Megállapodás a védintézkedésekről

A TAGOK,

szem előtt tartva a tagoknak az 1994. évi GATT-ra alapozott nemzetközi kereskedelmi rendszer fejlesztésére és erősítésére vonatkozó általános célját;

felismerve az 1994. évi GATT alapelvei tisztázásának és megerősítésének szükségességét, különösen annak XIX. cikke (Rendkívüli intézkedések egyes termékek importjánál) vonatkozásában, valamint annak igényét, hogy visszaállítsák a multilaterális ellenőrzést a védintézkedések felett, és felszámolják az ilyen ellenőrzést megkerülő intézkedéseket;

felismerve a szerkezeti alkalmazkodás fontosságát és annak igényét, hogy a nemzetközi piacokon a versenyt ösztönözzék annak korlátozása helyett; és

felismerve továbbá, hogy e célból egy minden tagra vonatkozó, az 1994. évi GATT alapelvein nyugvó átfogó megállapodásra van szükség,

A KÖVETKEZŐKBEN ÁLLAPODTAK MEG:

1. cikk

Általános rendelkezés

Ez a Megállapodás szabályokat állapít meg a védintézkedések alkalmazására; védintézkedések az 1994. évi GATT XIX. cikke szerinti intézkedések.

2. cikk

Feltételek

(1) Egy tag [1] csak akkor alkalmazhat védintézkedést valamely termékre, ha ez a tag az alábbiakban rögzített előírások szerint megállapította, hogy e terméket területére olyan, abszolút mértékben vagy a hazai termeléshez viszonyítottan megnövekedett mennyiségben és olyan feltételek mellett importálják, amelyek súlyos kárt okoznak a hasonló vagy közvetlenül versenyző termékeket gyártó hazai iparágnak vagy azt súlyos károkozással fenyegetik.

(2) Védintézkedéseket az importált termékre kell alkalmazni, függetlenül azok forrásától.

3. cikk

Vizsgálat

(1) Egy tag csak az illetékes hatóság által korábban megállapított eljárások szerint lefolytatott és az 1994. évi GATT X. cikkével összhangban közzétett vizsgálatot követően alkalmazhat védintézkedést. E vizsgálat magában foglal egy megfelelő nyilvános közzétételt minden érdekelt fél részére és nyilvános meghallgatásokat vagy más olyan megfelelő módszereket, amelyek lehetővé teszik az importőröknek, az exportőröknek és más érdekelt feleknek, hogy bizonyítékaikat és véleményüket ismertessék, beleértve annak lehetőségét, hogy más felek álláspontjára válaszolhassanak, és közölhessék véleményüket többek között arról, hogy a védintézkedés alkalmazása a köz érdekét szolgálná-e. Az illetékes hatóságok jelentést tesznek közzé, rögzítve megállapításaikat és megindokolt következtetéseiket, amelyekre az összes idevágó tény és törvény alapján jutottak.

(2) Bármely olyan információt, amely természeténél fogva bizalmas vagy amelyet bizalmas alapon nyújtottak ennek indokát bemutatva, az illetékes hatóságoknak így kell kezelniük. Az ilyen információt nem lehet felfedni az azt szolgáltató fél engedélye nélkül. A bizalmas információt szolgáltató feleket fel lehet kérni nem bizalmas összefoglaló nyújtására, vagy - amennyiben e felek jelzik, hogy az ilyen információ nem összefoglalható - azon okok ismertetésére, amelyek miatt nem készíthető összefoglaló. Mindazonáltal, ha az illetékes hatóságok úgy találják, hogy a bizalmas kezelés iránti kérelem nem indokolt, és ha az érintett fél nem kívánja az információ nyilvánosságra hozatalát vagy nem kíván felhatalmazást adni annak általánosított vagy összefoglalt formában való felfedéséhez, a hatóságok figyelmen kívül hagyhatják ezeket az információkat, kivéve, ha megfelelő forrásokból kielégítő bizonyságot szereznek az információ helytállóságáról.

4. cikk

A súlyos kár vagy fenyegető súlyos kár meghatározása

(1) E Megállapodás alkalmazásában:

a) a "súlyos kár" a hazai iparág helyzetében bekövetkező jelentős általános rosszabbodást jelent;

b) a "fenyegető súlyos kár" a (2) bekezdés szerint közvetlenül a bekövetkezés előtt álló súlyos kárt jelent. A fenyegető súlyos kár megállapítását tényekre kell alapozni és nem csupán állításokra, feltételezésekre vagy távoli lehetőségre;

c) a kár vagy fenyegető kár megállapításánál a "hazai iparág" alatt a tag területén működő, hasonló vagy közvetlenül versenyző termékeket termelők összessége értendő, vagy azok, akik összesített kibocsátása a hasonló vagy közvetlenül versenyző termékekből ezen termékek teljes hazai termelésében meghatározó részt képvisel.

(2) a) E Megállapodás rendelkezései alapján egy hazai iparágnak a megnövekedett import által okozott kár vagy fenyegető kár megállapításának vizsgálata során, az illetékes hatóságoknak értékelniük kell az összes vonatkozó objektív és számszerűsíthető tényt, amelyek hatással vannak az érintett iparágra, különös tekintettel az érintett termék importszintjének és -mennyiségének abszolút, illetve relatív növekedésére, a megnövekedett importnak a belföldi piaci részesedésére, az értékesítési szintekben, a gyártásban, a termelékenységben, a kapacitáskihasználtságban, a nyereségben és veszteségben, valamint a foglalkoztatásban bekövetkezett változásokra.

b) Az a) pont szerinti megállapításokat csak akkor szabad megtenni, ha a vizsgálat kimutatja objektív bizonyítékok alapján, hogy az érintett termék megnövekedett importja és a károkozás vagy a fenyegető károkozás között okozati összefüggés van. Amikor a hazai iparnak okozott kár a megnövekedett importtal egyidőben, de más okokból következett be, az ilyen kár nem tulajdonítható a megnövekedett importnak.

c) Az illetékes hatóságoknak a 3. cikk rendelkezéseivel összhangban azonnal közzé kell tenniük a vizsgált eset részletes elemzését, valamint bizonyítaniuk kell a vizsgált tények szakszerűségét.

5. cikk

Védintézkedések alkalmazása

(1) A tagok csak olyan mértékben alkalmazhatnak védintézkedéseket, amely szükséges a komoly kár elhárításához vagy orvoslásához, illetve az alkalmazkodás elősegítéséhez. Amennyiben mennyiségi korlátozást alkalmaznak, az ilyen intézkedés nem korlátozhatja az import mennyiségét egy olyan, közelmúlt időszak szintje alá, amely a legutolsó három olyan reprezentatív év átlagos importját jelenti, amelyre vonatkozóan statisztikai adatok rendelkezésre állnak, kivéve, ha a károkozás megelőzéséhez és orvoslásához nyilvánvalóan indokolt más szint alkalmazása. A tagoknak a fenti célok eléréséhez a legalkalmasabb intézkedéseket kell választaniuk.

(2) a) Azokban az esetekben, amikor a szállító országok között kvótát osztanak szét, a korlátozást alkalmazó tag igyekezhet minden olyan taggal megállapodni, amelynek lényeges érdeke fűződik az érintett termék szállításához, a kvóta elosztásáról. Olyan esetekben, amikor a fenti módszer gyakorlati szempontból nem alkalmazható, az érintett tag a kvótát az olyan tagok között, amelyeknek az adott termék szállításához lényeges érdekük fűződik, arányosan, a korábbi reprezentatív időszak teljes importmennyiségében vagy értékében képviselt beszállításaik szerint osztja fel, figyelembe véve az adott termék kereskedelmét befolyásoló vagy arra befolyással bíró bármilyen más körülményt.

b) A tagok eltérhetnek az a) pont rendelkezéseitől, feltéve, ha a 12. cikk (3) bekezdése szerinti konzultációkat a 13. cikk (1) bekezdése szerinti védintézkedésekkel foglalkozó bizottság keretében lefolytatták és a bizottság számára egyértelműen bizonyítják, hogy i. a reprezentatív időszakban a bizonyos tagoktól származó érintett termék importja aránytalan mértékben növekedett a termék ugyanazon időszak alatti összes import növekedéséhez képest, ii. az a) alpont rendelkezéseitől való eltérés okai igazoltak, és iii. az ezen eltérés feltételei az érintett termék összes szállítója szempontjából igazságosak. Egy ilyen intézkedés időtartama nem haladhatja meg a 7. cikk (1) bekezdésében meghatározott kezdeti szakasz időtartamát. A fentiekben említett eltérés nem alkalmazható fenyegető súlyos kár esetében.

6. cikk

Ideiglenes védintézkedések

Kritikus körülmények között, amikor a késedelem nehezen helyrehozható kárt okozna, a tag ideiglenes védintézkedést hozhat annak előzetes megállapítása után, hogy egyértelmű bizonyíték van a megnövekedett import által okozott súlyos kárról vagy arról, hogy az súlyos kárral fenyeget. Az ideiglenes intézkedés időtartama nem haladhatja meg a 200 napot, amely időszak alatt a 2-7. és a 12. cikkek idevágó követelményeit teljesíteni kell. Ezen intézkedések vámemelés formáját ölthetik, amelyet azonnal vissza kell téríteni, ha a 4. cikk (2) bekezdése szerinti későbbi vizsgálat nem állapítja meg, hogy a megnövekedett import súlyos kárt okozott egy hazai iparágnak vagy súlyos károkozással fenyegette azt. Bármely ideiglenes intézkedés időtartamát a 7. cikk (1), (2) és (3) bekezdése szerinti kezdeti időtartam és annak bármely meghosszabbítása részeként kell számba venni.

7. cikk

Védintézkedések időtartama és felülvizsgálata

(1) Egy tag védintézkedéseket csak az okozott kár elhárításához vagy annak orvoslásához szükséges időszakra alkalmazhat. Az intézkedés időtartama nem haladhatja meg a négy évet, kivéve, ha azt a (2) bekezdés szerint meghosszabbították.

(2) Az (1) bekezdésben említett időtartam meghosszabbítható, feltéve, ha az importőr tag illetékes hatóságai meggyőződtek a 2., 3., 4. és 5. cikkekben leírt eljárásoknak megfelelően arról, hogy a védintézkedés továbbra is szükséges a súlyos kár megelőzéséhez vagy orvoslásához, és bizonyíték van arra, hogy az iparág alkalmazkodik, és feltéve, ha a 8. és 12. cikkek vonatkozó rendelkezéseit betartják.

(3) A védintézkedések alkalmazásának teljes időtartama, beleértve bármely ideiglenes intézkedés alkalmazásának időtartamát, a kezdeti alkalmazás időszakát és annak bármely meghosszabbítását, nem haladhatja meg a nyolc évet.

(4) Az alkalmazkodás elősegítése céljából olyan esetben, ahol a 12. cikk (1) bekezdésének rendelkezései szerint bejelentett védintézkedés hatályának várható időtartama hosszabb mint egy év, az intézkedést az alkalmazó tagnak fokozatosan, rendszeres időközönként liberalizálnia kell az alkalmazási időszak során. Ha az intézkedés több mint három évig hatályos, az ilyen intézkedést alkalmazó tag legkésőbb az érvényesség félidejénél köteles felülvizsgálni a helyzetet, és amennyiben szükséges, vissza kell vonnia az intézkedést vagy gyorsítania kell a liberalizálás ütemét. A (2) bekezdés szerint meghosszabbított intézkedés nem lehet korlátozóbb, mint a kezdeti szakasz végén, és folytatni kell liberalizálását.

(5) Nem alkalmazható ismételten védintézkedés olyan termékkel szemben, amely a WTO-egyezmény hatálybalépését követően hozott védintézkedés tárgya volt, legalább annyi ideig, ameddig az előző intézkedés érvényben volt, feltéve, hogy a nem alkalmazás időtartama legalább két év.

(6) Az (5) bekezdés rendelkezései mellett ismételt védintézkedés alkalmazható 180 napig vagy rövidebb ideig a termék importjával szemben, ha

a) a kérdéses termék importjával szemben alkalmazott védintézkedés bevezetése óta legalább egy év telt el; és

b) ugyanarra a termékre védintézkedést két alkalomnál nem többször alkalmaztak az intézkedés bevezetését közvetlenül megelőző ötéves időszakban.

8. cikk

Az engedmények mértéke és egyéb kötelezettségek

(1) Azon tagnak, amelyik védintézkedést kíván bevezetni vagy az érvényben lévő intézkedés meghosszabbítását tervezi, törekednie kell arra, hogy a 12. cikk (3) bekezdése rendelkezéseivel összhangban az engedményeket és egyéb kötelezettségeket lényegében ugyanolyan mértékben tartsa meg, mint amelyek közte és az intézkedés által érintett exportőr tagok között az 1994. évi GATT szerint érvényben vannak. E cél érdekében az érdekelt tagok megállapodhatnak bármely megfelelő kereskedelmi kompenzációs módszerben, hogy az intézkedés kereskedelmükre gyakorolt kedvezőtlen hatását kiegyenlítsék.

(2) Ha a 12. cikk (3) bekezdése szerinti konzultációk során 30 napon belül nem jutnak megegyezésre, az érintett exportőr tagoknak jogukban áll az intézkedés hatálybalépésének napjától számított 90 napnál nem később, hogy felfüggesszenek, az írásbeli felfüggesztési bejelentés Árukereskedelmi Tanácshoz való beérkeztét követő 30 nap lejárta után, olyan lényegében azonos engedményeket vagy más, az 1994. évi GATT szerinti kötelezettségeket a velük szemben védintézkedést alkalmazó tagokkal szemben, amelyek felfüggesztését az Árukereskedelmi Tanács nem kifogásolja.

(3) A (2) bekezdésben említett felfüggesztési jogot a védintézkedés hatályának első három évében nem lehet gyakorolni, feltéve, hogy a védintézkedés az import abszolút mértékű növekedésének következménye volt, és hogy ez az intézkedés megfelel e Megállapodás rendelkezéseinek.

9. cikk

Fejlődő ország tagok

(1) Védintézkedés nem alkalmazható a fejlődő ország tagból származó árukkal szemben egészen addig, amíg az importőr tagban az érintett termék importjának részesedése nem haladja meg a 3 %-ot, feltéve, hogy a 3 %-ot egyenként meg nem haladó import részesedésű fejlődő ország tagok együttes részesedése az érintett importált termékből nem haladja meg a 9 %-ot [2].

(2) A fejlődő ország tagnak jogában áll a 7. cikk (3) bekezdésében meghatározott maximális időszakon túl a védintézkedés hatá lyának legfeljebb még két évvel történő meghosszabbítása. A 7. cikk (5) bekezdésének rendelkezései mellett a fejlődő ország tagnak jogában áll ismételten védintézkedést alkalmazni olyan termék importjával szemben, amely a WTO-egyezmény hatálybalépésének napját követően ilyen intézkedés alá tartozott, a már előzőleg alkalmazott védintézkedés hatálya időtartamának legfeljebb feléig, feltéve, ha már legalább két év telt el az előző intézkedés megszűnése óta.

10. cikk

A XIX. cikk szerinti korábbi intézkedések

Az 1947. évi GATT XIX. cikke alapján védintézkedéseket alkalmazó tagoknak a WTO-egyezmény hatálybalépésének napján hatályos védintézkedéseket meg kell szüntetniük legkésőbb nyolc évvel az első alkalmazás napja után, vagy – amennyiben ez a későbbi időpont – öt évvel a WTO-egyezmény hatálybalépése után.

11. cikk

Egyes intézkedések tilalma és megszüntetése

(1) a) Egyetlen tag sem hozhat egyes termékek importjára az 1994. évi GATT XIX. cikke szerinti rendkívüli intézkedést, és nem törekedhet ilyenre, kivéve, ha az ilyen intézkedés összhangban van az említett cikk rendelkezéseivel és azt e Megállapodás szerint alkalmazzák.

b) Továbbá önkéntes exportkorlátozást, piacszabályozó intézkedést vagy az exporttal vagy importtal kapcsolatos bármilyen hasonló intézkedést egyetlen tag sem alkalmazhat vagy tarthat fenn, illetve arra nem törekedhet [3] [4]. Ide tartoznak az egy tag által megtett intézkedések, valamint a két vagy több tag közötti egyezmények vagy megállapodások alapján megtett intézkedések. A WTO-egyezmény hatálybalépésekor hatályos bármely ilyen intézkedést összhangba kell hozni e Megállapodással, vagy meg kell azt szüntetni a (2) bekezdésnek megfelelően.

c) E Megállapodás nem alkalmazható olyan intézkedésekre, amelyeket egy tag az 1994. évi GATT-nak a XIX. cikkétől eltérő előírásai alapján, az 1.A. mellékletben felsorolt, e Megállapodáson kívüli multilaterális kereskedelmi egyezmények alapján vagy az 1994. évi GATT keretén belül létrejött jegyzőkönyvek, egyezmények és megállapodások alapján igényel, hoz meg vagy tart fenn.

(2) Az intézkedéseknek az (1) bekezdés a) pontjában előírt felszámolására az érintett tagok által legfeljebb 180 nappal a WTO-egyezmény hatálybalépését követően a védintézkedésekkel foglalkozó bizottságnak benyújtott ütemtervek szerint kerül sor. Az ütemtervek rendelkeznek az (1) bekezdésben előírt valamennyi intézkedésnek a WTO-egyezmény hatálybalépése napjától számított négy éven belül történő megszüntetéséről vagy e Megállapodás rendelkezéseivel való összhangba hozataláról, kivéve importőr tagonként legfeljebb egy olyan egyedi intézkedést [5], amelynek hatálya 1999. december 31-én túl nem terjedhet. Bármely ilyen kivételről a közvetlenül érdekelt tagoknak kell kölcsönösen megegyezniük és azt a védintézkedésekkel foglalkozó bizottságnak felülvizsgálatra és jóváhagyásra bejelenteniük a WTO hatálybalépését követő 90 napon belül. E Megállapodás mellékletében olyan intézkedés szerepel, amelyről megegyezés született, hogy ezen kivétel alá tartozik.

(3) A tagok állami vagy magánvállalkozásokon keresztül nem ösztönözhetik vagy támogathatják olyan nem állami intézkedések bevezetését vagy fenntartását, amelyek az (1) bekezdésben említett intézkedésekkel azonos hatásúak.

12. cikk

Bejelentés és konzultáció

(1) A tag haladéktalanul bejelenti a védintézkedésekkel foglalkozó bizottságnak az alábbiakat:

a) a súlyos kárnak vagy fenyegető súlyos kárnak, valamint okainak kivizsgálására vonatkozó vizsgálat kezdeményezése;

b) a megnövekedett import következtében fellépő súlyos kár vagy fenyegető súlyos kár megállapítása; és

c) a védintézkedés alkalmazásáról vagy meghosszabbításáról szóló döntés elfogadása.

(2) Az (1) bekezdés b) és c) pontjai szerinti bejelentések készítésekor a védintézkedés alkalmazását vagy meghosszabbítását tervező tag a védintézkedésekkel foglalkozó bizottsághoz eljuttat minden vonatkozó információt, amely tartalmazza a megnövekedett import által okozott károk vagy kárveszély bizonyítékait, az érintett termék pontos leírását, valamint a javasolt intézkedést, annak bevezetési időpontját, érvényességének idejét és a fokozatos liberalizáció ütemtervét. Abban az esetben, ha az intézkedést meghosszabbítják, csatolni kell az érintett iparág alkalmazkodásáról szóló bizonyítékokat. Az Árukereskedelmi Tanács vagy a védintézkedésekkel foglalkozó bizottság, amennyiben szükségesnek találja, az intézkedés meghosszabbítását tervező tagtól kiegészítőinformációt kérhet.

(3) A védintézkedés alkalmazását vagy meghosszabbítását tervező tag megfelelő lehetőséget biztosít előzetes konzultációra az érintett terméknél jelentős exportérdekeltséggel rendelkező tagok számára egyebek között a (2) bekezdés szerint nyújtott információk felülvizsgálatára, az intézkedéssel kapcsolatos véleménycserére és egyetértés kialakítására azon módokról, amelyekkel a 8. cikk (1) bekezdésében meghatározott célok elérhetők.

(4) A tag a 6. cikkben említett ideiglenes védintézkedés bevezetése előtt bejelentést tesz a védintézkedésekkel foglalkozó bizottság részére. A konzultációkat az intézkedés bevezetése után azonnal meg kell kezdeni.

(5) A jelen cikkben említett konzultációk eredményeiről, valamint a 7. cikk (4) bekezdése szerinti félidős felülvizsgálatok eredményeiről, a 8. cikk (1) bekezdésében említett bármilyen kompenzációról és a 8. cikk (2) bekezdésében említett engedmények és más kötelezettségek felfüggesztésének szándékáról az érdekelt tagok haladéktalanul bejelentést tesznek az Árukereskedelmi Tanács részére.

(6) A tagok haladéktalanul bejelentik a védintézkedésekkel foglalkozó bizottságnak a védintézkedésekhez kapcsolódó törvényi és rendeleti előírásaikat és közigazgatási eljárásaikat, valamint azok bármilyen változásait.

(7) A 10. cikk és a 11. cikk (1) bekezdése szerinti, a WTO hatálybalépése napján érvényben lévő intézkedéseket fenntartó tagok bejelentik a védintézkedésekkel foglalkozó bizottságnak ezen intézkedéseket a WTO-egyezmény hatálybalépésének napjától számított 60 napon belül.

(8) Bármelyik tag bejelenthet a védintézkedésekkel foglalkozó bizottságban bármely olyan törvényi, rendeleti előírást, közigazgatási eljárást és bármely olyan intézkedést vagy cselekményt, amellyel e Megállapodás foglalkozik, és amelyet más tagok, akiktől ezt e Megállapodás megkívánja, nem jelentettek be.

(9) Bármely tag bejelenthet a védintézkedésekkel foglalkozó bizottságban a 11. cikk (3) bekezdése szerinti bármilyen nem állami intézkedést.

(10) Az Árukereskedelmi Tanácshoz intézett, e Megállapodásban előírt minden bejelentés rendszerint a védintézkedésekkel foglalkozó bizottságon keresztül jut el az Árukereskedelmi Tanácshoz.

(11) E Megállapodás bejelentési előírásai nem követelik meg egy tagtól sem olyan bizalmas információk felfedését, amelyek felfedése akadályozhatja a törvények érvényesítését vagy a közérdekkel más módon ellentétes, vagy meghatározott, állami vagy magántulajdonú, cégek jogos kereskedelmi érdekeit sértené.

13. cikk

Felügyelet

(1) Az Árukereskedelmi Tanács felügyelete alatt ezennel létrejön a védintézkedésekkel foglalkozó bizottság, amely bármelyik részvételi szándékát kifejező tag előtt nyitott. A bizottság az alábbi funkciókat látja el:

a) felügyeli e Megállapodás általános végrehajtását, arról éves jelentést készít az Árukereskedelmi Tanács számára, és javaslatokat tesz annak továbbfejlesztésére;

b) az érintett tag kérelmére megvizsgálja, hogy a védintézkedésekkel kapcsolatban teljesültek-e e Megállapodás eljárási rendelkezései, és a megállapításokról szóló jelentést továbbítja az Árukereskedelmi Tanács felé;

c) felkérés esetén segít a tagoknak az e Megállapodás rendelkezései szerinti konzultációk lefolytatásában;

d) megvizsgálja a 10. cikk és a 11. cikk (1) bekezdése szerinti intézkedéseket, felügyeli az ilyen intézkedések felszámolását, és szükség szerint jelentést tesz az Árukereskedelmi Tanácsnak;

e) a védintézkedést alkalmazó tag felkérésére felülvizsgálja, hogy az engedmények és más kötelezettségek felfüggesztésére vonatkozó javaslatok "lényegében azonosak"-e, és szükség szerint jelentést tesz az Árukereskedelmi Tanácsnak;

f) fogadja és felülvizsgálja az e Megállapodás szerinti összes bejelentést, és szükség szerint jelentést tesz az Árukereskedelmi Tanácsnak; és

g) az Árukereskedelmi Tanács által meghatározott, e Megállapodással kapcsolatos bármilyen más funkciót ellát.

(2) A bizottság felügyeleti funkciójának segítése céljából a Titkárság évente tényszerű jelentést készít e Megállapodás működéséről a bejelentések és más rendelkezésre álló megbízható információk alapján.

14. cikk

Vitarendezés

Az e Megállapodás hatálya alá tartozó konzultációkra és vitarendezésekre az 1994. évi GATT-nak a Vitarendezési Egyetértéssel kiegészített és értelmezett XXII. és XXIII. cikke rendelkezéseit kell alkalmazni.

[1] A vámunió védőintézkedést alkalmazhat mint egység vagy valamely tagállama nevében. Amennyiben a vámunió egységként alkalmaz védőintézkedéseket, a súlyos kár vagy kárveszély e Megállapodás szerinti megállapításának összes követelményét azon feltételekre kell alapozni, amelyek a vámunióban, mint egészben fennállnak. Amikor a védőintézkedést valamely tagállam nevében alkalmazzák, a súlyos kár vagy kárveszély megállapításának összes követelményét azon feltételekre kell alapozni, amelyek az adott tagállamban állnak fenn és az intézkedésnek az adott tagállamra kell korlátozódnia. E Megállapodásban semmi sincs, ami előre meghatározná az 1994. évi GATT XIX. cikke és XXIV. cikk (8) bekezdése közötti kapcsolat értelmezését.

[2] A 9. cikk (1) bekezdése szerinti intézkedést a tagnak azonnal be kell jelentenie a Védőintézkedések Bizottságának.

[3] Az 1994. évi GATT és e Megállapodás vonatkozó előírásaival összhangban álló védőintézkedésként alkalmazott import kvótát közös megegyezés alapján, az exportőr tag alkalmazhatja.

[4] A hasonló intézkedések példái közé tartozik az export önmérséklet, exportár vagy importár követő rendszerek, export vagy import megfigyelés, kötelező import kartellek és diszkrecionális export vagy import engedélyezési rendszerek, amelyek bármelyike védelmet biztosít.

[5] Az ez alóli egyetlen kivételt, amelyre az Európai Közösségek jogosult, e Megállapodás melléklete tartalmazza.

--------------------------------------------------

MELLÉKLET

A 11. CIKK (2) BEKEZDÉSÉBEN EMLÍTETT KIVÉTEL

Érintett országok | Termék | Lejárat |

EK/Japán | Személygépkocsik, terepjárók, könnyű haszongépjárművek, kisteherautók (5 tonnáig) és ugyanezen járművek teljesen szétszerelt formában (CKD készletek) | 1999. december 31. |

--------------------------------------------------