02015R2446 — HU — 01.05.2016 — 000.003

Ez a dokumentum kizárólag tájékoztató jellegű és nem vált ki joghatást. Az EU intézményei semmiféle felelősséget nem vállalnak a tartalmáért. A jogi aktusoknak – ideértve azok bevezető hivatkozásait és preambulumbekezdéseit is – az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzétett és az EUR-Lex portálon megtalálható változatai tekintendők hitelesnek. Az említett hivatalos szövegváltozatok közvetlenül elérhetők az ebben a dokumentumban elhelyezett linkeken keresztül

Módosította:





Helyesbítette:









▼B

A BIZOTTSÁG (EU) 2015/2446 FELHATALMAZÁSON ALAPULÓ RENDELETE

(2015. július 28.)

a 952/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek az Uniós Vámkódex egyes rendelkezéseire vonatkozó részletes szabályok tekintetében történő kiegészítéséről







I. CÍM

ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK







1. FEJEZET

A vámjogszabályok alkalmazási köre, a vám küldetése és fogalommeghatározások

1. cikk

Fogalommeghatározások

E rendelet alkalmazásában:

1. „agrárpolitikai intézkedés”: a 71-02. melléklet 1., 2. és 3. pontjában felsorolt termékek behozatalát és kivitelét szabályozó rendelkezések;

2. „ATA-igazolvány”: az ATA-egyezmény vagy az Isztambuli Egyezmény alapján ideiglenes behozatalra vonatkozóan kibocsátott nemzetközi vámokmány;

3. „ATA-egyezmény”: az áruk ideiglenes behozatalához szükséges ATA-igazolványról szóló, Brüsszelben 1961. december 6-án kelt vámegyezmény;

4. „Isztambuli Egyezmény”: az áruk ideiglenes behozataláról szóló, Isztambulban 1990. június 26-án kelt egyezmény;

5. „poggyász”: természetes személy utazásával összefüggésben bármilyen módon szállított áruk összessége;

6. „Vámkódex”: az Uniós Vámkódex létrehozásáról szóló, 2013. október 9-i 952/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet;

7. „uniós repülőtér”: az Unió vámterületén fekvő repülőtér;

8. „uniós kikötő”: az Unió vámterületén fekvő tengeri kikötő;

9. „az egységes árutovábbítási eljárásról szóló egyezmény”: az egységes árutovábbítási eljárásról szóló egyezmény; ( 1 )

10. „egységes árutovábbítási ország”: bármely olyan ország, amely szerződő fele az egységes árutovábbítási eljárásról szóló egyezménynek, de nem tagállama az Uniónak;

11. „harmadik ország”: az Unió vámterületén kívül fekvő ország vagy terület;

12. „CPD-igazolvány”: az Isztambuli Egyezmény alapján kibocsátott, szállítóeszköz ideiglenes behozatalához használt nemzetközi vámokmány;

13. „indító vámhivatal”: az a vámhivatal, amelyben az árukat árutovábbítási eljárás alá vonó vám-árunyilatkozatot elfogadják;

14. „rendeltetési vámhivatal”: az a vámhivatal, amelyben az árutovábbítási eljárás alá vont árukat az eljárás befejezése céljából vám elé állítják;

15. „első belépési vámhivatal”: az azon a helyen vámfelügyeletre illetékes vámhivatal, ahol az áru szállítására igénybe vett szállítóeszköz az Unió vámterületén kívülről az Unió vámterületére érkezik;

16. „kiviteli vámhivatal”: az a vámhivatal, amelyben az Unió vámterületéről kiszállítandó árura vonatkozóan benyújtják a kiviteli árunyilatkozatot vagy az újrakiviteli árunyilatkozatot;

17. „vámeljárás alá vonást végző vámhivatal”: a Vámkódex 211. cikke (1) bekezdésének megfelelően a különleges eljárásra vonatkozó engedélyben feltüntetett, az árut a különleges eljárásra átengedni jogosult vámhivatal;

18. „gazdálkodók nyilvántartási és azonosító száma”, „EORI-szám”: vámhatóság által gazdálkodóhoz vagy más személyhez annak vámcélokból történő nyilvántartásba vétele érdekében hozzárendelt, az Unió vámterületén belül egyedi azonosító szám;

19. „exportőr”:

a) az az Unió vámterületén letelepedett személy, aki az árunyilatkozat elfogadásakor a harmadik országbeli címzettel szerződéses viszonyban van, és jogosult rendelkezni az áru egy, az Unió vámterületén kívüli rendeltetési helyre való szállításáról;

b) a kivitelre kerülő árut szállító magánszemély, ha az áru a magánszemély személyes poggyászában van;

c) máskor az az Unió vámterületén letelepedett személy, aki jogosult rendelkezni az áru egy, az Unió vámterületén kívüli rendeltetési helyre való szállításáról;

20. „általánosan elfogadott számviteli elvek”: azok az elvek, amelyek egy országon belül egy adott időpontban általánosan elismert módon vagy mérvadó szakmai támogatottsággal rendelkező álláspontként meghatározzák az eszközként és a forrásként nyilvántartandó gazdasági erőforrások és kötelezettségek körét, az eszközökben és a forrásokban bekövetkező változások nyilvántartásának terjedelmét, az eszközök, a források és a bennük bekövetkező változások értékelésének módját, a nyilvánosságra hozandó információk körét és a nyilvánosságra hozatal módját, valamint az elkészítendő pénzügyi kimutatásokat;

21. „nem kereskedelmi jellegű áru”:

a) a magánszemély által magánszemélynek küldött küldeményben lévő áru azzal a feltétellel, hogy:

i. a küldemény alkalmi jellegű;

ii. a küldemény kizárólag olyan, a címzett vagy családja általi személyes használatra szolgáló árukat tartalmaz, amelyekhez jellegüknél vagy mennyiségüknél fogva nem fűződik kereskedelmi érdek;

iii. a küldeményt a feladó a címzettnek mindennemű pénzbeli ellenszolgáltatás nélkül küldi;

b) az utas személyes poggyászában lévő áru akkor, ha:

i. alkalmi jellegű;

ii. kizárólag az utas vagy családja személyes használatára szolgáló vagy ajándékozásra szánt árucikkekből áll, és az árucikkek jellege és mennyisége nem utal arra, hogy a behozatal vagy kivitel esetleg kereskedelmi céllal történik;

22. „fő hivatkozási szám”, „MRN”: az illetékes vámhatóság által a Vámkódex 5. cikkének 9–14. pontjában meghatározott árunyilatkozatokhoz és értesítésekhez, a TIR-műveletekhez, valamint az áruk uniós vámjogi státusát igazoló okmányokhoz rendelt nyilvántartási szám;

23. „a vámeljárás lezárására vonatkozó határidő”: az a határidő, ameddig az árutovábbítási eljárástól eltérő különleges eljárás alá vont árut vagy a feldolgozott termékeket a következő vámeljárás alá kell vonni, meg kell semmisíteni, ki kell szállítani az Unió vámterületéről vagy az előírt meghatározott célra történő felhasználásra kell bocsátani. Passzív feldolgozás esetén a vámeljárás lezárására vonatkozó határidő az a határidő, amelyen belül az ideiglenesen kivitt áruk feldolgozott termékek formájában újra behozhatók az Unió vámterületére és szabad forgalomba bocsáthatók annak érdekében, hogy a behozatali vám alól teljes vagy részleges mentességben részesüljenek;

24. „postai küldeményben lévő áru”: az Egyesült Nemzetek Szervezetének égisze alatt 1984. július 10-én elfogadott, az Egyetemes Postaegyesület egyezményének rendelkezései alapján postai szolgáltató által vagy felelőssége alatt továbbított postacsomagban vagy csomagküldeményben lévő, a levélküldeménytől eltérő áru;

25. „postai szolgáltató”: valamely tagállamban letelepedett, a tagállam által az Egyetemes Postaegyezmény által szabályozott nemzetközi szolgáltatások nyújtására kijelölt szolgáltató;

26. „levélküldemény”: a nem behozatali- vagy kivitelivám-köteles levél, levelezőlap, Braille-írással írott levél és nyomtatott anyag;

27. „IM/EX passzív feldolgozás”: a helyettesítő árukból előállított feldolgozott termékek előzetes behozatala passzív feldolgozás keretében azoknak az áruknak a kivitelét megelőzően, amelyeket helyettesítenek, a Vámkódex 223. cikke (2) bekezdésének d) pontjával összhangban;

28. „EX/IM passzív feldolgozás”: uniós áruk kivitele passzív feldolgozás keretében a feldolgozott termékek behozatalát megelőzően;

29. „EX/IM aktív feldolgozás”: a helyettesítő árukból előállított feldolgozott termékek előzetes kivitele aktív feldolgozás keretében azoknak az áruknak a behozatalát megelőzően, amelyeket helyettesítenek, a Vámkódex 223. cikke (2) bekezdésének c) pontjával összhangban;

30. „IM/EX aktív feldolgozás”: nem uniós áruk behozatala aktív feldolgozás keretében a feldolgozott termékek kivitelét megelőzően;

31. „magánszemély”: a 2006/112/EK tanácsi irányelv értelmében adóalanyként eljáró személynek nem minősülő természetes személy;

32. „I. típusú közvámraktár”: az a közvámraktár, amelyben a Vámkódex 242. cikkének (1) bekezdése szerinti felelősség az engedélyesre és a vámeljárás jogosultjára hárul;

33. „II. típusú közvámraktár”: az a közvámraktár, amelyben a Vámkódex 242. cikkének (2) bekezdése szerinti felelősség a vámeljárás jogosultjára hárul;

34. „egyetlen fuvarokmány” a vámjogi státussal összefüggésben: az árunak az Unió vámterületén belüli indulási helytől az Unió vámterületén belüli rendeltetési helyig az okmányt kiállító fuvarozó felelőssége alatt megvalósuló szállítására vonatkozó, valamely tagállamban kiállított fuvarokmány;

35. „különleges adóügyi terület”: az Unió vámterületének olyan része, ahol nem alkalmazandók a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv vagy a jövedéki adóra vonatkozó általános rendelkezésekről és a 92/12/EGK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2008. december 16-i 2008/118/EK tanácsi irányelv rendelkezései;

36. „felügyelő vámhivatal”:

a) a Vámkódex IV. címe szerinti átmeneti megőrzés és a Vámkódex VII. címe szerinti különleges eljárások esetében, az árutovábbítás kivételével: az áru átmeneti megőrzése, illetve az adott különleges eljárás felügyeletére az engedélyben megjelölt vámhivatal;

b) a Vámkódex 166. cikke szerinti egyszerűsített vám-árunyilatkozat, a Vámkódex 179. cikke szerinti központi vámkezelés és a Vámkódex 182. cikke szerinti, a nyilatkozattevő nyilvántartásába való bejegyzés esetében: az áru adott vámeljárás alá vonásának felügyeletére az engedélyben kijelölt vámhivatal;

37. „TIR-egyezmény”: az áruk TIR-igazolvánnyal történő nemzetközi fuvarozásáról szóló, Genfben 1975. november 14-én kelt vámegyezmény;

38. „TIR-művelet”: az Unió vámterületén belül a TIR-egyezménynek megfelelően végrehajtott áruszállítás;

39. „átrakodás”: meghatározott szállítóeszközön lévő termékek és áruk be- vagy kirakodása másik szállítóeszközre;

40. „utas”: minden olyan természetes személy, aki:

a) ideiglenesen belép az Unió vámterületére, és lakóhelye nem ott található; vagy

b) visszatér az Unió vámterületére, ahol lakóhelye található, miután ideiglenesen az Unió vámterületén kívül tartózkodott; vagy

c) ideiglenesen elhagyja az Unió vámterületét, ahol lakóhelye található; vagy

d) ideiglenes ott-tartózkodását követően elhagyja az Unió vámterületét, és lakóhelye nem ott található;

41. „hulladék és maradék”:

a) a Kombinált Nómenklatúra alapján hulladékként, törmelékként és maradékként besorolt áruk és termékek;

b) vagy pedig, a meghatározott célra történő felhasználással és az aktív feldolgozással összefüggésben: a feldolgozási művelet során keletkező, gazdasági értékkel nem rendelkező vagy csekély gazdasági értékkel rendelkező, további feldolgozás nélkül nem felhasználható áruk és termékek;

42. „rakodólap”: olyan eszköz, amelynek rakfelületén meghatározott mennyiségű áru szállítás, vagy mechanikus készülékek segítségével végzett mozgatás vagy rakodás céljából egységrakománnyá állítható össze. Az eszköz két, egymással távtartóval összekapcsolt, vagy egyetlen, lábakra támaszkodó teherhordó felülettel rendelkezik, és a lehető legkisebb, a villás emelőtargoncával vagy emelőkocsival való mozgatáshoz még elegendő összmagassággal, valamint esetenként felépítménnyel készül;

43. „uniós feldolgozóhajó”: valamely tagállamnak az Unió vámterületéhez tartozó területén lajstromozott, valamely tagállam lobogója alatt közlekedő olyan hajó, amely tengeri halászati termékekre irányuló halászattal nem foglalkozik, de ilyen termékeknek a fedélzetén való feldolgozásával igen;

44. „uniós halászhajó”: valamely tagállamnak az Unió vámterületéhez tartozó területén lajstromozott, valamely tagállam lobogója alatt közlekedő olyan hajó, amely tengeri halászati termékekre irányuló halászattal, és emellett esetleg e termékeknek a fedélzetén való feldolgozásával foglalkozik;

45. „menetrend szerinti tengeri árufuvarozó járat”: olyan, árufuvarozásra igénybe vett hajójárat, amely kizárólag uniós kikötők között közlekedik, és az Unió vámterületén kívül, valamint az uniós kikötők vámszabad területein egyetlen helyen sem köt ki, és útját nem ilyen helyen kezdi meg és nem ilyen helyen zárja.







2. FEJEZET

A személyek vámjogszabályok szerinti jogai és kötelezettségei







1. szakasz

Információnyújtás







1. alszakasz

Az adatcserével és az adattárolással összefüggő közös adatszolgáltatási követelmények

2. cikk

Közös adatszolgáltatási követelmények

(A Vámkódex 6. cikkének (2) bekezdése)

(1) A kérelmekhez és a határozatokhoz szükséges információcserével és adattárolással összefüggésben az A. mellékletben megállapított közös adatszolgáltatási követelményeket kell alkalmazni.

(2) Az árunyilatkozatokhoz, az értesítésekhez és a vámjogi státus igazolásához szükséges információcserével és adattárolással összefüggésben a B. mellékletben megállapított közös adatszolgáltatási követelményeket kell alkalmazni.

▼M1

(3) E cikk (1) bekezdésétől eltérve a 2014/255/EU végrehajtási határozat mellékletében említett, ►C3 a kötelező érvényű tarifális felvilágosításhoz (KTF) kapcsolódó rendszer ◄ , illetve Felügyelet 2 rendszer korszerűsítése első fázisa telepítésének napjáig e rendelet A. mellékletének 1a. oszlopa nem alkalmazandó, és az (EU) 2016/341 ( 2 ) felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet 2–5. mellékletében megállapított megfelelő adatszolgáltatási követelményeket kell alkalmazni.

E cikk (1) bekezdésétől eltérve a 2014/255/EU végrehajtási határozat mellékletében említett AEO-rendszer korszerűsítésének napjáig e rendelet A. mellékletének 2. oszlopa nem alkalmazandó, és az (EU) 2016/341 felhatalmazáson alapuló rendelet 6. és 7. mellékletében megállapított megfelelő adatszolgáltatási követelményeket kell alkalmazni.

(4) E cikk (2) bekezdésétől eltérve az (EU) 2016/341 felhatalmazáson alapuló rendelet 1. mellékletében felsorolt informatikai rendszerek esetében a 2014/255/EU végrehajtási határozat mellékletében említett megfelelő informatikai rendszerek telepítésének, illetve korszerűsítésének napjáig az e rendelet B. mellékletében megállapított közös adatszolgáltatási követelmények nem alkalmazandók.

Az (EU) 2016/341 felhatalmazáson alapuló rendelet 1. mellékletében felsorolt informatikai rendszerek esetében a 2014/255/EU végrehajtási határozat mellékletében említett megfelelő informatikai rendszerek telepítésének, illetve korszerűsítésének napjáig az árunyilatkozatokhoz, az értesítésekhez és a vámjogi státus igazolásához szükséges információcserére és adattárolásra az (EU) 2016/341 felhatalmazáson alapuló rendelet 9. mellékletében megállapított adatszolgáltatási követelményeket kell alkalmazni.

Annyiban, amennyiben az (EU) 2016/341 felhatalmazáson alapuló rendelet 9. melléklete nem állapítja meg az árunyilatkozatokhoz, az értesítésekhez és a vámjogi státus igazolásához szükséges információcserére és adattárolásra vonatkozó adatszolgáltatási követelményeket, a tagállamok gondoskodnak arról, hogy az érintett esetekben a vonatkozó adatszolgáltatási követelmények garantálják az árunyilatkozatokra, az értesítésekre és a vámjogi státus igazolására vonatkozó rendelkezések alkalmazhatóságát.

(5) A 2014/255/EU végrehajtási határozat mellékletében említett „Uniós Vámkódex – vámhatósági határozatok” rendszer telepítésének napjáig a vámhatóságok dönthetnek úgy, hogy az e rendelet A. mellékletében megállapított adatszolgáltatási követelmények helyett azoktól eltérő megfelelő alternatív adatszolgáltatási követelményeket kell alkalmazni a következő kérelmek és engedélyek esetében:

a) az áru vámértékének részét képező összegek meghatározásának egyszerűsítésére vonatkozó kérelmek és engedélyek;

b) az összkezességgel kapcsolatos kérelmek és engedélyek;

c) a halasztott fizetésre vonatkozó kérelmek és engedélyek;

d) az átmeneti megőrzési létesítmények üzemeltetésére vonatkozó kérelmek és engedélyek a Vámkódex 148. cikkében említettek szerint;

e) a menetrend szerinti tengeri árufuvarozó járatokra vonatkozó kérelmek és engedélyek;

f) az engedélyes kibocsátóra vonatkozó kérelmek és engedélyek;

g) az engedélyes banánmérlegelő státusra vonatkozó kérelmek és engedélyek;

h) az önértékelésre vonatkozó kérelmek és engedélyek;

i) a TIR-műveletek engedélyezett címzetti státusára vonatkozó kérelmek és engedélyek;

j) az uniós árutovábbítási eljáráshoz kapcsolódó engedélyezett feladói státusra vonatkozó kérelmek és engedélyek;

k) az uniós árutovábbítási eljáráshoz kapcsolódó engedélyezett címzetti státusra vonatkozó kérelmek és engedélyek;

l) a különleges zárak használatára vonatkozó kérelmek és engedélyek;

m) a csökkentett adattartalmú árutovábbítási árunyilatkozat használatára vonatkozó kérelmek és engedélyek;

n) az elektronikus fuvarokmány vám-árunyilatkozatként való használatára vonatkozó kérelmek és engedélyek.

(6) Ha egy tagállam az (5) bekezdésnek megfelelően úgy dönt, hogy alternatív adatszolgáltatási követelményeket kell alkalmazni, akkor biztosítja, hogy ezek az alternatív adatszolgáltatási követelmények lehetővé tegyék a tagállam számára a szóban forgó engedély megadásához kapcsolódó feltételek teljesülésének megerősítését, és tartalmazzák legalább a következő követelményeket:

a) a kérelmező/az engedélyes azonosítása („3/2 A kérelmező/Az engedélyes vagy a határozat jogosultjának azonosítása” adatelem, vagy ha a kérelmező nem rendelkezik érvényes EORI-számmal, „3/1 Kérelmező/Engedélyes vagy a határozat jogosultja” adatelem);

b) a kérelem vagy engedély típusa („1/1 Kérelem-/határozattípus kódja” adatelem);

c) adott esetben az engedély egy vagy több tagállamban történő használata („1/4 Földrajzi érvényesség – Unió” adatelem).

(7) Az „Uniós Vámkódex – vámhatósági határozatok” rendszer telepítésének napjáig a vámhatóságok megengedhetik, hogy az e rendelet A. mellékletében megállapított adatszolgáltatási követelmények helyett a kérelmekre és az engedélyekre vonatkozóan az (EU) 2016/341 felhatalmazáson alapuló rendelet 12. mellékletében meghatározott adatszolgáltatási követelmények legyenek alkalmazandók a következők esetében:

a) az egyszerűsített árunyilatkozat használatára vonatkozó kérelmek és engedélyek;

b) a központi vámkezelésre vonatkozó kérelmek és engedélyek;

c) a nyilatkozattevő nyilvántartásába való bejegyzés formájában történő adatszolgáltatásra vonatkozó kérelmek és engedélyek;

d) az aktív feldolgozás alkalmazására vonatkozó kérelmek és engedélyek;

e) a passzív feldolgozás alkalmazására vonatkozó kérelmek és engedélyek;

f) a meghatározott célra történő felhasználás alkalmazására vonatkozó kérelmek és engedélyek;

g) az ideiglenes behozatal alkalmazására vonatkozó kérelmek és engedélyek;

h) a vámraktározás céljára szolgáló raktározási létesítmények üzemeltetésére vonatkozó kérelmek és engedélyek.

(8) A (7) bekezdés ellenére az „Uniós Vámkódex – Automatizált Kiviteli Rendszer (AES)” telepítésének vagy a nemzeti behozatali rendszerek korszerűsítésének napjáig, amennyiben egy engedély iránti kérelem e rendelet 163. cikke (1) bekezdésének megfelelően vám-árunyilatkozat útján kerül benyújtásra, a vám-árunyilatkozatnak tartalmaznia kell a következő adatokat is:

a) valamennyi eljárásra vonatkozó közös adatszolgáltatási követelmények:

— a feldolgozás vagy az áru felhasználásának jellege;

— az áru és/vagy a feldolgozott termékek műszaki megnevezése és azonosításuk módja;

— a vámeljárás lezárásának becsült időpontja;

— javasolt vámhivatal a vámeljárás lezárására (meghatározott célra történő felhasználás esetében nem alkalmazandó); valamint

— a feldolgozás vagy felhasználás helye;

b) az aktív feldolgozásra vonatkozó egyedi adatszolgáltatási követelmények:

— a gazdasági feltételek kódjai az (EU) 2016/341 felhatalmazáson alapuló rendelet 12. mellékletének függeléke szerint;

— a becsült elszámolási kulcs vagy a kulcs meghatározásának módszere; valamint

— arra vonatkozó információ, hogy a behozatali vám összegét a Vámkódex 86. cikkének (3) bekezdésével összhangban kell-e kiszámítani („igen” vagy „nem” válasz megjelölése).

▼B







2. alszakasz

Személyek nyilvántartásba vétele a vámhatóságoknál

3. cikk

Az EORI-rekord adattartalma

(A Vámkódex 6. cikkének (2) bekezdése)

Valamely személy nyilvántartásba vételekor a vámhatóságok az adott személyre vonatkozóan a 12-01. mellékletben megállapított adatokat gyűjtik össze és tárolják el. Ezek az adatok képezik az EORI-rekordot.

▼M1

Az első bekezdéstől eltérve az EORI-rendszer 2014/255/EU végrehajtási határozat mellékletében előírt korszerűsítésének napjáig a 12-01. mellékletben megállapított közös adatszolgáltatási követelményeket nem kell alkalmazni.

Az EORI-rendszer korszerűsítésének napjáig a tagállamok az (EU) 2016/341 felhatalmazáson alapuló rendelet 9. mellékletének E. függelékében meghatározott következő adatokat gyűjtik és tárolják, és ezek az adatok képezik az EORI-rekordot:

a) az (EU) 2016/341 felhatalmazáson alapuló rendelet 9. melléklete E. függelékének 1–4. pontjában felsorolt adatok;

b) amennyiben a nemzeti rendszerek előírják, az (EU) 2016/341 felhatalmazáson alapuló rendelet 9. melléklete E. függelékének 5–12. pontjában felsorolt adatok.

Az e cikk harmadik bekezdésének megfelelően gyűjtött adatokat a tagállamok rendszeres időközönként feltöltik az EORI-rendszerbe.

E cikk második és harmadik bekezdésétől eltérve a tagállamok számára választható a 12-01. melléklet I. címe 3. fejezetének 4. pontjában megjelölt adatelem gyűjtése. Amennyiben a tagállamok gyűjtik az említett adatelemet, azt az EORI-rendszer korszerűsítését követően a lehető leghamarabb fel kell tölteni az említett rendszerbe.

▼B

4. cikk

Adatok benyújtása az EORI-nyilvántartásba való felvétel céljára

(A Vámkódex 6. cikkének (4) bekezdése)

A vámhatóságok lehetővé tehetik, hogy a személyek az EORI-nyilvántartásba való felvételükhöz szükséges adatokat az elektronikus adatfeldolgozási eljárástól eltérő módon nyújtsák be.

5. cikk

Az Unió vámterületén nem letelepedett gazdálkodók

(A Vámkódex 22. cikkének (2) bekezdése és 9. cikkének (2) bekezdése)

(1) Az Unió vámterületén nem letelepedett gazdálkodó azt megelőzően köteles nyilvántartásba vétetni magát, hogy:

a) az Unió vámterületén a következő árunyilatkozatoktól különböző vám-árunyilatkozatot nyújtana be:

i. a 135–144. cikk szerint tett vám-árunyilatkozatok;

ii. az áruk ideiglenes behozatali eljárás alá vonása érdekében benyújtott vám-árunyilatkozatok és az ezen eljárás lezárása érdekében benyújtott újrakiviteli árunyilatkozatok;

iii. az egységes árutovábbítási eljárásról szóló egyezmény ( 3 ) alapján az egységes árutovábbítási országokban letelepedett gazdálkodók által tett vám-árunyilatkozatok;

iv. az uniós árutovábbítási eljárás keretében Andorrában vagy San Marinóban letelepedett gazdálkodók által tett vám-árunyilatkozatok;

b) az Unió vámterületén kilépési vagy belépési gyűjtő árunyilatkozatot nyújtana be;

c) az Unió vámterületén átmeneti megőrzési árunyilatkozatot nyújtana be;

d) tengeri, belvízi vagy légi fuvarozás céljából fuvarozóként járna el;

e) a váminformatikai rendszerhez kapcsolódó fuvarozóként járna el úgy, hogy meg kívánja kapni a vámjogszabályokban a belépési gyűjtő árunyilatkozatok benyújtásával és módosításával kapcsolatban előírt értesítések valamelyikét.

(2) Az (1) bekezdés a) pontjának ii. alpontja ellenére azt megelőzően, hogy az áruk ideiglenes behozatali eljárás alá vonása érdekében vám-árunyilatkozatot vagy ezen eljárás lezárása érdekében újrakiviteli árunyilatkozatot nyújtana be, az Unió vámterületén nem letelepedett gazdálkodó köteles nyilvántartásba vétetni magát a vámhatóságoknál abban az esetben, ha a közös biztosítékkezelő rendszer igénybevételéhez szükség van a nyilvántartásba vételre.

(3) Az (1) bekezdés a) pontjának iii. alpontja ellenére azt megelőzően, hogy az egységes árutovábbítási eljárásról szóló egyezmény alapján vám-árunyilatkozatot nyújtana be, az egységes árutovábbítási országban letelepedett gazdálkodó köteles nyilvántartásba vétetni magát a vámhatóságoknál abban az esetben, ha az árunyilatkozatot belépési gyűjtő árunyilatkozat helyett nyújtja be vagy indulás előtti árunyilatkozatként használja.

(4) Az (1) bekezdés a) pontjának iv. alpontja ellenére azt megelőzően, hogy az uniós árutovábbítási eljárás keretében vám-árunyilatkozatot nyújtana be, az Andorrában vagy San Marinóban letelepedett gazdálkodó köteles nyilvántartásba vétetni magát a vámhatóságoknál abban az esetben, ha az árunyilatkozatot belépési gyűjtő árunyilatkozat helyett nyújtja be vagy indulás előtti árunyilatkozatként használja.

(5) Az (1) bekezdés d) pontjától eltérően a tengeri, belvízi vagy légi fuvarozás céljából fuvarozóként eljáró gazdálkodónak nem kell nyilvántartásba vétetnie magát a vámhatóságoknál abban az esetben, ha a harmadik országok Unió által elismert gazdasági szereplői partnerségi programjainak valamelyike keretében harmadik országbeli egyedi azonosító számot kapott.

(6) Az e cikkben meghatározott esetekben a gazdálkodó annál a vámhatóságnál köteles nyilvántartásba vétetni magát, amelynek illetékességi területén a gazdálkodó árunyilatkozatot vagy határozat iránti kérelmet nyújt be.

6. cikk

A gazdálkodónak nem minősülő személyek

(A Vámkódex 9. cikkének (3) bekezdése)

(1) A gazdálkodónak nem minősülő személyek a következő feltételek valamelyikének fennállása esetén kötelesek nyilvántartásba vétetni magukat a vámhatóságoknál:

a) a nyilvántartásba vételt tagállami jogszabály előírja;

b) az adott személy olyan műveleteket hajt végre, amelyekhez az A. vagy a B. melléklet értelmében EORI-szám szükséges.

(2) Az (1) bekezdéstől eltérően nincs szükség nyilvántartásba vételre akkor, ha egy gazdálkodónak nem minősülő személy csak alkalmanként nyújt be vám-árunyilatkozatot, és a vámhatóságok a nyilvántartásba vétel mellőzését indokoltnak tartják.

7. cikk

EORI-szám érvénytelenítése

(A Vámkódex 9. cikkének (4) bekezdése)

(1) A vámhatóságok a következő esetekben érvénytelenítik az EORI-számot:

a) a nyilvántartásba vett személy kérésére;

b) ha tudomására jut, hogy a nyilvántartásba vett személy beszüntette a nyilvántartásba vételt szükségessé tevő tevékenységét.

(2) A vámhatóság rögzíti az EORI-szám érvénytelenítésének dátumát, és erről értesíti a nyilvántartásba vett személyt.







2. szakasz

A vámjogszabályok alkalmazásával kapcsolatos határozatok







1. alszakasz

Meghallgatáshoz való jog

8. cikk

A meghallgatáshoz való jog időtartama

(A Vámkódex 22. cikkének (6) bekezdése)

(1) A kérelmezőt hátrányosan érintő határozat meghozatala előtt 30 napot kell biztosítani a kérelmező számára arra, hogy kifejezze álláspontját.

(2) Az (1) bekezdés ellenére abban az esetben, ha a határozat olyan áru ellenőrzésének eredményeire vonatkozik, amely kapcsán nem nyújtottak be gyűjtő árunyilatkozatot, átmeneti megőrzési árunyilatkozatot, újrakiviteli árunyilatkozatot vagy vám-árunyilatkozatot, a vámhatóság megkövetelheti az érintett személytől, hogy 24 órán belül kifejezze álláspontját.

9. cikk

Az okok közlésének módja

(A Vámkódex 6. cikke (3) bekezdésének a) pontja)

Ha a Vámkódex 22. cikke (6) bekezdésének első albekezdésében említett közlés megerősítési vagy ellenőrzési folyamat részét képezi, a közlés történhet az elektronikus adatfeldolgozási eljárástól eltérő módon.

Ha a kérelem benyújtása vagy a határozatról való értesítés az elektronikus adatfeldolgozási eljárástól eltérő módon történik, a közlés végrehajtható ugyanazon a módon.

10. cikk

Kivételek a meghallgatáshoz való jog alól

(A Vámkódex 22. cikke (6) bekezdésének második albekezdése)

A kérelmező számára a következő esetekben nem kell megadni a lehetőséget arra, hogy kifejezze álláspontját:

a) ha a határozat iránti kérelem nem teljesíti a 11. cikkben megállapított feltételeket;

b) ha konténeres tengeri árufuvarozás vagy légi árufuvarozás esetén a vámhatóság arról értesíti a belépési gyűjtő árunyilatkozatot benyújtó személyt, hogy az áru nem rakodható be;

c) ha a határozat a kérelmezőnek a Vámkódex 116. cikkének (3) bekezdésében meghatározott bizottsági határozatról való értesítésére vonatkozik;

d) EORI-szám érvénytelenítése esetén.







2. alszakasz

A kérelem alapján hozott határozatokra irányadó általános szabályok

11. cikk

A kérelem befogadásának feltételei

(A Vámkódex 22. cikkének (2) bekezdése)

(1) A vámjogszabályok alkalmazásához kapcsolódó határozat iránti kérelmet a következő feltételek teljesülése esetén kell befogadni:

a) a kérelmező szerepel a Vámkódex 9. cikke szerinti nyilvántartásban, ha ez a kérelem tárgyát képező eljáráshoz szükséges;

b) a kérelmező az Unió vámterületén letelepedett, ha ez a kérelem tárgyát képező eljáráshoz szükséges;

c) a kérelmező a kérelmet a Vámkódex 22. cikke (1) bekezdésének harmadik albekezdése szerinti illetékes vámhatóság tagállamában a kérelmek fogadására kijelölt vámhatósághoz nyújtotta be;

d) a kérelem nem olyan határozatra vonatkozik, amelynek célja megegyezik egy korábbi, ugyanahhoz a kérelmezőhöz címzett határozattal, amely a kérelem benyújtását megelőző egyéves időszak során megsemmisítésre vagy visszavonásra került azért, mert a kérelmező nem teljesítette a határozatból eredő valamely kötelezettségét.

(2) Az (1) bekezdés d) pontjától eltérően az ott meghatározott időszak három év akkor, ha a korábbi határozat a Vámkódex 27. cikkének (1) bekezdése alapján került megsemmisítésre, valamint akkor, ha a kérelem benyújtása a Vámkódex 38. cikke alapján, az engedélyezett gazdálkodó státus megszerzése érdekében történik.

12. cikk

A határozat meghozatalában illetékes vámhatóság

(A Vámkódex 22. cikkének (1) bekezdése)

Ha a Vámkódex 22. cikke (1) bekezdésének harmadik albekezdése alapján az illetékes vámhatóság nem állapítható meg, akkor az a vámhatóság illetékes, amelynek illetékességi területén megtalálhatók vagy hozzáférhetők a kérelmező azon nyilvántartásai és okmányai (vámügyi tevékenységekkel kapcsolatos főkönyvek), amelyek lehetővé teszik a vámhatóság számára a határozat meghozatalát.

13. cikk

A határozat meghozatalára előírt határidő meghosszabbítása

(A Vámkódex 22. cikkének (3) bekezdése)

(1) Ha a kérelem befogadása után a határozat meghozatalában illetékes vámhatóság a határozat meghozatalához szükségesnek tartja, hogy a kérelmező további információkkal szolgáljon, legfeljebb 30 napos határidő kitűzése mellett felkéri a kérelmezőt e további információk szolgáltatására. Ezzel egy időben a Vámkódex 22. cikkének (3) bekezdésében a határozat meghozatalára vonatkozóan előírt határidőt ezzel az időtartammal meghosszabbítja. A kérelmezőt a határozat meghozatalára előírt határidő meghosszabbításáról értesíteni kell.

(2) A 8. cikk (1) bekezdésének alkalmazása esetén a Vámkódex 22. cikkének (3) bekezdésében a határozat meghozatalára vonatkozóan előírt határidőt 30 nappal meg kell hosszabbítani. A kérelmezőt a határidő meghosszabbításáról értesíteni kell.

(3) Ha a határozat meghozatalában illetékes vámhatóság a más vámhatósággal folytatott konzultáció határidejét meghosszabbította, akkor a határozat meghozatalára előírt határidőt a konzultáció határidejének meghosszabbodásával megegyező időtartammal meghosszabbítja. A kérelmezőt a határozat meghozatalára előírt határidő meghosszabbításáról értesíteni kell.

(4) Ha a vámjogszabályok megsértésének alapos gyanúja esetén a vámhatóságok e gyanú alapján vizsgálatot folytatnak, a határozat meghozatalára előírt határidőt a vizsgálat lefolytatásához szükséges időtartammal meg kell hosszabbítani. A meghosszabbítás időtartama nem lehet kilenc hónapnál hosszabb. Ha ez a vizsgálatot nem veszélyezteti, a kérelmezőt a határidő meghosszabbításáról értesíteni kell.

14. cikk

A hatály kezdete

(A Vámkódex 22. cikkének (4) és (5) bekezdése)

A határozat a következő esetekben nem attól a naptól kezdve hatályos, amelyen a kérelmező azt megkapta, vagy úgy tekintendő, hogy megkapta:

a) ha a határozat kedvező a kérelmező számára, és a kérelmező más kezdőnapot kért – ez esetben a határozat attól a naptól kezdve hatályos, amelyet a kérelmező kért, amennyiben az későbbre esik, mint az a nap, amelyen a kérelmező a határozatot megkapta, vagy úgy tekintendő, hogy megkapta;

b) ha a határozat kizárólagos célja egy korábban időbeli korlátozással kiadott határozat érvényességi idejének meghosszabbítása – ez esetben a határozat a korábbi határozat érvényességének lejártát követő naptól kezdve hatályos;

c) ha a határozat hatálya meghatározott, a kérelmező által teljesítendő alakiságokhoz van kötve – ez esetben a határozat attól a naptól kezdve hatályos, amelyen a kérelmező megkapta, vagy úgy tekintendő, hogy megkapta az illetékes vámhatóságtól az alakiságok kielégítő teljesítését kimondó értesítést.

15. cikk

A határozat újraértékelése

(A Vámkódex 23. cikke (4) bekezdésének a) pontja)

(1) A határozat meghozatalában illetékes vámhatóság a következő esetekben értékel újra egy határozatot:

a) ha az irányadó uniós jogban olyan változások következtek be, amelyek kihatnak a határozatra;

b) ha a végrehajtott nyomon követés eredményeképpen az szükségessé válik;

c) ha a határozat jogosultja által a Vámkódex 23. cikkének (2) bekezdése alapján vagy más hatóságok által rendelkezésre bocsátott információk azt szükségessé teszik.

(2) A határozat meghozatalában illetékes vámhatóság az újraértékelés eredményét közli a határozat jogosultjával.

16. cikk

A határozat felfüggesztése

(A Vámkódex 23. cikke (4) bekezdésének b) pontja)

(1) A határozat meghozatalában illetékes vámhatóság – ahelyett, hogy a Vámkódex 23. cikkének (3) bekezdésével, 27. cikkével vagy 28. cikkével összhangban megsemmisítené, visszavonná vagy módosítaná – a következő esetekben felfüggeszti a határozatot:

a) ha lehetségesnek tartja, hogy elegendő ok van a határozat megsemmisítésére, visszavonására vagy módosítására, de nem rendelkezik minden olyan elemmel, amely alapján dönthetne a megsemmisítésről, visszavonásról vagy módosításról;

b) ha úgy ítéli meg, hogy a határozat feltételei nem teljesülnek vagy a határozat jogosultja nem teljesíti a határozatból eredő kötelezettségeit, és indokoltnak tartja, hogy a határozat jogosultja időt kapjon a feltételek teljesüléséhez vagy a kötelezettségek teljesítéséhez szükséges intézkedések megtételére;

c) ha a felfüggesztést a határozat jogosultja kéri azért, mert ideiglenesen nem képes teljesíteni a határozat feltételeit vagy a határozatból eredő kötelezettségeit.

(2) Az (1) bekezdés b) és c) pontjában meghatározott esetekben a határozat jogosultja köteles értesíteni a határozat meghozatalában illetékes vámhatóságot azokról az intézkedésekről, amelyeket a feltételek teljesülése vagy a kötelezettségek teljesítése érdekében meg fog tenni, valamint ezen intézkedések időigényéről.

17. cikk

A határozat felfüggesztésének időtartama

(A Vámkódex 23. cikke (4) bekezdésének b) pontja)

(1) A 16. cikk (1) bekezdésének a) pontjában meghatározott esetekben az illetékes vámhatóság arra az időszakra függeszti fel a határozatot, amelyre szüksége van annak megállapításához, hogy teljesülnek-e a megsemmisítés, visszavonás vagy módosítás feltételei. Ez az időszak nem lehet 30 napnál hosszabb.

Ha azonban a vámhatóság úgy ítéli meg, hogy a határozat jogosultja esetleg nem teljesíti a Vámkódex 39. cikkének a) pontjában meghatározott kritériumokat, a határozatot arra az időszakra kell felfüggeszteni, amely szükséges annak megállapításához, hogy a következő személyek bármelyike megsértette-e súlyosan vagy ismétlődő módon a jogszabályokat:

a) a határozat jogosultja;

b) a határozat jogosultjaként feltüntetett társaságért felelős vagy a társaság vezetése felett ellenőrzést gyakorló személy;

c) a határozat jogosultjaként feltüntetett társaságnál a vámügyekért felelős személy.

(2) A 16. cikk (1) bekezdésének b) és c) pontjában meghatározott esetekben a határozat meghozatalában illetékes vámhatóság a határozat jogosultja által a 16. cikk (2) bekezdése alapján megjelölt időtartamra függeszti fel a határozatot. A felfüggesztés időtartama a határozat jogosultjának kérésére indokolt esetben tovább hosszabbítható.

A felfüggesztés időtartama tovább hosszabbítható az illetékes vámhatóság által annak megerősítéséhez szükségesnek ítélt további időtartammal, hogy a tervezett intézkedések biztosítják-e a feltételek teljesülését vagy a kötelezettségek teljesítését. Ez a további időtartam legfeljebb 30 nap lehet.

(3) Ha egy határozat felfüggesztését követően a határozat meghozatalában illetékes vámhatóságnak az a szándéka, hogy a Vámkódex 23. cikkének (3) bekezdésével, 27. cikkével vagy 28. cikkével összhangban megsemmisíti, visszavonja vagy módosítja a határozatot, a felfüggesztés e cikk (1) és (2) bekezdése alapján meghatározott időtartamát szükség esetén meghosszabbítja addig a napig, amelytől kezdve a megsemmisítő, visszavonó vagy módosító határozat hatályos.

18. cikk

A felfüggesztés vége

(A Vámkódex 23. cikke (4) bekezdésének b) pontja)

(1) A határozat felfüggesztése rendesen a felfüggesztés időtartamának végén ér véget, kivéve abban az esetben, ha a felfüggesztés időtartamának vége előtt a következő helyzetek valamelyike bekövetkezik:

a) a felfüggesztés visszavonásra kerül azért, mert a 16. cikk (1) bekezdésének a) pontja szerinti esetben nincs ok a határozatnak a Vámkódex 23. cikkének (3) bekezdésével, 27. cikkével vagy 28. cikkével összhangban történő megsemmisítésére, visszavonására vagy módosítására – ez esetben a felfüggesztés a felfüggesztés visszavonásának napján ér véget;

b) a felfüggesztés visszavonásra kerül azért, mert a 16. cikk (1) bekezdésének b) vagy c) pontja szerinti esetben a határozat jogosultja a határozat meghozatalában illetékes vámhatóság megelégedésére megtette a határozat feltételeinek teljesüléséhez vagy a határozatból eredő kötelezettségeinek teljesítéséhez szükséges intézkedéseket – ez esetben a felfüggesztés a felfüggesztés visszavonásának napján ér véget;

c) a felfüggesztett határozat megsemmisítésre, visszavonásra vagy módosításra kerül – ez esetben a felfüggesztés a megsemmisítés, visszavonás vagy módosítás napján ér véget.

(2) A határozat meghozatalában illetékes vámhatóság a felfüggesztés végéről tájékoztatja a határozat jogosultját.







3. alszakasz

Kötelező érvényű felvilágosításra vonatkozó határozatok

19. cikk

Kötelező érvényű felvilágosításra vonatkozó határozat kérelmezése

(A Vámkódex 22. cikke (1) bekezdésének harmadik albekezdése és 6. cikke (3) bekezdésének a) pontja)

(1) A Vámkódex 22. cikke (1) bekezdésének harmadik albekezdésétől eltérve a kötelező érvényű felvilágosításra vonatkozó határozat iránti kérelmet és az azt kísérő vagy alátámasztó esetleges okmányokat vagy a kérelmező letelepedésének helye szerinti tagállam illetékes vámhatóságánál, vagy a felvilágosítás tervezett felhasználásának helye szerinti tagállam illetékes vámhatóságánál kell benyújtani.

(2) Úgy kell tekinteni, hogy a kötelező érvényű felvilágosításra vonatkozó határozat iránti kérelem benyújtásával a kérelmező egyetértését fejezi ki azzal kapcsolatban, hogy a Bizottság internetes oldalain nyilvánosan közzétételre kerüljön – a bizalmas információk kivételével – a határozat összes adata, beleértve az esetleges fényképeket, rajzokat és tájékoztatókat is. Az adatok nyilvános közzététele során tiszteletben kell tartani a személyes adatok védelméhez való jogot.

(3) Ha a kötelező érvényű származási felvilágosításra vonatkozó határozat (a továbbiakban: KSZF-határozat) iránti kérelmek benyújtásához nem áll rendelkezésre elektronikus rendszer, a tagállamok lehetővé tehetik e kérelmeknek az elektronikus adatfeldolgozási eljárástól eltérő módon történő benyújtását.

20. cikk

Határidők

(A Vámkódex 22. cikkének (3) bekezdése)

(1) Ha a Bizottság olyan esetekről értesíti a vámhatóságokat, amelyekben a KTF- és KSZF-határozatok meghozatalát a Vámkódex 34. cikke (10) bekezdésének a) pontjával összhangban felfüggesztik, a Vámkódex 22. cikke (3) bekezdésének első albekezdésében előírt, a határozat meghozatalára vonatkozó határidő meghosszabbodik addig, amíg a Bizottság arról nem értesíti a vámhatóságokat, hogy a helyes és egységes tarifális besorolás vagy a származás megállapítása biztosított.

Az első albekezdés alapján meghosszabbodott határidő nem lehet 10 hónapnál hosszabb, de kivételes körülmények fennállása esetén további legfeljebb 5 hónappal ismét meghosszabbítható.

(2) A Vámkódex 22. cikke (3) bekezdésének második albekezdésében említett időtartam meghaladhatja a 30 napot akkor, ha ez az időtartam nem elegendő egy olyan elemzés elvégzéséhez, amelyet a határozat meghozatalában illetékes vámhatóság a határozat meghozatalához szükségesnek ítél.

21. cikk

Értesítés a KSZF-határozatról

(A Vámkódex 6. cikke (3) bekezdésének a) pontja)

Ha a KSZF-határozat iránti kérelem benyújtása az elektronikus adatfeldolgozási eljárástól eltérő módon történt, a vámhatóság értesítheti a kérelmezőt a KSZF-határozatról az elektronikus adatfeldolgozási eljárástól eltérő módon.

22. cikk

Az újraértékelésre és a felfüggesztésre vonatkozó szabályok alkalmazásának korlátozása

(A Vámkódex 23. cikkének (4) bekezdése)

A határozatok újraértékelésére és felfüggesztésére vonatkozóan a 15–18. cikkben foglalt rendelkezések a kötelező érvényű felvilágosításra vonatkozó határozatokra nem alkalmazandók.







3. szakasz

Engedélyezett gazdálkodó







1. alszakasz

Az engedélyezett gazdálkodó státusból eredő kedvezmények

23. cikk

Könnyítések az indulás előtti árunyilatkozatokkal kapcsolatban

(A Vámkódex 38. cikke (2) bekezdésének b) pontja)

(1) Ha a Vámkódex 38. cikke (2) bekezdésének b) pontja értelmében vett „biztonság és védelem” típusú engedélyezett gazdálkodó (a továbbiakban: AEOS) saját érdekében vám-árunyilatkozat vagy újrakiviteli árunyilatkozat formájában indulás előtti árunyilatkozatot nyújt be, az említett árunyilatkozatokban található adatokon túlmenően további adatszolgáltatásra nincs szükség.

(2) Ha egy AEOS egy AEOS-nak minősülő másik személy érdekében nyújt be vám-árunyilatkozat vagy újrakiviteli árunyilatkozat formájában indulás előtti árunyilatkozatot, az említett árunyilatkozatokban található adatokon túlmenően további adatszolgáltatásra nincs szükség.

24. cikk

Kedvezőbb elbánás a kockázatértékelés és az ellenőrzés szempontjából

(A Vámkódex 38. cikkének (6) bekezdése)

(1) Az engedélyezett gazdálkodót (AEO) kevesebb fizikai és okmányalapú ellenőrzésnek kell alávetni, mint más gazdálkodókat.

(2) Ha egy AEOS belépési gyűjtő árunyilatkozatot vagy – a Vámkódex 130. cikke szerinti esetben – vám-árunyilatkozatot vagy átmeneti megőrzési árunyilatkozatot nyújtott be, vagy a Vámkódex 127. cikke (8) bekezdésének megfelelően értesítést nyújtott be és számítógépes rendszerében hozzáférést engedett a belépési gyűjtő árunyilatkozatához kapcsolódó adatokhoz, a Vámkódex 127. cikke (3) bekezdésének első albekezdésében említett első belépési vámhivatal köteles értesíteni az AEOS-t, ha a szállítmányt kiválasztották fizikai ellenőrzésre. Az értesítést azelőtt kell elküldeni, hogy az áru az Unió vámterületére érkezne.

Ha a fuvarozó nem az első albekezdésben említett AEOS, az értesítést a fuvarozónak is rendelkezésére kell bocsátani, amennyiben a fuvarozó maga is AEOS, és csatlakozik az első albekezdésben említett árunyilatkozatokat tartalmazó elektronikus rendszerekhez.

Nem küldhető ilyen értesítés, ha az veszélyeztetheti az elvégzendő ellenőrzéseket vagy azok eredményét.

(3) Ha egy engedélyezett gazdálkodó a Vámkódex 171. cikke alapján átmeneti megőrzési árunyilatkozatot vagy vám-árunyilatkozatot nyújt be, az átmeneti megőrzési árunyilatkozat vagy vám-árunyilatkozat átvételére jogosult vámhivatal köteles értesíteni az engedélyezett gazdálkodót arról, ha a szállítmányt kiválasztották vámellenőrzésre. Az értesítést az áru vám elé állítása előtt kell elküldeni.

Nem küldhető ilyen értesítés, ha az veszélyeztetheti az elvégzendő ellenőrzéseket vagy azok eredményét.

(4) Ha egy engedélyezett gazdálkodó által bejelentett szállítmányt kiválasztanak fizikai vagy okmányalapú ellenőrzésre, ezeket az ellenőrzéseket elsőbbséggel kell elvégezni.

Az engedélyezett gazdálkodó kérésére az ellenőrzés máshol is elvégezhető, mint ahol az árut vám elé kell állítani.

(5) A (2) és a (3) bekezdés szerinti értesítést nem kell megküldeni az átmeneti megőrzési árunyilatkozat és az áruk vám elé állítása után benyújtott vám-árunyilatkozat alapján indított vámellenőrzésekről.

25. cikk

Kivétel a kedvezőbb elbánás alól

(A Vámkódex 38. cikkének (6) bekezdése)

A 24. cikk szerinti kedvezőbb elbánás nem alkalmazható akkor, ha konkrétan meghatározott magas fenyegetettségi szint miatt vagy más uniós jogi aktusban előírt ellenőrzési kötelezettség alapján kell vámellenőrzést végezni.

A vámhatóságoknak az AEOS által bejelentett szállítmányokkal kapcsolatban szükséges feldolgozást, alakiságokat és ellenőrzéseket azonban ilyenkor is elsőbbséggel kell elvégezniük.







2. alszakasz

Az engedélyezett gazdálkodó státus kérelmezése

26. cikk

Az engedélyezett gazdálkodó státus iránti kérelem befogadásának feltételei

(A Vámkódex 22. cikkének (2) bekezdése)

(1) A 11. cikk (1) bekezdésében a kérelmek befogadásával összefüggésben általában előírt feltételeken túlmenően az engedélyezett gazdálkodó státus iránti kérelmet benyújtó kérelmezőnek a kérelemhez a vámhatóság által elérhetővé tett önértékelési kérdőívet is mellékelnie kell.

(2) A gazdálkodó az Unió vámterületén található összes állandó üzleti telephelye vonatkozásában egyetlen kérelmet nyújt be az engedélyezett gazdálkodó státus iránt.

27. cikk

Illetékes vámhatóság

(A Vámkódex 22. cikke (1) bekezdésének harmadik albekezdése)

Ha a Vámkódex 22. cikke (1) bekezdésének harmadik albekezdése vagy e rendelet 12. cikke alapján nem állapítható meg, melyik vámhatóság illetékes, a kérelmet annak a tagállamnak a vámhatóságaihoz kell benyújtani, amelyben a kérelmező állandó üzleti telephellyel rendelkezik, és ahol – a kérelemben megjelölt módon – az Unión belüli általános logisztikai irányítási tevékenységére vonatkozó információkat tartja vagy azokhoz hozzá lehet férni.

28. cikk

A határozat meghozatalának határideje

(A Vámkódex 22. cikkének (3) bekezdése)

(1) A határozat meghozatalára vonatkozóan a Vámkódex 22. cikke (3) bekezdésének első albekezdésében megállapított határidő legfeljebb 60 nappal meghosszabbítható.

(2) Ha olyan büntetőeljárás van folyamatban, amely kétségessé teszi, hogy a kérelmező teljesíti-e a Vámkódex 39. cikkének a) pontjában foglalt feltételeket, a határozat elfogadásának határideje a büntetőeljárás lezárásához szükséges idővel meghosszabbodik.

29. cikk

Az engedélyezett gazdálkodó státust megadó engedély hatályának kezdete

(A Vámkódex 22. cikkének (4) bekezdése)

A Vámkódex 22. cikkének (4) bekezdésétől eltérve az engedélyezett gazdálkodó státust megadó engedély (AEO-engedély) a határozat meghozatalát követő ötödik naptól kezdve hatályos.

30. cikk

A felfüggesztés joghatása

(A Vámkódex 23. cikke (4) bekezdésének b) pontja)

(1) Ha az engedélyezett gazdálkodó státust megadó engedélyt a Vámkódex 39. cikkében felsorolt kritériumok valamelyikének nem teljesülése miatt fel kell függeszteni, a határozatot meghozó vámhatóság az érintett engedélyezett gazdálkodóval kapcsolatban minden olyan határozatot felfüggeszt, amely az engedélyezett gazdálkodó státust megadó engedélyen általában, vagy az engedélyezett gazdálkodó státust megadó engedély felfüggesztését eredményező konkrét kritériumok bármelyikén alapul.

(2) Az engedélyezett gazdálkodóval kapcsolatban a vámjogszabályok alkalmazása körében hozott határozat felfüggesztése nem eredményezi automatikusan az engedélyezett gazdálkodó státust megadó engedély felfüggesztését.

(3) Ha a 16. cikk (1) bekezdése alapján a Vámkódex 39. cikkének d) pontjában megállapított feltételek nem teljesülése miatt olyan személyhez kapcsolódó határozat kerül felfüggesztésre, aki egyszerre AEOS és a Vámkódex 38. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében vett „vámügyi egyszerűsítések” típusú engedélyezett gazdálkodó (a továbbiakban: AEOC), a kérdéses személy AEOC-engedélyét fel kell függeszteni, AEOS-engedélye azonban érvényes marad.

Ha a 16. cikk (1) bekezdése alapján a Vámkódex 39. cikkének e) pontjában megállapított feltételek nem teljesülése miatt olyan személyhez kapcsolódó határozat kerül felfüggesztésre, aki egyszerre AEOS és AEOC, a kérdéses személy AEOS-engedélyét fel kell függeszteni, AEOC-engedélye azonban érvényes marad.







II. CÍM

AZOK A TÉNYEZŐK, AMELYEK ALAPJÁN AZ ÁRUFORGALOMRA VONATKOZÓ BEHOZATALI ÉS KIVITELI VÁMOT ÉS MÁS INTÉZKEDÉSEKET ALKALMAZZÁK







1. FEJEZET

Az áruk származása







1. szakasz

Nem preferenciális származás

31. cikk

Teljes egészében egyetlen országban vagy területen létrejött vagy előállított áru

(A Vámkódex 60. cikkének (1) bekezdése)

Teljes egészében egyetlen országban vagy területen létrejött vagy előállított árunak minősülnek:

a) az ebben az országban vagy területen kitermelt ásványi termékek;

b) az ott betakarított növényi termékek;

c) az ott született és nevelt élő állatok;

d) az ott nevelt élőállatokból nyert termékek;

e) az ott folytatott vadászat vagy halászat termékei;

f) a bármely ország parti tengerén kívül az érintett országban vagy területen lajstromozott és ennek az országnak vagy területnek a lobogója alatt közlekedő hajókkal a tengerből nyert tengeri halászati termékek és a tengerből nyert más termékek;

g) az ebből az országból vagy területről származó, az f) pontban említett termékekből a feldolgozóhajók fedélzetén előállított vagy termelt áru, amennyiben ezen feldolgozóhajókat az adott országban vagy területen lajstromozták, és azok annak lobogója alatt közlekednek;

h) a parti tengeren kívül a tengerfenékről vagy a tengerfenék alatti altalajból nyert termékek, amennyiben az országnak vagy területnek kizárólagos joga van a tengerfenék vagy az altalaj kiaknázására;

i) előállítási műveletekből és használt cikkekből származó hulladék és maradék, ha ezeket az adott országban vagy területen gyűjtötték össze, és kizárólag nyersanyagok visszanyerésére alkalmasak;

j) a kizárólag az a)–i) pontban meghatározott termékekből az adott országban vagy területen termelt áruk.

32. cikk

Az olyan áru, amelynek előállítása egynél több országot vagy területet érint

(A Vámkódex 60. cikkének (2) bekezdése)

A 22-01. mellékletben felsorolt árukat úgy kell tekinteni, hogy azon utolsó lényeges feldolgozásuk vagy megmunkálásuk, amelynek eredményeként új termék jön létre, vagy amely az előállítás fontos szakaszát képezi, abban az országban vagy területen történt, amelyben a mellékletben előírt szabályok teljesülnek vagy amelyet ezek a szabályok megjelölnek.

33. cikk

Gazdaságilag nem indokolt feldolgozási vagy megmunkálási műveletek

(A Vámkódex 60. cikkének (2) bekezdése)

Egy másik országban vagy területen végzett bármely feldolgozási vagy megmunkálási művelet gazdaságilag nem tekinthető indokoltnak, ha a rendelkezésre álló tények alapján megállapítást nyer, hogy a művelet célja a Vámkódex 59. cikkében említett intézkedések alkalmazásának elkerülése volt.

A 22-01. mellékletben szabályozott áruk esetében az ezen árukra vonatkozó, az adott árucsoporthoz tartozó maradékszabályok alkalmazandók.

Az 22-01. mellékletben nem szabályozott áruk esetében, amennyiben az utolsó megmunkálás vagy feldolgozás gazdaságilag nem indokolt, úgy kell tekinteni, hogy az áruk azon utolsó gazdaságilag indokolt lényeges feldolgozása vagy megmunkálása, amelynek eredményeként új termék jött létre, vagy amely az előállítás fontos szakaszát képezte, abban az országban vagy területen történt, amelyből az anyagok érték szerint meghatározott legnagyobb hányada származik.

34. cikk

Minimális műveletek

(A Vámkódex 60. cikkének (2) bekezdése)

A származás megalapozása szempontjából a következők nem tekintendők gazdaságilag indokolt lényeges feldolgozásnak vagy megmunkálásnak:

a) a fuvarozás és tárolás során az áru jó állapotban való megőrzését biztosító művelet (szellőztetés, szétterítés, szárítás, sérült részek eltávolítása és hasonló műveletek) vagy az elszállítást vagy a fuvarozást elősegítő műveletek;

b) a por eltávolításából, szitálásból vagy rostálásból, válogatásból, osztályozásból, összeállításból, mosásból, feldarabolásból álló egyszerű műveletek;

c) a szállítmány csomagolásának megváltoztatása, a szállítmány megbontása vagy összeállítása, palackba, konzervdobozba, üvegbe, flakonba, zsákba, ládába, dobozba való egyszerű belehelyezés, kartonra vagy táblára való rögzítés és minden egyéb egyszerű csomagolási művelet;

d) áruk készletbe vagy együttesbe történő kiszerelése vagy értékesítésre történő kiszerelése;

e) a jelzések, címkék vagy más megkülönböztető jelek elhelyezése a termékekre vagy azok csomagolására;

f) termékek alkatrészeinek egyszerű összeillesztése, hogy azok egy teljes terméket képezzenek;

g) szétszerelés vagy a használat megváltoztatása;

h) az a)–g) pontban meghatározott két vagy több művelet kombinációja.

35. cikk

Tartozékok, pótalkatrészek és szerszámok

(A Vámkódex 60. cikke)

(1) A Kombinált Nómenklatúra XVI., XVII. és XVIII. Áruosztályába tartozó bármely áruval együtt szállított tartozékot, pótalkatrészt vagy szerszámot, amely az áru szokásos felszerelését képezi, ugyanolyan származásúnak kell tekinteni, mint magát az árut.

(2) A Kombinált Nómenklatúra XVI., XVII. és XVIII. Áruosztályába tartozó, az Unióban előzőleg szabad forgalomba bocsátott bármely áruhoz történő felhasználásra szánt lényeges pótalkatrészt, amennyiben a lényeges pótalkatrésznek a gyártási szakaszban történő beépítése nem változtatta volna meg az áru származását, ugyanolyan származásúnak kell tekinteni, mint magát az árut.

(3) E cikk alkalmazásában „lényeges pótalkatrész” olyan alkatrész:

a) amely alkotóelem nélkül a szabad forgalomba bocsátott vagy előzőleg kivitt berendezés, gép, készülék vagy jármű rendeltetésszerű üzemeltetése nem biztosítható; és

b) amely ezekre az árukra jellemző; és

c) amelyet ezek szokásos karbantartására és a megsérült vagy működésképtelenné vált, ugyanilyen típusú alkatrészek cseréjére szántak.

36. cikk

Semleges elemek és csomagolás

(A Vámkódex 60. cikke)

(1) Annak meghatározásához, hogy egy áru egy meghatározott országból vagy területről származik-e, a következő termékek származását nem kell figyelembe venni:

a) energia és tüzelőanyag;

b) üzem és berendezés;

c) gépek és szerszámok;

d) olyan anyagok, amelyek az áruk végső összetételét figyelembe véve sem ténylegesen, sem szándék szerint nem épülnek be a termékbe.

(2) Amennyiben a 2658/87/EGK tanácsi rendelet ( 4 ) I. mellékletében meghatározott Kombinált Nómenklatúra értelmezésére vonatkozó 5. általános szabály szerint a csomagolóanyag vagy csomagolótartály a besorolás szempontjából a termék részét képezi, a származás megállapítása céljából azt figyelmen kívül kell hagyni, kivéve, ha a 22-01. mellékletben az érintett árura vonatkozóan meghatározott szabály a százalékos hozzáadott értéken alapul.







2. szakasz

Preferenciális származás

37. cikk

Fogalommeghatározások

E szakasz alkalmazásában a következő fogalommeghatározásokat kell alkalmazni:

1. „kedvezményezett ország”: az általános preferenciarendszer (GSP) kedvezményezett országa a 978/2012/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet ( 5 ) II. mellékletében található felsorolás szerint;

2. „előállítás”: bármiféle megmunkálás vagy feldolgozás, beleértve az összeszerelést is;

3. „anyag”: a termék előállítása során felhasznált bármilyen összetevő, alapanyag, alkotóelem vagy alkatrész stb.;

4. „termék”: az előállítás tárgyát képező termék akkor is, ha egy másik előállítási műveletben való későbbi felhasználásra szánják;

5. „áruk”: anyagok és termékek egyaránt;

6. „kétoldalú kumuláció”: olyan rendszer, amelynek keretében az Unióból származó termék valamely kedvezményezett országból származó anyagnak minősül abban az esetben, ha az adott kedvezményezett országban további feldolgozásnak vetik alá vagy termékbe beépítik;

7. „Norvégiával, Svájccal vagy Törökországgal való kumuláció”: olyan rendszer, amelynek keretében a Norvégiából, Svájcból vagy Törökországból származó termék valamely kedvezményezett országból származó anyagnak minősül abban az esetben, ha az érintett kedvezményezett országban további feldolgozásnak vetik alá vagy termékbe beépítik, majd onnan az Unióba importálják;

8. „regionális kumuláció”: olyan rendszer, amelynek keretében az e szakasz értelmében egy adott regionális csoport valamely országából származó termék az adott regionális csoport másik országából (vagy másik regionális csoport valamely országából, ha lehetőség van a csoportok közötti kumulációra) származó anyagnak minősül abban az esetben, ha ez utóbbi országban további feldolgozásnak vetik alá vagy ott előállított termékbe beépítik;

9. „kiterjesztett kumuláció”: olyan, a Bizottság által valamely kedvezményezett ország kérelme alapján megadott engedélyhez kötött rendszer, amelynek keretében bizonyos olyan országból származó anyagok, amellyel az Uniónak az Általános Vám- és Kereskedelmi Egyezmény (GATT) mindenkor hatályos változatának XXIV. cikke értelmében szabadkereskedelmi megállapodása áll fenn, az érintett kedvezményezett országból származó anyagnak minősülnek abban az esetben, ha ez utóbbi országban további feldolgozásnak vetik őket alá vagy ott előállított termékbe beépítik őket;

10. „felcserélhető anyagok”: olyan anyagok, amelyek azonos jellegűek és kereskedelmi minőségűek, azonos műszaki és fizikai jellemzőkkel rendelkeznek, és a végtermékbe beépített állapotukban egymástól nem különböztethetők meg;

11. „regionális csoport”: olyan országok csoportja, amelyek között lehetőség van regionális kumulációra;

12. „vámérték”: az Általános Vámtarifa- és Kereskedelmi Egyezmény VII. cikkének végrehajtására vonatkozó 1994. évi megállapodás (a WTO vámérték-megállapítási egyezménye) szerint megállapított érték;

13. „anyag értéke”: a felhasznált nem származó anyagok behozatalkor érvényes vámértéke, vagy ha ez nem ismert és nem állapítható meg, az anyagért az előállító országban fizetett első megállapítható ár; e pont rendelkezéseit a felhasznált származó anyagok vámértékének megállapítására is célszerű értelemszerűen alkalmazni;

14. „gyártelepi ár”: a gyárból való elszállításkor a termékért azon gyártónak fizetett ár, amelynek vállalkozásában az utolsó megmunkálást vagy feldolgozást végezték, azzal a feltétellel, hogy az árnak magában kell foglalnia az összes felhasznált anyag értékét és a gyártással összefüggésben felmerülő összes költséget, de nem foglalhatja magában az előállított termék kivitele esetén visszafizetett vagy visszaigényelhető belső adókat.

Ha a ténylegesen kifizetett árban nem jelenik meg a termék előállításával összefüggésben az előállítás helye szerinti országban ténylegesen felmerülő összes költség, akkor a gyártelepi ár az összes ilyen költség összegének az előállított termék kivitele esetén visszafizetett vagy visszaigényelhető belső adókkal csökkentett értékét jelenti.

Abban az esetben, ha az utolsó megmunkálást vagy feldolgozást egy bizonyos gyártó alvállalkozásban végezte, az első albekezdésben említett „gyártó” az alvállalkozót igénybe vevő vállalkozás is lehet;

15. „a nem származó anyagok megengedett legnagyobb részaránya”: a nem származó anyagok mennyiségének azon megengedett legnagyobb részaránya, amely mellett az előállítás a termék származó státusa megalapozása szempontjából még kielégítő megmunkálásnak vagy feldolgozásnak minősül. Bizonyos esetekben a termék gyártelepi árának százalékában, más esetekben az árucsoportok egy meghatározott csoportjába vagy egy meghatározott árucsoportba, vámtarifaszám alá vagy alszám alá tartozó felhasznált anyagok nettó tömegének százalékában van kifejezve;

16. „nettó tömeg:” magának a terméknek a tömege mindennemű csomagolóanyag vagy csomagolótartály nélkül;

17. „árucsoportok”, „vámtarifaszámok”, „alszámok”: a Vámegyüttműködési Tanács 2004. június 26-án kelt ajánlásában foglaltak szerinti módosításokkal együtt a Harmonizált Rendszert alkotó nómenklatúrán belül meghatározott árucsoportok, vámtarifaszámok, alszámok (négy vagy hat számjegyű kódok);

18. „besorolt”: utalás arra, hogy egy termék vagy anyag a Harmonizált Rendszer egy adott vámtarifaszáma vagy alszáma alá tartozik;

19. „szállítmány”: olyan termékek, amelyeket:

a) egy adott exportőr egy adott címzettnek egyidejűleg szállít; vagy

b) az exportőrtől a címzettig való szállításuk során egyetlen fuvarokmány, ilyen okmány hiányában egyetlen számla kísér;

20. „exportőr”: az árut az Unióba vagy kedvezményezett országba exportáló olyan személy, amely képes bizonyítani az áru származását, függetlenül attól, hogy az adott személy azonos-e a gyártóval, és függetlenül attól, hogy a kiviteli vámalakiságokat maga végzi-e vagy sem;

21. „regisztrált exportőr”:

a) kedvezményezett országban letelepedett olyan exportőr, amelyet az adott kedvezményezett ország illetékes hatóságai nyilvántartásba vettek termékeknek a rendszer keretein belüli, akár az Unióba, akár más olyan kedvezményezett országba történő exportálása céljából, amellyel fennáll a regionális kumuláció lehetősége; vagy

b) valamely tagállamban letelepedett olyan exportőr, amelyet az adott tagállam vámhatóságai nyilvántartásba vettek az Unióból származó termékek kivitele céljából, ezen termékek valamely kedvezményezett országban, kétoldalú kumuláció keretében anyagként történő felhasználása érdekében; vagy

c) valamely tagállamban letelepedett olyan továbbküldő, amelyet az adott tagállam vámhatóságai helyettesítő származásmegjelölő nyilatkozatok kiállításának céljából nyilvántartásba vettek a származó termékeknek az Unió vámterületén belül máshová, vagy adott esetben Norvégiába, Svájcba vagy Törökországba történő továbbszállításával összefüggésben („regisztrált továbbküldő”);

22. „származásmegjelölő nyilatkozat”: az áruk exportőre vagy továbbküldője által kiadott nyilatkozat, amely jelzi, hogy a benne szereplő termékek megfelelnek a rendszer származási szabályainak.







1. alszakasz

A származási igazolások kiadása vagy kiállítása

38. cikk

Az INF 4 adatlap kérelmezésének és kiadásának módja

(A Vámkódex 6. cikke (3) bekezdésének a) pontja)

(1) Az INF 4 adatlapra irányuló kérelem elektronikus adatfeldolgozási eljárástól eltérő módon is benyújtható, és meg kell felelnie a 22-02. mellékletben felsorolt adatszolgáltatási követelményeknek.

(2) Az INF 4 adatlapnak meg kell felelnie a 22-02. mellékletben felsorolt adatszolgáltatási követelményeknek.

39. cikk

Az elfogadott exportőri engedély kérelmezésének és kiadásának módja

(A Vámkódex 6. cikke (3) bekezdésének a) pontja)

Az elfogadott exportőri jogállásra irányuló kérelem a preferenciális származást igazoló származási igazolások kiállítása céljából benyújtható és az elfogadott exportőri engedély kiadható az elektronikus adatfeldolgozási eljárástól eltérő módon is.

40. cikk

Kérelem regisztrált exportőrként való nyilvántartásba vétel iránt

(A Vámkódex 6. cikke (3) bekezdésének a) pontja)

A regisztrált exportőrként való nyilvántartásba vétel iránti kérelem benyújtható az elektronikus adatfeldolgozási eljárástól eltérő módon is.







2. alszakasz

A származó termék fogalmának az unió gsp-je keretében alkalmazandó meghatározása

41. cikk

Általános elvek

(A Vámkódex 64. cikkének (3) bekezdése)

Egy adott kedvezményezett országból származónak a következő termékek minősülnek:

a) a 44. cikk értelmében teljes egészében az adott országban létrejött vagy előállított termékek;

b) az adott országban olyan anyagok felhasználásával előállított termékek, amelyek nem teljes egészében az adott országban jöttek létre vagy kerültek előállításra, de a 45. cikk értelmében kielégítő megmunkáláson vagy feldolgozáson estek át.

42. cikk

A területiség elve

(A Vámkódex 64. cikkének (3) bekezdése)

(1) Az ebben az alszakaszban a származó státus megszerzéséhez meghatározott feltételeket az érintett kedvezményezett országban kell teljesíteni.

(2) A „kedvezményezett ország” kifejezés magában foglalja az adott országnak az Egyesült Nemzetek Tengerjogi Egyezménye (Montego Bay-i Egyezmény, 1982. december 10.) értelmében vett parti tengerét is, annak határain azonban túl nem terjedhet.

(3) Ha a kedvezményezett országból egy másik országba exportált származó terméket visszaviszik a kezdeményezett országba, azt a továbbiakban csak akkor szabad származónak tekinteni, ha az illetékes hatóságok számára hitelt érdemlően bizonyítható, hogy az alábbi feltételek teljesülnek:

a) a visszavitt termék azonos az eredetileg kivitt termékkel; és

b) az adott országban való tartózkodása alatt és exportálása közben a jó állapotban való megőrzést biztosító műveleteket nem számítva semminemű műveleten nem esett át.

43. cikk

A manipulálás tilalma

(A Vámkódex 64. cikkének (3) bekezdése)

(1) Az Unióban való szabad forgalomba bocsátás érdekében bejelentett terméknek meg kell egyeznie azzal a termékkel, amelyet abból a kedvezményezett országból kivittek, amelyből származónak minősül. Az ilyen termék a szabad forgalomba való bocsátás érdekében tett bejelentést megelőzően – az állagmegőrzést biztosító műveleteket, valamint a jelzések, címkék, pecsétek és más, az Unióban alkalmazandó különleges belső követelményeknek való megfelelés biztosítását szolgáló dokumentumok elhelyezését vagy felerősítését nem számítva – semminemű módosításon vagy más átalakításon nem eshetett át.

(2) A kedvezményezett országba az 53., 54., 55. vagy 56. cikk alapján kumuláció céljából bevitt terméknek meg kell egyeznie azzal a termékkel, amelyet abból az országból kivittek, amelyből származónak minősül. Az ilyen termék a behozatali országban a megfelelő vámeljárásra való bejelentést megelőzően az állagmegőrzést biztosító műveleteket nem számítva semminemű módosításon vagy más átalakításon nem eshetett át.

(3) A termékek az árutovábbítási ország(ok)ban azzal a feltétellel tárolhatók, hogy vámfelügyelet alatt maradnak.

(4) A szállítmányt az árutovábbítási ország(ok)ban csak az exportőr vagy az exportőr felelősségi körében más bonthatja meg azzal a feltétellel, hogy az érintett áruk vámfelügyelet alatt maradnak.

(5) Az (1)–(4) bekezdésben előírt feltételeket mindaddig teljesítettnek kell tekinteni, amíg a vámhatóságoknak nincs okuk ellenkező értelmű feltételezésre; ebben az esetben a vámhatóságok felkérhetik a nyilatkozattevőt az említett feltételek teljesülésének igazolására, aki ezt tetszőleges módon megteheti, ideértve a különböző fuvarokmányok, például a hajóraklevél, a csomagolási egységek jelölésén vagy számozásán alapuló ténybeli vagy konkrét bizonyítékok, valamint a magához az áruhoz kapcsolódó bárminemű bizonyíték bemutatását is.

44. cikk

Teljes egészében adott helyen létrejött vagy előállított termékek

(A Vámkódex 64. cikkének (3) bekezdése)

(1) Teljes egészében egy adott kedvezményezett országban létrejöttnek vagy előállítottnak minősülnek:

a) az ott a föld mélyéből vagy a területéhez tartozó tengerfenékről kitermelt ásványi termékek;

b) az ott termesztett és betakarított növényi termékek;

c) az ott született és nevelt élő állatok;

d) az ott nevelt élő állatokból nyert termékek;

e) az ott született és nevelt, majd levágott állatokból nyert termékek;

f) az ott folytatott vadászattal vagy halászattal előállított termékek;

g) az ott született és nevelt halakból, rákfélékből és puhatestűekből nyert akvakultúra-termékek;

h) a hajóival bármely parti tengeren kívüli tengerszakaszból nyert tengeri halászati termékek és a tengerből nyert más termékek;

i) a feldolgozóhajóin kizárólag a h) pontban említett termékekből készített termékek;

j) a kizárólag a nyersanyagok visszanyerésére alkalmas, ott összegyűjtött használt cikkek;

k) az ott folytatott előállítási műveletekből visszamaradó hulladék és maradék;

l) bármely parti tengeren kívül fekvő olyan tengerfenék felszínéről vagy talajából kinyert termékek, amelynek kiaknázására kizárólagos joggal rendelkezik;

m) a kizárólag az a)–l) pontban meghatározott termékekből az ott termelt áruk.

(2) Az (1) bekezdés h) és i) pontjában szereplő „hajói” és „feldolgozóhajói” kifejezés kizárólag azon hajókra és feldolgozóhajókra vonatkozik, melyek minden alábbi követelménynek megfelelnek:

a) a kedvezményezett országban vagy valamely tagállamban vannak lajstromozva;

b) a kedvezményezett ország vagy valamely tagállam lobogója alatt hajóznak;

c) teljesítik a következő feltételek valamelyikét:

i. legalább 50 %-ban a kedvezményezett ország vagy a tagállamok állampolgárainak tulajdonában vannak;

ii. olyan társaság tulajdonában vannak,

— amelynek székhelye és tevékenysége gyakorlásának elsődleges helye a kedvezményezett országban vagy a tagállamokban van; és

— amely legalább 50 %-ban a kedvezményezett ország vagy a tagállamok, vagy a kedvezményezett ország vagy a tagállamok közfeladatot ellátó jogalanyai vagy állampolgárai tulajdonában van.

(3) A (2) bekezdésben előírt feltételek mindegyike teljesíthető a tagállamokban vagy különböző kedvezményezett országokban, de az összes érintett kedvezményezett országnak az 55. cikk (1) és (5) bekezdésében meghatározott regionális kumuláció jogosultjának kell lennie. Ez utóbbi esetben a terméket abból a kedvezményezett országból származónak kell tekinteni, amelynek lobogója alatt a (2) bekezdés b) pontja alkalmazásában a hajó vagy feldolgozóhajó hajózik.

Az első albekezdésben előírt rendelkezések csak az 55. cikk (2) bekezdésének a), c) és d) pontjában foglalt feltételek teljesülése esetén alkalmazhatók.

45. cikk

Kielégítően megmunkált vagy feldolgozott termékek

(A Vámkódex 64. cikkének (3) bekezdése)

(1) A 47. és a 48. cikk sérelme nélkül a 44. cikk értelmében nem teljes egészében az érintett kedvezményezett országban létrejött vagy előállított termékek az érintett kedvezményezett országból származónak minősülnek, ha teljesülnek a 22-03. melléklet jegyzékén az érintett áruk vonatkozásában meghatározott feltételek.

(2) Ha egy olyan terméket, amely az (1) bekezdés alapján egy adott országban megszerezte a származó státust, ugyanebben az országban másik termék előállítása céljából mint anyagot további feldolgozásnak vetnek alá, akkor az előállítása során esetleg felhasznált nem származó anyagokat nem kell figyelembe venni.

46. cikk

Átlagok

(A Vámkódex 64. cikkének (3) bekezdése)

(1) A 45. cikk (1) bekezdésében előírt követelmények teljesülését termékenként kell vizsgálni.

Ha azonban a vonatkozó szabály a nem származó anyagok megengedett legnagyobb részarányán alapul, akkor a költségek és az átváltási árfolyamok rövid távú változásainak figyelembevétele érdekében a nem származó anyagok értéke a (2) bekezdésben foglalt átlagolásos eljárással is meghatározható.

(2) Az (1) bekezdés második albekezdése szerinti esetben a termék átlagos gyártelepi árát és a felhasznált nem származó anyagok átlagos értékét kell kiszámítani, előbbit az előző adóévben a termékért annak valamennyi értékesítését figyelembe véve felszámított gyártelepi árak összegéből, utóbbit az előző adóévben a termék előállítása során felhasznált összes nem származó anyag értékének összegéből, adóévként a kivitel szerinti országban meghatározott adóévet figyelembe véve, azzal, hogy ha a teljes adóévre vonatkozóan nem állnak rendelkezésre adatok, akkor rövidebb, legalább három hónap hosszúságú időtartam vehető figyelembe.

(3) Ha egy exportőr az átlagolásos eljárás alkalmazását választotta, akkor a referenciaként figyelembe vett adóévet, illetőleg a referenciaként figyelembe vett, az adóévnél rövidebb időszakot követő év során következetesen azt kell alkalmaznia. Az exportőr az átlagolásos eljárás alkalmazásával felhagyhat ugyanakkor abban az esetben, ha egy adott adóév vagy annál rövidebb, legalább három hónap hosszúságú reprezentatív időtartam alatt azt tapasztalja, hogy a költségeknek vagy az árfolyamoknak az eljárás alkalmazását megalapozó rövid távú változásai megszűntek.

(4) A nem származó anyagok megengedett legnagyobb részarányára vonatkozó kritérium teljesülésének vizsgálata során gyártelepi árként és a nem származó anyagok értékeként a (2) bekezdés szerinti átlagos értékeket kell figyelembe venni.

47. cikk

Nem kielégítő megmunkálás vagy feldolgozás

(A Vámkódex 64. cikkének (3) bekezdése)

(1) A (3) bekezdés sérelme nélkül a termék származó státusának megalapozása szempontjából nem kielégítő megmunkálásnak vagy feldolgozásnak kell tekinteni a következőket, függetlenül attól, hogy a 45. cikk követelményei teljesülnek-e:

a) a szállítás és tárolás során a termékek állagának megőrzését biztosító műveletek;

b) csomagok szétbontása és összeállítása;

c) mosás, tisztítás; por, oxidáció, olaj, festék vagy más külső réteg eltávolítása;

d) textíliák és textiltermékek vasalása vagy simítása;

e) egyszerű festési és fényezési műveletek;

f) a rizs hántolása, részleges és teljes őrlése; a gabonafélék és a rizs fényezése, glazúrozása;

g) a cukor színezésére vagy ízesítésére, illetve cukor formázására szolgáló műveletek; a kristálycukor részleges vagy teljes őrlése;

h) gyümölcsök, diófélék és zöldségfélék hámozása, magozása és héjtalanítása;

i) élezés, egyszerű köszörülés vagy egyszerű vágás;

j) szitálás, rostálás, válogatás, osztályozás, méret szerinti osztályozás, összepárosítás (ideértve a készletek összeállítását árucikkekből);

k) palackba, konzervdobozba, üvegbe, flakonba, zsákba, ládába, dobozba való egyszerű belehelyezés, kartonra vagy táblára való rögzítés és minden egyéb egyszerű csomagolási művelet;

l) jelzés, címke, logó és egyéb hasonló megkülönböztető jel elhelyezése a terméken vagy csomagolásán, vagy ilyen rányomtatása;

m) különböző vagy azonos fajtájú termékek egyszerű keverése; cukor keverése bármely anyaggal;

n) a termékekhez való egyszerű vízhozzáadás, vagy a termékek egyszerű hígítása vagy víztelenítése vagy denaturálása;

o) árucikkek alkatrészeinek egyszerű összeszerelése teljes árucikké vagy termékek részekre való egyszerű szétszerelése;

p) állatok levágása;

q) az a)–p) pontban meghatározott műveletek közül kettő vagy több kombinációja.

(2) Az (1) bekezdés alkalmazásában a művelet akkor egyszerű, ha elvégzéséhez sem speciális szaktudás, sem olyan speciális gép, felszerelés vagy szerszám nem szükséges, amelyet kifejezetten az adott művelet céljára gyártottak vagy állítottak üzembe.

(3) Annak eldöntése során, hogy az adott terméken végrehajtott megmunkálás vagy feldolgozás az (1) bekezdés értelmében nem kielégítőnek minősül-e, a terméken a kedvezményezett országban végrehajtott valamennyi műveletet figyelembe kell venni.

48. cikk

Általános tűréshatár

(A Vámkódex 64. cikkének (3) bekezdése)

(1) A 45. cikktől eltérve, az e cikk (2) és (3) bekezdésében foglalt feltételekre is figyelemmel a 22-03. melléklet jegyzékében meghatározott feltételek értelmében egy adott termék előállításában nem felhasználható nem származó anyagok az adott termék előállításában mégis felhasználhatók, ha a termékben meghatározott összértékük, illetőleg nettó tömegük nem haladja meg:

a) a Harmonizált Rendszer 2. és 4–24. Árucsoportjába tartozó termékek esetében, a 16. Árucsoportba tartozó feldolgozott halászati termékek kivételével, a termék tömegének 15 %-át;

b) más termékek esetében, a Harmonizált Rendszer 50–63. Árucsoportjába tartozó termékek kivételével, amelyekre a 22-03. melléklet I. részében foglalt 6. és 7. megjegyzés szerinti tűréshatárok vonatkoznak, a termék gyártelepi árának 15 %-át.

(2) Az (1) bekezdés alkalmazása következtében a nem származó anyagok részaránya nem lépheti túl a 22-03. melléklet jegyzékén található szabályokban megállapított megengedett legnagyobb értékeket.

(3) Az (1) és a (2) bekezdés nem alkalmazható a 44. cikk értelmében teljes egészében egy adott kedvezményezett országban létrejött vagy előállított termékekre. A 47. cikkben és a 49. cikk (2) bekezdésében foglalt rendelkezések sérelme nélkül azonban az említett bekezdésekben megállapított tűréshatárok alkalmazhatók a termék előállításában felhasznált mindazon anyagok összességére, amelyeknek a 22-03. melléklet jegyzékén az adott termékre vonatkozóan található szabály értelmében teljes egészében egy adott helyen létrejöttnek vagy előállítottnak kell lenniük.

49. cikk

A minősítés egysége

(A Vámkódex 64. cikkének (3) bekezdése)

(1) Ezen alszakasz rendelkezéseinek alkalmazásában a minősítés egysége az a termék, amelyet a Harmonizált Rendszer szerinti besorolás megállapítása során alapegységnek kell tekinteni.

(2) Ha egy szállítmány a Harmonizált Rendszer szerinti ugyanazon vámtarifaszám alá besorolt több azonos termékből áll, akkor ezen alszakasz rendelkezéseinek alkalmazása során minden egyes terméket figyelembe kell venni.

(3) Ha a Harmonizált Rendszer 5. általános értelmezési szabálya szerint a csomagolást a besorolás szempontjából a termék részének kell tekinteni, akkor azt a származás megállapításakor is figyelembe kell venni.

50. cikk

Tartozékok, pótalkatrészek és szerszámok

(A Vámkódex 64. cikkének (3) bekezdése)

A berendezés, gép, készülék vagy jármű részének kell tekinteni azokat a vele együtt szállított tartozékokat, pótalkatrészeket és szerszámokat, amelyek normál felszerelésének részét képezik, és gyártelepi árában benne foglaltatnak.

51. cikk

Készletek

(A Vámkódex 64. cikkének (3) bekezdése)

A Harmonizált Rendszer 3. b) általános értelmezési szabálya értelmében vett készletet származónak kell tekinteni, ha az azt alkotó összes termék származó.

Ha a készlet származó és nem származó termékeket egyaránt tartalmaz, akkor a készletet mint egészet származónak kell tekinteni, amennyiben a nem származó termékek értéke nem haladja meg a készlet gyártelepi árának 15 %-át.

52. cikk

Semleges elemek

(A Vámkódex 64. cikkének (3) bekezdése)

A termék származó voltának megállapítása céljából nem kell figyelembe venni az előállítása során esetleg felhasznált következő termékek származását:

a) energia és tüzelőanyag;

b) üzem és berendezés;

c) gépek és szerszámok;

d) minden más olyan áru, amely a termék végső összetételét figyelembe véve sem ténylegesen, sem szándék szerint nem épül be a termékbe.







3. alszakasz

Az unió gsp-je keretében alkalmazandó kumulációs és anyagkészlet-kezelési szabályok

53. cikk

Kétoldalú kumuláció

(A Vámkódex 64. cikkének (3) bekezdése)

A kétoldalú kumuláció keretében az Unióból származó termék kedvezményezett országból származó anyagnak tekinthető abban az esetben, ha olyan termékbe építik be, amelynek előállítása az adott országban történik, és az ott végrehajtott megmunkálás vagy feldolgozás túlmegy a 47. cikk (1) bekezdésében meghatározott műveleteken.

A 41–52. cikket és a származási igazolások utólagos megerősítésére vonatkozó rendelkezéseket értelemszerűen alkalmazni kell az Unióból valamely kedvezményezett országba kétoldalú kumuláció alkalmazása céljából teljesített exportügyletekre.

54. cikk

Kumuláció Norvégiával, Svájccal vagy Törökországgal

(A Vámkódex 64. cikkének (3) bekezdése)

(1) A Norvégiával, Svájccal vagy Törökországgal való kumuláció keretében az ezekből az országokból származó termék kedvezményezett országból származó anyagnak tekinthető abban az esetben, ha az ott végrehajtott megmunkálás vagy feldolgozás túlmegy a 47. cikk (1) bekezdésében meghatározott műveleteken.

(2) A Norvégiával, Svájccal vagy Törökországgal való kumuláció nem alkalmazható a Harmonizált Rendszer 1–24. Árucsoportjába tartozó termékekre.

55. cikk

Regionális kumuláció

(A Vámkódex 64. cikkének (3) bekezdése)

(1) A regionális kumulációt a következő négy, egymástól különálló regionális csoport esetében kell alkalmazni:

a) I. csoport: Brunei, Fülöp-szigetek, Indonézia, Kambodzsa, Laosz, Malajzia, Mianmar/Burma, Thaiföld, Vietnam;

b) II. csoport: Bolívia, Costa Rica, Ecuador, Guatemala, Honduras, Kolumbia, Nicaragua, Panama, Peru, Salvador, Venezuela;

c) III. csoport: Banglades, Bhután, India, Maldív-szigetek, Nepál, Pakisztán, Srí Lanka;

d) IV. csoport: Argentína, Brazília, Paraguay és Uruguay.

(2) Az egyazon csoportba tartozó országok között a regionális kumuláció a következő feltételek együttes teljesülése esetén alkalmazható:

a) a kumulációban részt vevő országok olyan kedvezményezett országok, amelyek tekintetében, a termék Unióba történő kivitelekor, a 978/2012/EU rendelet értelmében a preferenciális rendelkezések nem kerültek ideiglenesen visszavonásra;

b) a regionális csoport országai közötti regionális kumuláció alkalmazásában a 2. alszakaszban megállapított származási szabályokat kell alkalmazni;

c) a regionális csoport országai vállalták, hogy:

i. teljesítik ezen alszakasz rendelkezéseit, illetőleg biztosítják e rendelkezések teljesülését; és

ii. az ezen alszakasz helyes végrehajtásának biztosításához szükséges mértékben igazgatási együttműködést folytatnak mind az Unióval, mind egymással;

d) az érintett regionális csoport titkársága vagy más, arra hatáskörrel rendelkező, az érintett csoport összes országát képviselő közös testület a c) pontban előírt vállalásokat megküldte a Bizottságnak.

A b) pont alkalmazásában ha a 22-03. melléklet II. része szerinti, a minősítést megalapozó művelet nem azonos a kumulációban részt vevő valamennyi országban, akkor a regionális kumuláció alkalmazásában a regionális csoport egyik országából a másik országába kivitt termékek származását azon szabály alapján kell megállapítani, amelyet akkor kellene alkalmazni, ha a termékek kivitele az Unióba történne.

Ha egy regionális csoport országai 2011. január 1. előtt már teljesítették az első albekezdés c) és d) pontjában foglalt követelményeket, akkor új vállalást nem szükséges tenniük.

(3) A 22-04. mellékletben felsorolt anyagok esetében a (2) bekezdésben előírt regionális kumuláció nem alkalmazható abban az esetben, ha:

a) az Unióban alkalmazandó tarifális preferencia a kumulációban részt vevő országok esetében nem azonos; és

b) az érintett anyag a kumuláció alkalmazása következtében kedvezőbb tarifális elbánás alá esne, mint ha közvetlenül az Unióba exportálnák.

(4) Egyazon regionális csoportba tartozó kedvezményezett országok között regionális kumuláció csak akkor alkalmazható, ha az abban a kedvezményezett országban elvégzett megmunkálás vagy feldolgozás, amelyben az anyagokat további feldolgozásnak vetik alá vagy termékbe beépítik, túlmegy a 47. cikk (1) bekezdésében meghatározott műveleteken, továbbá textiltermékek esetében túlmegy a 22-05. mellékletben meghatározott műveleteken is.

Ha az első albekezdésben előírt követelmény nem teljesül, és az anyagok a 47. cikk (1) bekezdésének b)–q) pontjában meghatározott egy vagy több műveleten átesnek, a terméknek az Unióba való kivitele céljából kiadott vagy kiállított származási igazoláson származási országként a regionális csoport azon országát kell feltüntetni, amely a regionális csoport országaiból származó felhasznált anyagok értékében a legnagyobb részt képviseli.

További megmunkálás vagy feldolgozás nélkül kivitt termék esetében, vagy ha a termék csak a 47. cikk (1) bekezdésének a) pontjában meghatározott műveleteken esett át, a terméknek az Unióba való kivitele céljából kiadott vagy kiállított származási igazoláson származási országként az abban a kedvezményezett országban kiadott vagy kiállított származási igazoláson szereplő kedvezményezett országot kell feltüntetni, amelyben a terméket előállították.

(5) Valamely, az I. vagy a III. csoportba tartozó kedvezményezett ország hatóságainak kérelmére a Bizottság engedélyezheti a regionális kumuláció ezen csoportokba tartozó országok közötti alkalmazását, amennyiben meggyőződik arról, hogy az alábbi feltételek mindegyike teljesül:

a) teljesülnek a (2) bekezdés a) és b) pontjában megállapított feltételek; és

b) a szóban forgó regionális kumulációban részt vevő országok vállalták a következőket, és ebbéli vállalásukat közösen megküldték a Bizottságnak:

i. teljesítik ezen alszakasz és a 2. alszakasz rendelkezéseit, valamint a származási szabályok teljesítésére vonatkozó valamennyi egyéb rendelkezést, illetőleg biztosítják e rendelkezések teljesülését; és

ii. az ezen alszakasz és a 2. alszakasz helyes végrehajtásának biztosításához szükséges mértékben igazgatási együttműködést folytatnak mind az Unióval, mind egymással.

Az első albekezdésben említett kérelemben bizonyítékokat kell szolgáltatni az első albekezdésben előírt követelmények teljesüléséről. A kérelmet a Bizottsághoz kell intézni. A Bizottság a kérelem elbírálását a kumulációhoz kapcsolódóan relevánsnak ítélt összes elem alapján végzi, ideértve a kumuláció tárgyát képező anyagokat is.

(6) Engedélyezése esetén az I. és a III. csoportba tartozó kedvezményezett országok közötti regionális kumuláció lehetővé teszi, hogy az egyik regionális csoport valamely országából származó anyagok a másik regionális csoport valamely országából származó anyagoknak minősüljenek, ha ott előállított termékbe vannak beépítve, és az utóbbi kedvezményezett országban elvégzett megmunkálás vagy feldolgozás túlmegy a 47. cikk (1) bekezdésében meghatározott műveleteken, továbbá textiltermékek esetében túlmegy a 22-05. mellékletben meghatározott műveleteken is.

Ha az első albekezdésben előírt követelmény nem teljesül, és az anyagok a 47. cikk (1) bekezdésének b)–q) pontjában meghatározott egy vagy több műveleten esnek át, a terméknek az Unióba való kivitele céljára szolgáló származási igazoláson a termék származási országaként a kumulációban részt vevő országok közül azt az országot kell feltüntetni, amely a kumulációban részt vevő országokból származó felhasznált anyagok értékében a legnagyobb részt képviseli.

További megmunkálás vagy feldolgozás nélkül kivitt termékek esetében, vagy ha a termék csak a 47. cikk (1) bekezdésének a) pontjában meghatározott műveleteken esett át, a terméknek az Unióba való kivitele céljából kiadott vagy kiállított származási igazoláson származási országként az abban a kedvezményezett országban kiadott vagy kiállított származási igazoláson szereplő kedvezményezett országot kell feltüntetni, amelyben a terméket előállították.

(7) A Bizottság az Európai Unió Hivatalos Lapjának C sorozatában közzéteszi azt a dátumot, amelyen az I. és a III. csoport országai között az (5) bekezdés szerint biztosított kumulációt alkalmazni kell, az ezen kumulációban részt vevő országokat, valamint – adott esetben – azon anyagok jegyzékét, amelyekre a kumuláció kiterjed.

(8) A 41–52. cikk és a származási igazolások kiadására, kiállítására, valamint utólagos megerősítésére vonatkozó rendelkezések értelemszerűen alkalmazandók a valamely kedvezményezett országból valamely más kedvezményezett országba a regionális kumuláció alkalmazása céljából teljesített exportügyletekre.

56. cikk

Kiterjesztett kumuláció

(A Vámkódex 64. cikkének (3) bekezdése)

(1) Valamely kedvezményezett ország hatóságainak kérelmére a következő feltételek együttes teljesülése esetén a Bizottság engedélyezheti a kiterjesztett kumuláció alkalmazását egy meghatározott kedvezményezett ország és egy meghatározott olyan ország között, amellyel az Uniónak az Általános Vám- és Kereskedelmi Egyezmény (GATT) mindenkor hatályos változatának XXIV. cikke értelmében szabadkereskedelmi megállapodása áll fenn:

a) a szóban forgó kumulációban részt vevő országok vállalták, hogy teljesítik ezen alszakasz és a 2. alszakasz rendelkezéseit, valamint a származási szabályok teljesítésére vonatkozó valamennyi egyéb rendelkezést, illetőleg biztosítják e rendelkezések teljesülését, továbbá vállalták, hogy az ezen alszakasz, valamint a 2. alszakasz helyes végrehajtásának biztosításához szükséges mértékben igazgatási együttműködést folytatnak mind az Unióval, mind egymással;

b) az a) pontban előírt vállalást az érintett kedvezményezett ország megküldte a Bizottságnak.

Az első albekezdésben említett kérelemben meg kell adni azon anyagok jegyzékét, amelyekre a kért kumuláció kiterjed, továbbá bizonyítékokat kell szolgáltatni az első albekezdés a) és b) pontjában előírt követelmények teljesüléséről. A kérelmet a Bizottsághoz kell intézni. Ha az érintett anyagok köre megváltozik, akkor új kérelmet kell benyújtani.

A Harmonizált Rendszer 1–24. Árucsoportjába tartozó termékek esetében kiterjesztett kumuláció nem alkalmazható.

(2) A (1) bekezdés szerinti kiterjesztett kumuláció alkalmazásában a felhasznált anyagok származását és a származásra vonatkozó okirati bizonyítékot a vonatkozó szabad kereskedelmi megállapodás rendelkezéseinek megfelelően kell megállapítani. Az Unióba exportált termékek származását a 2. alszakaszban megállapított származási szabályok alapján kell megállapítani.

Az előállított termék származó státusának megszerzéséhez nem szükséges kielégítő megmunkáláson vagy feldolgozáson átesniük azon anyagoknak, amelyek olyan országból származnak, amellyel az Uniónak szabadkereskedelmi megállapodása van, és amelyeket az Unióba exportált termék előállítása során a kedvezményezett országok valamelyikében használtak fel, amennyiben az érintett kedvezményezett országban elvégzett megmunkálás vagy feldolgozás túlmegy a 47. cikk (1) bekezdésében meghatározott műveleteken.

(3) A Bizottság az Európai Unió Hivatalos Lapjának C sorozatában közzéteszi azt a dátumot, amelyen a kiterjesztett kumulációt alkalmazni kell, a kumulációban részt vevő országokat, valamint azon anyagok jegyzékét, amelyekre a kumuláció kiterjed.

57. cikk

Kétoldalú kumuláció vagy Norvégiával, Svájccal vagy Törökországgal való kumuláció és regionális kumuláció együttes alkalmazása

(A Vámkódex 64. cikkének (3) bekezdése)

Abban az esetben, ha a kétoldalú kumulációt vagy a Norvégiával, Svájccal vagy Törökországgal való kumulációt a regionális kumulációval együttesen alkalmazzák, akkor az előállított termék az 55.cikk (4) bekezdésének első és második albekezdése, vagy – adott esetben – az 55.cikk (6) bekezdésének első és második albekezdése alapján az érintett regionális csoport egyik országának származását szerzi meg.

58. cikk

Az uniós exportőrök anyagkészleteinek könyvelés szerinti elkülönítése

(A Vámkódex 64. cikkének (3) bekezdése)

(1) Ha egy termék megmunkálása vagy feldolgozása során származó és nem származó felcserélhető anyagokat használnak fel, akkor a tagállamok vámhatóságai – az Unió vámterületén letelepedett gazdálkodók írásos kérelme alapján – a kétoldalú kumuláció keretében valamely kedvezményezett országba való későbbi kivitel céljából engedélyezhetik, hogy a szóban forgó anyagok kezelése az Unióban a könyvelés szerinti elkülönítés módszere alapján, az érintett anyagkészletek fizikailag elkülönített raktározása nélkül történjék.

(2) A tagállamok vámhatóságai a (1) bekezdés szerinti engedély megadását az általuk indokoltnak ítélt feltételekhez köthetik.

Az engedély csak akkor adható meg, ha a (1) bekezdésben említett módszer alkalmazása mellett biztosítható, hogy az Unióból származónak tekinthető előállított termékek mennyisége ugyanakkora legyen, mint amekkora az anyagkészletek fizikailag elkülönített raktározása mellett volna.

Engedélyezése esetén a módszert az Unióban alkalmazandó általános számviteli elvek alapján kell alkalmazni, és a módszer alkalmazását az Unióban alkalmazandó általános számviteli elvek alapján kell nyilvántartani.

(3) Az (1) bekezdésben említett módszer kedvezményezettje annyi termék esetében jogosult származási igazolást kiállítani, illetőleg a regisztrált exportőri rendszer bevezetéséig annyi termék esetében jogosult kérelmezni a származási igazolás kiállítását, amennyi az Unióból származónak tekinthető. A tagállamok vámhatóságainak kérésére a kedvezményezett köteles nyilatkozatot tenni a készletek kezelésének módjáról.

(4) A tagállamok vámhatóságai figyelemmel kísérik az (1) bekezdés szerinti engedély felhasználását.

A tagállamok vámhatóságai az engedélyt visszavonhatják, ha:

a) az engedélyes bármilyen formában helytelenül használja fel az engedélyt; vagy

b) az engedélyes nem tesz eleget az ezen alszakaszban, a 2. alszakaszban, valamint a származási szabályok végrehajtására vonatkozó valamennyi egyéb rendelkezésben meghatározott feltételek bármelyikének.







4. alszakasz

A származó termék fogalmának az unió által bizonyos országok vagy területek vonatkozásában egyoldalúan elfogadott preferenciális tarifális intézkedések céljából meghatározott származási szabályok keretében alkalmazandó meghatározása

59. cikk

Általános követelmények

(A Vámkódex 64. cikkének (3) bekezdése)

(1) Az Unió által bizonyos országok, országcsoportok vagy területek (az e szakasz 2. alszakaszában említetteket, valamint az Unióval társult tengerentúli országokat és területeket ide nem értve, a továbbiakban: kedvezményezett ország vagy terület) vonatkozásában egyoldalúan elfogadott preferenciális tarifális intézkedésekre vonatkozó rendelkezések alkalmazásában a következő termékeket kell egy meghatározott kedvezményezett országból vagy területről származó termékeknek tekinteni:

a) a 60. cikk értelmében teljes egészében az adott kedvezményezett országban vagy területen létrejött vagy előállított termékek;

b) az adott kedvezményezett országban vagy területen előállított olyan termékek, amelyek előállítása során az a) pontban említettektől eltérő termékeket is felhasználtak, amennyiben ezen előállított termékek a 61. cikk értelmében kielégítő megmunkáláson vagy feldolgozáson estek át.

(2) Ezen alszakasz alkalmazásában az e cikk (3) bekezdése értelmében az Unióból származó olyan termékeket, amelyek egy kedvezményezett országban vagy területen a 62. cikkben leírtakon túlmenő megmunkáláson vagy feldolgozáson esnek át, az adott kedvezményezett országból vagy területről származónak kell tekinteni.

(3) Az (1) bekezdést értelemszerűen alkalmazni kell az Unióban előállított termékek származásának megállapításakor.

60. cikk

Teljes egészében adott helyen létrejött vagy előállított termékek

(A Vámkódex 64. cikkének (3) bekezdése)

(1) Teljes egészében egy adott kedvezményezett országban vagy területen vagy az Unióban létrejöttnek vagy előállítottnak minősülnek:

a) az ott a föld mélyéből vagy a területéhez tartozó tengerfenékről kitermelt ásványi termékek;

b) az ott betakarított növényi termékek;

c) az ott született és nevelt élő állatok;

d) az ott nevelt élő állatokból nyert termékek;

e) az ott született és nevelt, majd levágott állatokból nyert termékek;

f) az ott folytatott vadászattal vagy halászattal előállított termékek;

g) a kedvezményezett ország vagy valamely uniós tagállam hajóival a parti tengeren kívül a tengerből nyert tengeri halászati termékek és a tengerből nyert más termékek;

h) a kizárólag a g) pontban említett termékekből a kedvezményezett ország vagy valamely uniós tagállam feldolgozóhajóinak fedélzetén készített termékek;

i) a kizárólag nyersanyagok visszanyerésére alkalmas, ott összegyűjtött használt cikkek;

j) az ott végzett előállítási műveletekből visszamaradó hulladék és maradék;

k) a kedvezményezett ország vagy terület vagy valamely uniós tagállam parti tengerén kívül fekvő tengerfenék felszínéről vagy talajából kinyert termékek, amennyiben a kedvezményezett országnak vagy valamely uniós tagállamnak kizárólagos joga van azok kiaknázására;

l) az ott kizárólag az a)–k) pontban meghatározott termékekből termelt áruk.

(2) Az (1) bekezdés g) és h) pontjában szereplő „hajói”és „feldolgozóhajói” kifejezés kizárólag azon hajókra és feldolgozóhajókra vonatkozik, melyek teljesítik az alábbi feltételeket:

a) a kedvezményezett országban vagy területen vagy valamely tagállamban vannak lajstromba vagy nyilvántartásba véve;

b) a kedvezményezett ország vagy terület vagy valamely tagállam lobogója alatt közlekednek;

c) legalább 50%-ban a kedvezményezett ország vagy terület vagy valamely tagállam állampolgárainak tulajdonában vannak, vagy olyan társaság tulajdonát képezik, amelynek székhelye az adott kedvezményezett országban vagy területen vagy valamely tagállamban található, és amelynek vezetője vagy vezetői, igazgatótanácsának vagy felügyelőbizottságának elnöke és e testületek tagjainak többsége a kedvezményezett ország vagy terület, illetve a tagállam állampolgárai, továbbá – társaságok esetében – alaptőkéjének legalább a fele a kedvezményezett országnak vagy területnek vagy tagállamnak, illetve a kedvezményezett ország vagy terület vagy a tagállam állampolgárainak vagy közfeladatot ellátó szerveinek érdekkörébe tartozik;

d) parancsnokuk és tisztjeik a kedvezményezett ország vagy terület vagy a tagállamok állampolgárai;

e) személyzetük legalább 75%-ban a kedvezményezett ország vagy terület vagy a tagállamok állampolgáraiból áll.

(3) A „kedvezményezett ország vagy terület”és az „Unió” kifejezések az adott kedvezményezett ország vagy terület, illetve a tagállamok parti tengerét is magukban foglalják.

(4) A nyílt tengeren tevékenykedő hajókat úgy kell tekinteni – ideértve a kifogott halak megmunkálását vagy feldolgozását végző feldolgozóhajókat is –, hogy azok azon kedvezményezett ország vagy terület vagy tagállam területének részét képezik, amelynek érdekkörébe tartoznak, feltéve hogy a (2) bekezdésben meghatározott feltételeknek megfelelnek..

61. cikk

Kielégítően megmunkált vagy feldolgozott termékek

(A Vámkódex 64. cikkének (3) bekezdése)

Az 59. cikk alkalmazásában a nem teljes egészében a kedvezményezett országban vagy területen vagy az Unióban létrejött vagy előállított termékeket akkor kell kielégítően megmunkáltnak vagy feldolgozottnak tekinteni, ha a 22-11. melléklet jegyzékében meghatározott feltételek teljesülnek.

Ezek a feltételek az ezen alszakasz hatálya alá tartozó összes termék esetében meghatározzák a felhasznált nem származó anyagokon az előállítás során kötelezően végrehajtandó megmunkálást vagy feldolgozást, és csak az ilyen anyagokra vonatkoznak.

Ha egy olyan termék, amely a jegyzékben meghatározott feltételeknek eleget tesz, és ezáltal származó státust szerez, felhasználásra kerül egy másik termék előállításához, a felhasználásával előállított termékre vonatkozó feltételek nem vonatkoznak rá, és nem kell figyelembe venni azokat a nem származó anyagokat, amelyeket az előállításához esetleg felhasználtak.

62. cikk

Nem kielégítő megmunkálás vagy feldolgozás

(A Vámkódex 64. cikkének (3) bekezdése)

(1) A (2) bekezdés sérelme nélkül a termék származásának megalapozása szempontjából nem kielégítő megmunkálásnak vagy feldolgozásnak kell tekinteni a következőket, függetlenül attól, hogy a 61. cikk követelményei teljesülnek-e:

a) a szállítás és tárolás során a termékek állagának megőrzését biztosító műveletek;

b) csomagok szétbontása és összeállítása;

c) mosás, tisztítás; por, oxidáció, olaj, festék vagy más külső réteg eltávolítása;

d) textilanyagok vasalása vagy simítása;

e) egyszerű festési és fényezési műveletek;

f) gabonafélék és rizs hántolása, részleges vagy teljes őrlése, fényezése vagy glazúrozása;

g) a cukor színezésére vagy ízesítésére, illetve cukor formázására szolgáló műveletek; a cukor részleges vagy teljes őrlése;

h) gyümölcsök, diófélék és zöldségfélék hámozása, magozása és héjtalanítása;

i) élezés, egyszerű köszörülés vagy egyszerű vágás;

j) szitálás, rostálás, válogatás, osztályozás, méret szerinti osztályozás, összepárosítás (ideértve a készletek összeállítását árucikkekből);

k) palackba, konzervdobozba, üvegbe, flakonba, zsákba, ládába, dobozba való egyszerű belehelyezés, kartonra vagy táblára való rögzítés és minden egyéb egyszerű csomagolási művelet;

l) jelzés, címke, logó és egyéb hasonló megkülönböztető jel elhelyezése a terméken vagy csomagolásán, vagy ilyen rányomtatása;

m) különböző vagy azonos fajtájú termékek egyszerű keverése; cukor keverése bármely anyaggal;

n) a termékekhez való egyszerű vízhozzáadás, vagy a termékek egyszerű hígítása vagy víztelenítése vagy denaturálása;

o) árucikkek alkatrészeinek egyszerű összeszerelése teljes árucikké vagy termékek részekre való egyszerű szétszerelése;

p) állatok levágása;

q) az a)–p) pontban meghatározott műveletek közül kettő vagy több kombinációja.

(2) Annak eldöntése során, hogy az adott terméken végrehajtott megmunkálás vagy feldolgozás az (1) bekezdés értelmében nem kielégítőnek minősül-e, a terméken a kedvezményezett országban vagy területen vagy az Unióban végrehajtott valamennyi műveletet figyelembe kell venni.

63. cikk

A minősítés egysége

(A Vámkódex 64. cikkének (3) bekezdése)

(1) Ezen alszakasz rendelkezéseinek alkalmazásában a minősítés egysége az a termék, amelyet a Harmonizált Rendszerben foglalt nómenklatúra szerinti besorolás megállapítása során alapeg