugyanezen okokból nem használhatók fel az egyiptomi kormány azon érvei sem, amelyek a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás különböző rendelkezéseire hivatkoznak (pl. az 1.1(a)(1), 13., 18.1(a) cikk és a 63. lábjegyzet). Ugyan igaz, hogy az alaprendeletet „amennyire csak lehetséges, a TKI-megállapodás vonatkozó rendelkezéseinek a figyelembevételével kell értelmezni” (39), ezek a rendelkezések azonban vitatják azt a tételt, hogy a pénzügyi hozzájárulást egy másik állam is nyújthatja, és azt a területi kormányzat elismeri és sajátjaként fogadja el.

(101) Következésképpen a Bizottság visszautasította a második állítást, amelyet a territorialitás szűken értelmezett fogalmából vezettek le az alaprendelet 2. cikkének b) pontja és a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 1.1(a)(1) cikke alapján.

(102) A harmadik kifogása ahhoz kapcsolódott, hogy e tekintetben mennyire relevánsak az ILC államok felelősségére vonatkozó cikkei. Az egyiptomi kormány és az exportáló gyártó véleménye szerint egyetlen hatóság sem támaszkodhat az ILC cikkeinek 11. cikkére, mivel a Fellebbezési Testület az Egyesült Államok – Dömpingellenes és kiegyenlítő vámok (Kína) ügyben (40) csak annak 4., 5. és 8. cikkét említette.

(103) A Bizottság elutasította ezt az állítást. Semmi sem támasztja alá azt az állítást, hogy a nemzetközi szokásjognak csak bizonyos szabályai – amelyeket az ILC államok felelősségére vonatkozó cikkeinek 4., 5. és 8. cikke rögzít – relevánsak a WTO-szabályok értelmezésekor, mások pedig nem. A WTO Fellebbezési Testülete mindig is alkalmazta az általános szokásjog azon fogalmait, amelyek a szóban forgó kérdés értékelése szempontjából jelentőséggel bírtak. A tulajdoníthatóságra vonatkozó szabályokon túl a WTO jogrendjének részét képezi például az Estoppel-elv és a jóhiszeműség elve. A jelenlegi ügyben Egyiptom kormánya nem vitatta azokat a tényszerű körülményeket, hogy kérte, elismerte és elősegítette az Egyiptomban működő vállalatoknak nyújtott kínai kedvezményes finanszírozás végrehajtását. E körülményekre tekintettel értelmező iránymutatást vezethető le az ILC cikkeinek 11. cikkéből, amire szintén hivatkoztak a beruházásokkal kapcsolatos nemzetközi ítélkezési gyakorlatban (41). Ennélfogva az ILC cikkeinek 11. cikke a szerződések jogáról szóló bécsi egyezmény 31. cikke (3) bekezdésének c) pontja értelmében a nemzetközi jog releváns szabálya, amely alkalmazható a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás használt „kormányzat által” fogalom értelmezésére.

(104) Az egyiptomi kormány negyedik kifogása szerint az ILC cikkeinek 11. cikke nem alkalmazandó a szóban forgó kérdésekre. E cikk értelmében egy állam földvásárlás után jogutód államként viselheti felelősségét egy magatartásért. Egy kormány sajátjaként ismerheti el polgárainak mint magánszereplőknek a magatartását is. A cikk azonban nem rendelkezik arról, hogy egy állam egy külföldi szuverén állam aktusait sajátjaként fogadja el.

(105) A Bizottság megcáfolta ezt a kifogást. Az ILC cikkek 11. cikkének címe „egy állam által elismert és sajátjaként elfogadott magatartás”, és nem minősíti az eredeti aktus kezdeményezőjét. Ez a szabály közvetlenül az ENSZ Közgyűlésének 1974. évi 3314 (XXIX) sz. határozatából következik, amelyre széles körben a nemzetközi szokásjog kodifikálásaként tekintenek. Az említett határozat 3. cikkének f) pontja értelmében az egyik állam által egy másik állammal szemben elkövetett agressziónak tekintendők nem csak a saját állami szervei által indított közvetlen támadások, hanem „egy állam azon cselekménye is, amely megengedi, hogy a területét, amelyet egy másik állam rendelkezésére bocsátott, ez az állam agresszió cselekményének elkövetésére használja fel egy harmadik állammal szemben”.

(106) Az ENSZ Közgyűlésének 1974. évi 3314 (XXIX) sz. határozatán kívül (lásd a fenti (97) preambulumbekezdést), a Nemzetközi Bíróság is megerősítette az államok azon szabadságát, hogy egy külföldi aktust a sajátjukként fogadjanak el (42). A nemzetközi gyakorlat nem támasztja alá Egyiptom véleményét, hogy az ILC cikkeinek 11. cikke szerinti államnak tulajdoníthatóság csak a területek elszakadására, illetve azokra az esetekre szorítkozik, amikor a kormány elismeri és sajátjaként fogadja el az állam saját területén magánszereplők által elkövetett jogellenes cselekményeket.

(107) Ötödik kifogásában az egyiptomi kormány és az exportáló gyártó azt állította, hogy a kínai kormány által az egyiptomi szervezeteknek nyújtott pénzügyi hozzájárulás nem volt egyedi. Felidézték az alaprendelet 4. cikkének (2) bekezdését, amely szerint a pénzügyi hozzájárulás kedvezményezettjének „a támogatást nyújtó hatóság illetékességébe kell tartoznia”. Véleményük szerint a „támogatást nyújtó hatóság” fordulat nem az „elismerő és elfogadó hatóságot” jelenti. Ráadásul a korábbi vizsgálatokban a támogatást nyújtó hatóság a kínai szervezetek esetében mindig a kínai kormány volt. Az egyiptomi kormány azt a következtetést vonta le, hogy a kínai kormány pénzügyi hozzájárulása nem lehet egyedi, „mivel az Egyiptomban lévő vállalatok nem tartoznak Kína illetékességébe”.

(108) A Bizottság megismételte, hogy az egyiptomi kormányt tekintette a támogatást nyújtó hatóságnak, mivel az elfogadta és elismerte a kínai kedvezményes hitelnyújtást. Mivel a Jushi Egypt a különleges gazdasági övezetben működik, a vállalat az egyiptomi kormányzat illetékességébe tartozik. E pénzügyi támogatás is kifejezetten az ebben az övezetben működő vállalkozásokra korlátozódott, ezért egyedi jellegű volt.

(109) Még ha be is kellene mutatni, hogy a kínai kormány gyakorolta az illetékességet e vállalatok felett, mielőtt még az egyiptomi kormány sajátjaként fogadhatta el a kínai magatartást, quod non, az eredmény nem változna. Az együttműködési megállapodás 1. cikkének és 4. cikke (1) bekezdésének aláírásával az egyiptomi kormány beleegyezett abba, hogy az övezetben működő vállalatok „a kínai kormány által a külföldi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezetek számára nyújtott megfelelő politikai támogatásban és könnyítésben” részesülnek, és hogy az övezeteket „a két ország” törvényeivel összhangban fogják fejleszteni. A saját területi illetékességének gyakorlásán túl így az egyiptomi kormány azt is megengedte Kínának, hogy egyedi támogatást nyújtson csak a „külföldi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezetekben” lévő vállalatoknak. Ezért ezt az állítást a Bizottság elutasítja.

(110) Összefoglalva tehát a Bizottság megerősítette azt a megállapítását, hogy az egyiptomi kormány elismerte és sajátjaként fogadta el a tőkebefektetésre nyújtott támogatást, a Jushi Egyptnek nyújtott hiteleket és a TEDA Egypt által biztosított földterületet, és így az alaprendelet 2–4. cikke értelmében egyedi támogatásokat nyújtott.

3.3. Kedvezményes finanszírozás

3.3.1. A Jushi Egyptnek nyújtott fejlesztési banki hitelek

3.3.1.1. Az együttműködés részleges hiánya és a rendelkezésre álló tények felhasználása

Az alaprendelet 28. cikkének (1) bekezdésében foglalt rendelkezések alkalmazása az egyiptomi kormány kapcsán

(111) A (8) preambulumbekezdésben említett módon a Bizottság információkéréssel fordult az egyiptomi kormányhoz annak érdekében, hogy teljeskörűen kivizsgálhassa az egyiptomi kormány és a kínai kormány között az exportáló gyártó javára folytatott együttműködést.

(112) Az információkérés részben az állami tulajdonú kínai pénzügyi intézmények magatartását érintette, különösen azokat az eseteket, amikor azok az alaprendelet 3. cikke 1. pontja a) alpontjának i. esetével együtt értelmezett 2. cikke b) pontjának értelmében, valamint a WTO idevágó ítélkezési gyakorlatával összhangban közjogi szervként járnak el a kínai kormány és az egyiptomi kormány közötti együttműködés keretében az exportáló gyártónak javára történő hitelnyújtás során.

(113) E célból a Bizottság tájékoztatást kért az egyiptomi kormánytól Kína pénzügyi ágazatának áttekintéséről, valamint arról, hogy a fejlesztési bankok (köztük a CDB és az EXIM) milyen szerepet játszanak a Jushi csoport részére történő hitel- és exporthitelnyújtásban. A Bizottság arra kérte az egyiptomi kormányt, hogy akár közvetlenül, akár a kínai kormány útján továbbítsa az információkérés A. függelékét az említett bankoknak.

(114) Az egyiptomi kormány a kért információkat nem nyújtotta be, továbbá azt állította, hogy nincsenek ismeretei a Kínában található szervezetekről és a Kínában alkalmazandó szabályokról, és az erre vonatkozó információkérésben nem illetékes. Az egyiptomi kormány véleménye szerint azzal, hogy ilyen információkat kért tőle, a Bizottság megsértette az egyiptomi kormány védelemhez való jogát, valamint az állami szuverenitás elvét.

(115) A Bizottság nem értett egyet ezzel a véleménnyel. A már ismertetett módon az egyiptomi és a kínai kormány annak érdekében határozott úgy, hogy közösen hozza létre a szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezetet, hogy a kínai kormány támogatásait az egyiptomi kormánynak lehessen tulajdonítani. A Bizottság megállapította továbbá, hogy az egyiptomi kormány és a kínai kormány háromszintű közös irányítási mechanizmust alakított ki, amelyet Kína kereskedelmi minisztériuma és a Szuezi-csatornai Gazdasági Övezetet felügyelő egyiptomi főhatóság között 2016-ban létrejött, a szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezetről szóló megállapodás 8. cikke rögzít. A rendelkezés az övezet üzemeltetése kapcsán együttműködési kötelezettséget említ (ez olyan helyzeteket is érinthet, amikor az övezetből indított export harmadik ország által bevezetett kiegyenlítő vám hatálya alá esik). A mechanizmus révén az egyiptomi kormánynak lehetősége volt arra, hogy beszerezze a kért információkat a kínai kormánytól. A Bizottság úgy ítélte meg továbbá, hogy a nemzetközi jog (a szerződések jogáról szóló 1969. évi bécsi egyezmény 27. cikke) szerint a kínai kormány jóhiszeműen teljesítette volna az egyiptomi kormánnyal szembeni kötelezettségvállalásait, ha válaszol az egyiptomi kormány által továbbított információkérésre.

(116) A Bizottság ezért úgy ítélte meg, hogy bár az egyiptomi kormánynak lett volna módja arra, hogy a kínai kormánytól beszerezze a kért információkat, ezt nem tette meg. Még ha a kért információk egy részét csak a kínai kormány bocsáthatta volna is rendelkezésre, a Bizottság megítélése szerint az egyiptomi és a kínai kormány együttműködésének hiánya arra utal, hogy a Bizottság e vizsgálati szempont tekintetében kénytelen a rendelkezésre álló információkra alapozni a következtetéseit. A jelek szerint sem az egyiptomi kormány, sem más érdekelt fél, így a kínai kormány sem vitatta a Bizottság értékelését megalapozó tényeket, csak e tények jogi jellemzését.

(117) Ezen információ hiányában a Bizottság úgy ítélte meg, hogy e vizsgálati terület szempontjából alapvető fontosságú információkat nem kapott meg.

3.3.1.2. Az EXIM és a CDB

(118) Figyelemmel az egyiptomi és a kínai kormány együttműködésének a 3.2.1. szakaszban kifejtett hiányára, a Bizottság az alaprendelet 28. cikkének rendelkezéseit alkalmazva értékelte az EXIM és a CDB közjogi szervként tanúsított magatartását.

(119) Az, hogy egy adott, állami tulajdonban lévő vállalkozás közjogi szervnek minősül-e, a következőképpen határozható meg (43): „Az a kérdés, hogy a szervezetet felruházták-e hatáskörrel kormányzati feladatok ellátására, nem pedig az, hogy erre milyen módon kerül sor. A szűk értelemben vett kormányzat változatos eszköztárral rendelkezik ahhoz, hogy hatáskörrel ruházzon fel szervezeteket. Ebből következően különböző típusú bizonyítékok lehetnek fontosak annak bizonyítása szempontjából, hogy egy adott szervezetet felruháztak-e ilyen jellegű hatáskörrel. Amennyiben a bizonyítékok amellett szólnak, hogy egy adott szervezet ténylegesen ellát kormányzati feladatokat, akkor ez egyúttal arra is bizonyítékul szolgálhat, hogy rendelkezik kormányzati hatáskörökkel, vagy hogy átruháztak rá kormányzati hatásköröket, különösen abban az esetben, ha e bizonyítékok tartós és rendszeres gyakorlatról tanúskodnak. Ebből adódóan – meglátásunk szerint – annak bizonyítéka, hogy egy kormány érdemi ellenőrzést gyakorol egy szervezet és annak tevékenysége felett, adott körülmények között azt is bizonyíthatja, hogy az érintett szervezet kormányzati hatáskörrel rendelkezik, és e hatáskört a kormányzati feladatok ellátása keretében gyakorolja. Hangsúlyozzuk azonban, hogy a jogi eszközökkel történő kifejezett felhatalmazáson kívüli, a szervezet és a szűk értelemben vett kormány közötti, pusztán formális kapcsolatok feltehetően nem jelentenek kellő alapot ahhoz, hogy megállapítható legyen a kormányzati hatáskörrel való rendelkezés tényállása. Így például önmagában az, hogy a kormányzat egy adott szervezet többségi részvényese, még nem bizonyítja a kormányzat érdemi ellenőrzését a szóban forgó szervezet tevékenysége felett, még kevésbé pedig azt, hogy a kormány ez utóbbit kormányzati hatáskörrel ruházta fel. Bizonyos esetekben azonban, amikor a bizonyítékokból több, kifejezetten a kormányzati ellenőrzésre utaló jel olvasható ki, és rendelkezésre állnak arra utaló bizonyítékok is, hogy ezt az ellenőrzést érdemi módon gyakorolják, akkor e bizonyítékok arra engedhetnek következtetni, hogy az érintett szervezet kormányzati hatáskört gyakorol.”

(120) A Bizottság adatokat gyűjtött az állami tulajdonrészekről, valamint az állami tulajdonú bankok feletti kormányzati ellenőrzésre utaló kifejezett jelekről. A Bizottság ezen túlmenően azt is elemezte, hogy a kormányzat érdemi módon gyakorolta-e az ellenőrzést. E célból a Bizottságnak teljes mértékben a rendelkezésre álló tényekre kellett támaszkodnia, mivel az egyiptomi kormány és az állami tulajdonú bankok megtagadták, hogy bizonyítékot szolgáltassanak.

Tulajdoni részesedés, ellenőrzésre utaló jelek

(121) A kínai kormány tulajdoni részesedését és a kifejezetten kormányzati ellenőrzésre utaló jeleket illetően a Bizottság korábbi szubvencióellenes vizsgálatai (44) során megállapította, hogy az EXIM létrehozását és működését az „Export-Import Bank of China létrehozásáról szóló” államtanácsi közlemény, valamint az EXIM alapszabálya szabályozza. Alapszabálya szerint az EXIM vezetőségét közvetlenül az állam nevezi ki. A felügyelőbizottságot az Államtanács nevezi ki a „Főbb állami tulajdonú pénzügyi intézmények felügyelőbizottságáról szóló ideiglenes rendeletek” című rendelettel (282. sz. államtanácsi rendelet), valamint más törvényekkel és rendeletekkel összhangban, és az Államtanácsnak tartozik beszámolással.

(122) Az alapszabály azt is megemlíti, hogy az EXIM pártbizottsága vezető és politikai kulcsszerepet játszik annak biztosításában, hogy az EXIM végrehajtsa a párt és az állam szakpolitikáját és főbb intézkedéseit. A pártvezetés a vállalatirányítás valamennyi aspektusában szerepet vállal. Az alapszabály továbbá kimondja, hogy az EXIM elkötelezett a külkereskedelem és a gazdasági együttműködés fejlesztése, a határokon átnyúló beruházások, az Egy övezet, egy út kezdeményezés, valamint a nemzetközi gyártókapacitási és berendezésgyártók közötti együttműködés támogatása iránt. Üzleti tevékenységei közé tartoznak – az állam által jóváhagyott és az állam külkereskedelmi és „külföld felé nyitási” politikájával összhangban álló – rövid távú, középtávú és hosszú lejáratú hitelek, mint például exporthitelek, importhitelek, külföldi megbízásos mérnöki szolgáltatásokra nyújtott hitelek, tengerentúli beruházási hitelek, a kínai kormány külföldi segélyként nyújtott hitelei és exportvásárlói hitelei.

(123) Ezenkívül honlapja (45) szerint az EXIM „állami finanszírozású és állami tulajdonú fejlesztési bank, amely jogállását tekintve önálló jogalany. Közvetlenül az Államtanács vezetése alatt áll, küldetése, hogy támogassa Kína külkereskedelmi, befektetési és nemzetközi gazdasági együttműködési tevékenységét.”

(124) A CDB kapcsán korábbi szubvencióellenes vizsgálatai során a Bizottság megállapította, hogy a bank kizárólagos tulajdonosa az állam (46). A CDB-vel kapcsolatos, ennek ellenkezőjére utaló információk hiányában a Bizottság a mostani vizsgálatban is fenntartja ezt a következtetését.

Érdemi ellenőrzés

(125) A Bizottság további információkat gyűjtött annak megállapításához, hogy a kínai kormány azokban az esetekben, amikor az állami tulajdonú bank hitelt nyújtott a folytonosüvegrostszál-ágazatnak, érdemi ellenőrzést gyakorolt-e a szóban forgó bank hitelezési politikája, illetve kockázatértékelése felett. Az egyiptomi kormány együttműködésének hiányában a Bizottság a rendelkezésre álló legjobb tényekre, ezen belül pedig a nyilvánosan hozzáférhető információkra és a korábbi szubvencióellenes vizsgálatok ténymegállapításaira támaszkodott (47).

(126) E tekintetben a következő szabályozási dokumentumokat vette figyelembe: — a kereskedelmi bankokról szóló kínai törvény (a továbbiakban: banktörvény) 34. cikke, — az Általános hitelezési szabályzat 15. cikke (amelynek végrehajtása a Kínai Központi Bank feladata), — Az iparszerkezeti kiigazítás előmozdításáról szóló ideiglenes rendelkezések dokumentuma (az Államtanács 2005. évi 40. határozata, a továbbiakban: 40. sz. határozat); — A Kínai Bank- és Biztosításfelügyeleti Bizottság (a továbbiakban: CBIRC) végrehajtási intézkedései a kínai finanszírozású kereskedelmi bankok közigazgatási engedélyezésének egyes kérdéseiről (a CBIRC 2017. évi 1. sz. rendelete), — A CBIRC végrehajtási intézkedései a külföldi finanszírozású kereskedelmi bankok közigazgatási engedélyezésének egyes kérdéseiről (a CBIRC 2015. évi — A CBIRC közigazgatási intézkedései bankszektorban tevékenykedő pénzügyi intézmények igazgatóinak és vezető tisztségviselőinek képzettségéről (a CBIRC 2013. évi 3. sz. rendelete).

(127) A felsorolt szabályozási dokumentumok áttekintése alapján a Bizottság megállapította, hogy az alábbi okoknál fogva a kínai pénzügyi intézmények olyan általános jogi környezetben működnek, amelyben kötelesek pénzügyi döntéseiket a kínai kormány iparpolitikai céljaihoz igazodva meghozni.

(128) Az EXIM-et a Kínai Export-Import Bank létrehozásáról szóló közlemény, valamint az alapszabálya ruházza fel közpolitikai mandátummal.

(129) Általánosságban a Kínában működő összes pénzügyi intézményre alkalmazandó banktörvény 34. cikke úgy rendelkezik, hogy „a kereskedelmi bankok hitelnyújtási tevékenységüket a nemzetgazdasági és társadalmi fejlődés szükségleteinek megfelelően, továbbá az állami iparpolitika iránymutatása szerint végzik”. Bár a banktörvény 4. cikke kimondja, hogy „[a] kereskedelmi bankok üzleti tevékenységeit a jogszabályok értelmében egyetlen szervezeti egység vagy magánszemély sem befolyásolhatja. A kereskedelmi bankokat teljes jogi személyi minőségükben független polgári jogi felelősség terheli”, a vizsgálat rámutatott, hogy a banktörvény 4. cikkét a banktörvény 34. cikkére is figyelemmel alkalmazzák, azaz ha az állam szakpolitikai irányelveket határoz meg, azokat a bankok végrehajtják és az állam utasításait követik.

(130) Ezenfelül az Általános hitelezési szabályzat 15. cikke úgy rendelkezik, hogy „[a]z illetékes szervezeti egységek az állami politikával összhangban támogathatják a hitelkamatokat bizonyos iparágak növekedésének és egyes területek gazdasági fejlesztésének előmozdítása érdekében”.

(131) Hasonlóképpen, a 40. sz. határozat valamennyi pénzügyi intézmény számára előírja, hogy az ösztönzött projekteket külön hitelnyújtással támogassák. A 40. sz. határozat III. fejezete az ipar szerkezetátalakításához összeállított útmutató katalógust említi, amely a tartalmuk szerint háromféle kategóriába (ösztönzött, korlátozott, megszűnt) sorolja a projekteket. A határozat XVII. cikke szerint „az ösztönzött kategóriába tartozó beruházási projekt tartalmának vizsgálata, jóváhagyása és nyilvántartásba vétele a beruházással kapcsolatos vonatkozó nemzeti szabályok szerint történik; minden pénzügyi intézménynek a hitelezési elveknek megfelelően kell hiteltámogatást nyújtania; A beruházás teljes összegében importált saját felhasználású berendezések – a Pénzügyminisztérium által kiadott (2000-ben módosított) belföldi beruházási projektek nem mentesített importált árutartalmában szereplő áruk kivételével – mentesíthetők a behozatali vám és a behozatali hozzáadottérték-adó alól, kivéve, ha a nem mentesített beruházási projektek tartalmára vonatkozóan új szabályozás van érvényben. Az ösztönzött ágazati projekteket érintő kedvezménypolitikák végrehajtása a vonatkozó nemzeti szabályozásnak megfelelően történik.”.

(132) Az ipar szerkezetátalakításához összeállított útmutató katalógus 2011. évi kiadásának 2013. évi módosítása (48) az alábbiakat sorolja az I. (ösztönzött) kategóriába: „XII. Építőanyagok: […] 6.Alkálimentes, üvegszálas, tartályos huzalhúzással előállított, valamint nagyteljesítményű üvegszálak és üvegszálas termékek technológiai fejlesztése és gyártása évi 50 000 tonna hozammal”.

(133) A folytonosüvegrostszál termékek előállításához kapcsolódó projektek ennélfogva az ösztönzött kategóriába tartoznak.

(134) A 40. sz. határozat következésképpen megerősíti a banktörvény kapcsán tett korábbi ténymegállapítást, miszerint kedvezményes hitelnyújtási tevékenységeikkel a bankok kormányzati hatáskört gyakorolnak. A Bizottság azt is megállapította, hogy a Kínai Bankfelügyeleti Bizottság (CBRC) széles körű jóváhagyási hatáskörrel rendelkezik a Kínai Népköztársaságban letelepedett valamennyi pénzügyi intézmény (beleértve a magántulajdonban és a külföldi tulajdonban lévő pénzügyi intézményeket is) igazgatásának valamennyi szempontja felett, úgymint (49): — a pénzügyi intézmények valamennyi vezetője kinevezésének jóváhagyása mind a központ, mind pedig a helyi fióktelepek szintjén. — A CBIRC jóváhagyása szükséges minden szinten a vezető tisztségviselők felvételéhez, kezdve a legmagasabb rangú pozícióktól egészen a fiókvezetőkig, sőt, a tengerentúli fiókokban foglalkoztatott, valamint a támogató funkciókért felelős vezetőkéhez (például az informatikai vezetőkéhez) is, valamint — a közigazgatási jóváhagyások felettébb terjedelmes listája, beleértve a fióktelepek nyitásához, új üzletágak elindításához, új termékek értékesítéséhez, a bank alapszabályának módosításához, a részvények több mint 5 %-ának értékesítéséhez, a tőkeemeléshez, a székhelymódosításhoz, a szervezeti forma módosításához stb. szükséges jóváhagyásokat.

(135) Mindezek alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a kínai kormány olyan normatív keretrendszert teremtett, amelyet a kínai kormány által kinevezett, illetve felelősségre vonható menedzserek és felügyelők kötelesek voltak tiszteletben tartani. A kínai kormány következésképpen minden olyan esetben, amikor az együttműködő állami tulajdonú bank hitelt nyújtott a folytonosüvegrostszál-ágazatnak, a normatív keretrendszerre támaszkodott annak érdekében, hogy a bank tevékenysége felett érdemi ellenőrzést gyakoroljon.

(136) Az általános jogi keret mellett az EXIM és a CDB hitelnyújtását a Jushi Egypt részére az alábbi jogi környezet határozta meg.

(137) 2009. november 6-án stratégiai egyetértési megállapodás jött létre a China-Africa TEDA és az EXIM közötti együttműködésről, amely legfeljebb 6 milliárd CNY teljes összegű konstrukciót irányozott elő külföldi kereskedelmi és gazdasági együttműködési övezetekben folytatott általános stratégiai együttműködés céljára.

(138) 2009. november 7-én hat afrikai gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezet, köztük a szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezet írta alá a kínai külföldi (afrikai) gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezetek, valamint a CDB leányvállalata, a Kína–Afrika Fejlesztési Alap (CADF) közös megállapodását.

(139) Emellett 2013-ban Kína kereskedelmi minisztériuma tájékoztatót tett közzé a Kínai Fejlesztési Bank által a külföldi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezetek létrehozásához és fejlesztéséhez nyújtott támogatás szempontjairól. A tájékoztató szerint Kína kereskedelmi minisztériuma és a CDB „beruházási és finanszírozási célú szakpolitikai támogatást nyújt a jogosult együttműködési zónákba települő vállalkozások részére”. A CDB „a Kereskedelmi Minisztérium és a Pénzügyminisztérium előírásaival összhangban pontosítja az együttműködési övezeten belüli kiemelt finanszírozás alapvető feltételeit”, továbbá „szelektív jelleggel támogatja a kivitelezés alatt álló projekteket, valamint azokat az együttműködési projekteket, amelyeket a Kereskedelmi Minisztérium és az együttműködési övezetek fogadó országainak kormányai szoros figyelemmel kísérnek”.

(140) A Kína és Egyiptom között 2016-ban létrejött együttműködési megállapodás 4. cikke rögzíti, hogy „a kínai kormány Kína külföldi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezetévé nyilvánítja az együttműködési övezetet. Az […] együttműködési övezet jogosult azokra a releváns szakpolitikai támogatásokra és könnyítésekre, amelyeket a kínai kormány nyújt a külföldi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezeteknek”. Az 5. cikk értelmében továbbá a kínai kormány azáltal is támogatja az együttműködési övezetet, hogy „ösztönzi az érintett pénzügyi intézményeket az együttműködési övezetben található […] beruházási projektek finanszírozására, amennyiben a hitelnyújtás feltételei, valamint a hitel felhasználására vonatkozó előírások teljesülnek”.

(141) A fenti megállapodás végrehajtására a szuezi kínai–egyiptomi gazdasági és kereskedelmi együttműködési övezet irányítóbizottságának létrehozásáról szóló együttműködési megállapodás 2(IV) cikke rögzíti továbbá, hogy a tiencsini népi kormányzat illetékes szervei, valamint a Szuezi-csatornai Gazdasági Övezet felügyelő főhatósága által közösen létrehozott irányítóbizottság „minden lehetséges eszközzel törekszik a kínai és egyiptomi jogszabályokban előírt ösztönzési politikák zökkenőmentes végrehajtására”, amelyet a 2(V) cikk kiegészít azzal, hogy a bizottság „koordinálja és elősegíti a releváns pénzügyi intézmények, többek között a bankok, biztosítók, valamint az együttműködési övezetbeli és a hazai vállalkozások számára hitelezési támogatást nyújtó egyéb alapok működését, és segíti az együttműködési övezetbeli és a hazai vállalkozásokat további finanszírozási csatornák megismerésében”.

(142) A Bizottság megállapította, hogy a fent ismertetett jogi keretet valamennyi állami tulajdonú pénzügyi intézmény, köztük az EXIM és a CDB is kormányzati feladatok ellátásával hajtja végre a folytonosüvegrostszál-ágazat esetében. Ennélfogva ezek az intézmények az alaprendelet 3. cikke 1. pontja a) alpontjának i. esetével együtt értelmezett 2. cikke b) pontjának értelmében, valamint a WTO idevágó ítélkezési gyakorlatával összhangban közjogi szervként járnak el.

3.3.1.3. Közjogi szervként eljáró állami tulajdonú bankok

(143) A fenti preambulumbekezdésekben levont következtetésekkel összhangban a Bizottság úgy határozott, hogy a rendelkezésre álló tényeket használja fel annak megállapításához, hogy a szóban forgó állami tulajdonú bankok közjogi szerveknek minősülnek-e.

(144) A korábbi szubvencióellenes vizsgálatokban (50) a Bizottság megállapította, hogy a következő olyan bankok, amelyek a szóban forgó vizsgálat során az exportáló gyártók mintában szereplő csoportjainak hiteleztek, részben vagy egészben az állam vagy állami tulajdonban lévő jogi személyek tulajdonában voltak: China Development Bank, China Construction Bank, Industrial and Commercial Bank of China, Bank of Communications, China Everbright Bank, Postal Savings Bank, China Merchants Bank, Shanghai Pudong Development Bank, China Industrial Bank, Shenyang Rural Commercial Bank, Bank of Shanghai, Ningbo Bank, China CITIC Bank, China Guangfa Bank, China Bohai Bank, Huaxia Bank, Hankou Bank, Hubei Bank, Huishang Bank, Dongying Bank, Bank of Tianjin, Bank of Kunlun, Shanghai Rural Commercial Bank, China Industrial International Trust Limited, Daye Trust Co., Ltd., Sinotruk Finance Co., Ltd. Ennek ellenkezőjére utaló információk hiányában a Bizottság a mostani vizsgálatban is fenntartja ezt a következtetését.

(145) A Bizottság megállapította továbbá – a szóban forgó pénzügyi intézményektől származó, kifejezetten ennek ellenkezőjére utaló információk hiányában –, hogy ugyanazon okok miatt, amelyeket a 3.3.1.2. szakasz ismertetett, egyértelmű jelek utalnak a kínai kormány tulajdonosi szerepvállalására és ellenőrzésére. Így különösen a rendelkezésre álló tények arra utalnak, hogy az állami tulajdonú bankoknál a menedzsereket és felügyelőket – csakúgy, mint az EXIM esetében – a kínai kormány nevezi ki, és e tisztségviselők a kínai kormánynak tartoznak beszámolási kötelezettséggel.

(146) Az érdemi ellenőrzésgyakorlást illetően a Bizottság úgy ítélte meg, hogy a 3.3.1.2. szakaszban elemzett normatív keretrendszer azonos módon ezekre az intézményekre is érvényes. A rendelkezésre álló tények alapján, illetve az ezeket cáfoló információk hiányában a hitelképességi vizsgálatokra e szereplők esetében sincsenek konkrét bizonyítékok, vagyis a normatív keretrendszer alkalmazására vonatkozó, a 3.3.1.2. szakaszban foglalt elemzés azonos módon e vállalatokra is érvényes.

(147) Ez alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a mintában szereplő vállalatoknak hitelt nyújtó többi állami tulajdonú bank az alaprendelet 2. cikkének b) pontját és 3. cikke 1. pontja a) alpontjának i. esetét együttesen értelmezve közjogi szervnek minősül.

3.3.1.4. Az állami tulajdonú pénzügyi intézményekre vonatkozó következtetések

(148) A fenti megfontolások alapján a Bizottság megállapította, hogy az exportáló gyártó vagy annak vállalatcsoportja részére hitelt vagy pénzügyi lízinget nyújtó állami tulajdonú kínai pénzügyi intézmények mindegyike az alaprendelet 2. cikkének b) pontját és 3. cikke 1. pontja a) alpontjának i. esetét együttesen értelmezve közjogi szervnek minősül.

(149) Másfelől: a Bizottság megállapította, hogy még akkor is, ha az állami tulajdonú pénzügyi intézmények nem minősülnek közjogi szerveknek, a (131)–(133) preambulumbekezdésben meghatározott okok miatt elmondható, hogy a kínai kormány az alaprendelet 3. cikke 1. pontja a) alpontjának iv. esete szerint olyan feladatok ellátásával bízza meg, és olyan feladatok ellátására utasítja azokat, amelyek szokásos esetben a kormányzat feladatai lennének. A magatartásuk ily módon mindenesetre a kínai kormánynak tulajdonítható.

3.3.1.5. A magántulajdonú pénzügyi intézmények megbízása vagy utasítása

(150) A Bizottság ezt követően a további pénzügyi intézményeket vizsgálta meg. A korábbi szubvencióellenes vizsgálatokban (51) tett ténymegállapítások alapján, amelyeket nyilvánosan elérhető információk egészítenek ki, a Bizottság a következő pénzügyi intézményeket tekintette magántulajdonban lévőnek: China Minsheng Bank, Sumitomo Mitsui Banking (China) Co., Ltd, Standard Chartered Bank, Ping An Bank. A Bizottság ezt követően elemezte, hogy ezeket a pénzügyi intézményeket a kínai kormány az alaprendelet 3. cikke 1. pontja a) alpontjának iv. esete értelmében megbízta-e azzal vagy utasította-e arra, hogy támogatást nyújtsanak a folytonosüvegrostszál-ágazatnak.

(151) A WTO Fellebbezési Testülete szerint „megbízás” akkor történik, ha a kormányzat magánjogi szervezetre feladatköröket ruház át, „utasítás” pedig akkor, ha a kormányzat magánjogi szervezet felett hatáskört gyakorol (52). A kormányzat mindkét esetben magánjogi szervezetet vesz igénybe arra a célra, hogy pénzügyi hozzájárulást nyújtson, és „az esetek többségében feltételezhető, hogy a magánjogi szervezet megbízása vagy utasítása valamilyen fenyegetéssel vagy késztetéssel jár” (53). Ugyanakkor a iv. alpont nem teszi lehetővé, hogy a tagok egy termékre kiegyenlítő vámot vessenek ki, „ha a kormányzat mindössze általános szabályozói hatáskörét gyakorolja” (54), illetve ha a kormányzati beavatkozás „pusztán az adott ténybeli körülmények és az adott piac szereplőinek szabad választása folytán jár vagy nem jár bizonyos következményekkel” (55). A megbízás vagy az utasítás ezzel szemben inkább „a kormányzat részéről aktívabb szerepvállalást, semmint puszta ösztönzést” jelent (56).

(152) A Bizottság megállapította, hogy a 3.3.1.2. szakaszban említett ágazatra irányadó normatív keretrendszer valamennyi kínai pénzügyi intézményre, így a magántulajdonúakra is vonatkozik. Szemléltetésképpen: a banktörvény és a CBIRC különféle rendeletei kiterjednek a CBIRC irányítása alatt álló összes kínai finanszírozású és külföldi tőkével működő bankra.

(153) A magántulajdonú pénzügyi intézményektől kapott eltérő tájékoztatás hiányában a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a folytonosüvegrostszál-ágazatot illetően az állam a CBIRC felügyelete alatt, Kínában működő valamennyi pénzügyi intézményt (ideértve a magántulajdonú pénzügyi intézményeket is) az alaprendelet 3. cikke 1. pontja a) alpontja iv. esetének első francia bekezdése értelmében megbízta azzal vagy utasította arra, hogy a kormányzati politikáknak megfelelően a folytonosüvegrostszál-ágazatnak kedvezményes kamatlábak mellett nyújtson hitelt.

(154) Ezenkívül az összes kínai bankra vonatkozó normatív keret sokkal szélesebb, mint a (106) preambulumbekezdésben ismertetett, a CBIRC-re irányadó két jogszabály.

(155) Az érdemi ellenőrzésgyakorlást illetően a Bizottság úgy ítélte meg, hogy a 3.3.1.2. szakaszban elemzett normatív keretrendszer azonos módon ezekre az intézményekre is érvényes. A rendelkezésre álló tények alapján, illetve az ezeket cáfoló információk hiányában a hitelképességi vizsgálatokra az együttműködő állami tulajdonú bankhoz hasonlóan e szereplők esetében sincsenek konkrét bizonyítékok, vagyis a normatív keretrendszer alkalmazására vonatkozó, a 3.3.1.2. szakaszban foglalt elemzés azonos módon e vállalatokra is érvényes.

(156) Ez alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a Jushi Egypt részére hitelt nyújtó többi állami tulajdonú bank az alaprendelet 2. cikkének b) pontját és 3. cikke 1. pontja a) alpontjának i. esetét együttesen értelmezve közjogi szervnek minősül.

3.3.1.6. Hitelminősítések

(157) A Bizottság korábbi szubvencióellenes vizsgálatokban (57) már megállapította, hogy egy, a Nemzetközi Valutaalap által közzétett tanulmány (58) alapján, amely szerint eltérések mutatkoznak a nemzetközi és a kínai hitelminősítések között, a kínai vállalatok tekintetében megítélt belföldi hitelminősítések nem voltak megbízhatóak. Ehhez társultak a vizsgálat mintában szereplő vállalatokkal kapcsolatos ténymegállapításai. Az IMF szerint a helyi hitelminősítő intézetek a kínai kötvények több mint 90 %-át az AA vagy az AAA kategóriába sorolják. Ez nem hasonlítható össze más piacokkal, például az Unió vagy az Egyesült Államok piacával. Például az Egyesült Államok piacán ezeket a legkedvezőbb minősítéseket csak a cégek kevesebb mint 2 %-a tudhatja magáénak. A kínai hitelminősítő intézetek így erőteljesen a minősítési skála legmagasabb szintjének irányába hajlanak. Rendkívül széles minősítési skálákkal rendelkeznek, és hajlamosak a szignifikánsan eltérő nemteljesítési kockázatú kötvényeket egyetlen tág minősítési kategóriába összevonni (59).

(158) Ezenkívül a külföldi hitelminősítő intézetek, például a Standard and Poor’s és a Moody’s, amikor a külföldön kibocsátott kínai kötvényeket minősítik, jellemzően úgy járnak el, hogy a kibocsátó kiindulási hitelminősítését felfelé korrigálják azon becslésük alapján, hogy a kínai kormány mekkora stratégiai jelentőséget tulajdonít az adott vállalatnak, és milyen erősek az esetleges implicit garanciák (60). A Fitch például – adott esetben – világosan jelzi, hogy az ilyen garanciák kulcsfontosságú szerepet játszanak a kínai vállalatok hitelminősítésében (61).

(159) A nyilvánosan hozzáférhető információk alapján a Bizottság először is megállapította, hogy az állam képes bizonyos befolyást gyakorolni a hitelminősítési piacra. Két 2016-ban közzétett tanulmány szerint nagyjából 12 hitelminősítő intézet működött a kínai piacon, amelyek többsége állami tulajdonban volt. Az összes minősített vállalati kötvény 60 %-át állami tulajdonú hitelminősítő intézet minősítette Kínában (62).

(160) Korábbi vizsgálatok során (63) a kínai kormány megerősítette, hogy a kínai kötvénypiacon 12 hitelminősítő intézet működött, melyek között 10 belföldi hitelminősítő intézet is volt, ezek a Global Credit Rating Co. Ltd, a Shanghai Brilliance Credit Rating & Investors Service Co. Ltd, a Golden Credit Rating International Co. Ltd, a China Chengxin Securities Rating Co. Ltd, a Pengyuan Credit Rating Co. Ltd, a Shanghai Fareast Credit Rating Co., Ltd, a China Bond Rating Co. Ltd, a China Securities Index Co. Ltd, és a Shanghai Credit Information Services Co. Ltd. Volt két kínai-külföldi vegyes vállalat formájában működő hitelminősítő intézet is, nevezetesen a China Lianhe Credit Rating Co. Ltd és a China Chengxin International Credit Rating Co., Ltd.

(161) Másrészt nincs szabad belépés a kínai hitelminősítési piacra. Ez lényegében egy zárt piac, mivel a hitelminősítő intézeteket a kínai Értékpapír-szabályozó Bizottságnak (a továbbiakban: CSRC) vagy a PBOC-nak jóvá kell hagynia, mielőtt megkezdhetnék a működésüket (64). A Kínai Központi Bank 2017 közepén bejelentette, hogy bizonyos feltételek mellett engedélyezni fogják a külföldi hitelminősítő intézetek számára, hogy a belföldi kötvénypiac egy részén hitelminősítéseket adjanak ki. A vizsgálat során azonban még egyetlen külföldi hitelminősítő intézetet sem engedélyeztek (65). Mindazonáltal időközben a külföldi intézetek közös vállalkozásokat hoztak létre egyes helyi hitelminősítő intézetekkel, és ezek a belföldi kötvénykibocsátásra vonatkozóan kiadnak hitelminősítéseket. Ezek a minősítések azonban a kínai minősítési skálákon alapulnak, így nem hasonlíthatók össze a nemzetközi minősítésekkel, amint azt fentebb kifejtettük.

(162) Végezetül, egy, a PBOC által nemrégiben elvégzett vizsgálat is megerősíti a Bizottság ténymegállapításait, amely a következtetéseiben megállapítja, hogy „amennyiben a külföldi kötvények befektetési szintje a nemzetközi BBB- és annál magasabb hitelminősítést kap, úgy a kötvénybefektetés belföldi fokozata AA vagy magasabb szintben határozható meg, tekintettel az átlagos belföldi hitelminősítések és a 6 vagy több fokozatú nemzetközi minősítések közötti különbségre” (66).

(163) A (137)–(142) preambulumbekezdésben leírt helyzet alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a kínai hitelminősítések nem adnak megbízható becslést a mögöttes eszköz hitelkockázatáról. Ebből kiindulva a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy hiába kapott az exportáló gyártó vállalata vagy annak vállalatcsoportja jó hitelminősítést egy kínai hitelminősítő intézettől, ez a minősítés nem megbízható. A minősítéseket a stratégiai kulcságazatok, köztük a folytonosüvegrostszál-ágazat ösztönzésére irányuló szakpolitikai célkitűzések is torzították.

3.3.1.7. A gazdasági előny, a támogatási mérték kiszámítása

(164) A (85) preambulumbekezdésben említett módon a Bizottság úgy ítélte meg, hogy az Egyiptomban található kedvezményezett esetében elvben helyénvaló lenne azt vizsgálni, hogy a hitel kedvezményezettje előnyösebb feltételeket élvezett-e az egyiptomi pénzügyi piacon elérhetőkhöz képest. A Bizottság megvizsgálta ezt a szempontot, és megerősítette, hogy a támogatás összege nagyobb lenne, ha az egyiptomi összehasonlítható hitelfelvételi kamatlábakat használnák (17,8 %) (67). A (86) preambulumbekezdésben említett kivételes körülményekre tekintettel azonban a Bizottság a kiegyenlíthető támogatás mértékét annak figyelembevételével számította ki, hogy a kedvezményezett Kínában jutott kedvezményes finanszírozáshoz. E számítás keretében a Bizottság értékelte a támogatásban részesülő félnek a vizsgálati időszak alatt nyújtott gazdasági előny mértékét. A támogatásban részesülő fél által megszerzett gazdasági előny az alaprendelet 6. cikkének b) pontja szerint a hitelt felvevő vállalat által a kedvezményes hitel tekintetében fizetendő kamatösszeg és a vállalat által a piacon megszerezhető összehasonlítható kereskedelmi hitel tekintetében fizetendő összeg közötti különbözet.

(165) A Bizottság úgy határozott, hogy az EXIM és a CDB kedvezményes hiteleire vonatkozó piaci kamatszintet az alaprendelet 6. cikkének b) pontjával összhangban a kínai piaci befektetőkre vonatkozó feltételezett viszonyítási alap figyelembevételével állapítja meg. Együttműködés hiányában a bankok nem köz