2009R1224 — HU — 13.12.2014 — 002.001

Ez a dokumentum kizárólag tájékoztató jellegű, az intézmények semmiféle felelősséget nem vállalnak a tartalmáért

Módosította:









▼B

A TANÁCS 1224/2009/EK RENDELETE

(2009. november 20.)

a közös halászati politika szabályainak betartását biztosító közösségi ellenőrző rendszer létrehozásáról, a 847/96/EK, a 2371/2002/EK, a 811/2004/EK, a 768/2005/EK, a 2115/2005/EK, a 2166/2005/EK, a 388/2006/EK, az 509/2007/EK, a 676/2007/EK, az 1098/2007/EK, az 1300/2008/EK és az 1342/2008/EK rendelet módosításáról, valamint a 2847/93/EGK, az 1627/94/EK és az 1966/2006/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről







AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 37. cikkére, tekintettel a Bizottság javaslatára, tekintettel az Európai Parlament véleményére ( 1 ), tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére ( 2 ), tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére ( 3 ), tekintettel az európai adatvédelmi biztos véleményére ( 4 ), mivel: (1) A halászati erőforrások közös halászati politika alapján történő védelméről és fenntartható kiaknázásáról szóló, 2002. december 20-i 2371/2002/EK tanácsi rendelet ( 5 ) megfogalmazása szerint a közös halászati politika célja az, hogy az élő vízi erőforrások kiaknázását fenntartható gazdasági, környezeti és társadalmi feltételek mellett biztosítsa. (2) Mivel a közös halászati politika sikere a hatékony ellenőrző rendszer megvalósításán múlik, az e rendeletben előírt intézkedések egy globális és integrált szemléletű közösségi ellenőrzési, vizsgálati és végrehajtási rendszernek az arányosság elvével összhangban történő létrehozására irányulnak, amely az élő vízi erőforrások fenntartható kiaknázásának szabályozása érdekében a politika minden területére kitérve biztosítja a közös halászati politika minden szabályának betartását. (3) A közös halászati politika ellenőrző rendszerének létrehozataláról szóló, 1993. október 12-i 2847/93/EGK tanácsi rendelet ( 6 ) alkalmazása során nyert tapasztalatok azt mutatják, hogy a jelenlegi ellenőrző rendszer már nem biztosítja megfelelően a közös halászati politika szabályainak betartatását. (4) Jelenleg az ellenőrzésről szóló rendelkezések számtalan egymást fedő és bonyolult jogi szövegben találhatók. Az ellenőrző rendszer bizonyos részeit a tagállamok nem jól hajtják végre, ami a közös halászati politika szabályainak megsértésére adott válaszként elégtelen és egymástól eltérő intézkedéseket eredményez, ez pedig aláássa a Közösségben a halászok egyenlő versenyfeltételeinek megteremtését. Ennek megfelelően a meglévő rendszert és az abból eredő kötelezettségeket elsősorban a párhuzamos rendeletek és az adminisztratív terhek csökkentésével egységesíteni, ésszerűsíteni és egyszerűsíteni kell. (5) A tengeri erőforrások kimerülésének mértéke miatt nélkülözhetetlen, hogy a Közösség elfogadja a közös halászati politika szabályaival és a fenntartható fejlődésről szóló 2002-es világ-csúcstalálkozón megfogalmazott célkitűzésekkel, illetve az Európai Tanács fenntartható fejlődési stratégiájával kapcsolatban minden piaci szereplő részéről a jogkövető magatartás kialakításához szükséges intézkedéseket. E cél elérése érdekében indokolt lenne megerősíteni, összehangolni és fokozni a védelem, valamint az erőforrás-gazdálkodási intézkedések, a strukturális intézkedések és a piac közös szervezését célzó intézkedések ellenőrzésére, vizsgálatára és végrehajtására vonatkozó szabályokat. (6) Mivel a jogellenes, nem bejelentett és szabályozatlan halászat megelőzésére, megakadályozására és felszámolására irányuló közösségi rendszer létrehozásáról szóló, 2008. szeptember 29-i 1005/2008/EK tanácsi rendelet ( 7 ) a tagállamokat arra kötelezi, hogy a jogellenes, nem bejelentett és szabályozatlan („IUU”) halászat minden formája és a kapcsolódó tevékenységek elleni küzdelem hatékonyságának biztosítása érdekében hozzanak megfelelő intézkedéseket, és mivel a közösségi halászhajók közösségi vizeken kívül folytatott halászati tevékenységeinek engedélyezéséről és harmadik országok hajóinak közösségi vizekhez való hozzáféréséről szóló, 2008. szeptember 29-i 1006/2008/EK tanácsi rendelet ( 8 ) rendelkezéseket állapít meg a közösségi halászhajók közösségi vizeken kívül folytatott halászati tevékenységének engedélyezésére és harmadik országok halászhajóinak a közösségi vizeken folytatott halászati tevékenységének engedélyezésére vonatkozóan, e rendelet ezeket a rendeleteket kiegészíti, és biztosítja, hogy a tagállamok és harmadik országok állampolgárai között ne legyen hátrányos megkülönböztetés. (7) Ez a rendelet nem érintheti a nemzetközi megállapodásokban foglalt vagy a regionális halászati gazdálkodási szervezetek keretében alkalmazandó különös rendelkezéseket, sem a rendelet hatálya alá tartozó, de a minimumkövetelményeken túlmutató, ellenőrzésről szóló nemzeti rendelkezéseket, amennyiben ezek a nemzeti rendelkezések összhangban vannak a közösségi joggal. (8) Ki kell használni a korszerű technológiákat – például a hajómegfigyelési rendszert, a hajófelderítési rendszert és az automatikus azonosító rendszert – mivel ezek a hatékony nyomon követést, a rendszeres és automatikus keresztellenőrzést gyorsan teszik lehetővé, a nemzeti hatóságok és a piaci szereplők számára egyszerűsítik a közigazgatási eljárásokat, és így a kockázatelemzéseket és minden, ellenőrzési szempontból lényeges információ globális értékelését időben lehet elvégezni. Az ellenőrző rendszernek ezért lehetővé kell tennie, hogy a leghatékonyabb ellenőrzési módszer biztosítása érdekében a tagállamok a különböző ellenőrzési eszközöket vegyesen alkalmazzák. (9) A halászati ágazatban az egyenlő versenyfeltételek biztosítása érdekében a halászati ellenőrzés új, a fogások átfogó nyomon követését jelentő egységes megközelítését kell bevezetni, amely figyelembe veszi a flotta szegmenseinek különbözőségeit, ezért a halászati ellenőrzés végrehajtására vonatkozóan egységes kritériumokat és különösen a tengeren, a szárazföldön és a piaci lánc teljes hosszán egységes és összehangolt vizsgálati eljárásokat kell megállapítani. Az új megközelítés részeként tisztázni kell a tagállamok, a Bizottság és a Közösségi Halászati Ellenőrző Hivatal hatáskörét. (10) A halászati erőforrásokkal való közösségi szintű gazdálkodás különösen a teljes kifogható mennyiségekre (TAC), a kvótákra, az erőkifejtés rendszereire és a technikai intézkedésekre épül. Megfelelő lépéseket kell tenni annak érdekében, hogy a tagállamok bevezessék azokat az intézkedéseket, amelyek e gazdálkodási intézkedések hatékony végrehajtásához szükségesek. (11) Az ellenőrző tevékenységeknek és módszereknek a tagállamok által folytatott rendszeres és átfogó keresztellenőrzési eljárásokat alkalmazó kockázatkezelésre kell épülniük. Ezenkívül a tagállamoknak meg kell osztaniuk egymással a vonatkozó információkat. (12) A közös halászati politika szabályainak betartását előmozdítandó, fokozni kell a tagállamok a Bizottság és a Közösségi Halászati Ellenőrző Hivatal közötti együttműködést és koordinációt. (13) A halászati tevékenységeket halászati jogosítványhoz, továbbá bizonyos feltételek teljesülése esetén halászati engedélyhez kell kötni, így biztosítandó, hogy a halászati tevékenységek folytatására a közös halászati politika szabályaival összhangban kerüljön sor. Ezen túlmenően szabályokat kell alkalmazni a halászhajók és azok felszerelésének megjelölésére és azonosítására. (14) A hatékony ellenőrzés biztosítása érdekében a tagállamoknak hajómegfigyelési rendszert kell működtetniük, a legalább 12 méter teljes hosszúságú halászhajókat pedig olyan eszközzel kell felszerelni, amely lehetővé teszi a tagállamok számára ezen halászhajók automatikus azonosítását és földrajzi helyzetének meghatározását. Ezen túlmenően a halászhajókat a közösségi hajóforgalomra vonatkozó megfigyelő és információs rendszer létrehozásáról szóló, 2002. június 27-i 2002/59/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel ( 9 ) összhangban automatikus azonosító rendszerrel kell felszerelni, és a tagállamoknak e rendszer adatait keresztellenőrzési célokra kellene felhasználniuk. (15) Meg kell erősíteni a közösségi ügynökségek, valamint a tagállami hatóságok közötti együttműködést. Ennek érdekében lehetővé kell tenni, hogy a hajómegfigyelési rendszerből, az automatikus azonosító rendszerből és a hajófelderítési rendszerből származó adatokat a tengeri közlekedés biztonsága és védelme, a határellenőrzés, a tengeri környezet védelme és az általános jogalkalmazás céljából továbbítani lehessen a közösségi ügynökségekhez és a tagállamok felügyeleti műveletekkel foglalkozó illetékes hatóságaihoz. (16) Az elektronikus nyomon követő berendezések és nyomon követhetőségi eszközök – így például a genetikai elemzés és az egyéb halászati ellenőrzési technológiák – jövőbeli alkalmazásának bevezetéséről a Tanácsnak kell döntenie, ha ezekről a technológiákról kiderül, hogy költséghatékony módon javítják a közös halászati politika szabályainak betartását. (17) A tagállamoknak halászhajóik tevékenységét a közösségi vizeken és azokon kívül is nyomon kell követniük. A hatékony nyomon követés elősegítése érdekében a legalább 10 méter teljes hosszúságú közösségi halászhajók parancsnokai kötelesek halászati naplót vezetni, valamint kirakodási és átrakási nyilatkozatot tenni. A korszerű technológiák felhasználása érdekében a legalább 12 méter teljes hosszúságú halászhajók esetében a halászati naplót elektronikus formában kell vezetni, a kirakodási és átrakási nyilatkozatot pedig elektronikus úton kell benyújtani. (18) A halászhajók halászati naplóiban szereplő adatokat a kirakodáskor ellenőrizni kell. Ennek megfelelően a halak és a halászati termékek kirakodásában és forgalmazásában résztvevőknek a kirakodott, átrakott, eladásra kínált vagy megvásárolt mennyiségekről nyilatkozatot kell tenniük. (19) A 10 méter teljes hosszúság alatti kis halászhajók esetében a halászati napló vezetésére vagy a kirakodási nyilatkozat kitöltésére vonatkozó kötelezettség aránytalanul nagy terhet jelentene a halászati kapacitásukhoz képest. E hajók megfelelő szintű ellenőrzésének biztosítása érdekében a tagállamoknak mintavételi terv végrehajtásával kell nyomon követniük e hajók tevékenységeit. (20) A tengeri átrakás kicsúszik a lobogó szerinti vagy a parti állam mindenfajta megfelelő ellenőrzése alól, és így lehetőség jelent arra, hogy a piaci szereplők jogellenes fogást szállítsanak. Az ellenőrzés javítása érdekében a Közösségben átrakási műveleteket csak kijelölt kikötőkben szabad engedélyezni. (21) A tagállamok hatóságainak képesnek kell lenniük arra, hogy a kikötőkben nyomon kövessék a kirakodásokat. Ezért a többéves tervek hatálya alá tartozó állományok halászatával foglalkozó azon halászhajók számára, amelyeknek elektronikus úton kell rögzíteniük a halászati napló adatait, elő kell írni, hogy előre értesítsék ezeket a hatóságokat, ha kikötőikben kirakodni szándékoznak. A tagállamok számára engedélyezni kell, hogy megtagadhassák a kikötőkhöz való hozzáférést, ha a megkövetelt információk hiányosak. (22) Mivel a halászati erőforrásokkal való gazdálkodás a halászati lehetőségeken alapul, gondoskodni kell arról, hogy a fogásokat és az alkalmazott erőkifejtést helyesen rögzítsék, és levonják a lobogó szerinti tagállam kvótáiból és a részére kiosztott halászati erőkifejtésből. A halászati tevékenységet be kell fejezni, ha a rendelkezésre álló kvótákat vagy a kiosztott halászati erőkifejtést kimerítették. (23) Tekintettel a közösségi halászflotta 2371/2002/EK rendelet 13. cikkében, a Közösség legkülső régióiban nyilvántartott halászflották igazgatásáról szóló, 2004. március 30-i 639/2004/EK tanácsi rendeletben ( 10 ), a 2371/2002/EK tanácsi rendelet III. fejezetében meghatározott közösségi flottapolitika végrehajtási szabályainak megállapításáról szóló, 2003. augusztus 12-i 1438/2003/EK bizottsági rendeletben ( 11 ) és a 639/2004/EK tanácsi rendelet alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2004. december 9-i 2104/2004/EK bizottsági rendeletben ( 12 ) foglalt kapacitáskövetelményeire, a flottakapacitás ellenőrzésére eszközöket kell bevezetni, amelyek között a motorteljesítmény és a felhasznált halászeszközök nyomon követésének is szerepelnie kell. Emiatt a tagállamoknak intézkedéseket kell hozniuk annak biztosítására, hogy a halászati jogosítványok teljes kapacitása ne haladja meg a maximális kapacitási szintet, továbbá gondoskodniuk kell arról, hogy a halászhajók hajtómotor-teljesítménye ne lépje túl az említett hajók hitelesített motorteljesítményét. A tagállamoknak e célból hitelesíteniük kell a 120 kW-nál nagyobb hajtómotor-teljesítményű halászhajók hajtómotor-teljesítményét, továbbá egy mintavételi terv alapján ellenőrizniük kell, hogy a motorteljesítmény megfelel-e az egyéb rendelkezésre álló információknak. (24) A többéves tervek esetében az érintett állományok védelmének sajátos formájaként különleges intézkedéseket kell alkalmazni. A többéves terv hatálya alá tartozó állományokból halászott fogások átrakását kizárólag kijelölt kikötőkben lehet engedélyezni, és kizárólag akkor, ha a fogásokat mérlegelték. (25) Különleges rendelkezéseket kell előirányozni annak biztosítására, hogy kizárólag az engedélyezett halászeszközöket használják, valamint hogy az elveszített halászeszközöket kiemeljék. (26) A halászati korlátozás hatálya alá tartozó területek tekintetében különleges szabályokat kell alkalmazni. Egyértelműen meg kell határozni a halászterületekre vonatkozó azonnali hatályú tilalom elrendelésére és feloldására vonatkozó eljárást. (27) Mivel a szabadidős horgászati tevékenységek jelentős hatást gyakorolhatnak a halászati erőforrásokra, a tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy ezeket oly módon folytassák, amely összhangban van a közös halászati politika célkitűzéseivel. A helyreállítási tervek hatálya alá tartozó állományok tekintetében a tagállamoknak adatokat kell gyűjteniük a szabadidős horgászat keretében ejtett fogásokra vonatkozóan. Amennyiben a szabadidős horgászati tevékenységek jelentős hatást gyakorolnak a halászati erőforrásokra, a Tanács számára lehetővé kell tenni, hogy a konkrét gazdálkodási intézkedésekről döntést hozzon. (28) Az átfogó ellenőrző rendszer létrehozása érdekében a rendszernek a teljes termelési és forgalmazási láncra ki kell terjednie. Magában kell foglalnia az élelmiszerjog általános elveiről és követelményeiről, az Európai Élelmiszer-biztonsági Hatóság létrehozásáról és az élelmiszer-biztonságra vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 2002. január 28-i 178/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletben ( 13 ) szereplő rendelkezéseket kiegészítő, összefüggő nyomon követhetőségi rendszert és a termelői szervezetek fokozottabb ellenőrzését. A fogyasztók érdekeit is védenie kell a forgalmazás minden szakaszában a fogyasztóknak a halászati és akvakultúra-termékekről történő tájékoztatása tekintetében a 104/2000/EK tanácsi rendelet részletes alkalmazási szabályainak megállapításáról szóló, 2001. október 22-i 2065/2001/EK bizottsági rendeletben ( 14 ) foglaltak szerint a kereskedelmi megnevezésre, az előállítás módjára és a fogási területre vonatkozó információk megadásával. A halászati ágazat operatív programjai tekintetében a 104/2000/EK tanácsi rendelet részletes alkalmazási szabályainak megállapításáról szóló, 2000. november 15-i 2508/2000/EK tanácsi rendelet ( 15 ) szerint a rendszernek biztosítania kell a termelői szervezetek nyomon követését is. (29) Valamennyi fogás megfelelő ellenőrzésének biztosítása érdekében a tagállamoknak gondoskodniuk kell arról, hogy valamennyi halászati terméket első alkalommal árverési központban hozzanak forgalomba vagy vegyenek nyilvántartásba, vagy nyilvántartásba vett vevők vagy termelői szervezetek részére hozzanak forgalomba. Mivel a kvóták kihasználásának nyomon követése érdekében ismerni kell a fogások pontos súlyát, a tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy valamennyi halászati terméket mérlegeljenek, kivéve, ha közös módszertanra épülő mintavételi tervek vannak érvényben. (30) A fogások útjának nyomon követése és azok fogási adatokkal való összhangjának ellenőrzése érdekében a nyilvántartásba vett vevőknek, a nyilvántartásba vett árverési központoknak, illetve a tagállamok által felhatalmazott egyéb szerveknek vagy személyeknek értékesítési bizonylatot kell benyújtaniuk. Amennyiben ezek éves forgalma a halászati termékek első értékesítése terén meghaladja a200 000 EUR összeget, az értékesítési bizonylatot elektronikus úton kell továbbítani. (31) A Közösség védelmi és kereskedelmi intézkedései tiszteletben tartásának biztosítása céljából lépéseket kell tenni annak érdekében, hogy valamennyi halászati terméket, amelyre vonatkozóan sem értékesítési bizonylatot, sem átvételi nyilatkozatot nem nyújtottak be, valamint amelyet a kirakodás helyéről elszállítanak, olyan fuvarokmánnyal lássanak el, amely azonosítja a termék típusát, eredetét és tömegét, kivéve, ha a fuvarokmány a szállítás előtt elektronikus úton benyújtásra került. (32) A tagállamoknak rendszeresen ellenőrizniük kell a termelői szervezeteket, így biztosítandó, hogy azok megfeleljenek a jogi követelményeknek. A tagállamoknak ezen túlmenően az ár- és intervenciós intézkedéseket is ellenőrizniük kell. (33) A tagállamoknak felügyeletet kell gyakorolniuk a közösségi vizek felett, és meg kell tenniük a szükséges intézkedéseket, ha egy észlelés vagy felderítés nem áll összhangban a rendelkezésükre álló információkkal. (34) A jövőbeli megfigyelő ellenőri rendszerekre tekintettel egyértelműen meg kell határozni a megfigyelő ellenőrök fogalmát és feladatait. Egyúttal a vizsgálatok lefolytatására vonatkozó szabályokat is meg kell határozni. (35) A jogsértések ellen indított eljárások következetessége és hatékonysága érdekében olyan rendelkezéseket kell hozni, amelyek lehetővé teszik, hogy a bizottsági tisztviselők, a közösségi ellenőrök és a tagállamok tisztviselői által készített vizsgálati és felügyeleti jelentéseket a nemzeti jelentésekhez hasonlóan használják fel. Ezzel egyidejűleg a tagállamoknak létre kell hozniuk a tisztviselőik által készített vizsgálati és felügyeleti jelentéseket tartalmazó elektronikus adatbázist. (36) A közösségi vizeken folytatott ellenőrzés közös szintjének fokozása céljából össze kell állítani a közösségi ellenőrök jegyzékét, valamint tisztázni kell feladataikat és hatásköreiket. Ugyanezen oknál fogva bizonyos feltételek mellett lehetővé kell tenni a vizsgálatot folytató tagállam vizein kívül tartózkodó halászhajók vizsgálatát. (37) A jogsértések esetén biztosítani kell a megfelelő intézkedések meghozatalát, hogy a jogsértést – annak helyétől függetlenül – hatékony intézkedések követhessék. Bizonyos súlyos jogsértések esetén – azok azonnali kivizsgálásának lehetővé tétele érdekében – fokozott nyomon követést kell biztosítani. E tekintetben a tagállamokat arra is kötelezni kell, hogy megfelelő intézkedéseket hozzanak abban az esetben, ha a jogsértést közösségi ellenőrök észlelték. Bizonyos feltételek mellett lehetővé kell tenni, hogy az eljárásokat átadják a lobogó szerinti tagállamnak vagy az elkövető állampolgársága szerinti tagállamnak. (38) A tagállamok állampolgárait vissza kell tartani a közös halászati politika szabályainak megsértésétől. Mivel az említett szabályok megsértését követően hozott intézkedések tagállamonként igen változók – ez pedig a halászok számára hátrányos megkülönböztetést és tisztességtelen versenyszabályokat eredményez –, és mivel néhány tagállamban a visszatartó erejű, arányos és hatékony szankciók hiánya csökkenti az ellenőrzés hatékonyságát, a valódi visszatartó erő érdekében a súlyos jogsértések esetében az adminisztratív szankciók mellett célszerű pontrendszert is bevezetni. (39) A közös halászati politika szabályainak a közösségi vizeken történő vagy közösségi piaci szereplők általi súlyos megsértése továbbra is nagy számban fordul elő, ami nagymértékben annak köszönhető, hogy a nemzeti jogszabályokban az e szabályok súlyos megsértésére előírt szankcióknak nincs kellő visszatartó erejük. E hiányosságot fokozza a tagállamok által megállapított szankciók mértékének nagyfokú eltérése, ami a jogellenes piaci szereplőket arra ösztönzi, hogy olyan tagállamok vizein vagy területén tevékenykedjenek, ahol a szankciók mértéke a legalacsonyabb. Helyénvaló ezért visszatartó erejű szankciókkal kiegészíteni a közös halászati politika szabályainak súlyos megsértésére, az 1005/2008/EK rendelet 44. cikkében előírt szankciók legmagasabb szintjét, figyelembe véve a kár jellegét, a súlyos jogsértéssel megszerzett halászati termékek értékét, az elkövető gazdasági helyzetét és az ismételt jogsértést. Azonnali végrehajtási intézkedéseket és kiegészítő intézkedéseket is meg kell állapítani. (40) A szankciók megállapítását a súlyos jogsértésekre alkalmazandó pontrendszerrel kell kiegészíteni, amely alapján fel kell függeszteni azt a halászati jogosítványt, amelynek birtokosa a súlyos jogsértések miatt kiszabott szankciók után járó pontok egy bizonyos mennyiségét eléri. Amennyiben a halászati jogosítvány e rendszer alapján ötször felfüggesztésre került, és ha annak birtokosa a meghatározott pontszámot negyedszer is eléri, a halászati jogosítványt véglegesen be kell vonni. Ezzel összefüggésben a tagállamoknak nemzeti nyilvántartásba kell venniük a közös halászati politika szabályai megsértésének valamennyi esetét. (41) A közös halászati politika célkitűzéseinek elérését biztosítandó, a Bizottságnak képesnek kell lennie arra, hogy hatékony korrekciós intézkedéseket hozzon. E célból meg kell erősíteni a Bizottság irányítási kapacitását és a tagállamok jogsértésének mértékével arányos beavatkozási képességét. A Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy előzetes értesítés nélkül is önálló vizsgálatokat folytathasson azért, hogy a tagállamok illetékes hatóságai által végzett ellenőrzési tevékenységet leellenőrizze. (42) A Közösség pénzügyi érdekeinek védelme, valamint a halászati erőforrások védelméhez fűződő elsődleges fontosságú érdek biztosítása céljából az Európai Halászati Alapról szóló, 2006. július 27-i 1198/2006/EK tanácsi rendelet ( 16 ) és a közös halászati politika végrehajtására és a tengerjogra vonatkozó közösségi pénzügyi intézkedések létrehozásáról szóló, 2006. május 22-i 861/2006/EK tanácsi rendelet ( 17 ) keretében nyújtott pénzügyi támogatásnak a halászati ellenőrzés területén meglévő kötelezettségek tagállamok általi teljesítésétől kell függenie, ezért rendelkezni kell az ilyen pénzügyi támogatás azon esetekben történő felfüggesztéséről és megszüntetéséről, amikor a tagállamok nem hajtják végre megfelelően a közös halászati politika szabályait, ami befolyásolja a finanszírozott intézkedések hatékonyságát. (43) Hatáskörrel kell felruházni a Bizottságot arra, hogy a halászatot megtilthassa, ha valamely tagállam kvótája vagy maga a TAC kimerült. A Bizottságot a kvóták és a kiosztott erőkifejtések csökkentésérevonatkozó hatáskörrel is fel kell ruházni annak érdekében, hogy biztosíthassa a halászati erőkifejtések korlátozásának teljes mértékű betartását. A Bizottságnak továbbá kapacitással kell rendelkeznie arra, hogy rendkívüli intézkedéseket hozzon, ha bizonyítást nyer, hogy valamely tagállam halászati tevékenységei vagy intézkedései aláássák a gazdálkodási tervek védelmi és gazdálkodási intézkedéseit, vagy veszélyeztetik a tengeri ökoszisztémát. (44) Biztosítani kell az adatok elektronikus cseréjét a többi tagállammal, valamint a Bizottsággal vagy az általa kijelölt szervvel. A Bizottságnak vagy az általa kijelölt szervnek abban a helyzetben kell lennie, hogy a tagállamok halászati adataihoz közvetlenül hozzáférve ellenőrizhesse, vajon a tagállamok teljesítik-e kötelezettségeiket, és beavatkozhasson, ha ellentmondásokra bukkan. (45) A jobb kommunikáció érdekében a tagállamok illetékes hatóságainak olyan honlapokat kell létrehozniuk, amelyeken az általános információkat egy nyilvánosan hozzáférhető rész, az operatív információkat pedig a honlap egy biztonságos része tartalmazza. Továbbá biztosítani kell, hogy a tagállamok illetékes hatóságai e rendelet végrehajtása érdekében együttműködjenek egymással, a Bizottsággal, a Bizottság által kijelölt szervvel, valamint a harmadik országok illetékes hatóságaival. (46) Az e rendelet végrehajtáshoz szükséges intézkedéseket a Bizottságra ruházott végrehajtási hatáskörök gyakorlására vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 1999. június 28-i 1999/468/EK tanácsi határozattal ( 18 ) összhangban kell elfogadni. A Bizottság által elfogadott, e rendelet végrehajtására irányuló valamennyi intézkedésnek meg kell felelnie az arányosság elvének. (47) A Közösségi Halászati Ellenőrző Hivatal megbízatását módosítani és bővíteni kell, hogy támogassa a közös halászati politika ellenőrző rendszerének egységes végrehajtását, biztosítsa az operatív együttműködés megszervezését, segítséget nyújtson a tagállamok számára, valamint hogy válságstábot hozhasson létre, ha úgy látja, hogy a közös halászati politika súlyos veszélybe került. Lehetővé kell tenni továbbá azt is, hogy gondoskodhasson a közös alkalmazási tervek végrehajtásához szükséges eszközökről, valamint hogy közreműködhessen az EU integrált tengerpolitikájának végrehajtásában. (48) Az e rendelet keretében gyűjtött és kicserélt adatokat a vonatkozó titoktartási szabályokkal összhangban kell kezelni. A személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 1995. október 24-i 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet ( 19 ) alkalmazni kell a személyes adatok feldolgozásával kapcsolatban a tagállamok által e rendelet alkalmazása során végzett tevékenységekre. A személyes adatok feldolgozásával kapcsolatban a Bizottság által e rendelet alkalmazása során végzett tevékenységekre a személyes adatok közösségi intézmények és szervek által történő feldolgozása tekintetében az egyének védelméről, valamint az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 2000. december 18-i 45/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletnek ( 20 ) kell irányadónak lennie. (49) A közösségi jogszabályok és e rendelet összehangolása érdekében módosítani kell bizonyos, az ellenőrzéssel kapcsolatos rendelkezésekre vonatkozó rendeleteket. (50) Mivel e rendelet egy új, átfogó ellenőrző rendszert hoz létre, a 2847/93/EGK tanácsi rendeletet, a különleges halászati engedélyekre vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról szóló, 1994. június 27-i 1627/94/EK tanácsi rendeletet ( 21 ) és a halászati tevékenységekre vonatkozó információ elektronikus rögzítéséről és jelentéséről, valamint a távérzékelés eszközeiről szóló, 2006. december 21-i 1966/2006/EK tanácsi rendeletet ( 22 ) hatályon kívül kell helyezni. (51) Annak érdekében, hogy a tagállamok számára elegendő idő álljon rendelkezésre az e rendeletben meghatározott egyes új kötelezettségekhez való alkalmazkodásra, bizonyos rendelkezések alkalmazásának kezdetét célszerű későbbi időpontra halasztani, mivel: ELFOGADTA EZT A RENDELETET:







I. CÍM

ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK

1. cikk

Tárgy

Ez a rendelet a közös halászati politika szabályai betartásának biztosítása céljából létrehoz egy ellenőrzésre, vizsgálatra és végrehajtásra szolgáló közösségi rendszert (a továbbiakban: közösségi ellenőrző rendszer).

2. cikk

Hatály

(1) E rendeletet a tagállamok területén vagy a Közösség vizein vagy a közösségi halászhajók vagy – a lobogó szerinti tagállam elsődleges felelősségének sérelme nélkül – a tagállamok állampolgárai által végzett minden, a közös halászati politika hatálya alá tartozó tevékenységre alkalmazni kell.

(2) A Szerződés II. mellékletében említett tengerentúli területek és országok tengeri vizein folytatott tevékenységeket harmadik országok tengeri vizein folytatott tevékenységeknek kell tekinteni.

▼M3

2a. cikk

Az uniós ellenőrzési rendszer alkalmazása Mayotte, mint legkülső régió flottájának bizonyos szegmenseire

(1) 2021. december 31-ig az 5. cikk (3) bekezdését, a 6., 8., 41., 56., 58–62., 66., 68. és a 109. cikket Franciaországra nem kell alkalmazni a 10 méternél kisebb teljes hosszúságú és Mayotte-ról, mint az Európai Unió működéséről szóló szerződés 349. cikkének értelmében vett legkülső régióból (a továbbiakban: „Mayotte”) üzemelő halászhajók, azok tevékenysége és az általuk kifogott mennyiségek tekintetében.

(2) 2014. szeptember 30-ig Franciaországnak létre kell hoznia a 10 méternél kisebb teljes hosszúságú, Mayotte-ról üzemelő halászhajókra alkalmazandó egyszerűsített és átmeneti ellenőrző rendszerét. Ennek a rendszernek a következőkre kell kiterjednie:

a) a halászati kapacitás ismerete;

b) a Mayotte vizeihez való hozzáférés;

c) bejelentési kötelezettségek bevezetése;

d) az ellenőrzési tevékenységekért felelős hatóságok kijelölése;

e) olyan intézkedések, amelyek azt hivatottak biztosítani, hogy a 10 méternél hosszabb hajókon történő bármilyen végrehajtás megkülönböztetés-mentesen történjen.

2020. szeptember 30-ig Franciaország cselekvési tervet nyújt be a Bizottsághoz, amelyben meghatározza azokat az intézkedéseket, amelyek ahhoz szükségesek, hogy 2022. január 1-jétől a 10 méternél kisebb teljes hosszúságú, Mayotte-ról üzemelő halászhajók tekintetében teljes mértékben végrehajtsa az 1224/2009/EK rendeletet. A cselekvési terv Franciaország és a Bizottság közötti egyeztetés tárgya. A cselekvési terv végrehajtása érdekében Franciaország minden szükséges intézkedést megtesz.

▼B

3. cikk

Nemzetközi és nemzeti rendelkezésekkel való kapcsolat

(1) E rendeletet a Közösség és harmadik országok között létrejött halászati megállapodások különös rendelkezéseinek és azon regionális halászati gazdálkodási szervezetek vagy hasonló megállapodások keretében alkalmazandó rendelkezéseknek a sérelme nélkül kell alkalmazni, amelyeknek a Közösség szerződő fele vagy együttműködő nem szerződő fele.

(2) E rendeletet a minimumkövetelményeken túlmutató nemzeti ellenőrzési intézkedések sérelme nélkül kell alkalmazni, amennyiben azok megfelelnek a közösségi jognak és összhangban vannak a közös halászati politikával. A Bizottság kérésére a tagállamok bejelentik ezeket az ellenőrzési intézkedéseket.

4. cikk

Fogalommeghatározások

E rendelet alkalmazásában a 2371/2002/EK rendeletben szereplő fogalommeghatározásokat kell alkalmazni. Ezen túlmenően az alábbi fogalommeghatározásokat is alkalmazni kell:

1. „halászati tevékenység”: halak felkutatása, halászeszközök kivetése, kihelyezése, húzása és vontatása, a fogás fedélzetre vétele, hal és halászati termékek átrakása, fedélzeten tartása, fedélzeti feldolgozása, áthelyezése, ketreces tartása, hizlalása és kirakodása;

2. „a közös halászati politika szabályai”: az élő vízi erőforrások védelmére, kezelésére és kiaknázására, az akvakultúrára, valamint a halászati és akvakultúra-termékek feldolgozására, szállítására és forgalmazására vonatkozó közösségi jogszabályok;

3. „ellenőrzés”: nyomon követés és felügyelet;

4. „vizsgálat”: tisztviselők által a közös halászati politika szabályainak betartására vonatkozóan végzett felülvizsgálás, amelyről vizsgálati jelentés készül;

5. „felügyelet”: halászati tevékenységek megfigyelése vizsgálati hajók vagy szolgálati repülőgépek által, technikai felderítő és azonosító módszerek alapján;

6. „tisztviselő”: a nemzeti hatóság, a Bizottság vagy a Közösségi Halászati Ellenőrző Hivatal által vizsgálat elvégzésére felhatalmazott személy;

7. „közösségi ellenőrök”: egy tagállam, a Bizottság vagy az általa kijelölt szerv tisztviselői, akiknek a nevét a 79. cikk szerint létrehozott lista tartalmazza;

8. „megfigyelő ellenőr”: nemzeti hatóság által a közös halászati politika szabályai végrehajtásának megfigyelésére felhatalmazott személy;

9. „halászati jogosítvány”: hivatalos okmány, amely a nemzeti szabályokban megállapítottak szerint tulajdonosát feljogosítja arra, hogy halászati kapacitásának bizonyos részét élő vízi erőforrások kereskedelmi kiaknázására használja fel. A halászati jogosítvány tartalmazza a közösségi halászhajó azonosítására, műszaki jellemzőire és felszereltségére vonatkozó minimumkövetelményeket;

10. „halászati engedély”: közösségi halászhajóra a halászati jogosítvány mellé kiadott halászati engedély, amelynek birtokában meghatározott időtartamon belül, különleges feltételek mellett meghatározott halászati tevékenységeket végezhet egy adott területen vagy egy adott halászat tekintetében;

11. „automatikus azonosító rendszer”: független és állandó hajóazonosítási és -megfigyelési rendszer, amely a hajók számára lehetővé teszi, hogy a közelben lévő többi hajóval és a parti hatóságokkal az azonosítást, a földrajzi helyzetet, az útirányt és a sebességet is beleértve elektronikus úton hajóadatokat cseréljenek;

12. „hajómegfigyelési rendszer adatai”: a halászhajók azonosítására és földrajzi helyzetére, valamint a dátumra, időpontra, útirányra és sebességre vonatkozó adatok, amelyeket a halászhajók fedélzetére telepített műholdas követő eszközökkel a lobogó szerinti tagállam halászati felügyelő központjába továbbítanak;

13. „hajófelderítési rendszer”: műholdas távérzékelő technológia, amely képes a hajók azonosítására és azok tengeri helyzetének meghatározására;

14. „halászati korlátozás hatálya alá tartozó terület”: valamely tagállam joghatósága alá tartozó, a Tanács által meghatározott tengeri terület, ahol a halászati tevékenységek korlátozás vagy tilalom alá esnek;

15. „halászati felügyelő központ”: a lobogó szerinti tagállam által létrehozott, valamint az automatikus adatfogadást és -feldolgozást, továbbá az elektronikus adatátvitelt lehetővé tevő számítógépes hardverrel és szoftverrel felszerelt műveleti központ;

16. „átrakás”: egy halászhajó fedélzetén található halászati vagy akvakultúra-termékek egy részének vagy egészének egy másik hajóra történő rakodása;

17. „kockázat”: a közös halászati politika szabályainak megsértését jelentő esemény bekövetkezésének valószínűsége;

18. „kockázatkezelés”: a kockázatok rendszeres azonosítása és a kockázati események bekövetkezésének korlátozásához szükséges valamennyi intézkedés végrehajtása. Olyan tevékenységek tartoznak ide, mint az adat- és információgyűjtés, a kockázatelemzés és -értékelés, az intézkedések előkészítése és végrehajtása, valamint a folyamat és az eredmények folyamatos nyomon követése a nemzetközi, a közösségi és a nemzeti források és stratégiák alapján;

19. „piaci szereplő”: olyan természetes vagy jogi személy, aki bármilyen, a halászati és akvakultúra-termékek előállító, feldolgozó-, forgalmazó-, elosztó- és kiskereskedelmi láncának valamely szakaszával kapcsolatos tevékenységet folytató vállalkozást működtet vagy ilyen vállalkozással rendelkezik;

20. „tétel”: egy adott fajba tartozó, azonos kiszerelésű halászati és akvakultúra-termék mennyisége, amely ugyanazon releváns földrajzi területről és halászhajóról vagy halászhajók csoportjairól, vagy ugyanazon akvakultúra-termelőhelyről származik;

21. „feldolgozás”: az a folyamat, amellyel a kiszerelést elkészítik. Idetartozik a hal filézése, csomagolása, konzerválása, fagyasztása, füstölése, sózása, főzése, pácolása, szárítása vagy egyéb módon eladásra történő előkészítése;

22. „kirakodás”: a halászhajó fedélzetén található halászati termékek bármely mennyiségének partra történő első kirakodása;

23. „kiskereskedelem”: élő vízi erőforrásokból készült termékek kezelése és/vagy feldolgozása és azok tárolása az eladás vagy a végső felhasználók részére történő átadás helyén, elosztásukat is beleértve;

24. „többéves tervek”: a 2371/2002/EK rendelet 5. cikkében említett helyreállítási tervek, a 2371/2002/EK rendelet 6. cikkében említett gazdálkodási tervek, valamint a Szerződés 37. cikke alapján elfogadott és adott halállományok esetében több évre szólóan konkrét gazdálkodási intézkedéseket előirányzó egyéb közösségi rendelkezések;

25. „parti állam”: az az állam, amelynek felségterületéhez vagy joghatósága alá tartozó vizeken vagy kikötőiben valamilyen tevékenységet folytatnak;

26. „végrehajtás”: a közös halászati politika szabályai betartásának biztosítása céljából foganatosított intézkedések;

27. „hitelesített motorteljesítmény”: a motor által a motor kimeneti pereménél folyamatosan leadott, a tagállam hatóságai vagy hajóosztályozó társaságai vagy az általuk kijelölt egyéb piaci szereplők által kiállított tanúsítványban szereplő legnagyobb teljesítmény;

28. „szabadidős horgászat”: a tengeri élő vízi erőforrások szabadidős, turisztikai vagy sportolási célú kiaknázására irányuló, nem kereskedelmi halászati tevékenység;

29. „kirakás”: olyan halászati műveletek, amelyek keretében a fogás egészét vagy részét a több hajó által együttesen használt halászeszközből egy olyan hajóra, vagy egy halászhajó rakodóteréből vagy halászeszközéből a hajón kívül található olyan tartóhálóba, tartályba vagy ketrecbe helyezik vagy rakják, amelyben az élő fogást a kirakodásig tartják;

30. „releváns földrajzi terület”: a halászat terén a földrajzi besorolás céljából egységnyinek tekintett, FAO-alterületre, -körzetre vagy -alkörzetre, vagy adott esetben ICES statisztikai téglalapra, halászati erőkifejtési övezetre, gazdasági övezetre vagy meghatározott földrajzi koordináták által határolt területre való hivatkozással megadott tengeri terület;

31. „halászhajó”: minden olyan hajó, amelyet az élő vízi erőforrások kereskedelmi célú kiaknázására szereltek fel;

32. „halászati lehetőség”: mennyiségileg meghatározott halászati jogosultság, fogási mennyiségben és/vagy halászati erőkifejtésben kifejezve.







II. CÍM

ÁLTALÁNOS ELVEK

5. cikk

Általános elvek

(1) A tagállamok ellenőrzik a közös halászati politika hatálya alá tartozó természetes vagy jogi személyek által a területükön és a felségterületükhöz vagy a joghatóságuk alá tartozó vizeken folytatott tevékenységeket, különösen a halászati tevékenységeket, az átrakást, a halak ketrecekbe vagy akvakultúra-létesítményekbe történő áthelyezését – a hizlalólétesítményeket is beleértve –, a halászati és akvakultúra-termékek kirakodását, behozatalát, szállítását, feldolgozását, forgalmazását és raktározását.

(2) A tagállamok ellenőrzik továbbá a vizekhez és az erőforrásokhoz való hozzáférést, és ellenőrzik a lobogójuk alatt közlekedő közösségi halászhajók és – a lobogó szerinti tagállam elsődleges felelősségének sérelme nélkül – az állampolgáraik által a közösségi vizeken kívül végzett tevékenységeket.

(3) A tagállamok megfelelő intézkedéseket fogadnak el, elegendő pénzügyi, humán és technológiai erőforrást különítenek el, valamint létrehozzák mindazokat az adminisztratív és technikai struktúrákat, amelyek a közös halászati politika hatálya alá tartozó tevékenységek ellenőrzéséhez, vizsgálatához és végrehajtásához szükségesek. Illetékes hatóságaik és tisztviselőik rendelkezésére bocsátják mindazokat az eszközöket, amelyek feladataik ellátását lehetővé teszik.

(4) Valamennyi tagállam gondoskodik arról, hogy az ellenőrzést, a vizsgálatot és a végrehajtást az ágazatok, hajók vagy személyek tekintetében hátrányos megkülönböztetés nélkül, a kockázatkezelés elvei alapján végezzék el.

(5) A nemzeti ellenőrző hatóságok ellenőrzési tevékenységét minden tagállamban egyetlen hatóság koordinálja. E hatóság felelős a halászati tevékenységekre vonatkozó adatok összegyűjtésének, kezelésének és igazolásának összehangolásáért, a Bizottságnak, a 768/2005/EK tanácsi rendelettel ( 23 ) összhangban létrehozott Közösségi Halászati Ellenőrző Hivatalnak, a többi tagállamnak és adott esetben a harmadik országoknak szóló jelentéstételért, az ezekkel folytatott együttműködésért és az adatok ezeknek történő továbbításáért.

(6) A 103. cikkben meghatározott eljárásnak megfelelően az 1198/2006/EK rendelet értelmében az Európai Halászati Alapból származó hozzájárulások és a 861/2006/EK rendelet 8. cikkének a) pontjában említett intézkedésekre irányuló közösségi pénzügyi hozzájárulások kifizetésének az a feltétele, hogy a tagállamok tiszteletben tartsák a közös halászati politika azon szabályai betartásának és végrehajtásának biztosítására vonatkozó kötelezettségüket, amelyek kapcsolódnak a finanszírozott intézkedésekhez vagy hatással vannak azok hatékonyságára, továbbá e célból betartsák a hatékony ellenőrzési, vizsgálati és végrehajtási rendszer működtetésére és fenntartására vonatkozó kötelezettségüket.

(7) A Bizottság és a tagállamok hatáskörüknek megfelelően gondoskodnak arról, hogy e rendelet célkitűzései a közösségi pénzügyi támogatás kezelése és ellenőrzése révén teljesüljenek.







III. CÍM

A VIZEKHEZ ÉS AZ ERŐFORRÁSOKHOZ VALÓ HOZZÁFÉRÉS ÁLTALÁNOS FELTÉTELEI

6. cikk

Halászati jogosítvány

(1) Közösségi halászhajót az élő vízi erőforrások kereskedelmi célú kiaknázására csak akkor lehet felhasználni, ha érvényes halászati jogosítvánnyal rendelkezik.

(2) A lobogó szerinti tagállam gondoskodik róla, hogy a halászati jogosítványban szereplő adatok pontosak legyenek és megegyezzenek a 2371/2002/EK rendelet 15. cikkében említett közösségi halászhajóflotta-nyilvántartásban szereplő adatokkal.

(3) A lobogó szerinti tagállam ideiglenesen felfüggeszti azon hajó halászati jogosítványát, amelyet az említett tagállam döntése értelmében ideiglenesen kivontak a forgalomból, vagy amelynek halászati engedélyét az 1005/2008/EK rendelet 45. cikkének (4) bekezdésével összhangban felfüggesztették.

(4) A lobogó szerinti tagállam véglegesen visszavonja azon hajó halászati jogosítványát, amely a 2371/2002/EK rendelet 11. cikkének (3) bekezdésében említett kapacitásmódosító intézkedés hatálya alá tartozik, vagy amelynek halászati engedélyét az 1005/2008/EK rendelet 45. cikkének (4) bekezdésével összhangban visszavonták.

(5) A lobogó szerinti tagállam a halászati engedélyt a 119. cikkben említett eljárásnak megfelelően elfogadott részletes szabályokkal összhangban bocsátja ki, kezeli és vonja vissza.

7. cikk

Halászati engedély

(1) A Közösség vizein működő közösségi halászhajók különleges halászati tevékenységeket csak abban az esetben folytathatnak, ha azok fel vannak tüntetve az érvényes halászati engedélyen, amennyiben a halászat vagy azon halászati övezet, ahol a jogosítvány engedélyezi a tevékenységek végzését, az alábbiak hatálya alá tartozik:

a) halászati erőkifejtési rendszer;

b) többéves terv;

c) halászati korlátozás hatálya alá tartozó terület;

d) tudományos célú halászat;

e) a közösségi jogszabályokban megállapított egyéb esetek.

(2) Ha valamely tagállamban különleges nemzeti halászati engedélyezési rendszer működik, a Bizottság megkeresésére megküldi a kibocsátott engedélyben szereplő információk összefoglalóját és a halászati erőkifejtésre vonatkozó összesített számadatokat.

(3) Ha a lobogó szerinti tagállam a számára rendelkezésre álló halászati lehetőségek egyes hajók közötti elosztására vonatkozó nemzeti rendelkezéseket nemzeti halászati engedélyezési rendszer formájában fogadta el, a Bizottság megkeresésére tájékoztatást küld arra vonatkozóan, hogy az adott halászati területen mely halászhajók rendelkeznek engedéllyel halászati tevékenység folytatására, ideértve mindenekelőtt az érintett halászhajók külső azonosító számát és nevét, valamint a számukra kiosztott egyéni halászati lehetőségeket.

(4) A halászati engedély nem adható ki, ha az érintett halászhajó nem rendelkezik a 6. cikkel összhangban megszerzett halászati jogosítvánnyal, vagy ha halászati jogosítványát felfüggesztették vagy visszavonták. A halászati engedély automatikusan visszavonásra kerül, ha a hajó halászati jogosítványát véglegesen visszavonták. A halászati jogosítvány ideiglenes felfüggesztése esetén a halászati engedély is felfüggesztésre kerül.

(5) Az e cikk alkalmazására vonatkozó részletes szabályokat a 119. cikkben említett eljárással összhangban kell elfogadni.

8. cikk

A halászeszközök jelölése

(1) A halászhajó parancsnoka betartja a halászhajók és halászeszközeik jelölésére és azonosítására vonatkozó feltételeket és korlátozásokat.

(2) A halászhajók és halászeszközeik jelölésére és azonosítására vonatkozó részletes szabályokat a 119. cikkben említett eljárással összhangban kell elfogadni.

9. cikk

Hajómegfigyelési rendszer

(1) A tagállamok a lobogójuk alatt közlekedő halászhajók tartózkodási helyétől független halászati tevékenységének és a tagállamok vizein folytatott halászati tevékenységek hatékony nyomon követése érdekében műholdas hajómegfigyelési rendszert működtetnek.

(2) A többéves tervekben foglalt különös rendelkezések sérelme nélkül, a legalább 12 méter teljes hosszúságú halászhajóknak teljes mértékben működőképes berendezéssel kell rendelkezniük a fedélzeten, amely a pozícióra vonatkozó adatokat rendszeres időközönként továbbítva a hajómegfigyelési rendszeren keresztül automatikusan lehetővé teszi a hajó azonosítását és földrajzi helyzetének meghatározását. Azt is lehetővé kell tennie, hogy a lobogó szerinti tagállam halászati felügyelő központja a halászhajót lekérdezze. A legalább 12 méter teljes hosszúságú és 15 méter teljes hosszúságnál kisebb halászhajókra e cikket 2012. január 1-jétől kell alkalmazni.

(3) Ha a halászhajó egy másik tagállam vizein tartózkodik, a lobogó szerinti tagállam a hajónak a hajómegfigyelési rendszerben szereplő adatait a parti tagállamok halászati felügyelő központjába automatikusan elküldve bocsátja rendelkezésre. A hajómegfigyelési rendszer adatait annak a tagállamnak a megkeresésére is rendelkezésre kell bocsátani, amelynek kikötőjében a halászhajó a fogását várhatóan kirakodja, vagy amelynek vizein a halászhajó a halászati tevékenységét várhatóan folytatni fogja.

(4) Ha a közösségi halászhajó harmadik ország vizein vagy olyan nyílt tengeri területen folytat tevékenységet, ahol a halászati erőforrásokkal nemzetközi szervezet gazdálkodik, és ha e harmadik országgal kötött megállapodás vagy a nemzetközi szervezet alkalmazandó szabályai úgy rendelkeznek, a szóban forgó adatokat a harmadik ország vagy a szervezet számára is elérhetővé kell tenni.

(5) A tagállamok mentességet adhatnak a hajómegfigyelési rendszer felszerelésével kapcsolatos kötelezettség alól a lobogójuk alatt közlekedő és a 15 méter teljes hosszúságnál kisebb közösségi halászhajók számára, amennyiben ezen halászhajók:

a) kizárólag a lobogó szerinti tagállam felségvizein folytatnak tevékenységet; vagy

b) az indulástól a kikötőbe való visszaérkezésig 24 óránál hosszabb ideig soha nem tartózkodnak a tengeren.

(6) Harmadik országok legalább 12 méter teljes hosszúságú halászhajói, valamint a halászati tevékenységekkel kapcsolatos tevékenységeket folytató kisegítő halászhajói fedélzetére – amennyiben közösségi vizeken tevékenykednek – teljes mértékben működőképes berendezést kell telepíteni, amely a közösségi halászhajókhoz hasonlóan a pozíciójukra vonatkozó adatokat rendszeres időközönként továbbítva a hajómegfigyelési rendszeren keresztül automatikusan lehetővé teszi a hajó azonosítását és földrajzi helyzetének meghatározását.

(7) A tagállamok halászati felügyelő központokat hoznak létre és üzemeltetnek, amelyek nyomon követik a halászati tevékenységeket és a halászati erőkifejtést. Egy adott tagállam halászati felügyelő központja nyomon követi a lobogója alatt közlekedő halászhajókat, tekintet nélkül arra, hogy mely vizeken folytatnak tevékenységet, illetve mely kikötőben tartózkodnak, továbbá nyomon követi a szóban forgó tagállam felségterületéhez vagy joghatósága alá tartozó vizeken működő, más tagállamok lobogója alatt közlekedő azon közösségi halászhajókat és harmadik országbeli halászhajókat, amelyekre a hajómegfigyelési rendszer alkalmazandó.

(8) Minden lobogó szerinti tagállam kijelöli a halászati felügyelő központért felelős illetékes hatóságait, és megfelelő intézkedéseket tesz annak érdekében, hogy halászati felügyelő központja megfelelő személyi feltételekkel rendelkezzen, és az automatikus adatfeldolgozást és az elektronikus adatátvitelt lehetővé tevő számítógépes hardverrel és szoftverrel legyen felszerelve. Rendszerhiba esetére a tagállamok gondoskodnak a biztonsági adatmentés és -helyreállítás rendjéről. A tagállamok közös halászati felügyelő központot is működtethetnek.

(9) A tagállamok kötelezhetik vagy felhatalmazhatják a lobogójuk alatt közlekedő bármely halászhajót arra, hogy az hajómegfigyelési rendszerrel legyen felszerelve.

(10) Az e cikk alkalmazására vonatkozó részletes szabályokat a 119. cikkben említett eljárással összhangban kell elfogadni.

10. cikk

Automatikus azonosító rendszer

(1) A 2002/59/EK irányelv II. melléklete I. részének 3. pontjával összhangban a 15 méter teljes hosszúságot meghaladó halászhajókat fel kell szerelni a Nemzetközi Tengerészeti Szervezet által az 1974. évi SOLAS-egyezmény V. fejezete 19. szabályának 2.4.5. szakasza szerint meghatározott előírásoknak megfelelő automatikus azonosító rendszerrel, amelyet a hajók üzemben tartanak.

(2) Az (1) bekezdést az alábbi időpontoktól kezdve kell alkalmazni:

a) a legalább 15 méter teljes hosszúságú és 18 méter teljes hosszúságnál kisebb közösségi halászhajók esetében 2014. május 31-től;

b) a legalább 18 méter teljes hosszúságú és 24 méter teljes hosszúságnál kisebb közösségi halászhajók esetében 2013. május 31-től;

c) a legalább 24 méter teljes hosszúságú és 45 méter teljes hosszúságnál kisebb közösségi halászhajók esetében 2012. május 31-től.

(3) A tagállamok az automatikus azonosító rendszer adatait – amennyiben ezek elérhetőek – a 109. és 110. cikk szerint használhatják fel az egyéb rendelkezésre álló adatokkal való keresztellenőrzéshez. E célból a tagállamok gondoskodnak arról, hogy az automatikus azonosító rendszerből származó, a lobogójuk alatt közlekedő halászhajókra vonatkozó adatok nemzeti halászati ellenőrző hatóságaik rendelkezésére álljanak.

11. cikk

Hajófelderítési rendszer

A tagállamok – amennyiben egyértelmű bizonyítékuk van arra, hogy a halászhajók felderítésére használt hagyományos ellenőrző eszközöknél az költséghatékonyabb megoldást jelent – hajófelderítési rendszert alkalmaznak, amely lehetővé teszi számukra, hogy az adott területen jelen lévő halászhajók felderítése érdekében a műholdról vagy azzal egyenértékű rendszerekből a földre küldött távérzékeléses képekből nyert pozíciókat a hajómegfigyelési rendszer vagy az automatikus azonosító rendszer által fogadott adatokkal összehasonlítsák. A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a halászati felügyelő központok rendelkezzenek a hajófelderítési rendszer alkalmazásához szükséges technikai feltételekkel.

12. cikk

Adatok továbbítása felügyeleti műveletek céljából

A hajómegfigyelési rendszerből, az automatikus azonosító rendszerből és a hajófelderítési rendszerből származó, e rendelet keretében összegyűjtött adatok a tengeri közlekedés biztonsága és védelme, a határellenőrzés, a tengeri környezet védelme és az általános jogalkalmazás céljából közösségi ügynökségekhez és a tagállamok felügyeleti műveletekkel foglalkozó illetékes hatóságaihoz továbbíthatók.

13. cikk

Új technológiák

(1) A Szerződés 37. cikke alapján a Tanács dönthet az elektronikus nyomon követő berendezések és nyomon követhetőségi eszközök, így például a genetikai elemzés kötelező alkalmazásáról. Az alkalmazandó technológia értékelése érdekében a tagállamok saját kezdeményezésükre, vagy a Bizottsággal vagy az általa kijelölt szervvel együttműködve a nyomonkövethetőségi eszközök, mint például a genetikai elemzés tekintetében 2013. június 1-jét megelőzően kísérleti projekteket hajtanak végre.

(2) A Szerződés 37. cikke alapján a Tanács dönthet egyéb új halászati ellenőrzési technológiák bevezetéséről, amennyiben e technológiák költséghatékony módon javítják a közös halászati politika szabályainak betartását.







IV. CÍM

A HALÁSZAT ELLENŐRZÉSE







I. FEJEZET

A halászati lehetőségek felhasználásának ellenőrzése







1. szakasz

Általános rendelkezések

14. cikk

A halászati napló kitöltése és benyújtása

(1) A többéves tervekben foglalt különös rendelkezések sérelme nélkül, a legalább 10 méter teljes hosszúságú közösségi halászhajók parancsnoka a műveletekről halászati naplót vezet, amelyben fajonként külön feltüntet minden kifogott és fedélzeten tartott mennyiséget 50 kg élőtömeg-egyenérték felett.

(2) Az (1) bekezdésben említett halászati naplónak különösen a következő adatokat kell tartalmaznia:

a) a halászhajó külső azonosító száma és neve;

b) valamennyi faj FAO szerinti hárombetűs kódja, valamint azon releváns földrajzi terület, ahol a fogás történt;

c) a fogások időpontja;

d) a kikötőből való távozás és a kikötőbe való érkezés időpontja, valamint a halászati út időtartama;

e) a halászeszköz típusa, szembősége és mérete;

f) valamennyi faj becsült mennyisége élősúly-kilogrammban vagy adott esetben az egyedek száma;

g) a halászati műveletek száma.

(3) A fedélzeten tartott hal halászati naplóban rögzített, kilogrammban megadott becsült mennyiségének megengedett hibahatára 10 % valamennyi faj esetében.

(4) A közösségi halászhajók parancsnokai a következőket is rögzítik a halászati naplóban bármely faj esetében az 50 kg élőtömeg-egyenértéknél nagyobb mennyiségű becsült visszadobást.

(5) A közösségi halászati erőkifejtési rendszer hatálya alá tartozó halászat során a közösségi halászhajók parancsnokai az adott területen eltöltött időre vonatkozóan a halászati naplóban rögzítik és nyilvántartják a következőket:

a) a vontatott halászeszközökre vonatkozóan: i. az adott területen található kikötőbe történő belépés és az onnan történő kilépés; ii. az olyan tengeri területekre történő minden belépés és onnan történő kilépés, amelyek tekintetében a vizekhez és az erőforrásokhoz való hozzáférésekre különös szabályok vonatkoznak; iii. a területről történő kilépéskor vagy a területen található kikötőbe történő belépés előtt a fedélzeten tartott fogás fajonkénti élőtömeg-kilogrammban;

b) a rögzített halászeszközökre vonatkozóan: i. az adott területen található kikötőbe történő belépés és az onnan történő kilépés; ii. az olyan tengeri területekre történő minden belépés és onnan történő kilépés, amelyek tekintetében a vizekhez és az erőforrásokhoz való hozzáférésekre különös szabályok vonatkoznak; iii. a rögzített halászeszközök e területeken történő kihelyezésének vagy újbóli kihelyezésének dátuma és időpontja; iv. a rögzített halászeszközökkel végzett halászati műveletek befejezésének dátuma és időpontja; v. a területről történő kilépéskor vagy a területen található kikötőbe történő belépés előtt a fedélzeten tartott fogás fajonkénti élőtömeg-kilogrammban.

(6) A közösségi halászhajók parancsnokai a halászati naplóban szereplő információkat a lehető leghamarabb, de legkésőbb a kirakodást követő 48 órán belül továbbítják:

a) a lobogó szerinti tagállamnak; valamint

b) ha a kirakodás egy másik tagállam kikötőjében történt, akkor az érintett kikötő szerinti tagállam illetékes hatóságainak.

(7) A közösségi halászhajók parancsnokai a tárolt vagy feldolgozott hal tömegének élőtömegre történő átváltásánál a 119. cikkben említett eljárással összhangban megállapított átváltási arányt alkalmazzák.

(8) A harmadik országok közösségi vizeken tevékenységet folytató halászhajóinak parancsnokai az e cikkben említett információkat a közösségi halászhajók parancsnokaival azonos módon rögzítik.

(9) A halászati naplóban rögzített adatok pontosságáért a parancsnok felel.

(10) Az e cikk alkalmazására vonatkozó részletes szabályokat a 119. cikkben említett eljárással összhangban kell elfogadni.

15. cikk

A halászati napló adatainak elektronikus rögzítése és továbbítása

(1) A legalább 12 méter teljes hosszúságú közösségi halászhajók parancsnokai a 14. cikkben említett információkat elektronikus eszközökkel rögzítik, és azokat legalább naponta egyszer elektronikus úton megküldik a lobogó szerinti tagállam illetékes hatóságának.

(2) A legalább 12 méter teljes hosszúságú közösségi halászhajók parancsnokai a 14. cikkben meghatározott adatokat a lobogó szerinti tagállam illetékes hatóságának kérésére is megküldik, továbbá az utolsó halászati művelet befejeztével és a kikötőbe érkezés előtt minden esetben továbbítják a halászati naplóban szereplő, vonatkozó adatokat.

(3) Az (1) bekezdést az alábbi időpontoktól kezdve kell alkalmazni:

a) a legalább 12 méter teljes hosszúságú és 15 méter teljes hosszúságnál kisebb közösségi halászhajók esetében 2012. január 1-jétől;

b) a legalább 15 méter teljes hosszúságú és 24 méter teljes hosszúságnál kisebb közösségi halászhajók esetében 2011. július 1-jétől; valamint

c) a legalább 24 méter teljes hosszúságú közösségi halászhajók esetében 2010. január 1-jétől.

(4) A tagállamok mentességet adhatnak az (1) bekezdés alól a lobogójuk alatt közlekedő és 15 méter teljes hosszúságnál kisebb közösségi halászhajók parancsnokai számára, amennyiben ezen halászhajók:

a) kizárólag a lobogó szerinti tagállam felségvizein folytatnak tevékenységet; vagy

b) az indulástól a kikötőbe való visszaérkezésig 24 óránál hosszabb ideig soha nem tartózkodnak a tengeren.

(5) Azon közösségi halászhajók parancsnokai, amelyek a halászati tevékenységeikre vonatkozó adatokat elektronikus formában rögzítik és azokról elektronikus úton tesznek jelentést, mentesülnek a papíralapú halászati napló vezetésére, kirakodási nyilatkozat és átrakási nyilatkozat kitöltésére vonatkozó kötelezettség alól.

(6) A tagállamok kétoldalú megállapodásokat köthetnek az elektronikus jelentéstételi rendszer alkalmazásáról a lobogójuk alatt a felségterületükhöz vagy joghatóságuk alá tartozó vizeken közlekedő hajók vonatkozásában. Az ilyen megállapodások hatálya alá eső hajók az említett vizeken mentesülnek a papíralapú halászati naplók vezetése alól.

(7) A tagállamok 2010. január 1-jével kezdődően kötelezhetik vagy felhatalmazhatják a lobogójuk alatt közlekedő halászhajók parancsnokait arra, hogy elektronikusan rögzítsék és továbbítsák a 14. cikkben meghatározott adatokat.

(8) A parti tagállamok illetékes hatóságai kötelesek elfogadni a lobogó szerinti tagállamtól kapott elektronikus jelentéseket, amelyek az (1) és (2) bekezdésben említett halászhajókról származó adatokat tartalmazzák.

(9) Az e cikk alkalmazására vonatkozó részletes szabályokat a 119. cikkben említett eljárással összhangban kell elfogadni.

16. cikk

A halászati naplóval összefüggő előírások hatálya alá nem tartozó halászhajók

(1) Mintavételezés útján valamennyi tagállam nyomon követi a 14. és 15. cikkben meghatározott előírások hatálya alá nem tartozó halászhajók tevékenységét annak biztosítására, hogy a közös halászati politika szabályait e hajók is betartsák.

(2) Az (1) bekezdésben meghatározott nyomon követés céljából minden tagállam meghatározza a Bizottság által a 119. cikkben említett eljárással összhangban elfogadott módszertanra épülő mintavételi tervet, és azt minden évben január 31-ig benyújtja a Bizottságnak, feltüntetve a terv meghatározásához alkalmazott módszert. Lehetőleg kerülni kell a mintavételi tervek módosítását, és azoknak a releváns földrajzi területeken belül egységesnek kell lenniük.

(3) Azon tagállamok, amelyek a nemzeti jogukkal összhangban megkövetelik, hogy a lobogójuk alatt közlekedő, 10 méter teljes hosszúságnál kisebb halászhajók benyújtsák a 14. cikkben említett halászati naplót, mentesülnek az e cikk (1) és (2) bekezdésében meghatározott kötelezettség alól.

(4) Az e cikk (1) és (2) bekezdésétől eltérve, a 62. és 63. cikknek megfelelően benyújtott értékesítési bizonylatokat a mintavételi tervet helyettesítő alternatív intézkedésnek kell tekinteni.

17. cikk

Előzetes értesítés

(1) A legalább 12 méter teljes hosszúságú azon közösségi halászhajók parancsnokai, amelyek a többéves tervek hatálya alá tartozó állományok halászatát végzik és amelyeknek a 15. cikkel összhangban elektronikus úton kell rögzíteniük a halászati napló adatait, a kikötőbe érkezés becsült idejét megelőzően legalább négy órával értesítik a következő információkról a lobogó szerinti tagállamuk illetékes hatóságait:

a) a halászhajó külső azonosító száma és neve;

b) a rendeltetés szerinti kikötő neve, valamint a kikötés célja, mint például kirakodás, átrakás vagy szolgáltatások igénybevétele;

c) a halászati út dátuma, és azon releváns földrajzi területek megjelölése, ahol a fogások történtek;

d) a kikötőbe érkezés becsült dátuma és időpontja;

e) a halászati naplóban rögzített valamennyi faj mennyisége;

f) a kirakodásra vagy átrakásra váró valamennyi faj mennyisége.

(2) Ha egy közösségi halászhajó a lobogó szerinti tagállamtól eltérő tagállam kikötőjébe szándékozik belépni, a lobogó szerinti tagállam illetékes hatóságai az elektronikus formátumú előzetes értesítést a kézhezvételt követően haladéktalanul továbbítják a parti tagállam illetékes hatóságainak.

(3) A parti tagállam illetékes hatóságai engedélyt adhatnak a kikötőbe való korábbi beérkezésre.

(4) A halászati napló 15. cikkben említett, elektronikus úton rögzített adatait és az elektronikus formátumú előzetes értesítést egyetlen elektronikus üzenetben is el lehet küldeni.

(5) Az elektronikus formátumú előzetes értesítésben rögzített adatok pontosságáért a parancsnok felel.

(6) A Bizottság a 119. cikkben említett eljárással összhangban korlátozott és megújítható időszakra mentesítheti a halászhajók egyes kategóriáit az (1) bekezdésben foglalt kötelezettség alól, vagy rendelkezhet más értesítési időtartamról, figyelembe véve többek között a halászati termékek típusát, valamint a halászterületek, a kirakodóhelyek és a szóban forgó hajók lajstromozási kikötői közötti távolságot.

18. cikk

Előzetes értesítés másik tagállamban történő kirakodásról

(1) Azon közösségi halászhajók parancsnokai, amelyek a 15. cikk (3) bekezdésében említett rendelkezések hatálybalépéséig nem kötelesek elektronikus úton rögzíteni az adatokat a halászati naplóban, és amelyek a lobogó szerinti tagállamuktól eltérő parti tagállam kikötőjét vagy kirakodóhelyeit kívánják használni, a kikötőbe érkezés becsült idejét megelőzően legalább négy órával értesítik a parti tagállam illetékes hatóságait az e rendelet 17. cikkének (1) bekezdésében említett információkról.

(2) A parti tagállam illetékes hatóságai engedélyt adhatnak a korábbi beérkezésre.

19. cikk

A kikötőbe történő belépés engedélyezése

A parti tagállam illetékes hatóságai megtagadhatják a halászhajók kikötőbe való belépését, ha a 17. és 18. cikkben említett értesítési kötelezettség nem teljesült maradéktalanul, a vis maior esetét kivéve.

20. cikk

Átrakási műveletek

(1) A Közösség vizein tilos a tengeri átrakás. Az csak engedéllyel és az e rendeletben meghatározott feltételek mellett végezhető a tagállamok erre a célra kijelölt kikötőiben vagy parthoz közeli helyein, a 43. cikk (5) bekezdésében meghatározott feltételeknek megfelelően.

(2) Ha az átrakási művelet félbeszakad, az átrakás folytatásához engedélyre lehet szükség.

(3) E cikk alkalmazásában a kirakás, a páros vonóhálókkal folytatott tevékenységek, valamint a két vagy több közösségi halászhajó közös tevékenységeit magukban foglaló halászati műveletek nem minősülnek átrakásnak.

21. cikk

Az átrakási nyilatkozat kitöltése és benyújtása

(1) A többéves tervekben foglalt különös rendelkezések sérelme nélkül, a legalább 10 méter teljes hosszúságú, átrakási műveletben részt vevő közösségi halászhajók parancsnokai átrakási nyilatkozatot töltenek ki, amelyben fajonként külön feltüntetik minden átrakott vagy átvett faj mennyiségét 50 kg élőtömeg-egyenérték felett.

(2) Az (1) bekezdésben említett átrakási nyilatkozat legalább az alábbi információkat tartalmazza:

a) az átrakó és az átvevő halászhajó külső azonosító száma és neve;

b) valamennyi faj FAO szerinti hárombetűs kódja, valamint azon releváns földrajzi terület, ahol a fogás történt;

c) valamennyi faj kilogrammban kifejezett terméktömegben meghatározott becsült mennyisége a termék kiszerelésének típusa szerinti bontásban, vagy adott esetben az egyedek száma;

d) az átvevő halászhajó rendeltetés szerinti kikötője;

e) a kijelölt átrakási kikötő.

(3) Az átrakott vagy átvett hal átrakási nyilatkozatban rögzített, kilogrammban megadott becsült mennyiségének megengedett hibahatára 10 % valamennyi faj esetében.

(4) Az átrakó és az átvevő halászhajó parancsnoka saját átrakási nyilatkozatát a lehető leghamarabb, de legkésőbb az átrakást követő 48 órán belül továbbítja:

a) a lobogó szerinti tagállamnak vagy tagállamoknak; valamint

b) ha az átrakás egy másik tagállam kikötőjében történt, akkor az érintett kikötő szerinti tagállam illetékes hatóságainak.

(5) A saját átrakási nyilatkozatban rögzített adatok pontosságáért az átrakó, illetve az átvevő halászhajó parancsnoka felel.

(6) A Bizottság a 119. cikkben említett eljárással összhangban korlátozott és megújítható időszakra mentesítheti a halászhajók egyes kategóriáit az (1) bekezdésben foglalt kötelezettség alól, vagy rendelkezhet más értesítési időtartamról, figyelembe véve többek között a halászati termékek típusát, valamint a halászterületek, az átrakóhelyek és a szóban forgó hajók lajstromozási kikötői közötti távolságot.

(7) Az átrakásra vonatkozó nyilatkozattételi eljárásokat és formanyomtatványokat a 119. cikkben említett eljárással összhangban kell megállapítani.

22. cikk

Az átrakási nyilatkozat adatainak elektronikus rögzítése és továbbítása

(1) A legalább 12 méter teljes hosszúságú közösségi halászhajók parancsnokai a 24. cikkben említett információkat elektronikus eszközökkel rögzítik, és azokat az átrakási művelet befejezését követő 12 órán belül elektronikus úton megküldik a lobogó szerinti tagállam illetékes hatóságának.

(2) Az (1) bekezdést az alábbi időpontoktól kezdve kell alkalmazni:

a) a legalább 12 méter teljes hosszúságú és 15 méter teljes hosszúságnál kisebb közösségi halászhajók esetében 2012. január 1-jétől;

b) a legalább 15 méter teljes hosszúságú és 24 méter teljes hosszúságnál kisebb közösségi halászhajók esetében 2011. július 1-jétől; valamint

c) a legalább 24 méter teljes hosszúságú közösségi halászhajók esetében 2010. január 1-jétől.

(3) A tagállamok mentességet adhatnak az (1) bekezdés alól a lobogójuk alatt közlekedő és 15 méter teljes hosszúságnál kisebb közösségi halászhajók parancsnokai számára, amennyiben ezen halászhajók:

a) kizárólag a lobogó szerinti tagállam felségvizein folytatnak tevékenységet; vagy

b) az indulástól a kikötőbe való visszaérkezésig 24 óránál hosszabb ideig soha nem tartózkodnak a tengeren.

(4) A parti tagállamok illetékes hatóságai fogadják a lobogó szerinti tagállamtól kapott elektronikus jelentéseket, amelyek az (1) és (2) bekezdésben említett halászhajókról származó adatokat tartalmazzák.

(5) Ha egy közösségi halászhajó a fogását a lobogó szerinti tagállamtól eltérő tagállam kikötőjében rakja át, a lobogó szerinti tagállam illetékes hatóságai az átrakási nyilatkozatot a kézhezvételt követően haladéktalanul továbbítják elektronikus úton a fogás átrakási helye és rendeltetése szerinti tagállam illetékes hatóságainak.

(6) A tagállamok 2010. január 1-jével kezdődően kötelezhetik vagy felhatalmazhatják a lobogójuk alatt közlekedő halászhajók parancsnokait arra, hogy elektronikusan rögzítsék és továbbítsák a 21. cikkben meghatározott adatokat.

(7) Az e cikk alkalmazására vonatkozó részletes szabályokat a 119. cikkben említett eljárással összhangban kell elfogadni.

23. cikk

A kirakodási nyilatkozat kitöltése és benyújtása

(1) A többéves tervekben foglalt különös rendelkezések sérelme nélkül, a legalább 10 méter teljes hosszúságú közösségi halászhajók parancsnoka vagy képviselője kirakodási nyilatkozatot töltenek ki, amelyben külön-külön feltüntetik minden kirakodott faj mennyiségét.

(2) Az (1) bekezdésben említett kirakodási nyilatkozat legalább az alábbi információkat tartalmazza:

a) a halászhajó külső azonosító száma és neve;

b) valamennyi faj FAO szerinti hárombetűs kódja, valamint azon releváns földrajzi terület, ahol a fogás történt;

c) valamennyi faj kilogrammban kifejezett terméktömegben meghatározott mennyisége a termék kiszerelésének típusa szerinti bontásban, vagy adott esetben az egyedek száma;

d) a kirakodási kikötő.

(3) A közösségi halászhajó parancsnoka vagy képviselője a kirakodási nyilatkozatot a lehető leghamarabb, de legkésőbb a kirakodás befejezését követő 48 órán belül továbbítják:

a) a lobogó szerinti tagállamnak, valamint

b) ha a kirakodás egy másik tagállam kikötőjében történt, akkor az érintett kikötő szerinti tagállam illetékes hatóságainak.

(4) A kirakodási nyilatkozatban rögzített adatok pontosságáért a parancsnok felel.

(5) Az e cikk alkalmazására vonatkozó részletes szabályokat a 119. cikkben említett eljárással összhangban kell elfogadni.

24. cikk

A kirakodási nyilatkozat adatainak elektronikus rögzítése és továbbítása

(1) A legalább 12 méter teljes hosszúságú közösségi halászhajó parancsnoka vagy képviselője elektronikus eszközökkel rögzítik a 23. cikkben említett információkat, és azokat a kirakodási művelet befejezését követő 24 órán belül elektronikus úton megküldik a lobogó szerinti tagállam illetékes hatóságának.

(2) Az (1) bekezdést az alábbi időpontoktól kezdve kell alkalmazni:

a) a legalább 12 méter teljes hosszúságú és 15 méter teljes hosszúságnál kisebb közösségi halászhajók esetében 2012. január 1-jétől;

b) a legalább 15 méter teljes hosszúságú és 24 méter teljes hosszúságnál kisebb közösségi halászhajók esetében 2011. július 1-jétől; valamint

c) a legalább 24 méter teljes hosszúságú közösségi halászhajók esetében 2010. január 1-jétől.

(3) A tagállamok mentességet adhatnak az (1) bekezdés alól a lobogójuk alatt közlekedő és 15 méter teljes hosszúságnál kisebb közösségi halászhajók parancsnokai számára, amennyiben ezen halászhajók:

a) kizárólag a lobogó szerinti tagállam felségvizein folytatnak tevékenységet; vagy

b) az indulástól a kikötőbe való visszaérkezésig 24 óránál hosszabb ideig soha nem tartózkodnak a tengeren.

(4) Ha egy közösségi halászhajó a fogását a lobogó szerinti tagállamtól eltérő tagállam kikötőjében rakodja ki, a lobogó szerinti tagállam illetékes hatóságai a kirakodási nyilatkozatot a kézhezvételt követően haladéktalanul továbbítják elektronikus úton a fogás kirakodási helye szerinti tagállam illetékes hatóságainak.

(5) A közösségi halászhajó azon parancsnoka vagy képviselője, aki a 23. cikkben említett információkat elektronikus eszközökkel rögzíti, és aki fogását a lobogó szerinti tagállamtól eltérő tagállam kikötőjében rakodja ki, mentesül a papíralapú kirakodási nyilatkozat parti tagállamhoz való benyújtására vonatkozó kötelezettség alól.

(6) A tagállamok 2010. január 1-jével kezdődően kötelezhetik vagy felhatalmazhatják a lobogójuk alatt közlekedő halászhajók parancsnokait arra, hogy elektronikusan rögzítsék és továbbítsák a 23. cikk szerinti adatokat.

(7) A parti tagállamok illetékes hatóságai fogadják a lobogó szerinti tagállamtól kapott elektronikus jelentéseket, amelyek az (1) és (2) bekezdésben meghatározott halászhajókról származó adatokat tartalmazzák.

(8) A kirakodásra vonatkozó nyilatkozattételi eljárásokat és formanyomtatványokat a 119. cikkben említett eljárással összhangban kell megállapítani.

25. cikk

A kirakodási nyilatkozattal összefüggő előírások hatálya alá nem tartozó hajók

(1) Mintavételezés útján valamennyi tagállam nyomon követi a 23. és 24. cikkben meghatározott, a kirakodási nyilatkozattal összefüggő előírások hatálya alá nem tartozó halászhajók tevékenységét annak biztosítására, hogy a közös halászati politika szabályait e hajók is betartsák.

(2) Az (1) bekezdésben meghatározott nyomon követés céljából a 119. cikkben említett eljárással összhangban minden tagállam meghatározza a Bizottság által elfogadott módszertanra épülő mintavételi tervet és azt minden évben január 31-ig benyújtja a Bizottságnak, feltüntetve a terv meghatározásához alkalmazott módszert. Lehetőleg kerülni kell a mintavételi tervek módosítását, és azoknak a releváns földrajzi területeken belül egységesnek kell lenniük.

(3) Azon tagállamok, amelyek a nemzeti jogukkal összhangban megkövetelik, hogy a lobogójuk alatt közlekedő, 10 méter teljes hosszúságnál kisebb halászhajók benyújtsák a 23. cikkben említett kirakodási nyilatkozatot, mentesülnek az e cikk (1) és (2) bekezdésében meghatározott kötelezettség alól.

(4) Az e cikk (1) és (2) bekezdésétől eltérve, a 62. és 63. cikknek megfelelően benyújtott értékesítési bizonylatokat a mintavételi tervet helyettesítő alternatív intézkedésnek kell tekinteni.







2. szakasz

A halászati erőkifejtés ellenőrzése

26. cikk

A halászati erőkifejtés nyomon követése

(1) A tagállamok azokon a földrajzi területeken, amelyek tekintetében legnagyobb megengedett halászati erőkifejtés került megállapításra, ellenőrzik a halászati erőkifejtési rendszerek betartását. A tagállamok biztosítják, hogy a lobogójuk alatt közlekedő halászhajók – amikor egy adott halászati erőkifejtési rendszer hatálya alá tartozó halászeszközt vagy -eszközöket tartanak fedélzetükön vagy adott esetben ilyen eszközt vagy eszközöket használnak, vagy adott esetben az említett halászati erőkifejtési rendszer hatálya alá tartozó halászatot végeznek – csak akkor legyenek jelen a szóban forgó halászati erőkifejtési rendszer alá tartozó földrajzi területen, ha a tagállamok a számukra rendelkezésre álló legnagyobb megengedett halászati erőkifejtést még nem érték el, és az adott halászhajó a számára rendelkezésre álló erőkifejtést még nem merítette ki.

(2) A különleges szabályok sérelme nélkül, amikor egy olyan hajó, amely egy halászati erőkifejtési rendszer hatálya alá tartozó halászeszközt vagy -eszközöket tart a fedélzetén, vagy adott esetben ilyen eszközt vagy eszközöket használ, vagy halászati erőkifejtési rendszer hatálya alá tartozó halászatot végez, és ugyanazon a napon két vagy több, az említett halászati erőkifejtési rendszer alá tartozó földrajzi területen halad át, az általa tett halászati erőkifejtést az említett halászeszközre, illetve halászatra és az azon földrajzi területre vonatkozó legnagyobb megengedett halászati erőkifejtésből kell levonni, ahol az adott nap legnagyobb részét töltötte.

(3) Amennyiben egy tagállam a 27. cikk (2) bekezdésével összhangban engedélyezte egy halászhajó számára, hogy az egy halászati erőkifejtési rendszer alá tartozó földrajzi területen tett bizonyos halászati út során az említett halászati erőkifejtési rendszer hatálya alá tartozó, egynél több halászeszköz-kategóriába tartozó halászeszközt vagy halászeszközöket használjon, a szóban forgó út alatt tett halászati erőkifejtést egyszerre kell levonni az e tagállam számára az említett halászeszközök vagy halászeszköz-kategóriák mindegyike és az adott földrajzi terület tekintetében rendelkezésre álló legnagyobb megengedett halászati erőkifejtésből.

(4) Amennyiben a halászeszközök a halászati erőkifejtési rendszer hatálya alá tartozó ugyanazon halászeszköz-kategóriába tartoznak, az említett eszközöket fedélzetükön tartó halászhajók által egy adott földrajzi területen tett halászati erőkifejtést csak egyszer kell levonni az említett halászeszköz-kategóriára és a szóban forgó földrajzi területre vonatkozó legnagyobb megengedett halászati erőkifejtésből.

(5) A tagállamok az egy adott halászati erőkifejtési rendszer hatálya alá tartozó halászeszközt vagy -eszközöket a fedélzeten tartó vagy adott esetben azokat használó vagy az említett halászati erőkifejtési rendszer hatálya alá tartozó halászatot végző flottájuk által a szóban forgó halászati erőkifejtési rendszer alá tartozó földrajzi területeken tett halászati erőkifejtést úgy szabályozzák, hogy amennyiben a rendelkezésre álló legnagyobb megengedett halászati erőkifejtés szintje megközelíti a legnagyobb megengedett értéket, megfelelő intézkedéseket hoznak annak biztosítására, hogy az alkalmazott halászati erőkifejtés ne haladja meg a megállapított határértékeket.

(6) Az egy adott területen töltött nap bármely olyan, 24 órából (vagy annak egy részéből) álló folyamatos időszak, amely során a halászhajó az adott földrajzi területen belül és kikötőn kívül tartózkodik, illetve adott esetben halászeszközét használja. Az egy adott területen töltött napnak tekintett folyamatos időszak mérésének kezdetéről az a tagállam dönt, amelynek lobogója alatt az érintett halászhajó közlekedik. A kikötőn kívül töltött nap az a 24 órás folyamatos időszak vagy annak egy része, amely során a halászhajó kikötőn kívül tartózkodik.

27. cikk

Halászeszközök bejelentése

(1) A különös szabályok sérelme nélkül, halászati erőkifejtési rendszer alá tartozó olyan releváns földrajzi területeken, ahol halászeszköz-korlátozások vannak érvényben, vagy a különböző halászeszközök, illetve halászeszköz-kategóriák tekintetében legnagyobb megengedett halászati erőkifejtés került megállapításra, a halászhajó parancsnoka vagy képviselője – azon időszak kezdetét megelőzően, amelyre legnagyobb megengedett halászati erőkifejtés vonatkozik – tájékoztatja a lobogó szerinti tagállam illetékes hatóságait, hogy a soron következő időszak alatt milyen halászeszközt vagy adott esetben halászeszközöket szándékozik alkalmazni. A halászhajó az említett értesítés benyújtásáig nem jogosult halászni a halászati erőkifejtési rendszer alá tartozó földrajzi területeken.

(2) Amennyiben egy halászati erőkifejtési rendszer egy adott földrajzi területen egynél több halászeszköz-kategóriába tartozó halászeszközök használatát is engedélyezi, az egynél több halászeszköz egy halászati út során való használatát a lobogó szerinti tagállamnak előzetesen jóvá kell hagynia.

28. cikk

Jelentés a halászati erőkifejtésről

(1) Amennyiben a Tanács úgy határoz, az olyan közösségi halászhajók esetében, amelyek nem rendelkeznek a 9. cikkben említett, működő hajómegfigyelési rendszerrel, illetve nem továbbítják elektronikusan a halászati napló adatait a 15. cikkben említettek szerint és a halászati erőkifejtési rendszer hatálya alá tartoznak, a hajó parancsnoka a címzett által megfelelően rögzített telex-, telefax- vagy telefonüzenetben vagy e-mailben, vagy a közösségi előírások alapján jóváhagyott rádióállomáson keresztül rádióüzenetben továbbítja a lobogó szerinti tagállam és adott esetben a parti tagállam illetékes hatóságainak halászati tevékenységi jelentés formájában a következő adatokat, közvetlenül az említett halászati erőkifejtési rendszer hatálya alá tartozó földrajzi területre történő belépés és az onnan történő kilépés előtt:

a) a halászhajó neve, külső azonosító jele, rádióhívójele és a parancsnok neve;

b) a kommunikáció tárgyát képező halászhajó földrajzi elhelyezkedése;

c) a területre – és adott esetben annak részeire – való minden belépés és onnan történő kilépés dátuma és időpontja;

d) a fedélzeten tartott fogás fajonkénti mennyisége élőtömeg-kilogrammban megadva.

(2) A tagállamok – a hajóik által végzett halászati tevékenységek által érintett tagállamokkal egyeztetve – végrehajthatnak alternatív ellenőrzési intézkedéseket az erőkifejtésre vonatkozó jelentési kötelezettségeknek való megfelelés biztosítása érdekében. Ezen intézkedéseknek ugyanolyan hatékonyaknak és átláthatóaknak kell lenniük, mint az (1) bekezdésben említett jelentési kötelezettségeknek, és alkalmazásuk előtt értesíteni kell a Bizottságot.

29. cikk

Mentességek

(1) Az egy adott halászati erőkifejtési rendszer hatálya alá tartozó halászeszközöket fedélzetén tartó halászhajó áthaladhat az említett halászati erőkifejtési rendszer alá tartozó földrajzi területeken, ha nincs engedélye a szóban forgó földrajzi területeken való halászatra, illetve ha áthaladási szándékáról előzetesen értesítette illetékes hatóságait. Amíg a halászhajó a szóban forgó földrajzi területeken belül tartózkodik, az említett halászati erőkifejtési rendszer hatálya alá tartozó minden halászeszközt a 47. cikkben foglalt feltételeknek megfelelően kell rögzíteni és elhelyezni.

(2) A tagállamok dönthetnek úgy, hogy a rendelkezésre álló legnagyobb megengedett halászati erőkifejtésből nem vonják le egy adott halászati erőkifejtési rendszer alá tartozó földrajzi területen halászathoz nem kapcsolódó tevékenységet folytató halászhajók tevékenységét, feltéve, hogy az adott halászhajó először értesíti a lobogója szerinti tagállamot e szándékáról és tevékenysége jellegéről, valamint ha erre az időre lemond a halászati engedélyéről. Az ilyen halászhajók ez idő alatt nem szállítanak halászeszközt vagy halat.

(3) A tagállamok dönthetnek úgy, hogy a legnagyobb megengedett halászati erőkifejtésből nem vonják le egy adott halászati erőkifejtési rendszer alá tartozó földrajzi területen tartózkodó olyan halászhajók tevékenységét, amelyek vagy azért nem tudtak halászni, mert vészhelyzetben más halászhajónak segítséget nyújtottak, vagy azért, mert sérült személyt szállítottak sürgős orvosi ellátásra. A lobogó szerinti tagállam az említett döntés meghozatalát követő egy hónapon belül tájékoztatja a Bizottságot, valamint bizonyítékot szolgáltat a vészhelyzeti segítségnyújtásról.

30. cikk

A halászati erőkifejtés kimerítése

(1) A 29. és 31. cikk sérelme nélkül az olyan földrajzi területeken, amelyeken bizonyos halászeszközök egy adott halászati erőkifejtési rendszer hatálya alá tartoznak, azok a halászhajók, amelyek ilyen halászeszközt vagy -eszközöket tartanak a fedélzeten, a halászati erőkifejtési rendszer alkalmazása időszakának hátralévő része alatt nem hagyhatják el a kikötőt, illetve nem léphetnek az említett földrajzi területre, amennyiben:

a) kimerítették a szóban forgó földrajzi területre és az említett halászeszközre vagy -eszközökre vonatkozó legnagyobb megengedett halászati erőkifejtés számukra kijelölt részét; vagy

b) a lobogójuk szerinti tagállam kimerítette a számára a szóban forgó földrajzi terület és az említett halászeszköz vagy -eszközök tekintetében rendelkezésre álló legnagyobb megengedett halászati erőkifejtést.

(2) A 29. cikk sérelme nélkül, az olyan földrajzi területeken, ahol egy bizonyos halászat egy adott halászati erőkifejtési rendszer hatálya alá tartozik, a halászhajók nem végezhetik ezt a halászatot e területen, ha

a) kimerítették a szóban forgó földrajzi területre és az említett halászatra vonatkozó legnagyobb megengedett halászati erőkifejtés számukra kijelölt részét; vagy

b) a lobogójuk szerinti tagállam kimerítette a számára a szóban forgó földrajzi terület és az említett halászat tekintetében rendelkezésre álló legnagyobb megengedett halászati erőkifejtést.

31. cikk

A halászati erőkifejtési rendszer alkalmazása alól kizárt halászhajók

Ez a szakasz nem alkalmazandó a halászhajókra, amennyiben azok mentesülnek a halászati erőkifejtési rendszer alkalmazása alól.

32. cikk

Részletes szabályok

Az e szakasz alkalmazására vonatkozó részletes szabályok a 119. cikkben említett eljárással összhangban fogadhatók el.







3. szakasz

Nyilvántartás és a tagállamok közötti adatcsere

33. cikk

A fogások és a halászati erőkifejtés nyilvántartása

(1) Minden lobogó szerinti tagállam rögzíti az e fejezetben említett halászati lehetőségekkel összefüggő adatokat – különös tekintettel a 14., 21., 23., 28. és 62. cikkében említett adatokra – kirakodási mennyiségekben és adott esetben halászati erőkifejtésben is megadva, és az említett adatok eredeti példányát három évig vagy a nemzeti szabályokkal összhangban hosszabb ideig megőrzi.

(2) A közösségi jogszabályokban meghatározott különös szabályok sérelme nélkül a tagállamok minden hónap 15. napjáig számítógépes adatátvitel útján értesítik a Bizottságot vagy az általa kijelölt szervet az összesített adatokról:

a) az előző hónap során kirakodott, teljes kifogható mennyiség vagy kvóta hatálya alá eső állomány vagy állománycsoport mennyiségére vonatkozóan; valamint

b) minden, halászati erőkifejtési rendszer hatálya alá tartozó halászati terület vagy adott esetben halászati erőkifejtési rendszer hatálya alá tartozó halászat tekintetében az előző hónap halászati erőkifejtésére vonatkozóan összesített adatai.

(3) A (2) bekezdés a) pontjától eltérően a 2010. január 1-je és 2010. december 31-e között kirakodott mennyiségek vonatkozásában a tagállamok rögzítik a kikötőikben a más tagállamok halászhajói által kirakodott mennyiségeket, és azokról az e cikkben foglalt eljárásokkal összhangban értesítik a Bizottságot.

(4) A lobogó szerinti tagállamok minden naptári negyedév első hónapjának végéig elektronikus úton értesítik a Bizottságot arról a (2) bekezdésben említett állománymennyiségtől eltérő összesített állománymennyiségről, amelyet a megelőző negyedévben rakodtak ki.

(5) A közösségi halászhajók által kvóta hatálya alá tartozó állományból vagy állománycsoportból halászott valamennyi fogást a kirakodás helyétől függetlenül le kell vonni a lobogó szerinti tagállamnak az adott állományra vagy állománycsoportra meghatározott kvótájából.

(6) A tudományos kutatás keretében ejtett, majd forgalomba hozott és értékesített fogásokat le kell vonni a lobogó szerinti tagállam kvótájából, amennyiben azok meghaladják a szóban forgó kvóták 2 %-át. A halászati ágazatban az adatok gyűjtésére, kezelésére és felhasználására szolgáló közösségi keretrendszer létrehozásáról, valamint a közös halászati politika tekintetében a tudományos tanácsadás támogatásáról szóló, 2008. február 25-i 199/2008/EK tanácsi rendelet ( 24 ) 12. cikkének (2) bekezdése nem alkalmazandó azon tudományos kutatási célú halászati utakra, amelyek során ilyen fogásokat ejtenek.

(7) A XII. cím sérelme nélkül, a tagállamok a Bizottsággal és az általa kijelölt szervvel 2011. június 30-ig kísérleti projekteket végezhetnek a tagállamok által e rendeletnek megfelelően rögzített és érvényesített adatokhoz történő valós idejű távoli hozzáférést illetően. Az adathozzáférés formáját és az azzal kapcsolatos eljárásokat meg kell vizsgálni és tesztelni kell. Amennyiben a tagállamoknak szándékában áll kísérleti projekteket végezni, erről 2011. január 1-jét megelőzően tájékoztatják a Bizottságot. 2012. január 1-jétől kezdődően a Tanács határozhat a Bizottság részére történő tagállami adatközlés eltérő módjáról és gyakoriságáról.

(8) Az adott halászati erőkifejtési rendszer hatálya alól kizárt halászhajók erőkifejtése kivételével a halászati erőkifejtési rendszer hatálya alá tartozó halászeszközt vagy -eszközöket a fedélzeten tartó, vagy adott esetben azokat használó vagy az említett halászati erőkifejtési rendszer hatálya alá tartozó halászatot végző közösségi halászhajók által az említett halászati erőkifejtési rendszer alá tartozó földrajzi területen tett minden halászati erőkifejtést le kell vonni a lobogó szerinti tagállam számára a szóban forgó földrajzi terület és az említett halászeszköz tekintetében rendelkezésre álló legnagyobb megengedett halászati erőkifejtésből.

(9) A halászati erőkifejtési rendszer hatálya alá tartozó halászeszközt vagy -eszközöket a fedélzeten tartó vagy halászati erőkifejtési rendszer hatálya alá tartozó halászatot végző hajók által az említett halászati erőkifejtési rendszer alá tartozó földrajzi területen tudományos kutatás keretében tett halászati erőkifejtést le kell vonni azok lobogó szerinti tagállama számára a szóban forgó halászeszköz vagy -eszközök, illetve halászat és az említett földrajzi terület tekintetében rendelkezésre álló legnagyobb megengedett halászati erőkifejtésből, ha az ezen erőkifejtés során ejtett fogásokat forgalomba hozzák és értékesítik, amennyiben azok meghaladják az engedélyezett halászati erőkifejtés 2 %-át. A 199/2008/EK rendelet 12. cikkének (2) bekezdése nem alkalmazandó azon tudományos kutatási célú halászati utakra, amelyek során ilyen fogásokat ejtenek.

(10) A Bizottság a 119. cikkben említett eljárással összhangban meghatározhatja az e cikkben említett adatok továbbításának formáját.

34. cikk

A halászati lehetőségek kimerülésére vonatkozó adatok

Minden tagállam haladéktalanul értesíti a Bizottságot, ha megállapítja, hogy:

a) a lobogója alatt közlekedő halászhajók által kvóta hatálya alá tartozó állományból vagy állománycsoportból halászott fogások a kvóta 80 %-át kimerítették; vagy

b) egy adott halászeszközre, illetve halászatra és egy adott földrajzi területre vonatkozó, valamint a lobogója alatt közlekedő minden halászhajóra vagy azok egy csoportjára alkalmazandó legnagyobb megengedett halászati erőkifejtés 80 %-a elértnek tekintendő.

Az adott tagállam ilyen esetben a Bizottság kérésére a 33. cikkben előírtaknál részletesebben és sűrűbben tájékoztatja a Bizottságot.







4. szakasz

Halászati tilalom

35. cikk

A tagállamok által elrendelt halászati tilalom

(1) Minden tagállam meghatározza azt az időpontot, amelytől:

a) a lobogója alatt közlekedő halászhajók fogásaival a kvóta hatálya alá tartozó állomány vagy állománycsoport kvótája kimerültnek tekintendő;

b) egy adott halászeszközre, illetve halászatra és egy adott földrajzi területre vonatkozó, valamint a lobogója alatt közlekedő minden halászhajóra vagy azok egy csoportjára alkalmazandó legnagyobb megengedett halászati erőkifejtés mértéke elértnek tekintendő.

(2) Az érintett tagállam az (1) bekezdésben említett időponttól megtiltja a lobogója alatt közlekedő valamennyi halászhajó vagy azok egy része számára, hogy olyan állományra vagy állománycsoportra halásszon, amely a vonatkozó kvótát kimerítették, az érintett halászatot folytassa vagy hogy a szóban forgó halászathoz szükséges halászeszközök fedélzeten tartása esetén halászati tevékenységet folytasson az adott földrajzi területen, ha a legnagyobb megengedett halászati erőkifejtés mértékét elérték és különösen azt, hogy az említett időpont után kifogott halat a fedélzeten tárolják, átrakják, köztesen kirakodják vagy kirakodják, továbbá meghatározza azt az időpontot, ameddig az átrakás, az áthelyezés és a kirakodás, valamint a fogásra vonatkozó zárónyilatkozatok megtétele megengedett.

(3) A (2) bekezdésben említett határozatot az érintett tagállam nyilvánosságra hozza, és arról a Bizottságot haladéktalanul tájékoztatja. A határozatot ki kell hirdetni az Európai Unió Hivatalos Lapjában (C sorozat) és a Bizottság nyilvános honlapján. A tagállamok biztosítják, hogy a határozat érintett tagállam általi nyilvánosságra hozatalának időpontjától az érintett tagállam lobogója alatt közlekedő halászhajók vagy azok egy csoportja a vizeiken vagy a területükön az érintett halakat ne tárolja a fedélzeten, ne rakja át, ne rakja ki és ne rakodja ki, illetve hogy e tevékenységekre akkor se kerüljön sor, amikor az említett halászhajók vagy azok egy csoportja a releváns földrajzi területeken releváns halászeszközöket tart a fedélzeten.

(4) Az e cikknek megfelelően kapott értesítéseket a Bizottság elektronikusan hozzáférhetővé teszi a tagállamok számára.

36. cikk

A Bizottság által elrendelt halászati tilalom

(1) Ha a Bizottság megállapítja, hogy a halászati lehetőségekre vonatkozó havi adatközlési kötelezettségének valamely tagállam a 33. cikk (2) bekezdésében előírtak szerint nem tett eleget, meghatározhatja azt az időpontot, amelytől az adott tagállam halászati lehetőségeinek 80 %-át kimerítettnek kell tekinteni, és becsléssel meghatározhatja azt az időpontot is, amelytől a halászati lehetőségeket kimerítettnek kell tekinteni.

(2) Ha a 35. cikk szerinti információk vagy a saját kezdeményezése alapján a Bizottság megállapítja, hogy a Közösség, valamely tagállam vagy tagállamok valamely csoportja rendelkezésére álló halászati lehetőségek kimerültek, arról a Bizottság tájékoztatja az érintett tagállamokat, és az érintett területre, halászeszközre, állományra, állománycsoportra vagy a konkrét halászati tevékenységekben érintett flottára vonatkozóan a halászati tevékenységeket megtiltja.

37. cikk

Korrekciós intézkedések

(1) A jelen cikket kell alkalmazni akkor, ha a Bizottság valamely tagállam vagy a tagállamok egy csoportja vagy a Közösség számára rendelkezésre álló halászati lehetőségek állítólagos kimerítése miatt megtiltotta a halászatot, de kiderül, hogy a tagállam valójában nem merítette ki halászati lehetőségeit.

(2) Ha valamely tagállamnak a kvóta kimerítése előtt megtiltott halászattal elszenvedett kára még nem szűnt meg, intézkedéseket kell elfogadni azzal a céllal, hogy az okozott sérelmet a 119. cikkben említett eljárással összhangban megfelelő módon orvosolják. Ezek az intézkedések levonásokat is jelenthetnek a túlzott mértékű halászatot folytató tagállamok halászati lehetőségéből, az így levont mennyiségeket pedig megfelelő módon el kell osztani azok között a tagállamok között, amelyek halászati tevékenysége a kvótájuk kimerítése előtt lett megtiltva.

(3) A (2) cikk szerinti levonás és az azt követő elosztás azon fajoknak és releváns földrajzi területeknek a kiemelt figyelembevételével történik, amelyekre vonatkozóan a halászati lehetőségeket meghatározták. E levonás és elosztás a sérelem bekövetkeztének évében vagy az azt követő évben vagy években végezhető el.

(4) Az e cikk alkalmazására, különösen pedig az érintett mennyiségek meghatározására vonatkozó részletes szabályokat a 119. cikkben említett eljárással összhangban kell elfogadni.







II. FEJEZET

A flottaigazgatás ellenőrzése







1. szakasz

Halászati kapacitás

38. cikk

Halászati kapacitás

(1) A tagállamok felelnek az ahhoz szükséges ellenőrzések elvégzéséért, hogy a tagállamok által kiállított, meghatározott BT- és kW-értékekre szóló halászati jogosítványoknak megfelelő teljes kapacitás semmikor ne haladja meg az adott tagállamra az alábbiakkal összhangban megállapított maximális kapacitási szintet:

a) a 2371/2002/EK rendelet 13. cikke;

b) a 639/2004/EK rendelet;

c) az 1438/2003/EK rendelet; és

d) a 2104/2004/EK rendelet.

(2) Az e cikk alkalmazására vonatkozó részletes szabályokat különösen:

a) a halászhajók lajstromozása;

b) a halászhajók motorteljesítményének ellenőrzése;

c) a halászhajók tonnatartalmának ellenőrzése;

d) a halászeszközök típusának, számának és jellemzőinek ellenőrzése

tekintetében a 119. cikkben említett eljárással összhangban lehet elfogadni.

(3) A tagállamok a 118. cikkben említett jelentés részeként az e cikk (2) bekezdésben említett ellenőrzés elvégzéséért felelős szervek nevével és címével együtt tájékoztatják a Bizottságot az alkalmazott ellenőrzési módszerekről.







2. szakasz

Motorteljesítmény

39. cikk

A motorteljesítmény nyomon követése

(1) Tilos az olyan motorral felszerelt halászhajóval történő halászat, amelynek teljesítménye meghaladja a halászati jogosítványban szereplő értéket.

(2) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a motor ne lépje túl a hitelesített motorteljesítményt. A tagállamok a 118. cikkben említett jelentés részeként tájékoztatják a Bizottságot arról, hogy milyen ellenőrzési intézkedéseket hoztak annak biztosítására, hogy a motor teljesítménye ne haladja meg a hitelesített motorteljesítményt.

(3) A tagállamok a motorteljesítmény hitelesítésével kapcsolatban felmerült költségeket részben vagy egészben a halászhajók üzemeltetőire terhelhetik.

40. cikk

A motorteljesítmény hitelesítése

(1) A tagállamok felelnek a motorteljesítmény hitelesítéséért és a motortanúsítvány kiállításáért a 120 kilowattot (kW) meghaladó hajtómotor-teljesítményű közösségi halászhajók esetében, kivéve a kizárólag rögzített halászeszközt, illetve kotróhálót használó hajókat, a kisegítő hajókat és a kizárólag akvakultúrában használatos hajókat.

(2) A tagállamok illetékes hatóságai hivatalosan tanúsítják, hogy az (1) bekezdésben említett halászhajók esetében az új, csere- vagy műszakilag átalakított hajtómotor nem képes a motortanúsítványban megjelöltnél nagyobb folyamatos teljesítmény leadására. A motortanúsítvány csak akkor adható ki, ha a motor nem képes a megjelöltnél nagyobb folyamatos teljesítmény leadására.

(3) A tagállamok illetékes hatóságai a motorteljesítmény hitelesítését átadhatják hajóosztályozó társaságoknak vagy más olyan piaci szereplőknek, akik a motorteljesítmény műszaki vizsgálatához szükséges szakértelemmel rendelkeznek. Ezek a hajóosztályozó társaságok vagy egyéb piaci szereplők csak akkor hitelesíthetik, hogy a hajtómotor a hivatalosan megjelölt teljesítményt nem tudja túllépni, ha a hajtómotor teljesítményét lehetetlen a hitelesített teljesítmény fölé emelni.

(4) Tilos olyan új, csere-, illetve műszakilag átalakított hajtómotort használni, ha azt az érintett tagállam hivatalosan nem hitelesítették.

(5) Ezt a cikket a halászati erőkifejtési rendszer hatálya alá tartozó halászhajók tekintetében 2012. január 1-jétől kell alkalmazni. Egyéb halászhajókra e cikket 2013. január 1-jétől kell alkalmazni.

(6) Az e szakasz alkalmazására vonatkozó részletes szabályokat a 119. cikkben említett eljárással összhangban kell elfogadni.

41. cikk

A motorteljesítmény ellenőrzése

(1) A tagállamok – kockázatelemzést követően – a Bizottság által a 119. cikkben említett eljárással összhangban elfogadott módszeren alapuló mintavételezési terv szerint ellenőrzik az arra vonatkozó adatokat, hogy a motorteljesítmény megfelel-e mindazoknak az információknak, amelyek a hajó műszaki jellemzőiről a közigazgatás rendelkezésére állnak. Különösen az alábbiakban szereplő információkat ellenőrzik:

a) a hajómegfigyelési rendszer nyilvántartásai;

b) halászati napló;

c) a 73/78 MARPOL-egyezmény VI. mellékletével összhangban a motorra a hajókról történő szennyezés megelőzéséről szóló nemzetközi egyezmény (EIAPP) szerint kiállított tanúsítvány;

d) a 94/57/EK irányelv értelmében valamely elismert hajófelügyeleti és hajóvizsgáló szervezet által kiállított osztályozási bizonyítvány;

e) futópróba-igazolás;

f) közösségi halászhajóflotta-nyilvántartás; és

g) a hajó teljesítményéről vagy bármely azzal kapcsolatos műszaki jellemzőjéről bármilyen lényeges információval szolgáló egyéb dokumentum.

(2) Amennyiben az (1) bekezdésben említett információk vizsgálatát követően arra utaló jelek vannak, hogy egy halászhajó motorjának teljesítménye meghaladja a halászati jogosítványában szereplő értéket, a tagállamok elvégzik a motor teljesítményének fizikai ellenőrzését.







III. FEJEZET

A többéves tervek ellenőrzése

42. cikk

Átrakás a kikötőkben

(1) A többéves terv hatálya alá tartozó halászatokban halászati tevékenységet folytató közösségi halászhajók a fedélzetükön lévő fogást csak akkor rakhatják át egy kijelölt kikötőben vagy parthoz közeli helyen tartózkodó másik hajóra, ha a fogást előtte a 60. cikkel összhangban mérlegelték.

(2) Az (1) bekezdéstől eltérve a halászhajók a többéves terv hatálya alá tartozó nyílt tengeri fogásokat azok mérlegelése nélkül is átrakhatják a kijelölt kikötőkben vagy parthoz közeli helyeken, ha az átvevő hajó fedélzetén tartózkodik egy megfigyelő ellenőr vagy egy tisztviselő, vagy ha az átrakodás befejezését követően és az átvevő hajó távozását megelőzően ellenőrzésre került sor. Az átvevő hajó parancsnoka felelős a parti tagállamok illetékes hatóságainak tájékoztatásáért 24 órával az átvevő hajó várható távozását megelőzően. A megfigyelő ellenőrt vagy a tisztviselőt az átvevő hajó lobogója szerinti tagállam illetékes hatóságai jelölik ki. Amennyiben az átvevő hajó e fogások átvételét megelőzően vagy azt követően halászati tevékenységet folytat, a megfigyelő ellenőrnek vagy a tisztviselőnek az átvett fogások kirakodásáig a fedélzeten kell maradnia. Az átvevő hajó az átvett fogásokat valamely tagállamnak a 43. cikk (4) bekezdésében meghatározott feltételekkel összhangban e célra kijelölt kikötőjében rakodja ki, ahol a fogást a 60. és a 61. cikknek megfelelően mérlegelik.

43. cikk

Kijelölt kikötők

(1) A többéves terv elfogadásakor a Tanács dönthet a többéves terv hatálya alá tartozó fajok élőtömegére alkalmazandó küszöbről is, amely felett a halászhajóknak a fogást egy kijelölt kikötőben vagy egy parthoz közeli helyen kell kirakodniuk.

(2) Ha az (1) bekezdésben említett küszöbnél nagyobb mennyiség kirakodására van szükség, a közösségi halászhajó parancsnoka gondoskodik arról, hogy a kirakodás csak a Közösségben található valamelyik kijelölt kikötőben vagy parthoz közeli helyen történjen.

(3) Ha a többéves terv alkalmazására regionális halászati gazdálkodási szervezetek keretében kerül sor, a kirakodás vagy átrakás az adott szervezet valamely szerződő felének vagy együttműködő nem szerződő felének kikötőjében is történhet, az adott regionális halászati gazdálkodási szervezet által meghatározott szabályokkal összhangban.

(4) Minden tagállam kijelöli azokat a kikötőket vagy parthoz közeli helyeket, ahol a (2) bekezdésben említett kirakodásokra sor kerül.

(5) Ahhoz, hogy egy kikötő vagy part