MELLÉKLET

Nemzetközi Egyezmény a Vámeljárások Egyszerűsítéséről és Összehangolásáról

PREAMBULUM

A Vám-együttműködési Tanács égisze alatt létrehozott ezen egyezmény SZERZŐDŐ FELEI,

TUDOMÁSUL VÉVE, hogy a nemzeti vámeljárások közötti különbségek hátráltathatják a nemzetközi kereskedelmet és más nemzetközi cserefolyamatokat;

FIGYELEMBE VÉVE, hogy minden országnak érdeke a nemzetközi kereskedelem és csere támogatása, valamint a nemzetközi együttműködés erősítése;

FIGYELEMBE VÉVE, hogy a vámeljárásaik egyszerűsítése és összehangolása eredményesen járulhat hozzá a nemzetközi kereskedelem és más cserefolyamatok fejlődéséhez;

MEGGYŐZŐDVE ARRÓL, hogy egy nemzetközi okmány, amelynek rendelkezéseit a tagországok a lehető legrövidebb időn belül alkalmazzák, fokozatosan a vámeljárások egyszerűsítésének és összehangolásának magas szintjéhez vezet, és ez a Vám-együttműködési Tanács egyik legfontosabb célja,

A KÖVETKEZŐKBEN ÁLLAPODTAK MEG:

I. FEJEZET

FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK

1. cikk

Ezen egyezmény alkalmazásában:

a) "Tanács": az a szervezet, amelyet a Vám-együttműködési Tanácsot létrehozó, 1950. december 15-én Brüsszelben kötött egyezmény hozott létre;

b) "Állandó Technikai Bizottság": a Tanács állandó technikai bizottsága;

c) "megerősítés": a megerősítés, az elfogadás vagy jóváhagyás.

II. FEJEZET

Az egyezmény hatálya és a mellékletek felépítése

2. cikk

Minden egyes Szerződő Fél vállalja a vámeljárások egyszerűsítésének és összehangolásának előmozdítását, és ennek érdekében az ezen egyezmény által előírt keretek között igazodik az egyezmény mellékleteiben szereplő kötelező rendelkezésekhez és ajánlott gyakorlatokhoz. Mindazonáltal semmi sem gátolja a Szerződő Feleket az egyezményben előírtnál nagyobb kedvezmény nyújtásában, és ajánlatos, hogy minden Szerződő Fél a lehető legnagyobb mértékben nyújtson ilyen kedvezményeket.

3. cikk

Az egyezmény rendelkezései nem zárják ki a nemzeti jogszabályok szerinti tilalmakat vagy korlátozások alkalmazását.

4. cikk

Az egyezmény minden egyes melléklete főszabályként tartalmazza:

a) a mellékletben tárgyalt különböző kérdések összefoglalását tartalmazó bevezetést;

b) a mellékletben használt főbb vámügyi szakkifejezések fogalommeghatározását;

c) azon kötelező rendelkezéseket, amelyek általános alkalmazása elismerten a vámeljárások összehangolásának és egyszerűsítésének szükséges feltétele;

d) az ajánlott gyakorlatokat, vagyis azon rendelkezéseket, amelyek elismerten a vámeljárások összehangolása és egyszerűsítése irányába történő haladást testesítik meg és amelyek minél szélesebb körű alkalmazása kívánatos;

e) megjegyzéseket, megjelölve néhány lehetséges eljárásmódot, amelyek követendőek az érintett kötelező rendelkezések vagy ajánlott gyakorlatok alkalmazásában.

5. cikk

(1) Bármely Szerződő Fél, amely egy mellékletet elfogad, úgy tekinthető, hogy az abban kifejtett, összes kötelező rendelkezést és ajánlott gyakorlatot elfogadta, hacsak a melléklet elfogadásakor vagy azt követően bármikor a Tanács főtitkárát nem értesíti azon kötelező rendelkezés(ek)ről és ajánlott gyakorlat(ok)ról, amelyekkel kapcsolatban fenntartással él, kifejtve a különbséget a nemzeti jogszabályainak rendelkezései és az érintett kötelező rendelkezés(ek) és ajánlott gyakorlat(ok) között. A fenntartásokkal élő Szerződő Felek bármikor, részben vagy egészben, vissza is vonhatják azokat, ha erről a főtitkárt értesítik, megjelölve az időpontot, amikor ez a visszavonás hatályba lép.

(2) Minden egyes Szerződő Fél, amely valamely mellékletet elfogadott, legalább háromévente egyszer felülvizsgálja az abban megfogalmazott olyan kötelező rendelkezéseket és ajánlott gyakorlatokat, amelyekkel kapcsolatban fenntartással élt, azokat a nemzeti jogszabályok rendelkezéseivel összehasonlítja, és a Tanács főtitkárát a felülvizsgálat eredményeiről értesíti.

III. FEJEZET

A Tanács és az Állandó Technikai Bizottság szerepe

6. cikk

(1) A Tanács - az egyezmény rendelkezéseinek megfelelően - felügyeli az egyezmény gondozását és fejlődését. Dönt különösen új mellékleteknek az egyezménybe történő felvételéről.

(2) E célból az Állandó Technikai Bizottság, a Tanács felhatalmazása alapján és a Tanács által adott utasításoknak megfelelően a következő feladatokat látja el:

a) új mellékletek előkészítése, azok elfogadására vonatkozó javaslattétel a Tanácsnak, tekintettel az egyezménybe történő felvételéről;

b) javaslatok benyújtása a Tanácshoz az erre az egyezményre vagy annak mellékleteire vonatkozó, szükségesnek tartott módosításokra és különösen a kötelező rendelkezések és az ajánlott gyakorlatok szövegeire vonatkozó javaslatok benyújtása, illetve az ajánlott gyakorlatoknak kötelező rendelkezésekké történő átalakítására vonatkozó javaslatok benyújtása;

c) véleménynyilvánítás az egyezmény alkalmazásával kapcsolatos ügyekben;

d) minden olyan feladat elvégzése, amellyel a Tanács az Egyezmény rendelkezéseivel kapcsolatban esetleg megbízza.

7. cikk

A Tanácsban és az Állandó Technikai Bizottságban történő szavazás tekintetében minden egyes mellékletet különálló egyezménynek kell tekinteni.

IV. FEJEZET

Vegyes rendelkezések

8. cikk

Az egyezmény alkalmazásában minden mellékletet, amely egy Szerződő Félre nézve kötelező, az egyezmény szerves részének kell tekinteni, és a Szerződő Fél vonatkozásában minden, az egyezményre történő hivatkozás az ilyen mellékletre vagy mellékletekre történő hivatkozást is magában foglalja.

9. cikk

Vám- vagy gazdasági unióhoz tartozó Szerződő Felek a Tanács főtitkárának értesítésével kijelenthetik, hogy az egyezmény adott mellékletének alkalmazása szempontjából a területeik egyetlen területnek tekintendők. Minden olyan esetben, amikor az ilyen értesítés következtében különbségek állnak fenn az adott melléklet és a Szerződő Felek területeire alkalmazandó jogszabályok rendelkezései között, az egyezmény 5. cikke alapján az érintett államok fenntartással élnek a kötelező rendelkezéssel vagy ajánlott gyakorlattal kapcsolatban.

V. FEJEZET

Záró rendelkezések

10. cikk

(1) Minden olyan vitás kérdést, amely két vagy több Szerződő Fél között az egyezmény értelmezésével vagy alkalmazásával kapcsolatban felmerül, az érintett Felek lehetőség szerint tárgyalásos úton rendeznek.

(2) Olyan vitás kérdést, amely nem rendeződött tárgyalásos úton, a Szerződő Felek az Állandó Technikai Bizottság elé utalnak, amely ennek alapján megvizsgálja a vitás kérdést és ajánlásokat tesz annak rendezésére.

(3) Ha az Állandó Technikai Bizottság a vitás kérdést nem tudja rendezni, az ügyet a Tanács elé utalja, amely a Tanácsot létrehozó egyezmény III. cikkének e) pontjával összhangban ajánlásokat tesz.

(4) A vitában álló Szerződő Felek előre megegyezhetnek, hogy az állandó műszaki bizottság vagy a Tanács ajánlásait magukra nézve kötelezőnek ismerik el.

11. cikk

(1) A Tanács bármely tagállama és az Egyesült Nemzetek Szervezete vagy szakosított intézményeinek bármely tagállama ezen egyezmény Szerződő Felévé válhat:

a) megerősítés fenntartása nélkül aláírva azt;

b) a megerősítés fenntartásával való aláírást követően megerősítő okirat letétbe helyezésével; vagy

c) hozzá csatlakozva.

(2) Ezen egyezmény 1974. június 30-ig áll nyitva aláírásra Brüsszelben, a Tanács székházában, az ezen cikk (1) bekezdésében hivatkozott államok számára. Ezt követően pedig ezen államok részére a csatlakozásra nyitva áll.

(3) Azok az államok, amelyek nem tagjai az e cikk (1) bekezdésében említett szervezeteknek, s amelyekhez a Tanács főtitkára ilyen irányú felkéréssel fordult, a Tanács kérésére az egyezmény Szerződő Felévé válhatnak az egyezmény hatálybalépése után, az egyezményhez történő csatlakozással.

(4) Az e cikk (1) vagy (3) bekezdésében említett minden egyes állam - az egyezmény aláírásakor, megerősítésekor vagy az ahhoz való csatlakozáskor - megjelöli az általa elfogadott mellékletet vagy mellékleteket, mivel legalább egy melléklet elfogadása kötelező. Ezt követően az érintett állam értesítheti a Tanács főtitkárát egy vagy több további melléklet elfogadásáról.

(5) A megerősítő vagy csatlakozási okiratokat a Tanács főtitkáránál helyezik letétbe.

(6) A Tanács főtitkára értesíti az egyezmény Szerződő Feleit, a többi aláíró államot, a Tanács olyan tagállamait, amelyek nem Szerződő Felei az egyezménynek, valamint az Egyesült Nemzetek Szervezetének főtitkárát minden újabb mellékletről, amelyet a Tanács határozata alapján az egyezménybe beépítenek. Az ilyen új mellékletet elfogadó Szerződő Felek e cikk (4) bekezdése alapján értesítik a Tanács főtitkárát.

(7) E cikk (1) bekezdésének rendelkezései vonatkoznak az egyezmény 9. cikkében említett vám- vagy gazdasági unióra is, amennyiben az ilyen vám- vagy gazdasági uniót létesítő okmányokból eredő kötelezettségek megkövetelik annak illetékes szerveitől, hogy saját nevükben szerződjenek. E szervek azonban nem rendelkeznek szavazati joggal.

12. cikk

(1) Az egyezmény három hónappal azután lép hatályba, hogy a 11. cikk (1) bekezdésében említett államok közül öt az egyezményt megerősítés fenntartása nélkül aláírta, vagy letétbe helyezte a megerősítő vagy csatlakozási okiratokat.

(2) Olyan államok esetében, amelyek az egyezményt megerősítés fenntartása nélkül aláírták, azt megerősítették vagy ahhoz csatlakoztak – miután öt állam az egyezményt megerősítés fenntartása nélkül aláírta vagy a megerősítő vagy csatlakozási okiratokat letétbe helyezte –, az egyezmény három hónappal azután lép hatályba, hogy az említett állam aláírta az egyezményt megerősítés fenntartása nélkül vagy letétbe helyezte a megerősítő vagy csatlakozási okiratokat.

(3) Az egyezmény minden egyes melléklete három hónappal azután lép hatályba, hogy öt Szerződő Fél elfogadta azt.

(4) Olyan állam esetében, amely mellékletet fogadott el azután, hogy öt állam elfogadta azt, a melléklet három hónappal azután lép hatályba, hogy az említett állam bejelentette annak elfogadását.

13. cikk

(1) Minden állam, az egyezmény megerősítés fenntartása nélkül történő aláírásakor, vagy a megerősítő vagy csatlakozási okiratok letétbe helyezésekor, vagy azt követően bármely időpontban nyilatkozhat úgy - a Tanács főtitkárának értesítése útján -, hogy az egyezmény valamennyi vagy valamelyik olyan területre kiterjed, amelynek nemzetközi kapcsolataiért felelősséggel tartozik. Az ilyen értesítés három hónappal azután lép hatályba, hogy azt a Tanács főtitkára kézhez vette. Az egyezmény azonban nem alkalmazandó az értesítésben említett területekre, mielőtt az egyezmény hatályba lépett volna az érintett állam vonatkozásában.

(2) Minden állam, amely az e cikk (1) bekezdése szerinti bejelentést tette, kiterjesztve az egyezményt olyan területekre, amelyek nemzetközi kapcsolataiért felelősséggel tartozik, az egyezmény 14. cikke szerinti eljárás alapján értesítheti a Tanács főtitkárát, hogy az egyezményt az adott területen a továbbiakban nem alkalmazzák.

14. cikk

(1) Az egyezmény határozatlan időre szól, de a Szerződő Felek bármikor felmondhatják azt a 12. cikk szerinti hatálybalépését követően.

(2) A felmondás bejelentésére írásos dokumentum formájában kerül sor, amelyet a Tanács főtitkáránál helyeznek letétbe.

(3) A felmondás hat hónappal azután lép hatályba, hogy a Tanács főtitkára a felmondásról szóló dokumentumot kézhez vette.

(4) E cikk (2) és (3) bekezdésének rendelkezései alkalmazandóak az egyezmény mellékletei tekintetében is, azzal a kitétellel, hogy minden Szerződő Fél jogosult - az egyezmény 12. cikke szerinti hatálybalépésüket követően bármikor - egy vagy több melléklet elfogadását visszavonni. Az a Szerződő Fél, amely az összes melléklet elfogadását visszavonta, úgy tekinthető, hogy az egyezményt felmondta.

15. cikk

(1) A Tanács javaslatot tehet az egyezmény módosítására. Minden Szerződő Fél felkérést kap a Tanács főtitkárától, hogy az egyezmény módosítását célzó javaslatok megvitatásában részt vegyen.

(2) Az így javasolt módosítás szövegét a Tanács főtitkára közli az egyezményben részt vevő összes Szerződő Féllel, a többi aláíró állammal és a Tanács olyan tagállamaival, amelyek nem szerződő felei az egyezménynek.

(3) A javasolt módosítás közlésétől számított hat hónapon belül a Szerződő Felek, illetve ha a módosítás egy hatályban lévő mellékletet érint, az adott melléklet által kötelezett Szerződő Felek tájékoztathatják a Tanács főtitkárát, hogy:

a) kifogást emelnek a javasolt módosítással szemben, vagy

b) noha szándékukban áll elfogadni a javasolt módosítást, az ilyen elfogadáshoz szükséges feltételek még az országukban nem teljesültek.

(4) Ha egy Szerződő Fél az e cikk (3) bekezdés b) pontjában előírt közleményt a Tanács főtitkárának elküldi, mindaddig amíg a főtitkárt a javasolt módosítás elfogadásáról nem értesítette, az e cikk (3) bekezdésében említett hat hónapos határidő lejártától számított kilenc hónapon belül kifogással élhet a módosítással szemben.

(5) Amennyiben a javasolt módosítással szemben az e cikk (3) vagy (4) bekezdésében foglaltakkal összhangban emelnek kifogást, a módosítást el nem fogadottnak kell tekinteni és az semmilyen hatállyal nem bír.

(6) Ha semmilyen kifogást nem emeltek a javasolt módosítással szemben e cikk (3) vagy (4) bekezdésében foglaltak szerint, a módosítás az alábbiakban meghatározott időponttól kezdve elfogadottnak tekintendő:

a) ha egyetlen Szerződő Fél sem küldte el az e cikk (3) bekezdés b) pontja szerinti közleményt a (3) bekezdésben említett hat hónapos határidő lejártáig;

b) ha valamely Szerződő Fél az e cikk (3) bekezdés b) pontja szerinti közleményt elküldte, a következő két időpont közül a korábbi bekövetkeztétől:

i. azon időpont, ameddig az összes Szerződő Fél, amely ilyen közleményt küldött, értesítette a Tanács főtitkárát a javasolt módosítás elfogadásáról, feltéve hogy - amennyiben az összes elfogadást bejelentették az e cikk (3) bekezdésében említett hat hónapos határidő lejáratát megelőzően - ezt az időpontot tekintik a hat hónapos határidő lejárati időpontjának;

ii. az e cikk (4) bekezdésében említett kilenc hónapos lejárati időpontja.

(7) Minden elfogadottnak tekintett módosítás vagy hat hónappal azután lép hatályba, hogy azt elfogadottnak tekintették, vagy - ha ettől különböző határidőt határoztak meg a javasolt módosításban - azon határidőnek a lejártakor, amelyet azon időponttól számítanak, hogy a módosítást elfogadottnak tekintették.

(8) A Tanács főtitkára, amint lehetséges, értesíti az egyezmény Szerződő Feleit és a többi aláíró államot az ajánlott módosítással szemben a (3) bekezdés a) pontja szerint emelt kifogásról, továbbá az e cikk (3) bekezdése b) pontjával összhangban kapott közleményekről. Ezt követően a főtitkár tájékoztatja a Szerződő Feleket és más aláíró államokat, hogy az ilyen közleményt küldő Szerződő Fél vagy Felek emeltek-e kifogást a javasolt módosítással szemben, vagy elfogadták-e azt.

16. cikk

(1) Az egyezmény 15. cikkében megállapított módosítási eljárástól függetlenül minden melléklet - a fogalommeghatározások kivételével - módosítható a Tanács határozatával. A Tanács főtitkára az egyezményben részt vevő minden Szerződő Felet felkér, hogy vegyen részt egy mellékletre vonatkozó módosítási javaslatok megvitatásában. A módosítások ilyen módon eldöntött szövegét a Tanács főtitkára közli az egyezmény Szerződő Feleivel, a többi aláíró állammal és a Tanács olyan tagállamaival, amelyek nem szerződő felei az egyezménynek.

(2) Az e cikk (1) bekezdése szerint eldöntött módosítások hat hónappal azután lépnek hatályba, hogy a Tanács főtitkára azokat az érdekeltekkel közölte. Minden egyes Szerződő Felet, amelyre nézve a módosításokkal érintett melléklet kötelező erejű, úgy kell tekinteni, hogy elfogadta a módosításokat, hacsak az egyezmény 5. cikke szerinti eljárás alapján nem él fenntartással.

17. cikk

(1) Az egyezményt megerősítő vagy ahhoz csatlakozó államokat úgy kell tekinteni, hogy elfogadták az egyezménynek mindazon módosításait, amelyek a megerősítő vagy csatlakozási okiratok letétbe helyezéséig hatályba léptek.

(2) Minden államot, amely mellékletet fogadott el, úgy kell tekinteni, hogy elfogadta az érintett mellékletnek mindazon módosításait, amelyek a Tanács főtitkárának az elfogadásáról történő értesítéséig lépett hatályba, hacsak fenntartással nem élt az egyezmény 5. cikke alapján.

18. cikk

A Tanács főtitkára értesíti az egyezmény Szerződő Feleit, a többi aláíró államot és a Tanács olyan tagállamait, amelyek nem szerződő felei az egyezménynek, továbbá az Egyesült Nemzetek Szervezetének főtitkárát:

a) az egyezmény 11. cikke szerinti aláírásokról, megerősítésekről és csatlakozásokról;

b) az egyezmény és minden egyes melléklet hatálybalépésének időpontjáról, összhangban a 12. cikkel;

c) a 9. és 13. cikkel összhangban kapott értesítésekről;

d) az 5., 16. és 17. cikkekkel összhangban kapott értesítésekről és közlésekről;

e) a 14. cikk szerinti felmondásokról;

f) minden olyan módosításról, amelyet a 15. cikkel összhangban elfogadottnak tekintenek, és azok hatálybalépésének időpontjáról;

g) a Tanács által a 16. cikkel összhangban elfogadott, a mellékletre vonatkozó módosításokról és azok hatálybalépésének időpontjáról.

19. cikk

Az Egyesült Nemzetek Alapokmánya 102. cikkének megfelelően az egyezményt a Tanács főtitkárának kérésére az Egyesült Nemzetek Szervezetének Titkársága nyilvántartásba veszi.

Fentiek hiteléül alulírottak a megfelelő felhatalmazás birtokában az egyezményt aláírták.

Kelt Kyotóban, az ezerkilencszázhetvenharmadik év május havának tizennyolcadik napján, angol és francia nyelven, e szövegek mindegyike egyaránt hiteles, egyetlen eredeti példányban, amelyet a Tanács főtitkáránál helyeznek letétbe, aki a hitelesített másolatokat továbbítja minden, az egyezmény 11. cikke (1) bekezdésében említett államnak.

--------------------------------------------------

MELLÉKLET A VÁMRAKTÁRAKRÓL

BEVEZETÉS

A nemzetközi kereskedelmi gyakorlat természetéhez tartozik, hogy az importáruk további sorsa igen sok esetben nem ismert a behozatal időpontjában. Ez azt jelenti, hogy az importőrök kénytelenek többé-kevésbé hosszú időn keresztül az árukat tárolni.

Ahol a szándék az áruk újrakivitele, az importőrnek érdekében áll az árukat olyan vámeljárás alá vonni, amely elhárítja a behozatali vámok és adók megfizetésének kötelezettségét.

Ahol a szándék az áruk teljes behozatalára irányul, az importőr érdeke szintén azt kívánja, hogy késleltetni tudja a behozatali vámok és adók megfizetését, amíg az áruk a belföldi forgalomba ténylegesen be nem kerülnek.

Ahhoz, hogy ezek a lehetőségek az importőr rendelkezésére álljanak, az országok többsége a nemzeti jogszabályai útján rendelkezett a vámraktározási eljárásról.

Ugyanakkor nemcsak az importárukat lehet vámraktározás alá vonni.

Például egyes országok lehetővé teszik olyan áruk vámraktári elhelyezését is, amelyekre belső vámok és adók vonatkoznak, vagy amelyekre vonatkozóan már teljesítettek ilyen kötelezettségeket (akár nemzeti származású, akár előzőleg behozatali vám és adó megfizetése mellett behozott árukról van szó), annak érdekében, hogy ilyen belső vámok és adók alóli mentességre vagy azok visszatérítésére jogosultak lehessenek.

Hasonlóképpen, olyan áruk elhelyezése a vámraktárban, amelyeket korábban egy másik vámeljárás keretében már vámkezeltek, vagy amelyek kivitelkor behozatali vámok és adók visszatérítésére lehetnek jogosultak, lehetővé teszik a vámhatóságok számára, hogy az ilyen egyéb vámeljárást lezárják, vagy adott esetben a behozatali vámokat és adókat visszafizessék, mielőtt az árukat ténylegesen újra kivinnék.

E melléklet rendelkezéseit nem kell alkalmazni a következőkre:

- áruk átmeneti megőrzési raktárban történő elraktározására (zárt helyiségekben és körbekerített vagy kerítés nélküli területeken, amelyeket a vámhatóságok jóváhagytak, amelyekben az árukat vámkezelésig elraktározhatják);

- az áruk raktározására szabadkikötőkben és vámszabad területeken;

- olyan áruk vámhivatali felügyelet alatti feldolgozására vagy előállítására, amelyek feltételesen mentesek a behozatali vámok és adók alól, a vámhatóság által jóváhagyott helyiségekben (aktív feldolgozási raktárak).

FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK

E melléklet alkalmazásában:

a. "vámraktározási eljárás": olyan vámeljárás, amelynek alapján az importárukat vámellenőrzés mellett kijelölt helyen (vámraktár) elraktározzák behozatali vámok és adók megfizetése nélkül;

b. "behozatali vámok és adók": olyan vámok és minden egyéb illeték, adó, díj vagy más teher, amelyet az áruk behozatalakor vagy azzal kapcsolatban szednek, kivéve azonban azokat a díjakat és terheket, amelyek összege a nyújtott szolgáltatások megközelítő költségére korlátozódik;

c. "vámellenőrzés": olyan intézkedések, amelyeket olyan jogszabályok és rendelkezések betartásának biztosítása céljából alkalmaznak, amelyek alkalmazásáért a vámhatóság felelős;

d. "biztosíték": ami a vámhatóságot kielégítő módon biztosítja arról, hogy egy kötelezettség a vámhatóság felé teljesül. A "keretbiztosíték" az olyan kötelezettségek teljesítését biztosítja, amelyek több műveletből fakadnak;

e. "személy": természetes és jogi személyek egyaránt, hacsak a szövegösszefüggésből más nem következik.

ALAPELV

1. Kötelező rendelkezés

A vámraktározási eljárásra nézve e melléklet rendelkezései az irányadók.

RAKTÁRKATEGÓRIÁK

2. Kötelező rendelkezés

A Nemzeti jogszabályokban rendelkezni kell a minden importőr számára igénybe vehető vámraktárakról (közvámraktárak).

Megjegyzés

A nemzeti jogszabályok rendelkezéseinek megfelelően a közvámraktárakat vagy a vámhatóságok, vagy más hatóságok, vagy természetes vagy jogi személyek irányíthatják.

3. Kötelező rendelkezés

Az importáruk vámcélú közvámraktárban történő tárolásának joga nem korlátozható kizárólag az importőrökre, hanem azt ki kell terjeszteni más érdekelt személyekre is.

4. Kötelező rendelkezés

A nemzeti jogszabályok rendelkeznek a kizárólag meghatározott személyek által használható vámraktárakról (magánvámraktárak), amikor különleges kereskedelmi vagy ipari követelmények azt szükségessé teszik.

RAKTÁRAK LÉTREHOZÁSA

5. Kötelező rendelkezés

A vámraktárak felépítésére és elrendezésére vonatkozó követelményeket, valamint a vámellenőrzés rendjét a vámhatóságok állapítják meg.

Megjegyzés

Az ellenőrzés céljából a vámhatóságok különösen:

- megkövetelhetik, hogy a vámraktárak kettős zárral legyenek ellátva (az érdekelt személy által alkalmazott zárral és a vámzárral);

- állandó vagy időszakos felügyelet alatt tarthatják a helyiségeket;

- nyilvántartást vezethetnek, illetve megkövetelhetik nyilvántartás vezetését a vámraktározott árukról (külön regiszterek alkalmazásával vagy a vonatkozó vámáru-nyilatkozatok felhasználásával);

- időről időre leltárfelvételt készíthetnek a raktárban lévő árukról.

A VÁMRAKTÁRAK IRÁNYÍTÁSA

6. Kötelező rendelkezés

A nemzeti jogszabályok meghatározzák azt a személyt vagy azokat a személyeket, aki(k) felelős(ek) a vámraktározási eljárás alá vont áruk után felszámítható behozatali vámok és adók megfizetéséért, amely árukkal nem számolnak el a vámhatóság számára kielégítő módon.

7. Kötelező rendelkezés

Amennyiben biztosítékra van szükség a több műveletből származó kötelezettségek teljesülésének biztosítékaként, a vámhatóságok elfogadnak keretbiztosítékot.

8. Ajánlott gyakorlat

A biztosíték összegét a lehető legalacsonyabban kell megállapítani, tekintettel az esetleg felszámítható behozatali vámokra és adókra.

9. Ajánlott gyakorlat

A vámhatóságok eltekintenek a biztosítéktól, ha a raktár megfelelő vámfelügyelet alatt áll és különösen, ha vámzárral van ellátva.

10. Kötelező rendelkezés

A vámhatóságok állapítják meg a vámraktárak irányításával kapcsolatos követelményeket, illetve az áruk elhelyezésének és őrzésének feltételeit a vámraktárakban, és a könyvelés a vámhatóságok jóváhagyását igényli.

VÁMRAKTÁROZÁSRA ENGEDÉLYEZETT ÁRUK

11. Ajánlott gyakorlat

A közvámraktárakban való elhelyezést minden olyan importáru számára lehetővé kell tenni, amely behozatali vám- és adófizetési kötelezettség, illetve korlátozások vagy tilalmak alá esik, ha azokat nem a közerkölccsel, közrenddel, közbiztonsággal, közegészségüggyel kapcsolatos okokból, vagy állat-, illetve növény-egészségügyi megfontolásokból vezették be, vagy szabadalmak, védjegyek és szerzői jogok védelmével kapcsolatosak, függetlenül a mennyiségtől, a származási, érkezési vagy célországtól.

Azokat az árukat, amelyek olyan kockázatot hordoznak, amelyek valószínűleg hátrányos hatással lehetnek más árukra, vagy amelyek különleges berendezéseket igényelnek, kizárólag a fogadásukra különlegesen kialakított vámraktárak fogadhatják be.

12. Kötelező rendelkezés

A magánvámraktárakban tárolható árufajtákat az illetékes hatóságok határozzák meg, a vámraktározási eljárás kedvezményét megadó engedélyben vagy megfelelő rendelkezés formájában.

13. Ajánlott gyakorlat

A behozatali vámok és adók visszatérítésére kivitelkor jogosult árukra vonatkozóan ajánlott a vámraktárban történő tárolást engedélyezni azon célból, hogy ilyen visszatérítésre azonnal jogosultak legyenek, azzal a feltétellel, hogy azokat a későbbiekben kiviszik.

14. Ajánlott gyakorlat

A későbbi kivitel vagy egyéb engedélyezett rendelkezés céljából a vámraktárakban történő tárolást ajánlott lehetővé tenni az ideiglenes behozatali eljárás alatt álló árukra vonatkozóan, s a kötelezettségeket, amelyek az eljárás szerint fennállnak, ezáltal feloldják.

15. Ajánlott gyakorlat

A vámraktárakban történő tárolást ajánlott engedélyezni a kivitelre szánt olyan árukra vonatkozóan, amelyek belső vámokra vagy adókra kötelezettek, hogy azok az ilyen belső vámok vagy adók tekintetében mentességre vagy visszatérítésre legyenek jogosultak, feltéve hogy ezen árukat a későbbiekben kiviszik.

BETÁROLÁS VÁMRAKTÁRBA

16. Kötelező rendelkezés

A nemzeti jogszabályok rendelkeznek azokról a feltételekről, amelyek mellett a raktározásra szánt árukat bemutatják az illetékes vámhivatalnál, és amelyek szerint az árunyilatkozatot benyújtják.

ENGEDÉLYEZETT MŰVELETEK

17. Kötelező rendelkezés

Minden olyan személy részére, aki jogosult a vámraktározott áru feletti rendelkezésre, lehetővé kell tenni:

a) azok megvizsgálását;

b) mintavételt, indokolt esetben behozatali vámok és adók megfizetése mellett;

c) a megóvásukhoz szükséges műveletek elvégzését.

18. Kötelező rendelkezés

A vámraktározott áruk esetében is lehetővé kell tenni a szokásos kezelési módok alkalmazását a csomagolásuk, valamint a piacképes minőségük javítása érdekében, illetve a szállításra való előkészítés céljából, így például a rakomány megbontását, a csomagok összeállítását, a kiválogatást, a minősítést és az újracsomagolást.

A VÁMRAKTÁROZÁS IDŐTARTAMA

19. Kötelező rendelkezés

A vámraktárban történő tárolás engedélyezett maximális időtartamát a kereskedelem szükségleteire megfelelő tekintettel állapítják meg, és ez az időtartam egy évnél nem lehet rövidebb.

TULAJDONJOG ÁTRUHÁZÁSA

20. Kötelező rendelkezés

A vámraktározott áru tulajdonjogának átruházását lehetővé kell tenni.

ÁRUK ÁLLAGROMLÁSA, ELVESZÉSE VAGY MEGSEMMISÜLÉSE

21. Kötelező rendelkezés

A baleset vagy vis major következtében a vámraktár elhagyását megelőzően állagromlást szenvedett vagy tönkrement áruk belföldi forgalomba hozatalára történő vámkezelését lehetővé kell tenni úgy, mintha a behozatalukra ezen állagromlást szenvedett vagy tönkrement állapotukban került volna sor.

22. Kötelező rendelkezés

Azok a vámraktározott áruk, amelyek baleset vagy vis major következtében megsemmisültek vagy helyrehozhatatlanul elvesztek, nem esnek behozatali vám- és adófizetési kötelezettség alá, feltéve hogy a megsemmisülést vagy elveszést kellőképpen - a vámhatóságok megelégedésére - igazolták.

Mindennemű hulladék vagy maradék, ami a megsemmisülést követően visszamarad, amennyiben belföldi forgalomba kerül, olyan behozatali vám- és adófizetési kötelezettség alá esik, amely az ilyen állapotban behozott hasonló hulladékra vagy maradékra alkalmazható lenne.

23. Kötelező rendelkezés

Az áruk feletti rendelkezésre jogosult személy kérésére a vámraktározott árukról részben vagy egészben az állam javára lemondhatnak, vagy vámellenőrzés mellett ezeket megsemmisíthetik, illetve a kereskedelmi értéküktől megfoszthatják, a vámhatóság döntésétől függően. Az ilyen lemondás vagy megsemmisítés az államra semmilyen kötelezettséget nem ró.

Mindennemű hulladék vagy maradék, ami a megsemmisítést követően visszamarad, amennyiben belföldi forgalomba kerül, olyan behozatali vám- és adófizetési kötelezettség alá esik, amely az ilyen állapotban behozott hasonló hulladékra vagy maradékra alkalmazható lenne.

ÁRUK KITÁROLÁSA A VÁMRAKTÁRBÓL

24. Kötelező rendelkezés

Az áruk feletti rendelkezésre jogosult személyek újrakivitel, belföldi forgalomba hozatal, másik vámraktárba történő átszállítás, vagy egyéb vámeljárásra rendelés céljából felhatalmazást kapnak az áruk részben vagy egészben történő kitárolására a vámraktárból, feltéve hogy az egyes esetekre alkalmazandó feltételeket és alakiságokat betartják.

BELFÖLDI FELHASZNÁLÁSRA BOCSÁTOTT ÁRUK

25. Kötelező rendelkezés

A vámraktárból belföldi felhasználásra kitárolt áruk értékének és mennyiségének meghatározása szempontjából figyelembe veendő időpontot, valamint a rájuk alkalmazható behozatali vám- és adótételeket nemzeti jogszabályok állapítják meg.

A VÁMRAKTÁRBÓL KI NEM TÁROLT ÁRUK

26. Kötelező rendelkezés

Ha az árukat a vámraktárból a megállapított határidőn belül nem tárolják ki, a követendő eljárást a nemzeti jogszabályok állapítják meg.

27. Ajánlott gyakorlat

Amikor a vámraktárból ki nem tárolt árukat a vámhivatal értékesíti, az értékesítésből származó bevételt - a behozatali vámok, adók és minden más teher, valamint a felmerült költségek levonása után - vagy, amikor ez lehetséges, az átvételre jogosult személy(ek)nek átengedik, vagy azt meghatározott határidőn át a rendelkezésükre fenntartják.

VÁMRAKTÁRAKRA VONATKOZÓ TÁJÉKOZTATÁS

28. Kötelező rendelkezés

A vámhatóságok biztosítják, hogy a vámraktározási eljárással kapcsolatos összes lényeges információ az érdekeltek számára könnyen elérhető legyen.

--------------------------------------------------