Jegyzőkönyv

a vércsoport-meghatározó reagensek cseréjéről szóló

Európa-megállapodáshoz

ÁLTALÁNOS FELTÉTELEK

1. Sajátosság

A vércsoport-meghatározásra [1] használt reagensnek reakcióba kell lépnie minden vizsgált vérmintával, amely tartalmazza azt az antigént, amely homológ a reagens címkéjén feltüntetett antitesttel vagy egyéb alkotórésszel.

Amennyiben a készítményt az előállító által javasolt módon alkalmazzák, nem mutatkozhat a következő tényezők, illetve jelenségek fennállására utaló bizonyíték:

a) hemolitikus tulajdonságok;

b) a készítmény címkéjén megjelölteken kívül antitestek, vagy egyéb anyagok jelenléte;

c) baktériumok által termelt anyagok, amelyek tévesen pozitív vagy tévesen negatív reakciókat hoznak létre;

d) pénztekercsképződés révén pszeudo-agglutináció kialakulása;

e) prozónajelenség kialakulása;

2. Hatékonyság

A titer meghatározása során a vizsgált reagensből megfelelő közegben kétszeres hígítási sort készítenek. Minden hígításhoz azonos térfogatú vörösvértest-szuszpenziót kell adni. A titer a szérumnak az a legnagyobb hígítási fokának a reciprok értéke, amelynél még létrejött reakció. A hígítás mértékének meghatározásánál az össztérfogatba nem kell beleszámítani a vörösvértest-szuszpenzió térfogatát.

Abban az esetben, ha az anti-A, anti-B és más reagenseket tárgylemezen kívánnak használni, az aviditást a tárgylemezen zajló agglutináció létrejöttéhez szükséges idő átlaga fejezi ki.

3. Nemzetközi szabványok és nemzetközi egységek

Az anti-A és az anti-B, valamint az inkomplett anti-D vércsoport-meghatározó reagensek nemzetközi szabványjait a WHO (World Health Organization) hozta létre, és jelenleg fejlesztés alatt állnak nemzetközi szabványok más típusú vércsoport-reagensek esetében. A nemzetközi szabvány készítmény definíciószerűen milligrammonként vagy milliliterenként bizonyos számú nemzetközi egységet tartalmaz, és ez a meghatározás nincs összefüggésben az egyes vörösvértest-készítményekkel végzett vizsgálat során megfigyelhető titerrel [2].

4. Stabilitás és lejárati idő

Minden reagens, amennyiben a gyártó által javasolt tárolási feltételeknek megfelelően kezelik, megkívánt tulajdonságait legalább 1 évig megőrzi.

A folyadék formában kiszerelt reagens címkén feltüntetett lejárati ideje legfeljebb egy év lehet az utolsó, megfelelő hatékonyságot bizonyító ellenőrzés időpontjától számítva. A hatékonyságot ellenőrző vizsgálat megismétlésével a lejárati idő további egy évvel meghosszabbítható.

A száraz (liofilizált) formában kiszerelt reagens címkén feltüntetett lejárati ideje összhangban van a stabilitási vizsgálat eredményével, amelyet a nemzeti ellenőrző hatóság jóváhagyott.

5. Tartósítás

A vércsoport-meghatározásra használatos reagensek a tartósság megőrzése céljából száraz (liofilizált) vagy folyadék állapotban tárolhatók. A száraz (liofilizált) reagenseket inert gáz tartalmú légtérben vagy in vacuo abban az üveg ampullában tartják, amelyben a kiszárítás (liofilizálás) történt. Az ampullát a nedvesség bejutásának megakadályozására lezárják. A száraz reagens súlya ellenőrzés céljából végzett további 24 órás, foszfor-pentoxid felett, legfeljebb 0,02 higanymilliméter nyomáson történő szárítás esetén nem csökkenhet az eredeti súly 0,5 %-nál többel.

A reagenseket aszeptikus körülmények között készítik, bakteriális szennyeződéstől mentesek. A baktériumok növekedésének megakadályozására, az arra jogosult nemzeti hatóság úgy határozhat, hogy a reagenshez (vagy bármilyen, a száraz [liofilizált] reagenshez mellékelt oldószerhez) fertőtlenítő szert, vagy antibiotikumot adjanak. Ennek feltétele, hogy a reagens a hozzáadott anyag jelenlétében is megfeleljen a sajátlagosság és a hatékonyság követelményeinek.

Az emberi eredetű, vércsoport-meghatározásra használatos folyadék állapotú vagy feloldott szérumoknak legalább 2,5 mg fehérje-nitrogént kell tartalmazniuk milliliterenként.

A folyadék állapotú vagy már feloldott reagenseknek átlátszóknak kell lenniük, és nem tartalmazhatnak sem üledéket, sem gél állapotú vagy látható részecskéket.

6. Színezés

Kívánatos, hogy ameddig egységes rendszert alkotó nemzetközi megállapodás létre nem jön, a nemzetközi cserére szánt, vércsoport-meghatározásra használatos reagenseket nem színezik mesterségesen. Egyik hozzáadott színező anyag sem befolyásolhatja a specifikus reakció lefolyását.

7. Kiszerelés és térfogat

A vércsoport-meghatározásra használatos reagenseket olyan kiszerelésben és olyan térfogatban kell forgalmazni, hogy az egy ampullában lévő reagens mennyisége elegendő legyen az ismeretlen vörösvértestek, valamint a pozitív és a negatív kontroll során felhasznált vörösvértestek vizsgálatának elvégzésére. Az ampulla térfogata olyan legyen, hogy tartalma szükség esetén elegendő legyen ebben a jegyzőkönyvben leírt, megfelelő hatékonysági vizsgálat elvégzésére.

8. Jegyzőkönyvek és minták

Az előállító laboratórium a vércsoport-meghatározásra használatos reagensek gyártásának és minőségellenőrzésének minden lépéséről írott jegyzőkönyvet vezet. Minden kibocsátott reagensből megfelelő mennyiségű mintát tárolnak a laboratóriumban addig, amíg joggal feltételezhető, hogy az adott gyártási sorozat már nincs használatban.

9. A reagensek besorolása

A vércsoport-meghatározásra használatos reagensek tartalmazhatnak emberi, állati, növényi (vagy ásványi) eredetű anyagokat, amelyek közül néhány az aktív összetevő, mások csak adjuvánsok, amelyek hatékonyságot fokozó segédanyagok vagy a reagens stabilitásának fenntartására szolgálnak.

Technikai okokból ezeket a reagenseket az aktív összetevő eredete alapján három kategóriába sorolják. Ez nem azt jelenti, hogy az emberi eredetű reagens kizárólag emberi eredetű anyagokat tartalmaz, vagy hogy az állati, illetve növényi reagensek nem tartalmaznak emberi eredetű anyagokat.

10. Címke, tájékoztató és tanúsítvány

Az angol és francia nyelven, fehér papíron feketével nyomtatott címkét rögzítik minden forgalmazásra kész ampullára, és az a következő információt tartalmazza:

1. az előállító neve és címe;

2. a reagens neve, ahogyan az a megfelelő leírás fejlécén szerepel;

3. amennyiben antiszeptikumot, vagy antibiotikumot alkalmaznak, akkor annak neve és mennyisége, illetve annak feltüntetése, ha nincs ilyen;

4. a térfogat, illetve amennyiben a reagens száraz (liofilizált) formában van, annak feloldásához szükséges folyadék térfogata és összetétele;

5. lejárati idő;

6. gyártási tétel száma.

Továbbá, ez a címke vagy néhány forgalmazásra kész ampullát tartalmazó dobozon lévő címke vagy az ampullákhoz mellékelt tájékoztató tartalmazza a következő információt:

1. a gyártó teljes neve és címe;

2. a reagens neve, ahogyan az a megfelelő leírás fejlécén szerepel;

3. a térfogat, illetve amennyiben a reagens száraz (liofilizált) formában van, annak feloldásához szükséges folyadék térfogata és összetétele;

4. a dátum, amikor a készítmény hatékonyságát utoljára ellenőrizték;

5. lejárati idő (ha van);

6. gyártási tétel száma;

7. az előállító által javasolt alkalmazás megfelelő leírása;

8. a felbontatlan ampullák tárolási feltételei és a felbontás után szükséges óvintézkedések;

9. pontos összetétel, beleértve az antiszeptikumot és/vagy az antibiotikumot, ha van ilyen;

10. nyilatkozat arról, hogy a termék tartalmaz-e emberi eredetű anyagot.

Minden eladásra szánt szállítmányt tanúsítvánnyal látnak el, ahogyan a megállapodás 4. cikke és a jegyzőkönyv melléklete tartalmazza. A címkék és ismertetők mintái a jegyzőkönyvhöz csatolva megtalálhatók.

KÜLÖNLEGES RENDELKEZÉSEK

A. EMBERI EREDETŰ VÉRCSOPORT-MEGHATÁROZÁSRA HASZNÁLATOS SZÉRUMOK

a) EMBERI EREDETŰ SZÉRUMOK AB0 VÉRCSOPORT MEGHATÁROZÁSÁRA

i. Anti-A típusú vércsoport-meghatározásra használatos szérum (emberi eredetű)

Az anti-A szérum olyan B vércsoportú személyek véréből származik, akik egy részét immunizáltatták A vércsoportú vörösvértestekkel vagy A specifikus anyaggal. A személyek más részénél ilyen immunizáció esetleg nem történt. Az anti-A szérum agglutinálja az emberi A antigén tartalmú emberi vörösvértesteket, vagyis azokat, melyek az A és az AB csoportba tartoznak, beleértve az A1, A2, A1B és A2B alcsoportokat is. A szérum nem agglutinálja azokat az emberi vörösvértesteket, amelyek nem tartalmaznak A antigént, pl. a 0 és a B vércsoportba tartozókat.

Hatékonyság

Titrálás

Egy anti-A szérumot külön-külön titrálnak A1, A2 és A2B vörösvértestet tartalmazó szuszpenziókkal, és egyúttal ugyanezt elvégzik feloldott, de hígítatlan anti-A típusú vércsoport-meghatározásra használatos nemzetközi szabvány vagy egyenértékű referenciakészítménnyel. A szérum hatékonysága egyik esetben sem lehet 64 nemzetközi egység per milliliternél kisebb.

Az aviditás megállapítása

Tárgylemezen az anti-A szérumot összekeverik egyenlő térfogatú A1, A2 és A2B vörösvértest-szuszpenziókkal, amely szuszpenziókban a sejtes elemek aránya az össztérfogat 0,05–0,1 részét teszi ki. Minden egyes szuszpenzióban az agglutináció első jeleinek megjelenéséig legfeljebb kétszer annyi idő telhet el, mint amennyit a feloldott, de hígítatlan nemzetközi szabvány anti-A típusú vércsoport-meghatározásra használatos szérummal vagy azonos aviditású referenciastandarddal végzett vizsgálat igényelne.

ii. Anti-B típusú vércsoport-meghatározásra használatos szérum (emberi eredetű)

Az anti-B szérum olyan A vércsoportú személyek véréből származik, akik egy részét immunizáltatták B vércsoportú vörösvértestekkel vagy B specifikus anyaggal. A személyek más részénél ilyen immunizáció esetleg nem történt. Az anti-B szérum agglutinálja az emberi B antigén tartalmú vörösvértesteket, vagyis azokat, melyek a B és az AB csoportba tartoznak. A szérum nem agglutinálja azokat az emberi vörösvértesteket, amelyek nem tartalmaznak B antigént, pl. a 0 és a A vércsoportba tartozókat.

Hatékonyság

Titrálás

Egy anti-B szérumot titrálnak B vörösvértestet tartalmazó szuszpenzióval, és egyúttal ugyanezt elvégzik feloldott, de hígítatlan anti-B típusú vércsoport-meghatározásra használatos nemzetközi szabvány vagy egyenértékű referenciakészítménnyel. A szérum hatékonysága nem lehet 64 nemzetközi egység per milliliternél kisebb.

Az aviditás megállapítása

Tárgylemezen az anti-B szérumot egyenlő térfogatú B vörösvértest-szuszpenzióval keverik össze, amely szuszpenzióban a sejtes elemek aránya az össztérfogat 0,05–0,1 részét teszi ki. Az agglutináció első jeleinek megjelenéséig legfeljebb kétszer annyi idő telhet el, mint amennyit a feloldott, de hígítatlan nemzetközi szabvány anti-B típusú vércsoport-meghatározásra használatos szérummal vagy azonos aviditású referenciastandarddal végzett vizsgálat igényelne.

iii. Anti-A + Anti-B típusú (0 vércsoport) vércsoport-meghatározásra használatos szérum (emberi eredetű)

Az anti-A + anti-B szérum (0 vércsoport) olyan 0 vércsoportú személyek véréből származik, akik egy részét immunizáltatták A és B vércsoportú vörösvértestekkel vagy A és B specifikus anyaggal. A személyek más részénél ilyen immunizáció esetleg nem történt. Az anti-A + anti-B szérum (0 vércsoport) agglutinálja az A vagy B agglutinogént vagy mindkettőt tartalmazó emberi vörösvértesteket, vagyis az A csoportba és az A1, illetve A2 alcsoportba, a B csoportba, valamint az AB csoportba és az A1B, illetve A2B alcsoportba tartozókat. A szérum nem agglutinálja azokat az emberi vörösvértesteket, amelyek nem tartalmaznak A vagy B agglutinogént, vagyis azokat, melyek a 0 vércsoportba tartoznak. A szérum agglutinálja az Ax (Ay vagy Ao) antigén tartalmú emberi vörösvértesteket (amelyek általában nem agglutinálódnak B vércsoportba tartozó donoroktól származó anti-A szérummal).

Hatékonyság

Titrálás

Anti-A + anti-B szérumot (0 vércsoport) külön-külön titrálnak A1 és A2 agglutinogént tartalmazó vörösvértest-szuszpenziókkal, és egyúttal ugyanezt elvégzik feloldott, de hígítatlan anti-A típusú vércsoport-meghatározásra használatos nemzetközi szabvány vagy egyenértékű referenciakészítménnyel. A titrálást elvégzik B agglutinogént tartalmazó vörösvértest-szuszpenzióval, és egyúttal ugyanezt elvégzik feloldott, de hígítatlan anti-B típusú vércsoport-meghatározásra használatos nemzetközi szabvány vagy egyenértékű referenciakészítménnyel.

A szérum hatékonysága egyik esetben sem lehet 64 nemzetközi egység per milliliternél kisebb.

A hígítatlanul alkalmazott az anti-A + anti-B (0 vércsoport) meghatározásra használatos szérum könnyen észlelhető agglutinációt ad az Ax csoportba (Ay vagy Ao) tartozó vörösvértestekkel.

Az aviditás megállapítása

Tárgylemezen az anti-A + anti-B szérumot (0 vércsoport) egyenlő térfogatú A1 és A2 vörösvértest-szuszpenziókkal keverik össze, amely szuszpenziókban a sejtes elemek aránya az össztérfogat 0,05–0,1 részét teszi ki. Az agglutináció első jeleinek megjelenéséig legfeljebb kétszer annyi idő telhet el, mint amennyit a feloldott, de hígítatlan nemzetközi szabvány anti-A típusú vércsoport-meghatározásra használatos szérummal, vagy azonos aviditású referenciastandarddal végzett vizsgálat igényelne. Amikor tárgylemezen az anti-A + anti-B szérumot (0 vércsoport) egyenlő térfogatú B vörösvértest szuszpenzióval összekeverik, az utóbbi szuszpenzióban a sejtes elemek aránya az össztérfogat 0,05–0,1 részét teszi ki. Az agglutináció első jeleinek megjelenéséig legfeljebb kétszer annyi idő telhet el, mint amennyit a feloldott, de hígítatlan nemzetközi szabvány anti-B típusú vércsoport-meghatározásra használatos szérummal vagy azonos aviditású referenciastandarddal végzett vizsgálat igényelne. Amikor az anti-A + anti-B (0 vér csoport) szérumot tárgylemezen egyenlő térfogatú Ax (Ay vagy Ao) vörösvértest-szuszpenzióval összekeverik, az utóbbi szuszpenzióban a sejtes elemek aránya az össztérfogat 0,05–0,1 részét teszi ki. 18–25°C közötti hőmérsékleten az agglutináció első jeleinek megjelenéséig legfeljebb 5 perc telhet el.

b) EMBERI EREDETŰ SZÉRUMOK Rh-VÉRCSOPORT MEGHATÁROZÁSÁRA

Az anti-Rh típusú vércsoport-meghatározásra használatos szérumok, bármilyen sajátossággal rendelkeznek is, homológ vörösvértestekkel létrejövő agglutináció körülményeit tekintve tulajdonságaik alapján két csoport valamelyikébe tartoznak. Bizonyos szérumok, amelyeket gyakran "komplett" néven ismernek, agglutinálják a fiziológiás sóoldatban szuszpendált vörösvértesteket. Más, gyakran "inkomplett" néven ismert szérumok esetében viszont az agglutináció csak bizonyos kolloidok, így szarvasmarhavérből származó ún. bovin albumin jelenlétében, vagy más speciális laboratóriumi technikák alkalmazásával hozható létre. A szérumokat az előállító laboratórium által meghatározott körülmények között kell alkalmazni.

Egyes "inkomplett" szérumok tárgylemezen, saját szérumukban vagy plazmájukban szuszpendált homológ vörösvétestekkel is létrehoznak agglutinációt.

Az Rh-vércsoport meghatározására használatos szérumok hatékonyságára vonatkozó következőkben ismertetett követelmények felülvizsgálata szükségessé válhat, amikor nemzetközi szabvány készítmények válnak majd elérhetővé.

i. Anti-D (anti-Rho) típusú vércsoport-meghatározásra használatos szérum (emberi eredetű)

Az anti-D szérum egy vagy több olyan személy véréből származik, akit az Rh rendszer D antigénjével immunizáltak. A szérum a D antigén tartalmú emberi vörösvértestekkel reagál, de nem reagál olyan emberi vörösvértestekkel, melyek nem tartalmazzák a D antigént.

Hatékonyság

Titrálás

9 g/l nátrium-kloridot tartalmazó oldatban szuszpendált CcDee sejtekkel elvégzett vizsgálat során a "komplett" anti-D szérumok titere 32-nél nem kevesebb.

Amikor az "inkomplett" anti-D szérumot CcDee vörösvértestek felhasználásával titrálják, egyúttal ugyanezt elvégzik feloldott, de hígítatlan anti-D vércsoport (anti-RhO)meghatározásra használatos nemzetközi szabvány vagy egyenértékű referenciakészítménnyel. A hatékonyság nem lehet 32 nemzetközi egységnél kisebb. Azon kívül, hogy a szérum minden D antigén tartalmú vörösvértesttel reagál, amennyire lehetséges, reakciónak kell létrejönnie Du antigént tartalmazó vörösvértestekkel is.

Az aviditás megállapítása

A Diamond és Abelson féle tárgylemezpróbának megfelelően az anti-D szérumok körülbelül 40 °C hőmérsékleten, egyenlő térfogatú 40–50 % CcDee vörösvértest tartalmú szuszpenzióval összekeverve 30 másodpercen belül látható agglutinációt okoznak. Az agglutinációnak 120 másodpercen belül teljesen be kell fejeződnie.

ii. Anti-C (anti-Rh') típusú vércsoport-meghatározásra használatos szérum (emberi eredetű)

Az anti-C szérum egy vagy több olyan személy véréből származik, akit az Rh rendszer C agglutinogénjével immunizáltak. A szérum agglutinálja a C antigén tartalmú szuszpendált emberi vörösvértesteket, de nem agglutinálja azokat, amelyek C antigént nem tartalmaznak. Ebben a vonatkozásban a C antigént úgy kell tekinteni, hogy az a Cw antigént is magában foglalja.

A legtöbb diagnosztikus anti-C szérum együtt tartalmazza a "komplett" anti-C és az "inkomplett" anti-D antitestet. Ezek a szérumok emiatt csak akkor C antigén specifikusak, ha a vizsgált vörösvértestek literenként 9 g nátrium-kloridot tartalmazó oldatban vannak szuszpendálva.

Hatékonyság

Titrálás

Az anti-C szérumok ("komplett" v. "inkomplett") titere Ccddee vörösvértestekkel vizsgálva 8-nál nem lehet kevesebb.

Az aviditás megállapítása

A Diamond és Abelson féle tárgylemezpróba során az anti-C szérumok (amelyek semmilyen formában nem tartalmazhatnak anti-D-t) körülbelül 40 °C hőmérsékleten, egyenlő térfogatú, 0,4–0,5 térfogat arányú Ccddee vörösvértest tartalmú szuszpenzióval összekeverve 30 másodpercen belül látható agglutinációt okoznak. Az agglutinációnak 120 másodpercen belül teljesen be kell fejeződnie.

iii. Anti-E (anti-rh') típusú vércsoport-meghatározásra használatos szérum (emberi eredetű)

Az anti-E szérum egy vagy több olyan személy véréből származik, akit az Rh rendszer E agglutinogénjével immunizáltak. A szérum az E antigén tartalmú szuszpendált emberi vörösvértestekkel lép reakcióba.

Hatékonyság

Titrálás

Az anti-E szérumok ("komplett" vagy "inkomplett") titere ccddEe vörösvértestekkel vizsgálva 8-nál nem lehet kevesebb.

Az aviditás megállapítása

A Diamond és Abelson féle tárgylemezpróba során az anti-E szérumok (amelyeknek valamilyen formában anti-D-t kell tartalmazniuk) körülbelül 40 °C hőmérsékleten, egyenlő térfogatú, 0,4–0,5 térfogat arányú ccddEe vörösvértest tartalmú szuszpenzióval összekeverve 30 másodpercen belül látható agglutinációt okoznak. Az agglutinációnak 120 másodpercen belül teljesen be kell fejeződnie.

iv. Anti-D + C (anti-Rhorh′) típusú vércsoport-meghatározásra használatos szérum (emberi eredetű)

Anti-D + E (anti-Rhor″) típusú vércsoport-meghatározásra használatos szérum (emberi eredetű)

Anti-D + C, illetve anti-D + E sajátlagosságú szérumok közvetlenül immunizált személyek véréből vonhatók ki, vagy anti-D tartalmú szérumok anti-C, illetve anti-E tartalmú szérumokkal történt összekeverése útján állíthatók elő. Az adott szérumban, az előállító által meghatározott reakciófeltételek mellett mindkét antitestnek egy időben aktívnak kell lennie. Minden ilyen szérumnak reakcióba kell lépnie az összes vörösvértesttípussal, amely az összetevőként jelenlévő antitestek bármelyikével reakciót mutatna. Egyik anti-D + C tartalmú szérum esetében sem jöhet létre reakció olyan vörösvértestekkel, amelyek sem C, sem D antigént, illetve egyik anti-D + E tartalmú szérum esetében sem jöhet létre reakció olyan vörösvértestekkel, melyek sem D, sem E antigént nem tartalmaznak. A titer nem lehet kevesebb, mint az összetevőként jelenlévő antitestekre vonatkozóan megállapított titer. Kívánatos azonban az, hogy anti-D + C antitestek esetén (amely gyakori kombináció immunizált betegek szérumában), az anti-C titer ne legyen 32, illetve anti-D + E antitestek esetében az anti-E titer ne legyen 8 alatt. Amikor a szérumot Diamond és Abelson féle tárgylemezpróba során alkalmazzák, az agglutinációhoz szükséges időtartamok egyik reakcióba lépni képes vörösvértesttípus esetén sem lehetnek rövidebbek, mint amit az egyes összetevőként jelen lévő antitestekre megállapítottak.

B. NEM EMBERI EREDETŰ REAGENSEK

a) ÁLLATI EREDETŰ SZÉRUMOK

i. Anti-A típusú vércsoport-meghatározásra használatos szérum (állati eredetű)

Az anti-A szérum olyan állatok véréből származik, amelyek egy részét immunizáltatták A vércsoportú vörösvértestekkel vagy A specifikus anyaggal, más részüknél ilyen immunizáció esetleg nem történt. Az anti-A szérum agglutinálja az emberi A-antigén tartalmú vörösvértesteket, vagyis azokat, amelyek az A és az AB vércsoportba tartoznak, beleértve az A1, A2, A1B és A2B alcsoportokat is. A szérum nem agglutinálja azokat az emberi vörösvértesteket, amelyek nem tartalmaznak A antigént, pl. a 0 és a B vércsoportba tartozókat.

Hatékonyság

Titrálás

Egy anti-A szérumot külön-külön titrálnak A1, A2 és A2B vörösvértestet tartalmazó szuszpenziókkal, és egyúttal ugyanezt elvégzik feloldott, de hígítatlan anti-A vércsoport-meghatározásra használatos nemzetközi szabvány, vagy egyenértékű referenciakészítménnyel [3]. A szérum hatékonysága egyik esetben sem lehet 64 nemzetközi egység per milliliternél kisebb.

Az aviditás megállapítása

Tárgylemezen az anti-A szérumot egyenlő térfogatú A1, A2 és A2B vörösvértest-szuszpenziókkal kevernek össze, amely szuszpenziókban a sejtes elemek aránya az össztérfogat 0,05–0,1 részét teszi ki. Minden egyes szuszpenzióban az agglutináció első jeleinek megjelenéséig legfeljebb kétszer annyi idő telhet el, mint amennyit a feloldott, de hígítatlan nemzetközi szabvány anti-A vércsoport-meghatározásra használatos szérummal vagy azonos aviditású referenciastandarddal végzett vizsgálat igényelne.

ii. Anti-B típusú vércsoport-meghatározásra használatos szérum (állati eredetű)

Az anti-B szérum olyan állatok véréből származik, amelyek egy részét immunizáltatták B vércsoportú vörösvértestekkel, vagy B specifikus anyaggal, más részüknél ilyen immunizáció esetleg nem történt. Az anti-B szérum agglutinálja az emberi B-antigén tartalmú vörösvértesteket, vagyis azokat, amelyek a B és az AB vércsoportba tartoznak. A szérum nem agglutinálja azokat az emberi vörösvértesteket, amelyek nem tartalmaznak B- antigént, pl. a 0 és A vércsoportba tartozókat.

Hatékonyság

Titrálás

Egy anti-B szérumot titrálnak B vörösvértestet tartalmazó szuszpenzióval, és egyúttal ugyanezt elvégzik feloldott, de hígítatlan anti-B vércsoport-meghatározásra használatos nemzetközi szabvány vagy egyenértékű referenciakészítménnyel [4]. A szérum hatékonysága nem lehet 64 nemzetközi egység per milliliternél kisebb.

Az aviditás megállapítása

Tárgylemezen az anti-B szérumot egyenlő térfogatú B vörösvértest-szuszpenzióval kevernek össze, amely szuszpenzióban a sejtes elemek aránya az össztérfogat 0,05–0,1 részét teszi ki. Az agglutináció első jeleinek megjelenéséig legfeljebb kétszer annyi idő telhet el, mint amennyit a feloldott, de hígítatlan nemzetközi szabvány anti-B vércsoport-meghatározásra használatos szérummal, vagy azonos aviditású referenciastandarddal végzett vizsgálat igényelne.

iii. Anti-humán globulin tartalmú szérum (állati eredetű) [5]

Az anti-humán globulin tartalmú szérum vércsoport-szerológiai alkalmazásához elengedhetetlenül szükséges, hogy IgG globulin és komplement faktorok elleni agglutináló antitesteket tartalmazzon. Az anti-humán globulin állatok véréből származik, amelyeket emberi szérum fehérje injekció útján történt bejuttatásával immunizáltak. Ennek a szérumnak agglutinálnia kell az összes, IgG-t és/vagy komplement faktort felületén hordozó (ún. coated) emberi vörösvértestet. A gyártó által meghatározott feltételek betartása esetén a szérum, tekintet nélkül arra, hogy milyen vércsoportba tartoznak is, nem agglutinálhatja felületükön IgG-t és/vagy komplement faktorokat nem hordozó (ún. uncoated) vörösvértesteket.

Sajátosság

A vércsoport-szerológiában használatos anti-human globulin tartalmú szérum sajátosságát különféle, felületükön antitesteket hordozó (ún. coated) emberi vörösvértestekkel kell meghatározni. Ilyenek pl. az emberi eredetű inkomplett antitestekkel, így anti-D-vel, anti-K-val és anti-Fya-val érzékenyített vörösvértestek, friss emberi szérum jelenlétében komplement kötő inkomplett anti-Lea antitestekkel érzékenyített vörösvértestek, ún. "inkomplett hideg-antitestekkel" érzékenyített vörösvértestek. A sajátlagossági vizsgálat során használni kell még emberi IgG-vel érzékenyített, csersavval kezelt vörösvértesteket és végül 10 különféle, antitesteket felületükön nem hordozó ("uncoated") A és B vércsoport antigéneket tartalmazó vagy nem tartalmazó humán vörösvértesteket.

Hatékonyság

Titrálás

Egy anti-humán globulin tartalmú szérum kiszerelt állapotában, vagy a címkén feltüntetett javaslatnak megfelelő hígításban, erősen agglutinálja az emberi eredetű, inkomplett anti-D szérummal kezelt humán vörösvértesteket. Az anti-D szérum titere albumin helyettesítési módszer szerint, D-pozitív vörösvértestek felhasználásával történő meghatározásakor legfeljebb négy lehet. Az anti-humán globulin tartalmú szérum az inkomplett anti-D szérummal kezelt vörösvértestek esetében megfigyelt hígításban agglutinálja a szelektált, gyenge anti-K antitestekkel érzékenyített K-pozitív és a szelektált, gyenge anti-Fya antitestekkel érzékenyített Fya pozitív emberi vörösvértesteket.

Ugyanekkora vagy a címkén feltüntetett más hígításnál a szérum agglutinálja friss szérum jelenlétében a gyenge komplement kötő, inkomplett anti-Lea antitesttel érzékenyített emberi vörösvértesteket.

Klinikai szempontból kívánatos, hogy az anti-humán globulin tartalmú szérum kétszeres hígítása alkalmas legyen az előbbiekben ismertetett összes, felületi antitesttel bevont ("coated") inkomplett antitestek kimutatására.

b) VÉRCSOPORT-MEGHATÁROZÁSRA HASZNÁLATOS NÖVÉNYI EREDETŰ REAGENSEK

i. Anti-A típusú vércsoport-meghatározásra használatos reagens (növényi eredetű)

Az anti-A reagenst megfelelő növény magjából vagy más részéből extrakcióval állítják elő, amely után szükség esetén tisztítást alkalmaznak. Az anti-A reagens agglutinálja az A antigén tartalmú emberi vörösvértesteket, vagyis azokat, amelyek az A és az AB vércsoportba tartoznak, beleértve az A1, A2, A1B és A2B alcsoportokat is. A reagens nem agglutinálja azokat az emberi vörösvértesteket, amelyek nem tartalmaznak A antigént, pl. a 0 és a B vércsoportba tartozókat.

Hatékonyság

Titrálás

Egy anti-A reagenst külön-külön titrálnak A1, A2 és A2B vörösvértestet tartalmazó szuszpenziókkal, és egyúttal ugyanezt elvégzik feloldott, de hígítatlan anti-A vércsoport-meghatározásra használatos nemzetközi szabvány vagy egyenértékű referenciakészítménnyel [6].

A szérum hatékonysága egyik esetben sem lehet 64 nemzetközi egység per milliliternél kisebb.

Az aviditás megállapítása

Tárgylemezen az anti-A reagenst egyenlő térfogatú A1, A2 és A2B vörösvértest-szuszpenziókkal keverik össze, amely szuszpenziókban a sejtes elemek aránya az össztérfogat 0,05–0,1 részét teszi ki. Minden egyes szuszpenzióban az agglutináció első jeleinek megjelenéséig legfeljebb kétszer annyi idő telhet el, mint amennyit a feloldott, de hígítatlan nemzetközi szabvány anti-A típusú vércsoport-meghatározásra használatos szérummal vagy azonos aviditású referenciastandarddal végzett vizsgálat igényelne.

ii. Anti-B típusú vércsoport-meghatározásra használatos reagens (növényi eredetű)

Az anti-B reagenst megfelelő növény magjából vagy más részéből extrakcióval állítják elő, amely után szükség esetén tisztítást alkalmaznak. Az anti-B reagens agglutinálja a B antigén tartalmú emberi vörösvértesteket, vagyis azokat, melyek a B és az AB vércsoportba tartoznak. A reagens nem agglutinálja azokat az emberi vörösvértesteket, amelyek nem tartalmaznak B antigént, pl. a 0 és az A vércsoportba tartozókat.

Hatékonyság

Titrálás

Egy anti-B reagenst B vércsoportba tartozó vörösvértest szuszpenzióval titrálnak, és egyúttal ugyanezt elvégzik feloldott, de hígítatlan anti-B vércsoport-meghatározásra használatos nemzetközi szabvány vagy egyenértékű referenciakészítménnyel. [7] A szérum hatékonysága egyik esetben sem lehet 64 nemzetközi egység per milliliternél kisebb.

Az aviditás megállapítása

Tárgylemezen az anti-B reagenst egyenlő térfogatú B vércsoportba tartozó vörösvértest-szuszpenzióval keverik össze, amely szuszpenzióban a sejtes elemek aránya az össztérfogat 0,05–0,1 részét teszi ki. Az agglutináció első jeleinek megjelenéséig legfeljebb kétszer annyi idő telhet el, mint amennyit a feloldott, de hígítatlan nemzetközi szabvány anti-B típusú vércsoport-meghatározásra használatos szérummal vagy azonos aviditású referenciastandarddal végzett vizsgálat igényelne.

[1] A jegyzőkönyv és mellékleteinek jóváhagyása idején a Szerződő Felek képviselői úgy értelmezték, hogy amikor a megállapodás angol nyelvű szövegében a "blood incompatibilities" vagyis "vér-inkompatibilitás" kifejezés szerepel, "vércsoport-inkompatibilitást" kívántak kifejezni.Abban is egyetértés volt, hogy amikor a megállapodás és a jegyzőkönyv angol nyelvű szövegében a "vércsoport-meghatározás", vagyis a "blood-grouping" kötőjeles kifejezés szerepel, azt kötőjel nélkül "blood grouping"-nak kell olvasni.

[2] A legtöbb fajta vércsoport-meghatározásra használatos reagens hatékonyságát vörösvértest-szuszpenzió felhasználásával a hígítási sorozatban megfigyelt agglutinációs titerrel fejezik ki. A titer azt fejezi ki, hogy hányszorosára hígult a reagens a hígítási sor utolsó keverékében, amelynél mikroszkóppal látható agglutináció jön létre.Amennyiben a vércsoport-meghatározásra használatos reagensnek létezik nemzetközi szabvány készítménye (jelenleg anti-A és anti-B, valamint inkomplett anti-D), akkor a hatékonyság kifejezhető nemzetközi egységekben (ld. Bull, Wld. Hlth. Org. 1954, 10, 937, 941–1950, 3, 301), mert ilyenkor az ismeretlen reagenst a titrálás során a nemzetközi szabvánnyal, vagy az ezen alapuló nemzeti szabvánnyal hasonlítják össze.A vércsoport-meghatározásra használt szérumok nemzetközi szabvány készítményei szárított (liofilizált) humán szérumot tartalmazó ampullákban kerülnek forgalomba. Amikor feloldásukkor 1 ml térfogatú oldatot állítanak elő, az anti-A és az anti-B szérumok definíciószerűen 256 nemzetközi egységet tartalmaznak milliliterenként. A szabvány készítmények ingyen rendelhetők a WHO koppenhágai nemzetközi biológiai szabványokkal foglalkozó laboratóriumától (International Laboratory for Biological Standards of WHO, Statens Seruminstitut, Copenhagen).Az alábbi táblázat a nemzetközi szabvány anti-A serum (S) és egy "ismeretlen" anti-A reagens (U) A1 és A2B vörösvértestek felhasználásával végzett összehasonlító titrálását mutatja be példának.

[3] A nemzetközi szabvány készítmény emberi eredetű: amennyiben egyenértékű referenciakészítményt alkalmaznak, az lehet emberi és más eredetű.

[4] A nemzetközi szabvány készítmény emberi eredetű: amennyiben egyenértékű referencia készítményt alkalmaznak, az lehet emberi és más eredetű.

[5] Coombs, R. R. A., Mourant, A. E. and Race, R.R. (1945), Lancet, iii 5.Coombs, R. R. A., Mourant, A. E. and Race, R.R. (1945), Brit. J. exp. Path. 26, 255.

[6] A nemzetközi szabvány készítmény emberi eredetű: amennyiben egyenértékű referencia készítményt alkalmaznak, az lehet emberi és más eredetű.

[7] A nemzetközi szabvány készítmény emberi eredetű: amennyiben egyenértékű referencia készítményt alkalmaznak, az lehet emberi és más eredetű.

--------------------------------------------------

CÍMKE MINTA

EURÓPA TANÁCS

A VÉRCSOPORT-MEGHATÁROZÁSRA HASZNÁLATOS REAGENSEK CSERÉJÉRE VONATKOZÓ EURÓPAI MEGÁLLAPODÁS

a) folyékony szérum

1. X Laboratórium, Amsterdam

2. Anti-A szérum (emberi eredetű)

3. Nátrium-azid 0,1 %

4. 5 ml

5. 1965. szeptember 7.

6. No. 1 2 3 4

b) száraz (liofilizált) szérum

1. X Laboratórium, Amsterdam

2. Anti-B szérum (állati eredetű)

3. Mersalat 0,1 %

4. 5 ml desztillált vízzel történő feloldás céljára

5. 1968. december 31.

6. No. 4 3 2 1

--------------------------------------------------

MINTA A TÁJÉKOZTATÓHOZ

EURÓPA TANÁCS

A VÉRCSOPORT-MEGHATÁROZÁSRA HASZNÁLATOS REAGENSEK CSERÉJÉRE VONATKOZÓ EURÓPAI MEGÁLLAPODÁS

1. Központi Vértranszfúziós Laboratórium,

Main Street 1,

Metropolis,

Westland

2. Anti-E (anti-rh) szérum (emberi eredetű)

3. 10 ml

4. Az aktivitás utolsó ellenőrzésének dátuma: 1961. május 30.

5. Lejárati idő: 1962. május 30.

6. No. 5432

7. A vizsgálandó vörösvértesteket 9 g/l koncentrációjú NaCl-oldatban legalább egyszer mosni kell. Egységnyi térfogatú vagy egy csepp vörösvértest-koncentrátumot 30 térfogategységnyi vagy 30 csepp izotóniás NaCl-oldattal kell összekeverni, ezzel olyan erythrocyta szuszpenzió jön létre, amelyben a sejtes állomány térfogataránya hozzávetőleg 0,03. Kellő gyakorlattal a szuszpenzió töménysége megtekintéssel is megfelelően megítélhető.

Pasteur pipettából egy kis cseppet juttatnak egy precipitációs csőbe (6 mm x 30 mm), és ehhez hasonló cseppnyi vörösvértest-szuszpenziót adnak. (Kellő gyakorlattal a művelet gazdaságosan végezhető, ha a szérumot és a sejtszuszpenziót 10 μl jelzéssel rendelkező pipettából adagolják.) A cső tartalmát összekeverik, és 37 °C-on 2 óra hosszat inkubálják. A cső tartalmát azután óvatosan mikroszkópos vizsgálathoz használható tárgylemezre töltik, és finoman szétterítik. Amennyiben szabad szemmel nem állapítható meg egyértelműen agglutináció kialakulása, a tárgylemezt mikroszkóp alatt, az agglutináció kialakulásának és mértékének megállapítása céljából megvizsgálják.

8. Legfeljebb – 20 °C-on tárolható. Amennyiben a felnyitás napját követően kerül használatra, 100 g/l koncentrációjú nátrium-azid oldatból 0,1 ml-t kell hozzáadni.

9. Humán anti-E ("anti-rh") szérum: 5 ml; az oldat 300 g bovin albumint tartalmaz literenként: 5 ml.

10. Ez a termék emberi eredetű anyagot tartalmaz.

--------------------------------------------------

A JEGYZŐKÖNYV MELLÉKLETE

EURÓPA TANÁCS

A VÉRCSOPORT-MEGHATÁROZÁSRA HASZNÁLATOS REAGENSEK CSERÉJÉRE VONATKOZÓ EURÓPAI MEGÁLLAPODÁS

TANÚSITVÁNY

(4. cikk)

MINDIG A SZÁLLITMÁNNYAL EGYÜTT KELL KEZELNI

… (hely) | … 19… (dátum) |

|

Küldemények száma | Az alulírott igazolja, hogy az üresen hagyott sorokban megnevezett küldemény … |

… | … |

Megjelölés | az előállításért felelős… |

… | … |

… | … |

Gyártási szám | amely az egyik, 6. cikkben említett és a Megegyezéshez csatolt Jegyzőkönyv követelményeit teljesítő intézmény. A küldemény azonnal elszállítható az átvevőhöz |

… | (név és hely) … |

| … |

| … (pecsét) | … (aláírás) | … (beosztás) |

--------------------------------------------------