I. MELLÉKLET

AZ EGYESÜLT NEMZETEK TENGERJOGI EGYEZMÉNYE ÉS AZ ANNAK XI. RÉSZE VÉGREHAJTÁSÁRÓL SZÓLÓ MEGÁLLAPODÁS

--------------------------------------------------

Az Egyesült Nemzetek Tengerjogi Egyezménye

AZ EBBEN AZ EGYEZMÉNYBEN RÉSZES ÁLLAMOK,

ATTÓL AZ ÓHAJTÓL VEZÉRELVE, hogy a kölcsönös megértés és együttműködés szellemében a tengerjoggal kapcsolatos minden kérdést szabályozzanak, és tudatában ezen egyezmény – mint a béke fenntartásához, az igazságossághoz és a világ minden népének haladásához való fontos hozzájárulás – történelmi jelentőségének,

MEGÁLLAPÍTVA, hogy az Egyesült Nemzetek Szervezetének az 1958-ban és 1960-ban Genfben tartott Tengerjogi Konferenciáját követően végbement fejlődés megerősítette egy tengerjogról szóló új, általánosan elfogadható egyezmény szükségességét,

ANNAK TUDATÁBAN, hogy az óceán térségének problémái egymással szorosan összefüggnek, és azokat egységes egészként kell vizsgálni,

FELISMERVE annak kívánatosságát, hogy ezen Egyezménnyel, kellő figyelemmel valamennyi állam szuverenitására, megteremtsék a tengerek és óceánok jogrendjét, amely megkönnyítheti a nemzetközi közlekedést és elősegítheti a tengerek és óceánok békés használatát, erőforrásainak méltányos és hatékony felhasználását, élő forrásainak megőrzését, a tengeri környezet tanulmányozását, védelmét és megóvását,

SZEM ELŐTT TARTVA, hogy ezeknek a céloknak az elérése hozzájárul egy olyan igazságos és méltányos nemzetközi gazdasági rendszer megvalósításához, amely az emberiség egészének érdekeit figyelembe veszi, különösen a fejlődő országok sajátos érdekeit és szükségleteit, a parti vagy tengerparttal nem rendelkező államokét egyaránt,

AZZAL AZ ÓHAJJAL, hogy ezen egyezmény továbbfejlessze az abban az 1970. december 17-i 2749 (XXV). számú határozatban lefektetett alapelveket, amelyben az Egyesült Nemzetek Szervezetének Közgyűlése többek között ünnepélyesen kinyilvánítja, hogy a nemzeti joghatóság határain túli tengerfenék és az ahhoz tartozó altalaj, továbbá annak forrásai az emberiség közös örökségét alkotják, azok kutatását és kiaknázását az emberiség mint egész javára, az államok földrajzi elhelyezkedésére való tekintet nélkül kell megvalósítani,

AZZAL A MEGGYŐZŐDÉSSEL, hogy a tengerjognak az ezen egyezményben elért kodifikálása és fokozatos továbbfejlesztése hozzájárul a béke, a biztonság, az együttműködés és a baráti kapcsolatok megerősítéséhez minden állam között az igazságosság és egyenlő jogok alapelveivel összhangban, és a világ minden népe számára gazdasági és társadalmi előrelépést jelent az Egyesült Nemzetek Szervezetének Alapokmányában lefektetett alapelvekkel és célokkal összhangban,

MEGERŐSÍTVE, hogy az ezen egyezményben nem szabályozott kérdésekre továbbra is a nemzetközi jog általános szabályai és alapelvei irányadók,

MEGÁLLAPODTAK a következőkben:

I. RÉSZ

BEVEZETÉS

1. cikk

A fogalmak használata és hatály

(1) Ezen egyezmény alkalmazásában:

1) "Terület": a nemzeti joghatóság határain túli tengerfenék, óceánfenék és az alattuk lévő altalaj;

2) "Hatóság": a Nemzetközi Tengerfenék Hatóság;

3) "Területen folytatott tevékenység": a Terület forrásainak felkutatására és kiaknázására irányuló minden tevékenység;

4) "a tengeri környezet szennyezése": az ember által közvetlenül vagy közvetve olyan anyagok, vagy energia tengeri környezetbe juttatása, beleértve a folyótorkolatokat, mely olyan káros hatásokat eredményez vagy eredményezhet, mint a tengeri környezet és az élő források károsodása, az emberi egészség veszélyeztetése, a tengeri tevékenységek akadályozása, beleértve a halászatot és a tenger más jogszerű használatát, a tengervíz felhasználási minőségének romlása, a tenger nyújtotta előnyök csökkenése;

5) a) "kidobás":

i. bármilyen hulladék vagy más anyag szándékos tengerbe juttatása hajókról, légi járművekről, emelvényekről vagy más, ember alkotta tengeri szerkezetekről;

ii. a hajók, légi járművek, emelvények vagy más, ember alkotta tengeri szerkezetek szándékos megsemmisítése a tengeren;

b) a "kidobás" nem foglalja magában:

i. a hajók, légi járművek, emelvények, illetve egyéb ember alkotta tengeri szerkezetek és azok felszerelései rendeltetésszerű működéséből származó vagy ezzel járó hulladékok és egyéb anyagok eltávolítását, kivéve a hajókkal, légi járművekkel, emelvényekkel és más, ember alkotta, az ilyen anyagok eltávolítása céljából üzemeltetett tengeri szerkezetekkel szállított, illetve az ilyen hajókhoz, légi járművekhez, emelvényekhez vagy egyéb más ember alkotta tengeri szerkezetekhez szállított hulladékokat és egyéb anyagokat, továbbá kivéve azokat, amelyek az ilyen hulladékoknak vagy egyéb anyagoknak az ilyen hajókon, légi járműveken, emelvényeken, illetve szerkezeteken végzett feldolgozásából származnak;

ii. az anyag elhelyezését a puszta eltávolítástól eltérő célokból, feltéve hogy ez az elhelyezés nem ellentétes ezen egyezmény céljaival.

(2) 1) "Részes államok": azon államok, amelyek hozzájárultak ahhoz, hogy ez az egyezmény rájuk nézve kötelező legyen, és amelyekre nézve ezen egyezmény hatályban van.

2) Ezen egyezmény megfelelően alkalmazandó a 305. cikk (1) bekezdésének b)–f) pontjában meghatározott azon jogalanyokra, melyek ezen egyezmény részesévé a reájuk vonatkozó feltételekkel összhangban válnak, és ebben a mértékben a "részes állam" alatt ezek a jogalanyok is értendők.

II. RÉSZ

A PARTI TENGER ÉS A CSATLAKOZÓ ÖVEZET

1. SZAKASZ

ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK

2. cikk

A parti tenger, a felette lévő légtér, a tengerfenék és az altalaj jogállása

(1) A parti állam szuverenitása szárazföldi területén és belvizein, valamint szigetcsoportból álló állam esetén a szigetek közötti vizeken túl kiterjed a parti tengerként megjelölt szomszédos tengersávra.

(2) Ez a szuverenitás kiterjed a parti tenger feletti légtérre, valamint a partitenger-fenékre és altalajra.

(3) A parti tenger feletti szuverenitást ezen egyezménynek és a nemzetközi jog más szabályainak megfelelően kell gyakorolni.

2. SZAKASZ

A PARTI TENGER HATÁRAI

3. cikk

A parti tenger szélessége

Minden államnak joga van parti tengerének szélességét megállapítani az ezen Egyezménnyel összhangban meghatározott alapvonalaktól mért, 12 tengeri mérföldet meg nem haladó határig.

4. cikk

A parti tenger külső határa

A parti tenger külső határa az a vonal, amelynek minden pontja az alapvonal legközelebbi pontjától a parti tenger szélességével egyenlő távolságra van.

5. cikk

A normál alapvonal

Amennyiben ezen egyezmény eltérően nem rendelkezik, a parti tenger szélességének méréséhez a normál alapvonal a part menti apályvonal, ahogy azt a parti állam által hivatalosan elismert nagyléptékű tengeri térképek feltüntetik.

6. cikk

Sziklazátonyok

A korallzátonyon lévő szigetek vagy sziklazátonyokkal szegélyezett szigetek esetében a parti tenger szélességének mérésére szolgáló alapvonal a sziklazátony tenger felé néző apályvonala, amint azt a megfelelő jelzés a parti állam által hivatalosan elismert tengerészeti térképeken feltünteti.

7. cikk

Egyenes alapvonalak

(1) Az olyan helyeken, ahol a partvonal mélyen tagolt és bevágott, vagy a part közvetlen közelét szigetek szegélyezik, a parti tenger szélességének mérésére szolgáló alapvonal meghúzására a megfelelő pontokat összekötő egyenes alapvonalak módszere alkalmazható.

(2) Ahol delta, vagy más természeti feltételek miatt a partvonal rendkívül változékony, a tengerbe legtávolabb benyúló apályvonal mentén választhatók ki a vonatkozó pontok, és az apályvonal későbbi visszahúzódása ellenére az apályvonalak addig maradnak érvényesek, míg a parti állam ezen egyezménnyel összhangban meg nem változtatja azokat.

(3) Az egyenes alapvonalak meghúzása észlelhetően nem térhet el a part általános irányától és az e vonalak belső oldalán lévő tengerszakaszoknak elég szoros kapcsolatban kell lenniük a szárazföldi területtel ahhoz, hogy azok a belvízi jogrend tárgyát képezzék.

(4) Az egyenes alapvonalakat az apálykor szárazon maradó magaslatokig és magaslatoktól csak akkor húzzák meg, ha azokon világítótornyok vagy hasonló, mindenkor a tengerszint felett lévő építmények vannak, illetve amennyiben az alapvonalaknak az ilyen szárazföldi magaslatokig vagy magaslatoktól való meghúzása nemzetközileg általános elismerést nyert.

(5) Ha az egyenes vonalak módszere az (1) bekezdés szerint alkalmazható, az egyes alapvonalak meghatározásakor figyelembe lehet venni az érintett régiók sajátos gazdasági érdekeit, amelyek valósságát és fontosságát a hosszú távú használat egyértelműen igazolja.

(6) Az egyenes alapvonalak rendszerét az állam nem alkalmazhatja oly módon, hogy más állam parti tengerét a nyílt tengertől vagy a kizárólagos gazdasági övezettől elzárja.

8. cikk

Belvizek

(1) A IV. rész rendelkezéseinek kivételével a parti tenger alapvonalának szárazföld felőli oldalán lévő vizek az állam belvizeinek részét képezik.

(2) Ahol egy egyenes alapvonalnak a 7. cikkben szabályozott eljárással összhangban lévő megállapítása azzal a hatással jár, hogy belvízként körülzárnak olyan területeket, melyeket korábban nem tekintettek ilyeneknek, az ezen egyezmény rendelkezései szerinti békés áthaladás joga továbbra is fennáll ezeken a vizeken.

9. cikk

Folyótorkolatok

Amennyiben a folyó közvetlenül a tengerbe ömlik, az alapvonal a folyótorkolaton keresztül a part az apályvonalnak megfelelő pontjai között húzott egyenes vonal lesz.

10. cikk

Öblök

(1) Ez a cikk csak azon öblökre vonatkozik, melyek partjai egy államhoz tartoznak.

(2) Ezen egyezmény alkalmazásában az öböl a part olyan jól körülhatárolható és bejáratának szélességével oly mértékben arányos bemélyedése, hogy szárazföld határolta vizeket tartalmaz, és több, mint a part egyszerű görbülete. Ugyanakkor a bemélyedés nem tekinthető öbölnek, ha területe nem egyenlő vagy nem nagyobb, mint azé a félköré, melynek átmérője a bemélyedés bejáratán keresztül húzott vonal.

(3) Mérési célokra a bemélyedés területe az, amely a bemélyedés partvonala körüli apályvonal és az apályszint természetes bejárati pontjaihoz csatlakozó vonal között van. Ahol szigetek miatt a bemélyedésnek több bejárata van, a félkört azon a vonalon húzzák meg, amely olyan hosszú, mint a különböző bejáratokon keresztüli vonalak szélességének teljes összege. A bemélyedésben elhelyezkedő szigeteket a bemélyedés vízterülete részének kell tekinteni.

(4) Amennyiben az öböl természetes bejárati pontjainak apálypontjai közötti távolság nem haladja meg a 24 tengeri mérföldet, a záróvonal a két apálypont között húzható meg, és az így körülzárt vizek belvíznek tekintendők.

(5) Ahol az öblök természetes bejárati pontjainak apálypontjai közötti távolság meghaladja a 24 tengeri mérföldet, a 24 tengeri mérföldes egyenes alapvonalat az öblön belül úgy húzzák meg, hogy a lehetséges legnagyobb vízterületet zárja be, amely ilyen hosszúságú vonallal lehetséges.

(6) A fenti rendelkezések nem alkalmazandók az ún. "történelmi öblök" esetében, vagy olyan esetekben, ahol a 7. cikk szerinti egyenes alapvonalak rendszere alkalmazandó.

11. cikk

Kikötők

A parti tenger határainak megállapítása céljából a tengerből leginkább kiemelkedő, állandó jellegű olyan kikötői létesítmények, melyek szerves részét alkotják az adott kikötői rendszernek, a part részének tekintendők. A part menti berendezések és mesterséges szigetek nem tekintendők állandó kikötői létesítménynek.

12. cikk

Előkikötők

A hajók ki- és berakodására és horgonyzására általában használt előkikötők, amelyek egyébként teljesen vagy részben a parti tenger külső határán kívül helyezkednének el, a parti tengerhez tartoznak.

13. cikk

Apálykor szárazra kerülő magaslatok

(1) Az apálykor szárazra kerülő magaslat olyan természetes képződésű, vízzel körülvett szárazföld, mely apálykor a víz szintje felett van, de dagálykor víz borítja. Ahol az apálykor szárazra kerülő magaslat a kontinenstől vagy szigettől teljesen vagy részben a parti tenger szélességét meg nem haladó távolságon belül helyezkedik el, az ilyen magaslat apályvonala ezen a szinten a parti tenger szélessége mérésére szolgáló alapvonalként használható.

(2) Amennyiben az apálykor szárazra kerülő magaslat a kontinenstől vagy szigettől teljesen a parti tenger szélességét meghaladó távolságon túl helyezkedik el, az saját parti tengerrel nem rendelkezik.

14. cikk

Az alapvonalak megállapítási módszereinek kombinálása

A parti állam az alapvonalakat az előző cikkekben a különböző körülményekre vonatkozóan feltüntetett bármely módszer egymást követő alkalmazásával is megállapíthatja.

15. cikk

A parti tenger elhatárolása szemben lévő, vagy szomszédos tengerparttal rendelkező államok között

Ahol két állam tengerpartja egymással szemben van vagy szomszédos, köztük lévő megállapodás hiányában egyik állam sincs feljogosítva, hogy parti tengerét kiterjessze azon középvonalon túlra, melynek minden pontja egyenlő távolságra van az alapvonalak legközelebbi pontjaitól, melytől az egyes államok parti tengerének szélességét mérik. A fenti rendelkezések azonban nem alkalmazandók ott, ahol történelmi jogcím vagy más különleges körülmények folytán a két állam parti tengerét ettől eltérő módon kell elhatárolni.

16. cikk

Térképek és földrajzi koordinátákat tartalmazó jegyzékek

(1) A parti tenger szélességének mérésére szolgáló és a 7., 9. és 10. cikkel összhangban megállapított alapvonalakat, illetve az azok alapján megállapított határokat, és a 12. és 15. cikkel összhangban meghúzott elhatároló vonalakat a helyzetük pontos meghatározásához szükséges léptékű tengerészeti térképek tüntetik fel. Azokat alternatív módon a pontok földrajzi koordinátáinak a főbb geodéziai adatokat tartalmazó jegyzéke is helyettesítheti.

(2) A parti állam megfelelő módon gondoskodik e tengerészeti térképek vagy a földrajzi koordináták jegyzékének naprakész közzétételéről, továbbá e tengerészeti térképek és jegyzékek másolatát az ENSZ főtitkáránál letétbe helyezi.

3. SZAKASZ

BÉKÉS ÁTHALADÁS A PARTI TENGEREN

A) alszakasz

Minden hajóra alkalmazandó szabályok

17. cikk

A békés áthaladás joga

Ezen egyezményre figyelemmel minden parti állam vagy tengerparttal nem rendelkező állam hajóit a parti tengeren megilleti a békés áthaladás joga.

18. cikk

Az áthaladás fogalma

(1) Az áthaladás a parti tengeren az alábbi célból való áthajózást jelenti:

a) az említett tengeren való átkelés a belvizekre való belépés, illetve az előkikötőben vagy a belvizek határain kívüli kikötői létesítménynél való kikötés nélkül; vagy

b) belvizekre való belépés vagy onnan kilépés, illetve ilyen előkikötőben vagy kikötői létesítménynél való kikötés.

(2) Az áthaladásnak folyamatosnak és gyorsnak kell lennie. Az áthaladás azonban magában foglalja a megállást és lehorgonyzást, de csak amennyiben ezek rendes hajózáshoz kapcsolódnak, vagy vis maior, illetve végszükség miatt, valamint veszélyben vagy végszükségben lévő személyeknek, hajóknak, továbbá légi járműveknek nyújtandó segítség céljából szükségesek.

19. cikk

A békés áthaladás jelentése

(1) Az áthaladás mindaddig békés, amíg az nem sérti a parti állam békéjét, nyugodt rendjét vagy biztonságát. Az ilyen áthaladásnak ezen egyezménnyel és a nemzetközi jog egyéb szabályaival összhangban kell történnie.

(2) Egy idegen hajó áthaladását a parti állam békéjét, nyugodt rendjét vagy biztonságát sértőnek kell tekinteni, ha a parti tengeren a következő tevékenységek bármelyikét megkezdi:

a) bármely erőszakkal való fenyegetés vagy erőszak alkalmazása a parti állam szuverenitása, területi integritása vagy politikai függetlensége ellen vagy az Egyesült Nemzetek Szervezetének Alapokmányában foglalt nemzetközi jogi alapelvek bármely más módon történő megsértésével;

b) bármilyen fegyverrel végzett bármely gyakorlat vagy gyakorlatozás;

c) bármely cselekmény, mely információ gyűjtésére irányul a parti állam védelmének és biztonságának kárára;

d) bármely propagandacselekmény, mely a parti állam védelmének és biztonságának befolyásolására irányul;

e) bármely légi jármű indítása, leszállása vagy fedélzetre vétele;

f) bármely katonai eszköz indítása, leszállása vagy fedélzetre vétele;

g) bármely árucikknek, valutának vagy személynek a parti állam vám-, pénzügyi, bevándorlási vagy egészségügyi törvényeivel és rendelkezéseivel ellentétes be- vagy kirakodása;

h) bármely, ezen Egyezménnyel ellentétes, szándékos és komoly környezetszennyezési cselekmény;

i) bármely halászati tevékenység;

j) kutatási és vizsgálati tevékenység kifejtése;

k) bármely, a parti állam valamely kommunikációs rendszerének, illetve más berendezésének vagy létesítményének megzavarására irányuló cselekmény;

l) bármely más tevékenység, amelynek nincs közvetlen összefüggése az áthaladással.

20. cikk

Tengeralattjárók és más víz alatti járművek

A parti tengeren a tengeralattjárók és más víz alatti járművek a felszínen és felvont zászlóval kötelesek hajózni.

21. cikk

A parti állam békés áthaladásra vonatkozó törvényei és rendelkezései

(1) A parti állam ezen egyezménnyel és a nemzetközi jog egyéb szabályaival összhangban törvényeket és rendelkezéseket fogadhat el a parti tengeren történő békés áthaladásra vonatkozóan az alábbiak vagy azok közül egyesek tekintetében:

a) a hajózás biztonsága és a tengeri közlekedés szabályozása;

b) a hajózási eszközök és berendezések, valamint egyéb létesítmények és berendezések védelme;

c) kábelek és csővezetékek védelme;

d) a tenger élő forrásainak megóvása;

e) a parti állam halászati törvényei és rendelkezései megsértésének megakadályozása;

f) a parti állam környezetének védelme, a szennyezés megelőzése, csökkentése és ellenőrzése;

g) tengeri tudományos kutatások és hidrográfiai felvételek;

h) a parti állam vám-, pénzügyi, bevándorlási, illetve közegészségügyi szabályai megsértésének megakadályozása.

(2) Ezek a törvények és rendelkezések nem kerülnek alkalmazásra a külföldi hajók szerkezete, személyzete, felszerelése tekintetében, kivéve ha az általánosan elfogadott nemzetközi szabályokat, illetve szabványokat juttatják érvényre.

(3) A parti állam megfelelő módon közzéteszi e törvényeket és rendelkezéseket.

(4) A külföldi hajók e törvényeket és rendelkezéseket, továbbá a tengeri összeütközések megelőzésére vonatkozó valamennyi általánosan elfogadott nemzetközi szabályt betartva gyakorolják a békés áthaladás jogát.

22. cikk

Tengerhajózási útvonalak és forgalomelválasztási folyosók a parti tengeren

(1) A parti állam szükség esetén és tekintettel a hajózás biztonságára megkövetelheti, hogy a parti tengerén a békés áthaladás jogát gyakoroló külföldi hajók azokat a tengerhajózási útvonalakat és forgalomelválasztási folyosókat használják, amelyeket a hajók áthaladásának szabályozására adott esetben megállapít, illetve előír.

(2) A fenti útvonalak használata különösen a tartályhajók, az atomhajtású hajók, továbbá a radioaktív és egyéb, természetüket tekintve veszélyes vagy ártalmas anyagokat szállító hajók esetében követelhető meg.

(3) Az e cikk szerinti tengeri útvonalak és forgalomelválasztási folyosók kijelölésénél a parti állam a következőket veszi figyelembe:

a) az illetékes nemzetközi szervezet ajánlásait;

b) valamennyi olyan tengeri utat, melyet szokásosan nemzetközi hajózásra használnak;

c) az egyes hajók és útvonalak sajátos jellemzőit;

d) a forgalom sűrűségét.

(4) A parti állam egyértelműen megjelöli az említett tengeri útvonalakat és forgalomelválasztási folyosókat a tengerészeti térképeken, melyeket megfelelő módon közzétesz.

23. cikk

Atomhajtású, továbbá radioaktív anyagot vagy más, természetüket tekintve veszélyes vagy ártalmas anyagokat szállító idegen hajók

Az atomhajtású, továbbá radioaktív anyagot vagy más, természetüket tekintve veszélyes vagy ártalmas anyagokat szállító idegen hajók a parti tengeren a békés áthaladás jogának gyakorlása során megteszik mindazokat az elővigyázatossági intézkedéseket, és fedélzetükön tartják mindazon okmányokat, melyeket a nemzetközi egyezmények ilyen hajókra előírnak.

24. cikk

A parti állam kötelességei

(1) A parti állam az idegen hajók békés áthaladását a parti tengeren nem akadályozhatja, kivéve ha ezen Egyezménnyel összhangban jár el. Ezen egyezmény vagy ezen egyezménynek megfelelően elfogadott bármely törvény vagy rendelkezés alkalmazása során a parti állam különösen:

a) az idegen hajóknak nem szabhat olyan előfeltételeket, melyeknek gyakorlati következménye a békés áthaladás jogának megtagadása vagy csorbítása; vagy

b) nem tehet formálisan vagy ténylegesen különbséget bármely állam hajói között vagy bármely államba avagy onnan, illetve annak nevében rakományt szállító hajók között.

(2) A parti állam megfelelő módon nyilvánosságra hozza a parti tengerén a hajózást fenyegető mindazon veszélyeket, amelyekről tudomása van.

25. cikk

A pari állam védelmének joga

(1) A parti állam parti tengerén megteheti mindazon lépéseket, amelyek a nem békés áthaladás megakadályozásához szükségesek.

(2) A belvizek felé tartó, illetve a belvizek határain kívüli kikötői létesítményeket használó hajók tekintetében a parti államnak joga van megtenni mindazon szükséges intézkedéseket, melyekkel megakadályozhatja azoknak a feltételeknek a megsértését, amelyekkel ezek a hajók a belvizekre behajózhatnak, illetve a kikötői létesítményeket igénybe vehetik.

(3) A parti állam az idegen hajók alaki és tényleges hátrányos megkülönböztetése nélkül bizonyos területeken a békés áthaladás jogának gyakorlását ideiglenesen felfüggesztheti, amennyiben a felfüggesztés biztonságának megóvása érdekében szükséges, beleértve a fegyveres hadgyakorlatokat is. A felfüggesztés csak annak hivatalos bejelentése után lép hatályba.

26. cikk

Az idegen hajókra kivethető díjak

(1) Idegen hajókra nem vethető ki díj csupán a parti tengeren történő áthaladás okából.

(2) A parti tengeren áthaladó idegen hajóktól csak a hajóknak nyújtott különleges szolgáltatások ellenértékeként szedhető díj. Ezeket a díjakat megkülönböztetés nélkül kell kivetni.

B) alszakasz

A kereskedelmi hajókra és a kormányok kereskedelmi célokból üzemeltetett hajóira alkalmazandó szabályok

27. cikk

Büntető joghatóság idegen hajók fedélzetén

(1) A parti állam a parti tengerén áthaladó idegen hajó fedélzetén nem gyakorolhat büntető joghatóságot a hajó fedélzetén a hajó áthaladása alatt elkövetett bármely bűncselekménnyel összefüggésben valamely személy letartóztatására, illetve nyomozás lefolytatására, kivéve a következő eseteket:

a) ha a bűncselekmény következményei kiterjednek a parti államra;

b) ha a bűncselekmény olyan jellegű, hogy megzavarja az ország békéjét vagy a parti tenger nyugodt rendjét;

c) ha a helyi hatóságok segítségét a hajó kapitánya vagy a hajó lobogója szerinti állam diplomáciai képviselője vagy konzuli tisztviselője kérte; vagy

d) ha az ilyen intézkedések tiltott kábítószer vagy pszichotróp anyagok forgalmának elnyomása végett szükségesek.

(2) A fenti rendelkezések nem érintik a parti államnak azt a jogát, hogy a jogszabályaiban biztosított bármely intézkedést megtegyen letartóztatás vagy nyomozás céljából a belvizek elhagyása után a parti tengeren áthaladó hajó fedélzetén.

(3) Az (1) és (2) bekezdésben meghatározott esetekben a parti állam, amennyiben a kapitány így kívánja, bármely intézkedés megtétele előtt értesíti a lobogó szerinti állam diplomáciai képviselőjét vagy konzuli tisztviselőjét, és lehetővé teszi a kapcsolatba lépést az ilyen képviselő vagy tisztviselő és a hajó személyzete között. Sürgős esetben ez az értesítés az intézkedések megtételével egyidejűleg közölhető.

(4) Annak megvizsgálásánál, hogy a letartóztatást végrehajtsák-e és milyen módon, a helyi hatóságoknak kellő figyelemmel kell lenniük a hajózás érdekeire.

(5) A XII. rész rendelkezései, vagy az V. résszel összhangban elfogadott törvények és rendelkezések megsértésének a kivételével a parti tengeren áthaladó idegen hajó fedélzetén a parti állam nem foganatosíthat semmilyen letartóztatási vagy vizsgálati intézkedést a hajónak a parti tengerre történő belépése előtt elkövetett bármely bűncselekménnyel összefüggésben, ha a külföldi kikötőből induló hajó a belvizekre való belépés nélkül csak áthalad a parti tengeren.

28. cikk

Az idegen hajókra vonatkozó polgári joghatóság

(1) A parti állam a parti tengeren áthaladó idegen hajót nem állíthatja meg és útirányától nem térítheti el abból a célból, hogy a hajó fedélzetén tartózkodó személlyel szemben polgári joghatóságát gyakorolja.

(2) A parti állam polgári eljárás céljából a hajó ellen végrehajtási intézkedést nem foganatosíthat és a hajót nem foglalhatja le, kivéve magának a hajónak a parti állam vizein keresztüli útja során vagy annak céljából vállalt vagy felmerült kötelezettségeit, illetve felelősségét illetően.

(3) A (2) bekezdés nem érinti a parti állam azt a jogát, hogy – jogszabályaival összhangban – valamely polgári eljárás végett végrehajtási intézkedést foganatosítson a belvizek elhagyása után a parti tengeren tartózkodó vagy a parti tengeren áthaladó idegen hajó ellen vagy lefoglalja azt.

C) alszakasz

A hadihajókra és a kormányok nem kereskedelmi célokból üzemeltetett hajóira alkalmazandó szabályok

29. cikk

A hadihajó meghatározása

Ezen egyezmény alkalmazásában a "hadihajó" olyan hajót jelent, mely egy állam fegyveres erőihez tartozik, s viseli az ilyen hajókat nemzetiségük alapján megkülönböztető külső jeleket, az állam kormánya által megfelelően kinevezett olyan tiszt parancsnoksága alatt áll, akinek a neve a megfelelő szolgálati vagy ezzel egyenértékű lajstromban szerepel, és olyan legénységgel látták el, mely a reguláris fegyveres erők fegyelmi szabályzata alá tartozik.

30. cikk

A parti állam törvényeinek és rendelkezéseinek hadihajók általi nem teljesítése

Amennyiben valamely hadihajó nem teljesíti a tengerparttal nem rendelkező államnak a parti tengeren történő áthaladásra vonatkozó törvényeit és rendelkezéseit, és figyelmen kívül hagyja az ezek teljesítésére irányuló, hozzá intézett felszólítást, a parti állam követelheti, hogy a parti tengert azonnal hagyja el.

31. cikk

A lobogó szerinti állam felelőssége hadihajó vagy más, kormányok nem kereskedelmi célból üzemeltetett hajója által okozott kárért

A lobogó szerinti állam nemzetközi felelősséget visel bármilyen, a parti államnak okozott veszteségért vagy kárért, mely abból származik, hogy hadihajók, vagy más, kormányok által nem kereskedelmi célokból üzemeltetett hajók a parti tengeren történő áthaladás során nem tartják be ezen egyezmény rendelkezéseit, vagy a nemzetközi jog más szabályait.

32. cikk

Hadihajók és más, kormányok által nem kereskedelmi célból üzemeltetett hajók mentessége

Az A) alszakaszban, valamint a 30. és 31. cikkben foglalt kivételektől eltekintve ezen egyezmény nem érinti a hadihajók és más, a kormányok által nem kereskedelmi célokból üzemeltetett hajóinak mentességét.

4. SZAKASZ

A CSATLAKOZÓ ÖVEZET

33. cikk

A csatlakozó övezet

(1) A parti állam a parti tengeréhez csatlakozó, csatlakozó övezetként megjelölt övezetben gyakorolhatja az ahhoz szükséges ellenőrzést, hogy:

a) megelőzze területén, illetve parti tengerén a vám-, pénzügyi, bevándorlási vagy egészségügyi törvényeinek és rendelkezéseinek megsértését;

b) megbüntesse az említett törvényeknek és rendelkezéseknek a területén vagy parti tengerén elkövetett megsértését.

(2) A csatlakozó övezet nem terjedhet ettől az alapvonaltól számított 24 tengeri mérföldön túl, melytől a parti tenger szélességét mérik.

III. RÉSZ

NEMZETKÖZI HAJÓZÁSRA HASZNÁLT TENGERSZOROSOK

1. SZAKASZ

ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK

34. cikk

A nemzetközi hajózásra használt tengerszorosokat alkotó vizek jogállása

(1) A nemzetközi hajózásra használt tengerszorosokon való áthaladás ebben a részben meghatározott rendje a tengerszorosokat alkotó vizek jogállását, továbbá a tengerszorosokkal határos államoknak az említett vizek és a felette levő légtér, a tengerfenék és altalaj feletti szuverenitása, illetve joghatósága gyakorlását semmilyen egyéb szempontból nem érinti.

(2) A tengerszorossal határos államok szuverenitása, illetve joghatósága e résznek és a nemzetközi jog egyéb szabályainak tárgyát képezi.

35. cikk

E rész alkalmazása

E rész nem érinti:

a) a belvizek szoroson belüli bármely területét, kivéve, ahol az egyenes alapvonalnak a 7. cikkben meghatározott módszerrel való kijelölése olyan területek belvízi területekbe kapcsolásához vezet, melyeket azt megelőzően nem tekintettek annak;

b) a szorosokkal határos államok parti tengerein túli vizek kizárólagos gazdasági övezetként vagy nyílt tengerként minősülő jogállását; vagy

c) az olyan tengerszorosok jogrendjét, amelyeken az áthaladást teljesen vagy részben kifejezetten az ilyen tengerszorosokra vonatkozó, hosszú távú, hatályos nemzetközi egyezmények szabályozzák.

36. cikk

A nemzetközi hajózásra használt tengerszorosokban lévő nyílt tengeri útvonalak, valamint kizárólagos gazdasági övezeteken keresztül vezető útvonalak

Ez a rész nem alkalmazandó a nemzetközi hajózásra használt tengerszorosra, ha van olyan útvonal, mely a nyílt tengeren, vagy a kizárólagos gazdasági övezeten keresztül vezet, és hasonló hajózási, vagy vízrajzi jellemzőkkel rendelkezik; ezekre az útvonalakra az egyezmény más vonatkozó részeit kell alkalmazni, beleértve a hajózás és az átrepülés szabadságára vonatkozó rendelkezéseket.

2. SZAKASZ

A TRANZITÁTHALADÁS

37. cikk

E szakasz alkalmazása

Ez a szakasz alkalmazandó azon tengerszorosokra, melyeket nemzetközi hajózásra használnak a nyílt tenger vagy egy kizárólagos gazdasági övezet egyik része és a nyílt tenger vagy egy kizárólagos gazdasági övezet másik része között.

38. cikk

A tranzitáthaladás joga

(1) A 37. cikkben említett tengerszorosokon minden hajót és légi járművet megillet a tranzitáthaladás joga, mely nem akadályozható meg; kivéve ha a tengerszorossal határos államhoz tartozó sziget és szárazföld alakítja ki a tengerszorost. Ilyenkor tranzitáthaladás nem alkalmazható, ha a sziget tenger felőli oldalán van egy, a hajózásra és a vízrajzi jellemzőkre tekintettel hasonlóan megfelelő útvonal a nyílt tengeren vagy a kizárólagos gazdasági övezeten keresztül.

(2) A tranzitáthaladás a hajózás és az átrepülés szabadságának az e résszel összhangban történő gyakorlását jelenti, kizárólag a tengerszoroson való folyamatos és gyors áthaladás céljából, a nyílt tenger vagy egy kizárólagos gazdasági övezet egyik része és a nyílt tenger vagy egy kizárólagos gazdasági övezet másik része között. A folyamatos és gyors haladás követelménye azonban nem érinti a tengerszorost határoló államhoz való bejutás, az onnan való távozást vagy visszatérés céljából történő áthaladást a tengerszoroson keresztül, az adott államba való bejutás feltételeinek megfelelően.

(3) Bármely olyan tevékenységre, mely nem minősül a tengerszoroson való áthaladási jog gyakorlásának, továbbra is ezen egyezmény más alkalmazható rendelkezéseit kell alkalmazni.

39. cikk

A hajók és légi járművek kötelezettségei a tranzitáthaladás során

(1) A hajók és légi járművek a tranzitáthaladás jogának gyakorlása során:

a) késlekedés nélkül haladnak keresztül a tengerszoroson, illetve a tengerszoros felett;

b) tartózkodnak a tengerszorossal határos államok szuverenitása, területi integritása vagy politikai függetlensége elleni erőszak, illetve azzal történő fenyegetés bármely formájától, illetve az ENSZ Alapokmányában meghatározott nemzetközi jogi alapelvek más módon történő megsértésétől;

c) tartózkodnak a folyamatos és gyors áthaladás szokásos rendjével össze nem függő más tevékenységtől, kivéve a vis maior és a szükséghelyzet esetét;

d) betartják e rész más vonatkozó rendelkezéseit.

(2) A hajók a tranzitáthaladás során:

a) betartják a tengeri biztonságra vonatkozó általánosan elfogadott nemzetközi jogi előírásokat, eljárásokat és gyakorlatot, beleértve a tengeren való összeütközések megelőzésére vonatkozó nemzetközi jogi jogszabályokat;

b) betartják azon általánosan elfogadott nemzetközi jogi előírásokat, eljárásokat és gyakorlatokat, melyek a hajók általi szennyezések megelőzését, csökkentését és ellenőrzését szolgálják.

(3) A légi járművek a tranzitáthaladás során:

a) betartják a Nemzetközi Polgári Repülési Szervezet Légügyi Szabályzatát, amennyiben az a polgári repülésre vonatkozik; az állami légi járművek általánosan betartják a biztonsági szabályokat, és a repülés biztonságának mindenkori figyelembevételével működnek;

b) állandóan figyelemmel kísérik a nemzetközileg kijelölt légiforgalom-irányító hatóság rádiófrekvenciáját, illetve a megfelelő nemzetközi segélyhívó rádiófrekvenciát.

40. cikk

Kutatási és felmérési tevékenység

A tranzitáthaladás során a külföldi hajók, beleértve a tengeri kutatóhajókat és hidrográfiai hajókat, a tengerszorosokkal határos államok előzetes engedélye nélkül semmilyen kutatási vagy felmérési tevékenységet nem folytathatnak.

41. cikk

Hajózási útvonalak és forgalomelválasztási folyosók a nemzetközi hajózásra használt tengerszorosokban

(1) A tengerszorosokkal határos államok e résszel összhangban tengeri útvonalakat jelölhetnek ki és forgalomelválasztást írhatnak elő a tengerszorosokban, ahol erre a hajók biztonságos áthaladásához szükség van.

(2) Az ilyen államok, amennyiben ezt a körülmények megkövetelik, a megfelelő kihirdetést követően más hajózási útvonalakkal, vagy forgalomelválasztási folyosókkal helyettesíthetnek bármely előzőleg kijelölt és előírt tengeri útvonalat és forgalomelválasztási folyosót.

(3) Az ilyen hajózási útvonalaknak és forgalomelválasztási folyosóknak összhangban kell lenniük az általánosan elfogadott nemzetközi előírásokkal.

(4) Mielőtt a tengeri útvonalak kijelölése vagy helyettesítése, illetve a forgalomelválasztás előírása vagy helyettesítése megtörténne, a tengerszorossal határos államoknak elfogadásra be kell nyújtani az erre vonatkozó javaslatukat az illetékes nemzetközi szervezethez. A szervezet csak azon kijelölt tengeri útvonalakat, forgalomelválasztási folyosókat fogadhatja el, melyek vonatkozásában megállapodásra jut a tengerszorossal határos államokkal, majd ezt követően ezek az államok azokat kijelölhetik, előírhatják, illetve helyettesíthetik.

(5) Az olyan tengerszorosok tekintetében, ahol a javasolt tengeri útvonalak, vagy a forgalomelválasztási folyosók két vagy több, a tengerszorossal határos állam vizén haladnak keresztül, az érintett államok együttműködnek az illetékes nemzetközi szervezettel a konzultáción szereplő javaslatok kialakításában.

(6) A tengerszorosokkal határos államok a tengeri térképeken egyértelműen feltüntetik az általuk kijelölt tengeri útvonalakat és forgalomelválasztási folyosókat, amelyeket megfelelő módon közzétesznek.

(7) A tranzitútvonalon haladó hajók tiszteletben tartják az e cikkel összhangban megállapított tengeri útvonalakat és forgalomelválasztási folyosókat.

42. cikk

A tengerszorosokkal határos államok tranzitáthaladást érintő törvényei és rendelkezései

(1) E rész rendelkezéseire figyelemmel, a tengerszorosokkal határos államok a tranzitáthaladásra vonatkozóan törvényeket és rendelkezéseket fogadhatnak el az alábbi kérdések vagy azok közül bármelyik tekintetében:

a) a hajózás biztonsága és a tengeri forgalom szabályozása, a 41. cikkben foglaltak szerint;

b) a szennyezés megelőzése, csökkentése és ellenőrzése, az olaj-, az olajat tartalmazó hulladékok és más ártalmas anyagok tengerszorosokba való kibocsátására vonatkozó nemzetközi rendelkezések érvényre juttatásával;

c) a halászhajók tekintetében a halászat megakadályozása, beleértve a halászfelszerelés elrakását;

d) bármely áru, valuta és személy a tengerszorossal határos államok vám-, pénzügyi, bevándorlási vagy egészségügyi törvényeit vagy rendelkezéseit sértő be- és kirakása, illetve be- és kiszállása.

(2) Ezek a törvények és rendelkezések nem alkalmazhatnak hátrányos megkülönböztetést sem alakilag, sem ténylegesen a külföldi hajók között, és gyakorlati alkalmazásuk nem vezethet az e részben meghatározott tranzitáthaladás jogának megtagadásához, akadályozásához vagy csorbításához.

(3) A tengerszorosokkal határos államok ezeket a törvényeket és rendelkezéseket megfelelő módon közzéteszik.

(4) A külföldi hajók a tranzitáthaladás jogának gyakorlása során ezeket a törvényeket és rendelkezéseket betartják.

(5) Amennyiben egy szuverén mentességet élvező hajó vagy légi jármű tevékenységével megszegi az ilyen törvényeket és rendelkezéseket vagy az e részben foglalt egyéb előírásokat, a hajó lobogója szerinti, illetve a légi járművet lajstromozó állam nemzetközi felelősséggel tartozik a tengerszorosokkal határos államoknak okozott bármely kárért vagy veszteségért.

43. cikk

Navigációs és biztonsági berendezések és egyéb fejlesztések, továbbá a szennyezés megelőzése, csökkentése és ellenőrzése

A tengerszorosokat használó államoknak és a tengerszorosokkal határos államoknak megállapodás alapján együtt kell működniük:

a) a tengerszorosokban a szükséges navigációs és biztonsági berendezések kihelyezésében és fenntartásában, illetve a nemzetközi hajózást segítő egyéb eszközök fejlesztésében; valamint

b) a hajókról származó szennyezés megelőzésében, csökkentésében és ellenőrzésében.

44. cikk

A tengerszorosokkal határos államok kötelezettségei

A tengerszorosokkal határos államok nem akadályozhatják a tranzitáthaladást és megfelelő módon nyilvánosságra hozzák a szoroson való áthajózás vagy átrepülés tudomásukra jutott veszélyeit. A tranzitáthaladás joga nem függeszthető fel.

3. SZAKASZ

A BÉKÉS ÁTHALADÁS

45. cikk

A bbékésékés áthaladás

(1) A II. rész 3. szakaszával összhangban lévő békés áthaladás jogi rendszere alkalmazandó:

a) a tranzitáthaladás 38. cikk (1) bekezdése szerinti jogi rendszerének alkalmazásából kizárt; vagy

b) a nyílt tenger, vagy egy kizárólagos gazdasági övezet és egy idegen állam parti tengere között lévő

nemzetközi hajózásra használt tengerszorosokra.

(2) Az ilyen tengerszorosokon keresztüli békés áthaladás nem függeszthető fel.

IV. RÉSZ

SZIGETCSOPORTÁLLAMOK

46. cikk

A fogalmak alkalmazása

Ezen egyezmény alkalmazásában:

a) "szigetcsoportállam": olyan állam, mely egy vagy több szigetcsoportból áll, és más szigeteket is magában foglalhat;

b) "szigetcsoport": szigetek csoportja – szigetrészeket is beleértve –, az azokat összekötő vizek és más természetes képződmények, melyek olyan szorosan összetartoznak, hogy e szigetek, vizek és más természetes képződmények valódi földrajzi, gazdasági és politikai egységet alkotnak, vagy melyeket történelmi szempontból annak tekintenek.

47. cikk

A szigetcsoportok alapvonalai

(1) A szigetcsoportállam a szigetcsoport alapvonalait a szigetcsoportot alkotó legtávolabbi szigetek és sziklazátonyok pontjait összekötő egyenes alapvonalakkal húzhatja meg azzal a feltétellel, hogy ezek az alapvonalak a fő szigeteket és egy olyan területet zárnak magukba, ahol a vízfelület és a szárazföld területének aránya a korallzátonyokat is beszámítva 1:1 és 9:1 között van.

(2) Az ilyen alapvonalak hossza nem haladhatja meg a 100 tengeri mérföldet, azonban a szigetcsoportot körülzáró alapvonalak legfeljebb 3 %-a ezt a hosszt legfeljebb 125 tengeri mérföld értékig meghaladhatja.

(3) Ezeknek az alapvonalaknak a meghúzása során a szigetcsoport általános körvonalától észlelhetően eltérni nem lehet.

(4) Ezen alapvonalakat az apálykor szárazon maradó magaslatokig és magaslatoktól csak akkor húzzák meg, ha azokon világítótornyok vagy hasonló, mindenkor a tengerszint felett lévő építmények vannak, vagy ha az apálykor szárazra kerülő magaslatok teljesen vagy részben olyan távolságban vannak, melyek nem haladják meg a parti tengernek a legközelebbi szigettől való távolságát.

(5) Az alapvonalak ilyen rendszerét a szigetcsoportállam nem alkalmazhatja oly módon, hogy ezzel más állam parti tengerét a nyílt tengertől vagy a kizárólagos gazdasági övezettől elzárja.

(6) Amennyiben a szigetcsoportállam szigetcsoportvizeinek egy része a közvetlenül szomszédos állam két része között helyezkedik el, a meglévő jogok és más olyan jogszerű érdekek, melyeket ezeken a vizeken az utóbbi állam hagyományosan gyakorol, továbbá a két állam közötti megállapodásban foglalt jogok fennmaradnak és azokat tiszteletben tartják.

(7) A szárazföld és víz arányának az (1) bekezdés szerinti megállapításánál a szárazföldi területek a szigeteket szegélyező sziklazátonyok és korallzátonyok közötti vizeket is magukban foglalhatják, beleértve a meredek óceáni plató azon részét, amelyet teljesenvagy majdnem teljesen mészkőszigetek és a plató peremén lévő sziklazátonyok zárnak körbe.

(8) Az e cikkel összhangban meghúzott alapvonalakat a helyzetük pontos meghatározásához szükséges léptékű tengerészeti térképek tüntetik fel. Azokat alternatív módon a pontok földrajzi koordinátáinak a főbb geodéziai adatokat tartalmazó jegyzéke is helyettesítheti.

(9) A szigetcsoportállam ezeket a térképeket, illetve a földrajzi koordináták jegyzékeit megfelelő módon közzéteszi, továbbá e térképek és jegyzékek másolatát az ENSZ főtitkáránál letétbe helyezi.

48 cikk

A parti tenger, a csatlakozó övezet, a kizárólagos gazdasági övezet, valamint a kontinentális talapzat szélességének mérése

A parti tenger, a csatlakozó övezet, a kizárólagos gazdasági övezet, valamint a kontinentális talapzat szélességét a 47. cikkel összhangban, a szigetcsoporti alapvonalaktól számítva kell mérni.

49. cikk

A szigetcsoportvizek, a felette lévő légtér, a tengerfenék és az altalaj jogállása

(1) A szigetcsoportállam szuverenitása kiterjed a 47. cikkel összhangban meghúzott alapvonalakkal körbezárt vizekre, melyet a mélységre vagy a parttól való távolságra tekintet nélkül szigetcsoportvizeknek neveznek.

(2) A szuverenitás kiterjed a szigetcsoportvizek feletti légtérre, a tengerfenékre és az altalajra és a bennük található erőforrásokra.

(3) A szuverenitást az e részben foglalt rendelkezések betartásával kell gyakorolni.

(4) A szigetcsoport vizein kijelölt hajózási útvonalakon való áthaladás e részben meghatározott rendje egyéb szempontból nem érinti a szigetcsoportvizek jogállását, ideértve a hajózási útvonalakat, illetve a szigetcsoportállam a szigetcsoportvizek, az azok felett lévő légtér, a tengerfenék és az altalaj, valamint a bennük található erőforrások feletti szuverenitásának gyakorlását.

50. cikk

A belvizek elhatárolása

A szigetcsoportvizeken belül a szigetcsoportállam a 9., 10. és 11. cikkel összhangban a belvizeket elhatároló záróvonalakat jelölhet ki.

51. cikk

Meglévő megállapodások, hagyományos halászati jogok és meglévő tenger alatti kábelek

(1) A 49. cikk sérelme nélkül a szigetcsoportállam tiszteletben tartja a más államokkal kötött meglévő megállapodásokat, és elismeri a hagyományos halászati jogokat és a közvetlenül szomszédos államoknak a szigetcsoportvizekhez tartozó egyes területeken folytatott más jogszerű tevékenységeit. E jogok és tevékenységek gyakorlásának rendjét és feltételeit, beleértve azok jellegét, terjedelmét és területeit bármely érintett állam kérelmére az általuk kötött kétoldalú megállapodások szabályozzák. E jogok nem ruházhatók át, és nem oszthatók meg harmadik államokkal és azok állampolgáraival.

(2) A szigetcsoportállam tiszteletben tartja a más államok által lefektetett meglévő tenger alatti kábeleket, amelyek a part érintése nélkül haladnak keresztül vizein. A szigetcsoportállam engedélyezi a tenger alatti kábelek karbantartását és cseréjét az elhelyezkedésükről és a javítási, cserélési szándékról szóló megfelelő értesítés kézhezvétele esetén.

52. cikk

A békés áthaladás joga

(1) Az 53. cikkre figyelemmel és az 50. cikk sérelme nélkül minden állam hajóit a II. rész 3. szakaszával összhangban megilleti a szigetcsoportvizeken történő békés áthaladás joga.

(2) A szigetcsoportállam a külföldi hajók közötti alaki vagy tényleges hátrányos megkülönböztetés nélkül ideiglenesen felfüggesztheti bizonyos területeken a békés áthaladás jogát, amennyiben a felfüggesztés saját biztonsága érdekében alapvetően szükséges. A felfüggesztés csak a hivatalos közzététel után lép hatályba.

53. cikk

A szigetcsoport vizein kijelölt hajózási útvonalakon való áthaladás joga

(1) A szigetcsoportállam az idegen hajóknak és légi járműveknek a szigetcsoport vizein és a kapcsolódó parti tengeren való folyamatos és gyors áthaladására alkalmas tengeri útvonalakat és azok felett légifolyosókat jelölhet ki.

(2) Minden hajót és légi járművet megillet a szigetcsoport vizein kijelölt hajózási útvonalakon való áthaladás joga az említett hajózási útvonalakon és légifolyosókon.

(3) A szigetcsoport vizein kijelölt hajózási útvonalakon való áthaladás a hajózás és az átrepülés szabadságának az ezen egyezménnyel összhangban történő gyakorlását jelenti, kizárólag a nyílt tenger vagy egy kizárólagos gazdasági övezet egyik része és a nyílt tenger vagy egy kizárólagos gazdasági övezet másik része közötti folyamatos, gyors és akadálytalan, szokásos módon történő áthajózás, illetve átrepülés céljából.

(4) Ezek a tengeri útvonalak és légifolyosók keresztezik a szigetcsoportvizeket és a kapcsolódó parti tengert, és magukban foglalják mindazon szokásos áthaladási útvonalakat, melyeket a szigetcsoportvizeken való nemzetközi hajózásra vagy azok feletti repülésre használnak, és ezen belül a hajózás tekintetében a szokásos hajóutakat, feltéve hogy nem szükséges az ugyanazon bejárati és kijárati pontok közötti egyaránt megfelelő utak megkettőzése.

(5) Ezek a tengeri útvonalak és légifolyosók folyamatos tengelyvonalak sorozataként kerülnek meghatározásra az áthaladási útvonalak bejárati pontjaitól a kijárati pontokig. A szigetcsoport vizein kijelölt hajózási útvonalakon áthaladó hajók és légi járművek egyik irányban sem térhetnek el a tengelyvonalaktól több mint 25 tengeri mérföld távolságra, azzal a feltétellel, hogy a partot nem közelítik meg jobban, mint a szigetek tengeri útvonallal határos legközelebbi pontjai közötti távolság 10 %-a.

(6) A tengeri útvonalakat az e cikk alapján kijelölő szigetcsoportállam az ezeken a tengeri útvonalakon hajóútszűkületeken áthaladó hajók biztonsága érdekében forgalomelválasztást írhat elő.

(7) A szigetcsoportállam, amennyiben ezt a körülmények megkívánják, megfelelő közzététel után, az általa előzőleg kijelölt bármely tengeri útvonalat vagy forgalomelválasztást más útvonallal vagy forgalomelválasztással felválthatja.

(8) Ezeknek a tengeri útvonalaknak és forgalomelválasztásoknak meg kell felelniük az általánosan elfogadott nemzetközi szabályoknak.

(9) A tengeri útvonalak vagy forgalomelválasztás kijelölése, illetve felváltása esetén a szigetcsoportállam a javaslatot elfogadásra az illetékes nemzetközi szervezetnek adja át. A szervezet csak a szigetcsoportállammal egyeztetett tengeri útvonalakat és forgalomelválasztást fogadhat el, majd a szigetcsoportállam ezt követően jelöli ki, illetve váltja fel azokat.

(10) A szigetcsoportállam az általa kijelölt tengeri útvonalak és forgalomelválasztás tengelyvonalát a megfelelő módon közzétett tengerészeti térképeken pontosan feltünteti.

(11) A szigetcsoport vizein kijelölt hajózási útvonalakon áthaladó hajók tiszteletben tartják az e cikk szerint alkalmazott tengeri útvonalakat és forgalomelválasztást.

(12) Ha a szigetcsoportállam nem jelöl ki tengeri útvonalakat, illetve légifolyosókat, a szigetcsoport vizein kijelölt hajózási útvonalakon való áthaladás jogát a nemzetközi hajózásra használt szokásos útvonalon kell gyakorolni.

54. cikk

A hajók és légi járművek kötelezettségei az áthaladás során, kutatási és mérési tevékenységek, a szigetcsoportállamnak a szigetcsoport vizein kijelölt hajózási útvonalakon való áthaladással kapcsolatos kötelezettségei, törvényei és rendelkezései

A 39., 40., 42., és 44. cikk értelemszerűen alkalmazandó a szigetcsoport vizein kijelölt hajózási útvonalakon történő áthaladásra.

V. RÉSZ

A KIZÁRÓLAGOS GAZDASÁGI ÖVEZET

55. cikk

A kizárólagos gazdasági övezet különleges jogi rendszere

A kizárólagos gazdasági övezet a parti tengeren túl lévő és azzal szomszédos terület, amelyre az e részben megállapított olyan különleges jogi rendszer vonatkozik, amely szerint a parti állam jogait és joghatóságát, továbbá más államok jogait és szabadságait ezen egyezmény vonatkozó rendelkezései szabályozzák.

56. cikk

A parti állam jogai, joghatósága és kötelezettségei a kizárólagos gazdasági övezetben

(1) A kizárólagos gazdasági övezetben a parti államnak:

a) szuverén jogai vannak a tengerfenék feletti vízréteg, a tengerfenék és az altalaj akár élő, akár élettelen természeti erőforrásainak felkutatása, kiaknázása, megóvása és kezelése céljából, és az övezet gazdasági kiaknázására és felkutatására irányuló egyéb tevékenységek, mint a vízből, áramlatokból és szélből történő energiatermelés tekintetében;

b) ezen egyezmény vonatkozó rendelkezései szerint joghatósága van a következők tekintetében:

i. mesterséges szigetek, létesítmények és építmények felállítása és használata;

ii. tengeri tudományos kutatás;

iii. a tengeri környezet védelme és megóvása;

c) ezen egyezmény szerinti egyéb jogai és kötelezettségei vannak.

(2) A parti állam a kizárólagos gazdasági övezetben az ezen egyezményben foglalt jogai gyakorlása és kötelezettségei tejesítése során megfelelően figyelembe veszi más államok jogait és kötelezettségeit, és ezen egyezmény rendelkezéseivel összeegyeztethető módon jár el.

(3) Az e cikkben megállapított, a tengerfenékre és az altalajra vonatkozó jogokat a VI. résszel összhangban kell gyakorolni.

57. cikk

A kizárólagos gazdasági övezet szélessége

A kizárólagos gazdasági övezet nem terjedhet 200 tengeri mérföldön túl, attól az alapvonaltól számítva, melytől a parti tenger szélességét mérik.

58. cikk

Más államok jogai és kötelezettségei a kizárólagos gazdasági övezetben

(1) A kizárólagos gazdasági övezetben minden, akár parti, akár tengerparttal nem rendelkező államot ezen egyezmény vonatkozó szabályainak megfelelően megillet a 87. cikkben említett hajózásnak és átrepülésnek, valamint a tenger alatti kábelek és csővezetékek fektetésének szabadsága és a tengernek az ezen szabadságjogokkal összefüggő más, a nemzetközi jog szerint jogszerű használata, mint a hajók, légi járművek és tenger alatti kábelek és csővezetékek működtetésével kapcsolatos és ezen egyezmény más szabályaival összeegyeztethető használati jogok.

(2) A 88–115. cikk és a nemzetközi jog egyéb vonatkozó szabályai alkalmazandók a kizárólagos gazdasági övezetre, amennyiben azok nem összeegyeztethetetlenek e résszel.

(3) Ezen egyezmény szerinti jogaik gyakorlása és kötelezettségeik teljesítése során az államok a kizárólagos gazdasági övezetben megfelelően figyelembe veszik a parti állam jogait és kötelezettségeit, és betartják a parti államnak ezen egyezmény szabályaival és a nemzetközi jog egyéb előírásaival összhangban elfogadott törvényeit és rendelkezéseit, amennyiben azok nem összeegyeztethetetlenek e résszel.

59. cikk

A kizárólagos gazdasági övezetben a jogokkal és joghatósággal való felruházást érintő konfliktusok feloldásának alapja

Azokban az esetekben, ahol ezen egyezmény nem ruházta fel a parti államot vagy más államokat a kizárólagos gazdasági övezeten belüli jogokkal és joghatósággal, és a parti állam, valamint bármely más állam vagy államok érdekei között konfliktus keletkezik, ezt a konfliktust a méltányosság alapján és az ügyre vonatkozó körülmények figyelembevételével kell feloldani, tekintettel az államok, valamint a nemzetközi közösség, mint egész érintett érdekeinek kölcsönös fontosságára.

60. cikk

Mesterséges szigetek, berendezések és létesítmények a kizárólagos gazdasági övezetben

(1) A kizárólagos gazdasági övezetben a parti államnak kizárólagos joga van a következők létesítésére, létesítésének engedélyezésére és szabályozására, üzemben tartására és használatára:

a) mesterséges szigetek;

b) az 56. cikkben foglalt és más gazdasági célokra szolgáló berendezések és létesítmények;

c) a parti államot az övezetben jogainak gyakorlásában esetlegesen zavaró berendezések és létesítmények.

(2) A parti államnak kizárólagos joghatósága van az ilyen mesterséges szigetek, berendezések és létesítmények felett, beleértve a vám-, pénzügyi, egészségügyi, biztonsági és bevándorlási törvényeket és előírásokat.

(3) Az ilyen mesterséges szigetek, berendezések, létesítmények építéséről megfelelő tájékoztatást kell nyújtani, és az azok jelenlétére figyelmeztető eszközöket hibátlan állapotban kell tartani. Bármilyen olyan berendezést, illetve létesítményt, amelynek használatával felhagytak, a hajózás biztonsága érdekében az illetékes nemzetközi szervezet által kidolgozott általánosan elfogadott nemzetközi szabványok figyelembevételével el kell távolítani. Az ilyen berendezések és létesítmények eltávolításnál figyelemmel kell lenni a halászati érdekekre, a tengeri környezet védelmére, és más államok jogaira és kötelezettségeire. A nem teljesen eltávolított berendezések és létesítmények mélységét, elhelyezkedését és méreteit megfelelően közzé kell tenni.

(4) A parti állam, ha szükséges, a mesterséges szigetek, berendezések és létesítmények körül biztonsági övezeteket létesít, melyekben mind a hajózás, mind a mesterséges szigetek, berendezések és létesítmények biztonsága érdekében megfelelő intézkedéseket foganatosíthat.

(5) A biztonsági övezet szélességét a parti állam állapítja meg, figyelemmel az alkalmazandó nemzetközi szabványokra. Ezeket az övezeteket úgy állapítják meg, hogy azok ésszerűen arányosak legyenek a mesterséges szigetek, berendezések, illetve létesítmények jellegével és funkciójával, és körülöttük ne terjedjenek 500 métert meghaladó távolságra szélük külső pontjaitól számítva, kivéve ha ezt az általánosan elfogadott nemzetközi szabványok engedik vagy az illetékes nemzetközi szervezetek ajánlják. A biztonsági övezetek kiterjedéséről megfelelő tájékoztatást kell adni.

(6) Minden hajónak tiszteletben kell tartania ezeket a biztonsági övezeteket és meg kell felelnie az általánosan elfogadott nemzetközi szabványoknak a mesterséges szigetek, berendezések, létesítmények, biztonsági övezetek közelében való hajózás során.

(7) Mesterséges sziget, berendezés és létesítmény és körülöttük biztonsági övezet nem létesíthető ott, ahol ez zavarhatja a nemzetközi hajózás tekintetében jelentősnek elismert tengeri útvonalak használatát.

(8) Mesterséges szigeteket, berendezéseket és létesítményeket nem illethet meg a szigetek jogállása. Azoknak saját parti tengerük nincs, és jelenlétük nincs hatással a parti tenger, a kizárólagos gazdasági övezet és a kontinentális talapzat határainak megállapítására.

61. cikk

Az élő források megőrzése

(1) A parti államnak kell megállapítania az élő forrásokból megengedhető zsákmányt a kizárólagos gazdasági övezetben.

(2) A parti állam, figyelembe véve a számára elérhető leginkább hitelt érdemlő tudományos bizonyítékokat, megfelelő megóvási és kezelési intézkedésekkel biztosítja, hogy a kizárólagos gazdasági övezetben az élő források fennmaradását a túlzott kiaknázás ne veszélyeztesse. A parti állam és az illetékes szubregionális, regionális vagy globális nemzetközi szervezetek együttműködnek e cél érdekében.

(3) Az ilyen intézkedések továbbá arra is irányulnak, hogy a halászott fajok populációit olyan szinten tartsák, vagy olyan szintre állítsák helyre, amely a legnagyobb fenntartható hozamot eredményezheti a releváns környezeti és gazdasági körülmények között, beleértve a part menti halászati közösségek gazdasági szükségleteit és a fejlődő államok sajátos igényeit, valamint figyelembe véve a halászati szokásokat, az állományok egymásrautaltságát és bármely általánosan ajánlott szubregionális, regionális, vagy globális minimális nemzetközi szabványt.

(4) Ilyen intézkedések foganatosításánál a parti állam figyelembe veszi a halászott fajokhoz társult, illetve azoktól függő fajok tekintetében jelentkező következményeket, az ilyen társult vagy függő populációknak olyan szintek feletti tartása céljából, amelyek alatt azok újratermelődése komolyan veszélyeztetett.

(5) A rendelkezésre álló tudományos információk, a halászatra vonatkozó statisztikai adatok és más, a halfajok megőrzésére vonatkozó adatok átadása és cseréje az illetékes szubregionális, regionális vagy globális nemzetközi szervezetek útján történik, és a körülményektől függően valamennyi érintett állam részvételével, ideértve azokat az államokat, amelyek állampolgárai részére a halászat a kizárólagos gazdasági övezetben engedélyezett.

62. cikk

Az élő források hasznosítása

(1) A parti állam a kizárólagos gazdasági övezetben a 61. cikk sérelme nélkül támogatja az élő források optimális hasznosításának célját.

(2) A parti állam állapítja meg a kizárólagos gazdasági övezet élő forrásainak kifogására vonatkozó kapacitását. Ahol a parti államnak nincs kapacitása a teljes megengedhető zsákmány kifogására, megállapodások vagy más megegyezések útján és a (4) bekezdésben foglalt kikötések, feltételek, törvények és rendelkezések értelmében biztosítja más államok hozzájutását a megengedhető zsákmány többletéhez, különös tekintettel a 69. és 70. cikk rendelkezéseire, különösen az ott említett fejlődő államok tekintetében.

(3) A más államoknak a kizárólagos gazdasági övezetéhez való hozzájutás e cikk szerinti engedélyezésekor a parti állam minden releváns tényezőt tekintetbe vesz, beleértve többek közt a terület élő forrásainak jelentőségét az érintett parti állam gazdasága, valamint más nemzeti érdekei számára, a 69. és 70. cikk rendelkezéseit, az adott szubrégió vagy régió fejlődő országainak igényeit a többlet egy részének begyűjtésére és annak szükségességét, hogy minimálisra csökkentsék a gazdasági zavarokat azon államokban, amelyek állampolgárai rendszeresen halásztak az övezetben, vagy amelyek érdemi erőfeszítéseket tettek az állomány felkutatására és azonosítására.

(4) Más államoknak a kizárólagos gazdasági övezetben halászó állampolgárai teljesítik a parti állam törvényeiben és rendelkezéseiben megállapított megóvási intézkedéseket, valamint más kikötéseket és feltételeket. E törvényeknek és rendelkezéseknek ezen Egyezménnyel összeegyeztethetőeknek kell lenniük, és többek között a következőkre vonatkozhatnak:

a) a halászok, halászhajók és felszerelések engedélyezésére, beleértve az illetékek és más térítési formák fizetését, mely utóbbiak – fejlődő államok esetében – megfelelő kompenzációt jelenthetnek a halászati iparral kapcsolatos költségvetés, felszerelés és technológia területén;

b) a kifogható fajták meghatározására és a zsákmány kvótájának rögzítésére, mind az adott állomány vagy állományok csoportjára, mind egy időtartamon belüli, hajónként kifogható zsákmányra vagy bármely állam állampolgárai által, meghatározott idő alatt kifogott zsákmányra vonatkozóan;

c) a halászati időszakainak és területeinek szabályozására, a felszerelés fajtáira, méreteire és mennyiségére, valamint a használható halászhajók fajtáira, méreteire és számára;

d) a kifogható halak és más fajták korának és méretének rögzítésére;

e) a halászhajóktól megkívánt információk meghatározására, beleértve a zsákmány- és próbálkozásstatisztikákat és a hajók helyzetére vonatkozó jelentéseket;

f) a parti állam felhatalmazásán alapuló és ellenőrzése alatt álló meghatározott halászati kutatási programok folytatásának előírására és az ilyen kutatás folytatásának szabályozására, beleértve a mintavételt a zsákmányból, a rendelkezést a mintákkal és a beszámolást a kapcsolódó tudományos adatokról;

g) megfigyelők és gyakornokok elhelyezésére az ilyen hajók fedélzetén a parti állam által;

h) a zsákmány egészének vagy valamely részének az ilyen hajók általi partra rakására a parti állam kikötőiben;

i) a közös vállalatokra és más együttműködési megegyezésre vonatkozó kikötésekre és feltételekre;

j) személyzet kiképzésére és a halászati technológia átadására irányuló igényekre, beleértve a parti állam képességének növelését halászati kutatások folytatására;

k) végrehajtási eljárásokra.

(5) A parti államok megfelelő tájékoztatást adnak a megóvásiról és kezelésről szóló törvényekről és rendelkezésekről.

63. cikk

Két vagy több parti állam kizárólagos gazdasági övezeteiben vagy a kizárólagos gazdasági övezetben és az azon túli vagy azzal szomszédos területen egyaránt megjelenő hal- és víziállat-állományok

(1) Ha a társult fajok ugyanazon hal- és víziállat-állománya vagy -állományai két vagy több parti állam kizárólagos gazdasági övezeteiben megtalálhatók, ezen államok erőfeszítéseket tesznek közvetlenül vagy a megfelelő szubregionális vagy regionális szervezeteken keresztül az ezen élőlények megóvásához és állományuk növeléséhez szükséges intézkedések egyeztetésére e rész egyéb rendelkezéseinek sérelme nélkül.

(2) Ha a társult fajok ugyanazon hal- és víziállat-állománya vagy -állományai a kizárólagos gazdasági övezetben és az azon túli vagy azzal szomszédos területen egyaránt megtalálhatók, a parti állam és a kizárólagos gazdasági övezeten túli vagy azzal szomszédos területen található hal- és víziállat-állományt halászó államok erőfeszítéseket tesznek közvetlenül vagy a megfelelő szubregionális, illetve regionális szervezeteken keresztül az ezen a kapcsolódó területen található állományok megóvásához szükséges intézkedések egyeztetésére.

64. cikk

Nagy távolságra vándorló fajok

(1) A parti állam és azon állam, amelynek állampolgárai az I. mellékletben felsorolt nagy távolságra vándorló fajok régiójában halásznak, együttműködnek közvetlenül vagy a megfelelő nemzetközi szervezeteken keresztül abból a célból, hogy biztosítsák a megőrzést és támogassák e fajoknak a legkedvezőbb hasznosításáról szóló elképzelést az egész régióban – a kizárólagos gazdasági övezetben és azon túl is. Olyan régiókban, ahol nem léteznek megfelelő nemzetközi szervezetek, a parti állam és azon állam, amelynek állampolgárai e régióban halásszák ezeket a fajokat, együttműködnek egy ilyen jellegű szervezet létrehozása céljából, és részt vesznek annak a munkájában.

(2) Az (1) bekezdés rendelkezései e rész más rendelkezéseit is figyelembe véve alkalmazandóak.

65. cikk

A tengeri emlősök

E rész egyetlen rendelkezése sem korlátozza a parti államnak, illetve megfelelő esetben egy nemzetközi szervezetnek azt a hatáskörét, hogy a tengeri emlősök elejtését megtiltsa, korlátozza vagy az e részben foglalt rendelkezéseknél szigorúbban szabályozza. Az államok együttműködnek abból a célból, hogy megóvják a tengeri emlősállományt, a cetfélék tekintetében pedig az illetékes nemzetközi szervezetek keretében különösen törekednek ezek megóvására, kezelésére és tanulmányozására.

66. cikk

Anadrom halállományok

(1) Azon államok, amelyek folyóiból az anadrom halállományok származnak, elsődlegesen érdekeltek és elsőrendű felelősséggel tartoznak e halállományok tekintetében.

(2) Az anadrom halfajok származási országa a kizárólagos gazdasági övezet külső vonalától a part irányában található vizekben és a (3) bekezdés b) pontjában leírtak szerint történő halászatát szabályozó intézkedésekkel biztosítja a halállomány megőrzését. A származási ország a (3) és (4) bekezdésekben meghatározott és e halállományt halászó államokkal történő egyeztetést követően a folyóiból származó állomány tekintetében meghatározhatja a fogás megengedett teljes mennyiségét.

(3) a) Az anadrom halállományok halászata csak a kizárólagos övezet külső vonalától a part irányában található vizekben történik, kivéve azt az esetet, amikor ez a rendelkezés gazdasági hátrányt okoz valamely más államnak, mely nem származási ország. Az ilyen típusú, a kizárólagos gazdasági övezet külső vonalán kívül folytatott halászatra tekintettel az érintett államok konzultációt folytatnak abból a célból, hogy megegyezzenek az ilyen jellegű halászat rendjéről és feltételeiről, kellő figyelemmel a származási országnak e fajok tekintetében fennálló megőrzési követelményeire és szükségleteire;

b) a származási ország együttműködik abból a célból, hogy az ezeket a halállományokat halászó más államok gazdasági hátrányai csak a lehető legkisebb mértéket érjék el, figyelembe véve az átlagos zsákmány mértékét, ezen államok eljárásainak módját, és az összes olyan területet, ahol ilyen jellegű halászat történt;

c) a b) pontban meghatározott államok, amelyek a származási országgal kötött megállapodás alapján részt vesznek az e halállomány megújítása érdekében tett lépésekben, különösen anyagi szolgáltatások nyújtásával, különleges bánásmódban részesülnek a származási ország részéről a származási ország folyóiból származó élőlényállomány lehalászása tekintetében;

d) a különleges gazdasági övezeten kívül található anadrom halállományra vonatkozó rendelkezések végrehajtásának kérdését a származási ország és az egyéb érintett országok megállapodása szabályozza.

(4) Amennyiben a származási országon kívüli más ország különleges gazdasági övezetének külső vonalától a part irányában található vizeibe vagy azokon keresztül vándorol az anadrom halállomány, ez az állam együttműködik a származási országgal e halállomány megőrzése és kezelése tekintetében.

(5) Az anadrom halfajok állományának származási országa, és az ezt a halállományt halászó többi állam egyeztet az e cikk rendelkezéseinek végrehajtása céljából, adott esetben regionális szervezetek segítségével.

67. cikk

Katadrom halállományok

(1) Azon parti állam, amelynek parti vizeiben a katadrom halállomány életciklusának nagy részét tölti, felelős e halállomány kezeléséért és biztosítani köteles a vándorló hal kifelé és befelé haladását.

(2) A katadrom halállomány halászata csak a kizárólagos gazdasági övezet külső vonalától a part irányában található vizekben lehetséges. A kizárólagos gazdasági övezetben történő halászatra e cikk, és ezen egyezménynek – ebben az övezetben való halászattal kapcsolatos – más rendelkezései vonatkoznak.

(3) Abban az esetben, amikor a katadrom halfaj más állam kizárólagos gazdasági övezetén keresztül vándorol, akár mint fejlődésben lévő, akár mint fejlett állapotban lévő hal, e halfaj kezelése, beleértve a halászatának kérdését, az (1) bekezdésben meghatározott állam és a másik érintett állam közötti megállapodás alapján kerül rendezésre. Az ilyen megállapodás biztosítja e halfaj ésszerű kezelését, figyelembe véve az (1) bekezdésben feltüntetett államnak e halfajok megőrzésére vonatkozó felelősségét.

68. cikk

Fenéklakó fajok

A 77. cikk (4) bekezdése szerint meghatározott fenéklakó fajokra nem vonatkoznak e rész rendelkezései.

69. cikk

A tengerparttal nem rendelkező államok jogai

(1) A tengerparttal nem rendelkező államoknak méltányossági alapon joguk van részt venni az ugyanazon szubrégió vagy régió parti államai kizárólagos gazdasági övezeteiben található élő források többlete megfelelő részének kiaknázásában, tekintetbe véve minden érintett állam idevonatkozó gazdasági és földrajzi körülményeit és összhangban e cikkel, továbbá a 61. és 62. cikk szabályaival.

(2) Az ilyen részvétel feltételeit és módozatait az érintett államok állapítják meg, kétoldalú, szubregionális vagy regionális megállapodások útján, tekintetbe véve többek között:

a) a parti állam halászközösségeire vagy halászati iparára káros hatások elkerülésének szükségességét;

b) azt a mértéket, ameddig a tengerparttal nem rendelkező állam, e cikk rendelkezéseivel összhangban, már meglévő kétoldalú, szubregionális vagy regionális megállapodások szerint részt vesz vagy jogosult részt venni más parti államok kizárólagos gazdasági övezete élő forrásainak kiaknázásában;

c) azt a mértéket, ameddig más tengerparttal nem rendelkező államok, valamint földrajzilag hátrányos helyzetű államok részt vesznek a parti állam kizárólagos gazdasági övezete élő forrásainak kiaknázásában, és az ebből fakadó szükségességét annak, hogy bármely egyes parti állam vagy annak egy része rendkívüli megterhelését elkerüljék;

d) az illető államok lakosságának élelmezési szükségleteit.

(3) Amikor a parti állam begyűjtési kapacitása megközelíti azt a pontot, mely már képessé tenné, hogy begyűjtse a kizárólagos gazdasági övezetben lévő források teljes megengedhető zsákmányát, a parti állam és más érintett államok kétoldalú, szubregionális vagy regionális alapon együttműködnek méltányos megállapodások létrehozásában, hogy megengedjék az ugyanazon szubrégió vagy régió tengerparttal nem rendelkező fejlődő államainak részvételét a szubrégió vagy régió parti államai kizárólagos gazdasági övezetei élő forrásainak kiaknázásában, a körülményeknek megfelelően és az összes felet kielégítő feltételekkel. E rendelkezés alkalmazása során a (2) bekezdésben említett tényezőkre is tekintettel kell lenni.

(4) E cikk rendelkezései szerint a tengerparttal nem rendelkező fejlett államok csak az azonos szubrégió vagy régió fejlett parti államai kizárólagos gazdasági övezetében jogosultak részt venni az élő források kiaknázásában, arra a mértékre figyelemmel, ameddig a parti állam más államoknak a kizárólagos gazdasági övezete élő forrásaihoz történő hozzájutás engedésekor számításba vette annak szükségletét, hogy minimálisra csökkentsék a halászközösségekre gyakorolt káros hatásokat és a gazdasági zavarokat azon államokban, melyek állampolgárai rendszeresen halásztak az övezetben.

(5) A fenti rendelkezések nem sértik azokat a regionális vagy szubregionális megállapodáson alapuló megoldásokat, melyek szerint a parti államok az ugyanazon szubrégió vagy régió tengerparttal nem rendelkező államainak egyenlő vagy kedvezményes jogokat nyújthatnak az élő források kiaknázására a kizárólagos gazdasági övezetekben.

70. cikk

A földrajzilag hátrányos helyzetű államok jogai

(1) A földrajzilag hátrányos helyzetű államoknak, méltányossági alapon, joguk van részt venni az ugyanazon szubrégió vagy régió parti államai kizárólagos gazdasági övezetében található élő források többlete megfelelő részének kiaknázásában, tekintetbe véve minden érintett állam idevonatkozó gazdasági és földrajzi körülményeit, és összhangban e cikk, továbbá a 61. és 62. cikk rendelkezéseivel.

(2) E rész alkalmazásában a "földrajzilag hátrányos helyzetű államok" olyan parti államokat jelentenek – beleértve a zárt vagy félig zárt tengereket határoló államokat –, melyeket földrajzi fekvésük – lakosságuk vagy annak egy része hallal élelmezési célból való vagy megfelelő ellátása terén – függővé tesz az ugyanazon szubrégió vagy régió parti államai kizárólagos gazdasági övezete élő forrásainak kiaknázásától, valamint olyan parti államokat jelentenek, melyek nem tarthatnak igényt saját kizárólagos gazdasági övezetekre.

(3) Az ilyen részvétel feltételeit és módozatait az érintett államok állapítják meg, kétoldalú, szubregionális vagy regionális megállapodások útján, tekintetbe véve többek között:

a) a parti állam halászközösségeire vagy halászati iparára káros hatások elkerülésének szükségességét;

b) azt a mértéket, ameddig a földrajzilag hátrányos helyzetű állam e cikk rendelkezéseivel összhangban a meglévő kétoldalú, szubregionális vagy regionális megállapodások szerint részt vesz vagy jogosult részt venni a parti államok kizárólagos gazdasági övezete élő forrásainak kiaknázásában;

c) azt a mértéket, ameddig más földrajzilag hátrányos helyzetű államok, valamint tengerparttal nem rendelkező államok részt vesznek a parti állam kizárólagos gazdasági övezete élő forrásainak kiaknázásában és az ebből fakadó szükségességét annak, hogy bármely egyes parti állam vagy annak egy része rendkívüli megterhelését elkerüljék;

d) az illető államok lakosságának élelmezési szükségleteit.

(4) Amikor a parti állam begyűjtési kapacitása megközelíti azt a pontot, amely már képessé tenné, hogy kifogja a kizárólagos gazdasági övezetben lévő források megengedhető zsákmányát, a parti állam és más érintett államok kétoldalú, szubregionális vagy regionális alapon együttműködnek méltányos megállapodások létrehozásában, hogy megengedjék az ugyanazon szubrégió vagy régió földrajzilag hátrányos helyzetű fejlődő államainak részvételét a szubrégió vagy régió parti államai kizárólagos gazdasági övezetei élő forrásainak kiaknázásában, a körülményeknek megfelelően és az összes felet kielégítő feltételekkel. E rendelkezés alkalmazása során a (3) bekezdésben említett tényezőkre is tekintettel kell lenni.

(5) E cikk szabályai szerint a földrajzilag hátrányos helyzetű fejlett államok csak az ugyanazon szubrégió vagy régió fejlett parti államai kizárólagos gazdasági övezetében jogosultak részt venni az élő források kiaknázásában, arra a mértékre figyelemmel, ameddig a parti állam más államoknak a kizárólagos gazdasági övezete élő forrásaihoz történő hozzájutás engedésekor számításba vette annak szükségletét, hogy minimálisra csökkentsék a halászközösségekre gyakorolt káros hatásokat, és a gazdasági zavarokat azon államokban, melyek állampolgárai rendszeresen halásztak az övezetben.

(6) A fenti rendelkezések nem sértik azokat a regionális vagy szubregionális megállapodáson alapuló megoldásokat, melyek szerint a parti államok az ugyanazon szubrégió vagy régió földrajzilag hátrányos helyzetű államainak egyenlő vagy kedvezményes jogokat nyújthatnak az élő források kiaknázására a kizárólagos gazdasági övezetekben.

71. cikk

A 69. és a 70. cikk alkalmazásának kizárása

A 69. és 70. cikk rendelkezései nem alkalmazhatók olyan parti állam esetében, amelynek a gazdasága túlnyomó részben kizárólagos gazdasági övezete élő forrásainak kiaknázásától függ.

72. cikk

A jogátruházás korlátozásai

(1) A 69. és 70. cikkben szabályozott, az élő források kiaknázására vonatkozó jogok közvetlenül vagy közvetve nem ruházhatók át harmadik államokra vagy azok állampolgáraira haszonbérleti szerződéssel vagy engedélyezés alapján, közös vállalatok alapításával vagy bármely más módon, melynek az ilyen átruházás a következménye, hacsak az érintett államok eltérően nem állapodtak meg.

(2) A fenti rendelkezés nem gátolja az érdekelt államokat, hogy harmadik államoktól vagy nemzetközi szervezetektől technikai vagy pénzügyi támogatást szerezzenek a 69. és a 70. cikk szerinti jogok gyakorlásának elősegítése céljából, feltéve hogy az nem jár az (1) bekezdésben említett hatással.

73. cikk

A parti állam törvényeinek és rendelkezéseinek végrehajtása

(1) A parti állam a kizárólagos gazdasági övezetben az élő forrásai felkutatására, kiaknázására, megóvására és kezelésére irányuló jogai gyakorlása során olyan intézkedéseket tehet, beleértve a hajóra szállást, vizsgálatot, elfogást és a bírói eljárásokat, melyek szükségesek lehetnek ahhoz, hogy biztosítsa az ezen Egyezménnyel összhangban általa elfogadott törvények és rendelkezések teljesítését.

(2) Ésszerű óvadék vagy más biztosíték letétele után az elfogott hajókat és legénységüket azonnal szabadon kell bocsátani.

(3) A parti állam szankciói a halászati törvények és rendelkezések megsértéséért a kizárólagos gazdasági övezetben az érintett államok ellenkező megállapodása hiányában nem foglalhatják magukban a szabadságvesztést vagy a testi büntetés bármely más formáját.

(4) Idegen hajók elfogása vagy feltartóztatása esetén a parti állam a megfelelő úton haladéktalanul értesíti a lobogó szerinti államot a megtett intézkedésekről és az azokat követően kiszabott szankciókról.

74. cikk

A kizárólagos gazdasági övezet elhatárolása szemben levő vagy szomszédos tengerparttal rendelkező államok között

(1) A kizárólagos gazdasági övezet elhatárolását a szemben levő vagy szomszédos tengerparttal rendelkező államok között, méltányos megoldás elérése céljából, a nemzetközi jog alapján megállapodással valósítják meg, ahogy arra a Nemzetközi Bíróság Statútumának 38. cikke utal.

(2) Amennyiben ésszerű időn belül nem jön létre megállapodás, az érintett államok a XV. részben szabályozott eljárásokhoz folyamodnak.

(3) Az (1) bekezdésben foglalt megállapodások megkötéséig az érintett államok, a megértés és együttműködés szellemében minden erőfeszítést megtesznek, hogy gyakorlati jellegű ideiglenes egyezséget kössenek, s hogy ebben az átmeneti időszakban ne veszélyeztessék vagy akadályozzák a végső megállapodás létrejöttét. Az ilyen egyezségek nem érintik a végső elhatárolást.

(4) Ha az érintett államok között megállapodás van hatályban, a kizárólagos gazdasági övezet elhatárolására vonatkozó kérdéseket ennek a megállapodásnak a rendelkezéseivel összhangban döntik el.

75. cikk

Tengerészeti térképek és a földrajzi koordináták jegyzékei

(1) Az ebben a részben foglalt rendelkezésekre figyelemmel a kizárólagos gazdasági övezet külső vonalát és a 74. cikk alapján meghúzott elhatároló vonalakat olyan méretarányú tengerészeti térképeken kell jelölni, amely alkalmas azok helyzetének pontos meghatározására. Adott esetben a külső határok ilyen vonalait, illetve az elhatároló vonalakat a pontok földrajzi koordinátáit tartalmazó és a fontosabb kiinduló geodéziai adatokat feltüntető jegyzékek helyettesíthetik.

(2) A parti állam az ilyen térképeket és a földrajzi koordináták jegyzékeit megfelelő módon közzéteszi és az Egyesült Nemzetek főtitkáránál minden egyes ilyen térkép, illetve jegyzék másolatát letétbe helyezi.

VI. RÉSZ

KONTINENTÁLIS TALAPZAT

76. cikk

A kontinentális talapzat fogalmának meghatározása

(1) A parti állam kontinentális talapzata a parti tengerén túlnyúló tenger alatti területek tengerfenékét és altalaját foglalja magában, a szárazföldi területének egész természetes meghosszabbításán a kontinentális perem külső széléig vagy a parti tenger szélességének mérésére szolgáló alapvonaltól számított 200 tengeri mérföld távolságig, ha a kontinentális perem külső széle nem terjed ki eddig.

(2) A parti állam kontinentális talapzata nem terjedhet túl a (4) és (6) bekezdésben meghatározott határokon.

(3) A kontinentális perem a parti állam szárazföldjének elsüllyedt meghosszabbítását foglalja magában, és a talapzat, a lejtő és a küszöb tengerfenekéből és altalajából áll. Nem foglalja magában a mélytenger medrét az óceáni hátságokkal, illetve az alattuk fekvő altalajt.

(4) a) Ezen egyezmény alkalmazásában a parti állam állapítja meg a kontinentális perem külső szélét minden olyan esetben, amikor a perem túlnyúlik az attól az alapvonaltól számított 200 tengeri mérföldön, ahonnan a parti tenger alapvonalát mérik, vagy

i. a (7) bekezdéssel összhangban a legtávolabbi rögzített pontokon át meghúzott vonal által, ha a pontok mindegyikénél az üledékes kőzetek vastagsága legalább 1 százaléka az ilyen pontoktól a kontinentális lejtő lábáig mért legrövidebb távolságnak; vagy

ii. a (7) bekezdéssel összhangban a legtávolabbi rögzített pontokon át meghúzott vonal által, ha a pontok távolsága a kontinentális lejtő lábától nem több mint 60 tengeri mérföld.

b) Ellenkező bizonyítékok hiányában a kontinentális lejtő lábát a lejtő alján a lejtés maximális változásának pontjaként határozzák meg.

(5) A kontinentális talapzat külső határainak tengerfenéken lévő, a (4) bekezdés a) pontja i. és ii. alpontjával összhangban meghúzott vonalát alkotó rögzített pontok nem nyúlhatnak túl az attól az alapvonaltól számított 350 tengeri mérföldön, ahonnan a parti tenger szélességét mérik vagy a 2500 méteres izobáttól, a 2500 méteres mélységeket összekötő vonaltól mért 100 tengeri mérföldön.

(6) Az (5) bekezdés rendelkezései ellenére a tenger alatti hátságokon a kontinentális talapzat külső határa nem nyúlhat az attól az alapvonaltól számított 350 tengeri mérföldön túl, ahonnan a parti tenger szélességét mérik. Ez a bekezdés nem alkalmazható azon tenger alatti kiemelkedésekre, melyek a kontinentális perem természetes alkotóelemei, úgymint a fennsíkjai, magaslatai, fedőkőzete, sziklapadjai és hegynyúlványai.

(7) A parti állam rajzolja meg kontinentális talapzatának külső határait rögzített pontokat összekötő, szélességi és hosszúsági koordinátákkal meghatározott, legfeljebb 60 tengeri mérföld hosszúságú egyenes vonalakkal azokban az esetekben, ahol ez a talapzat túlnyúlik az attól az alapvonaltól számított 200 tengeri mérföldön, ahonnan a parti tenger szélességét mérik.

(8) A kontinentális talapzat attól az alapvonaltól számított 200 tengeri mérföldön túli határaira vonatkozó információt, melytől a parti tenger szélességét mérik, a parti állam a II. sz. melléklet szerint méltányos földrajzi részvétel alapján felállított Kontinentális Talapzat Bizottságának nyújtja be. A Bizottság ajánlásokat tesz a parti államoknak a kontinentális talapzataik külső határainak megállapításával kapcsolatos kérdésekben. Az ezen ajánlások alapján a parti állam által megállapított talapzathatárok véglegesek és kötelezőek.

(9) A parti állam az Egyesült Nemzetek főtitkáránál letétbe helyezi a tengerészeti térképeket és vonatkozó információt, beleértve a kontinentális talapzat külső határait véglegesen megjelölő geodéziai adatokat. A főtitkár azokat megfelelő módon közzéteszi.

(10) E cikk rendelkezései nem érintik a kontinentális talapzat elhatárolásának kérdését a szemben levő vagy szomszédos tengerparttal rendelkező államok között.

77. cikk

A parti állam jogai a kontinentális talapzat felett

(1) A parti állam a kontinentális talapzat felett, annak felkutatása és természeti erőforrásainak kiaknázása céljából, szuverén jogokat gyakorol.

(2) Az (1) bekezdésben meghatározott jogok kizárólagosak abban az értelemben, hogy amennyiben a parti állam a kontinentális talapzatot nem kutatja fel, vagy nem aknázza ki annak természetes erőforrásait, a parti állam kifejezett hozzájárulása nélkül senki sem foghat bele ezen tevékenységekbe.

(3) A parti államnak a kontinentális talapzat feletti jogai sem tényleges vagy jelképes elfoglalástól, sem valamely kifejezett nyilatkozattól nem függenek.

(4) Az ebben a részben említett természeti erőforrások a tengerfenék és altalaj ásványi és más élettelen forrásaiból, valamint a fenéklakó fajokhoz tartozó élő organizmusokból állnak, azon organizmusokból, amelyek a begyűjtési szakaszban vagy mozdulatlanok a tengerfenéken, illetve az alatt vagy csak a tengerfenékkel vagy az altalajjal szilárd fizikai kapcsolatban képesek elmozdulásra.

78. cikk

A felette fekvő vizek és a légtér jogállása, valamint más államok jogai és szabadságai

(1) A parti államnak a kontinentális talapzat feletti jogai nem érintik az azt borító vizek vagy az ezen vizek feletti légtér jogállását.

(2) A parti államnak a kontinentális talapzat feletti jogai gyakorlása nem sértheti más államoknak az ezen egyezményben szabályozott hajózási és más jogait, továbbá szabadságait, és nem eredményezhet semmilyen jogosulatlan beavatkozást ezen jogokba és szabadságokba.

79. cikk

Tenger alatti kábelek és csővezetékek

(1) Minden államnak joga van – az ebben a cikkben foglalt rendelkezéseknek megfelelően – tenger alatti kábelek és csővezetékek elhelyezésére a kontinentális talapzaton.

(2) A parti állam nem akadályozhatja meg e kábelek és csővezetékek fektetését és fenntartását, a parti állam azon jogának sérelme nélkül, hogy ésszerű intézkedéseket tegyen a kontinentális talapzat felkutatására, az ott található természeti források kiaknázására, és a csővezetékekből származó szennyezés megelőzésére, csökkentésére és ellenőrzésére.

(3) A kábelfektetés nyomvonalának kijelölése a kontinentális talapzaton a parti állam hozzájárulásával történik.

(4) E rész semmilyen rendelkezése nem érinti a parti állam azon jogát, hogy megállapítsa a területén vagy parti tengerén áthaladó kábelek vagy csővezetékek fektetésének feltételeit, továbbá a parti állam joghatóságát kontinentális talapzata felkutatásával vagy forrásai kiaknázásával kapcsolatban megépített vagy használt kábelek vagy csővezetékek, illetve a joghatósága alatt álló mesterséges szigetek, létesítmények üzemeltetése tekintetében.

(5) A tenger alatti kábelek és csővezetékek fektetése esetén az államok kellő figyelmet fordítanak a már meglévő kábelekre és csővezetékekre. Különösképpen a meglevő kábelek, illetve csővezetékek javításának lehetőségei nem romolhatnak.

80. cikk

A kontinentális talapzaton lévő mesterséges szigetek, berendezések és létesítmények

A 60. cikk rendelkezései megfelelően vonatkoznak a kontinentális talapzaton lévő mesterséges szigetekre, berendezésekre és létesítményekre.

81. cikk

Fúrás a kontinentális talapzaton

A parti állam kizárólagos joga a kontinentális talapzaton történő fúrások engedélyezése és szabályozása.

82. cikk

A kontinentális talapzat 200 tengeri mérföldön túli kiaknázásával kapcsolatos befizetések és járulékok

(1) A parti állam a kontinentális talapzat olyan nem élő forrásai kiaknázása után, amelyek 200 mérföldnél messzebbre találhatóak azoktól az alapvonalaktól számítva, ahonnan a parti tenger szélességét mérik, befizetéseket és természetbeni járulékokat eszközöl.

(2) A befizetések és járulékok évente esedékesek a kitermelésnek az adott körzetben való megkezdését követő első öt év eltelte után. A hatodik évben a befizetés vagy a járulék mértéke az adott körzetben kitermelt termék mennyiségének vagy értékének 1 %-a. E mérték a tizenkettedik évvel bezárólag évente 1 %-kal növekszik, majd azt követően 7 % marad. A kitermelés nem foglalja magában a kiaknázással kapcsolatban felhasznált forrásokat.

(3) Az a fejlődő állam, amely a kontinentális talapzatán bányászott valamely hasznos ásványt nettó importőrként szerzi be, ezen hasznos ásvány tekintetében mentesül a befizetések vagy járulékok teljesítése alól.

(4) A befizetések és járulékok teljesítése a Hatóságon keresztül történik, amely azokat – méltányos elosztási feltételrendszer alapján – az ezen Egyezményben részes államok között osztja szét, figyelembe véve a fejlődő államok szükségleteit és érdekeit, különös tekintettel azok között a legkevésbé fejlett, valamint a tengerparttal nem rendelkező államokra.

83. cikk

A kontinentális talapzat elhatárolása szemben levő vagy szomszédos tengerparttal rendelkező államok között

(1) A kontinentális talapzat elhatárolását szemben levő vagy szomszédos tengerparttal rendelkező államok között, méltányos megoldás elérése céljából a nemzetközi jog alapján megállapodással valósítják meg, ahogy arra a Nemzetközi Bíróság Statútumának 38. cikke utal.

(2) Amennyiben ésszerű időn belül nem jön létre megállapodás, az érintett államok a XV. részben meghatározott eljárásokhoz folyamodnak.

(3) Az (1) bekezdés szerinti megállapodások megkötéséig az érintett államok a megértés és az együttműködés szellemében minden erőfeszítést megtesznek, hogy gyakorlati jellegű ideiglenes egyezséget kössenek, s hogy ebben az átmeneti időszakban ne veszélyeztessék vagy akadályozzák a végső megállapodás létrejöttét. Az ilyen egyezségek a végső elhatárolást nem érintik.

(4) Ahol az érintett államok között megállapodás van hatályban, a kontinentális talapzat elhatárolására vonatkozó kérdéseket ennek a megállapodásnak a rendelkezéseivel összhangban döntik el.

84. cikk

Tengerészeti térképek és a földrajzi koordináták jegyzékei

(1) Az ebben a részben foglalt rendelkezésekre figyelemmel a kontinentális talapzat külső vonalát és a 83. cikk alapján meghúzott elhatároló vonalakat olyan méretarányú tengerészeti térképeken kell jelölni, amely alkalmas azok helyzetének pontos meghatározására. Adott esetben a külső határok ilyen vonalait, illetve az elhatároló vonalakat a pontok földrajzi koordinátáit tartalmazó és a fontosabb kiinduló geodéziai adatokat feltüntető jegyzékek helyettesíthetik.

(2) A parti állam az ilyen térképeket és a földrajzi koordináták jegyzékeit megfelelő módon közzéteszi és minden egyes ilyen térkép, illetve jegyzék másolatát az Egyesült Nemzetek főtitkáránál – a kontinentális talapzat külső határait feltüntető térképeket és koordinátajegyzékeket pedig a Hatóság főtitkáránál is – letétbe helyezi.

85. cikk

Alagútépítés

Ez a rész nem érinti a parti állam azon jogát, hogy az altalajt alagútépítés módszerével hasznosítsa, tekintet nélkül az altalaj felett található vízréteg mélységére.

VII. RÉSZ

A NYÍLT TENGER

1. SZAKASZ

ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK

86. cikk

E rész rendelkezéseinek alkalmazása

E rész rendelkezései alkalmazandók a tenger minden részére, amely nem tartozik valamely állam kizárólagos gazdasági övezetéhez, parti tengeréhez vagy belvizeihez, illetve egy szigetcsoportállam szigetcsoportvizeihez. E cikk nem vonja maga után a kizárólagos gazdasági övezetben az 58. cikkel összhangban minden államot megillető szabadságok korlátozását.

87. cikk

A nyílt tenger szabadsága

(1) A nyílt tenger nyitva áll minden, akár parti, akár tengerparttal nem rendelkező állam számára. A nyílt tenger szabadságát az ezen egyezmény és a nemzetközi jog más előírásai által megállapított feltételek szerint kell gyakorolni. Tartalmazza többek között mind a parti, mind a tengerparttal nem rendelkező államok számára:

a) a hajózás szabadságát;

b) a tenger feletti átrepülés szabadságát;

c) a tenger alatti kábelek és csővezetékek fektetésének szabadságát, a VI. résznek megfelelően;

d) a mesterséges szigetek és létesítmények nemzetközi jog szerint engedélyezett építésének szabadságát a VI. résznek megfelelően;

e) a halászat szabadságát a 2. szakaszban megállapított feltételeknek megfelelően;

f) a tudományos kutatás szabadságát a VI. és XIII. résznek megfelelően.

(2) Ezen szabadságokat minden állam más államoknak a nyílt tenger szabadságai gyakorlása iránti érdekeire és a területen folytatott tevékenységre vonatkozó, ezen egyezmény szerinti jogokra is kellő figyelemmel gyakorolja.

88. cikk

A nyílt tenger fenntartása békés célokra

A nyílt tenger békés célokra van fenntartva.

89. cikk

A nyílt tenger feletti szuverenitás igényeinek érvénytelensége

Egyetlen állam sem támaszthat jogszerűen igényt arra, hogy a nyílt tenger valamely részét szuverenitása alá vonja.

90. cikk

A hajózás joga

Minden államnak, akár parti, akár tengerparttal nem rendelkező, joga van arra, hogy hajói a nyílt tengeren saját lobogója alatt hajózzanak.

91. cikk

A hajók nemzeti hovatartozása

(1) Minden állam megállapítja azokat a feltételeket, amelyek alapján a hajó nemzeti hovatartozását megadja, területén a hajókat lajstromozza, valamint megadja a jogot a lobogója alatt történő hajózáshoz. A hajók azon állam nemzetiségével rendelkeznek, amely állam lobogóját joguk van használni. Az állam és a hajó között valóságos kapcsolatnak kell fennállania.

(2) Minden állam megfelelő okmányokat ad ki azon hajók részére, amelyeknek engedélyezte, hogy lobogóját használhassák

92. cikk

A hajók jogállása

(1) Hajó csak egy állam lobogója alatt közlekedhet, kivéve a nemzetközi szerződésekben vagy az ezen egyezményben kifejezetten meghatározott kivételes eseteket, és a nyílt tengeren ezen állam kizárólagos joghatósága alatt áll. A hajók lobogójukat az út folyamán vagy érintett kikötőben nem változtathatják meg, kivéve azt az esetet, amikor tényleges tulajdonátruházás, illetve átlajstromozás történik.

(2) Az a hajó, amely két vagy több ország lobogója alatt közlekedik, és azok lobogóit igényei szerint használja, nem igényelheti egyik nemzeti hovatartozás más állam általi elismerését sem, és nemzeti hovatartozás nélküli hajónak tekinthető.

93. cikk

Az Egyesült Nemzetek Szervezete, annak szakosodott szervei, illetve a Nemzetközi Atomenergia Ügynökség lobogója alatt közlekedő hajók

Az előző cikkek nem érintik az Egyesült Nemzetek Szervezete, annak szakosodott szervei, illetve a Nemzetközi Atomenergia Ügynökség hivatalos szolgálatában álló és e szervezetek lobogója alatt közlekedő hajók kérdését.

94. cikk

A lobogó szerinti állam kötelezettségei

(1) Minden állam ténylegesen gyakorolja joghatóságát a lobogója alatt hajózó hajók tekintetében a közigazgatási, műszaki és szociális kérdéseket illetően.

(2) Minden állam különösen:

a) hajólajstromot vezet, amely tartalmazza a lobogója alatt közlekedő hajók nevét és részletes adatait, kivéve azon hajók tekintetében, amelyek nem tartoznak bele az általánosan elfogadott nemzetközi előírásokba kis méreteik miatt; és

b) belső joga szerint vállalja a joghatóságot minden lobogója alatt közlekedő hajó, annak kapitánya, tisztjei és személyzete felett a hajót érintő közigazgatási, műszaki és szociális kérdések tekintetében.

(3) Minden állam meghozza a lobogója alatt hajózó hajók tengeri biztonságának szavatolásához szükséges intézkedéseket, különösen többek között tekintettel:

a) a hajók szerkezetére, felszerelésére és hajózásra alkalmasságára;

b) a hajók személyzettel való ellátására, a munkavégzés feltételeire és a személyzet képzésére, figyelembe véve az alkalmazandó nemzetközi okmányokat;

c) a jelzések alkalmazására, az összeköttetések fenntartására és az összeütközések megelőzésére.

(4) Ezen intézkedések magukban foglalják a következők biztosításához szükséges intézkedéseket:

a) minden hajó lajstromozás előtt és azt követően megfelelő időközönként megvizsgálásra kell, hogy kerüljön képesített hajózási felügyelő által, és fedélzetén rendelkeznie kell olyan térképekkel, navigációs kiadványokkal, továbbá navigációs berendezésekkel és készülékekkel, amelyek a hajó biztonságos közlekedéséhez szükségesek;

b) minden hajót megfelelő képesítésű kapitány és tiszti kar kell, hogy irányítson, különös tekintettel a hajóvezetési, navigációs, hírközlési és hajógépészeti ismeretekre, és a személyzet képesítése és létszáma tekintetében meg kell, hogy feleljen a hajó típusának, méreteinek, gépeinek és berendezéseinek;

c) a kapitánynak, a tisztikarnak és a megkövetelt mértékben a személyzetnek ismernie kell, és kötelezően követnie kell a tengeri életbiztonságra, az összeütközések megelőzésére, a tengerszennyezés megelőzésére, csökkentésére és ellenőrzés alatt tartására, valamint a rádióhírközlés fenntartására vonatkozó nemzetközi előírásokat.

(5) A (3) és (4) bekezdésben foglalt intézkedések bevezetése során minden államnak az általánosan elfogadott nemzetközi szabályok, eljárások és gyakorlat szerint kell eljárnia, és meg kell tennie minden olyan lépést, amely szükséges azok betartásához.

(6) Minden állam, amely okkal feltételezheti, hogy valamely hajó felett a megfelelő joghatóságot és ellenőrzést nem gyakorolják, e tényeket közölheti a lobogó szerinti állammal. Az ilyen bejelentés kézhezvételét követően a lobogó szerinti állam köteles a kérdést kivizsgálni és megtenni a helyzet helyreállításához szükséges intézkedéseket.

(7) Minden állam megszervezi a lobogója alatt közlekedő hajó részvételével bekövetkezett, más állam állampolgárainak halálához vagy súlyos testi sérüléséhez, illetve más állam hajóiban vagy létesítményeiben vagy a tengeri környezetben okozott súlyos kárhoz vezetett nyílt tengeri baleset, illetve hajózási esemény megfelelően képzett személy vagy személyek által végzett kivizsgálását. A lobogó szerinti állam és a másik állam együttműködnek minden ilyen jellegű tengeri baleset vagy hajózási eseménynek e másik állam által történő kivizsgálásában.

95. cikk

A hadihajók mentessége a nyílt tengeren

A nyílt tengeren a hadihajókat a lobogó szerinti államon kívül minden más államnak a joghatósága alól teljes mentesség illeti meg.

96. cikk

A kizárólag nem kereskedelmi szolgálatban foglalkoztatott kormányzati hajók mentessége

A kizárólag nem kereskedelmi célokra használt, az állam tulajdonában lévő vagy az állam által üzemben tartott kormányzati hajókat a nyílt tengeren a lobogó szerinti államon kívül minden más államnak a joghatósága alól teljes mentesség illeti meg.

97. cikk

Büntető joghatóság összeütközés vagy más hajózási esemény ügyeiben

(1) Olyan, nyílt tengeren történt összeütközés vagy más hajózási esemény esetén, amikor felmerül a hajó kapitányának vagy a hajón szolgálatot teljesítő más személynek a büntetőjogi vagy fegyelmi felelőssége, e személy ellen büntető-, illetve fegyelmi eljárás csak a lobogó szerinti állam vagy az állampolgárság szerinti állam bíróságainál vagy közigazgatási hatóságainál indítható.

(2) Fegyelmi kérdésekben a hajó kapitányának oklevelét, képesítési bizonyítványát vagy engedélyét kiállító állam kizárólagos joghatósággal rendelkezik arra vonatkozóan, hogy – megfelelő jogi eljárás után – ezeket az okmányokat bevonja, még akkor is, ha az okmány tulajdonosa nem a kiállító állam állampolgára.

(3) A lobogó szerinti állam hatóságain kívül más a hajót még vizsgálati intézkedésként sem foghatja el vagy tarthatja vissza.

98. cikk

Segítségnyújtási kötelezettség

(1) Minden állam kötelezi a lobogója alatt közlekedő hajó kapitányát, hogy a hajó, a személyzet vagy az utasok súlyos veszélyeztetése nélkül lehetséges mértékben:

a) nyújtson segítséget valamennyi, az eltűnés veszélyében levő, tengerben talált személynek;

b) a lehető legnagyobb sebességgel siessen a végszükségben lévő személyek megmentésére, ha arról értesült, hogy azok segítségre szorulnak, amennyiben ezen cselekvést ésszerűen várhatják el tőle;

c) összeütközés után nyújtson segítséget a másik hajónak, személyzetének és utasainak, és ha lehetséges, tájékoztassa a másik hajót saját hajójának nevéről, lajstromozási kikötőjéről és a legközelebbi kikötőről, amit érinteni fog.

(2) Minden parti állam elősegíti egy megfelelő és hatékony kutatási és mentőszolgálat létrehozását, működtetését és fenntartását, figyelemmel a tengeren és a felette való biztonságra, és ahol a körülmények úgy kívánják, ebből a célból kölcsönös regionális megegyezések útján együttműködik a szomszédos államokkal.

99. cikk

A rabszolgaszállítás tilalma

Minden állam hatékony intézkedéseket tesz, hogy megakadályozza és büntesse a lobogója alatti közlekedésre jogosult hajókon történő rabszolgaszállítást, és hogy megakadályozza lobogójának ezen célból történő jogellenes használatát. Bármely rabszolga, aki valamely hajó fedélzetén keres menedéket, akármilyen is annak lobogója, ipso facto szabad.

100. cikk

Együttműködési kötelezettség a kalózkodás elnyomásában

Minden állam a lehető legteljesebb mértékig együttműködik a kalózkodás elnyomásában a nyílt tengeren vagy bármely más helyen, mely semmilyen állam joghatósága alá nem tartozik.

101. cikk

A kalózkodás fogalmának meghatározása

A kalózkodás bármelyik alábbi cselekmények közül:

a) bármely olyan jogellenes erőszakos, feltartóztatásra irányuló cselekmény, vagy bármilyen fosztogató cselekmény, amit magánérdekből követ el egy magántulajdonban levő hajó vagy légi jármű személyzete vagy utasai és a cselekmény a következők ellen irányul:

i. a nyílt tengeren más hajó vagy légi jármű, vagy ilyen hajókon vagy légi járműveken lévő személyek, illetve vagyontárgyak;

ii. egyik állam joghatósága alá sem tartozó helyen található hajó, légi jármű, illetve vagyontárgyak;

b) bármely önkéntes részvétel valamely hajó vagy légi jármű műveleteiben azoknak a tényeknek a tudatában, amelyek alapján a hajó, illetve a légi jármű kalózhajónak, illetve kalóz légi járműnek tekinthető;

c) minden olyan tevékenység, amely az a) és b) pontokban foglalt tevékenységekre való felbujtásra vagy azok szándékos előmozdítására irányul.

102. cikk

Kalózkodás olyan hadihajóval, kormányzati hajóval, illetve kormányzati légi járművel, amelynek legénysége fellázadt

A 101. cikkben meghatározott azon kalóz cselekményeket, amelyeket olyan hadihajóval, kormányzati hajóval, illetve kormányzati légi járművel követnek el, amelynek legénysége fellázadt és magához ragadta ezeknek a hajóknak, illetve légi járműveknek az irányítását, a magántulajdonban levő hajók, illetve légi járművek által elkövetett kalóz cselekményekkel azonosan kell kezelni.

103. cikk

A kalózhajó vagy kalóz légi jármű meghatározása

Egy hajó vagy légi jármű akkor tekinthető kalózhajónak vagy kalóz légi járműnek, ha e járműveket az ezeket hatalmukban tartó személyek a 101. cikkben foglalt bármely cselekmény elkövetésére kívánják felhasználni. Ugyanez vonatkozik arra a hajóra vagy légi járműre, amelyet ilyen cselekmények elkövetésére használtak fel, mindaddig, amíg azok az ilyen cselekmény elkövetésében vétkes személyek hatalmában vannak.

104. cikk

A kalózhajók és kalóz légi járművek nemzeti hovatartozásának megtartása, illetve elvesztése

A hajó, illetve légi jármű nemzeti hovatartozását annak ellenére megtarthatja, hogy az kalózhajóvá, illetve kalóz légi járművé vált. A nemzeti hovatartozás megtartásának vagy elvesztésének szabályait annak az államnak a belső joga állapítja meg, ahonnan a nemzeti hovatartozás ered.

105. cikk

A kalózhajó vagy kalóz légi jármű elfogása

A nyílt tengeren vagy bármely, egyetlen államnak a joghatósága alatt sem álló körzetben bármely állam elfoghatja a kalózhajót vagy a kalóz légi járművet, a kalózcselekménnyel elfoglalt és kalózok hatalmába kerített hajókat, illetve a fedélzeten lévő személyeket letartóztathatja, és a fedélzeten levő vagyontárgyakat lefoglalhatja. Az elfogást végrehajtó állam bíróságai dönthetnek a kiszaband