1. Erdőtelepítési terv és az azt követő erdőgazdálkodási terv vagy azzal egyenértékű dokumentum 1.1. A tevékenység végzésének helyszínéül szolgáló terület legalább öt évre vagy a nemzeti jogban előírt legrövidebb időtartamra szóló, a tevékenység megkezdése előtt kidolgozott és folyamatosan frissített erdőtelepítési terv hatálya alá tartozik mindaddig, amíg e terület nem felel meg az erdő nemzeti jog szerinti fogalommeghatározásának, vagy annak hiányában az erdő FAO általi fogalommeghatározásának. Az erdőtelepítési terv tartalmazza az erdőtelepítés környezeti hatásvizsgálatára vonatkozóan a nemzeti jogban előírt valamennyi tartalmi elemet. 1.2. Az alábbi pontokról lehetőség szerint az erdőtelepítési terv, vagy információ hiányában bármely más dokumentum útján történik részletes információk biztosítása: (a) a területnek az ingatlannyilvántartásba bejegyzett leírása; (b) a terület előkészítése és annak a korábban létezett szénkészletekre gyakorolt hatásai, beleértve a talajokat és a felszín feletti biomasszát is, a jelentős szénkészlettel rendelkező földterületek védelme céljából (1); (c) gazdálkodási célok, a jelentős korlátokat is beleértve; (d) a gazdálkodási célok elérését szolgáló általános stratégiák és tervezett tevékenységek, beleértve a teljes erdőciklus során várható műveleteket is; (e) az erdei élőhely kontextuális meghatározása, beleértve a legfontosabb létező és tervezett erdei fafajokat, valamint azok kiterjedését és eloszlását is; (f) területi egységek, utak, szolgalmi jogok és a hozzáférés egyéb módjai, fizikai jellemzők, beleértve a vízi utakat, jogi és egyéb korlátozások alá eső területeket is; (g) az erdei ökoszisztémák jó állapotának kialakítása és fenntartása érdekében bevezetett intézkedések; (h) társadalmi kérdések mérlegelése (beleértve a tájkép megőrzését, az érdekelt felekkel folytatott konzultációt a nemzeti jogban meghatározott feltételekkel összhangban); (i) az erdőkkel összefüggő kockázatok, köztük az erdőtüzek, valamint a kártevők és betegségek kitörésének értékelése a kockázatok megelőzése, csökkentése és korlátozása céljából; a fennmaradó kockázatokkal szembeni védelem és alkalmazkodás biztosítása érdekében alkalmazott intézkedések; (j) az élelmezésbiztonságra gyakorolt hatás értékelése; (k) az erdőtelepítés szempontjából releváns valamennyi DNSH-kritérium. 1.3. Amikor a terület erdővé válik, az erdőtelepítési tervet egy későbbi erdőgazdálkodási terv vagy azzal egyenértékű dokumentum követi, a nemzeti jogban meghatározottak szerint, vagy – amennyiben a nemzeti jog nem határoz meg erdőgazdálkodási tervet vagy azzal egyenértékű dokumentumot – a FAO „hosszú távú erdőgazdálkodási tervvel rendelkező erdőterület” fogalommeghatározásának (2) megfelelően. Az erdőgazdálkodási tervet vagy azzal egyenértékű dokumentumot legalább 10 éves időszakra készítik és folyamatosan frissítik. 1.4. Az alábbi, az erdőgazdálkodási tervben vagy azzal egyenértékű rendszerben még nem dokumentált pontokra vonatkozó információk biztosítása: (a) gazdálkodási célok, a jelentős korlátokat is beleértve (3); (b) a gazdálkodási célok elérését szolgáló általános stratégiák és tervezett tevékenységek, beleértve a teljes erdőciklus során várható műveleteket is; (c) az erdei élőhely kontextuális meghatározása, beleértve a legfontosabb létező és tervezett erdei fafajokat, valamint azok kiterjedését és eloszlását is; (d) a területnek az ingatlannyilvántartásban szereplő bejegyzése szerinti meghatározása; (e) területi egységek, utak, szolgalmi jogok és a hozzáférés egyéb módjai, fizikai jellemzők, beleértve a vízi utakat, jogi és egyéb korlátozások alá eső területeket is; (f) az erdei ökoszisztémák jó állapotának fenntartása érdekében bevezetett intézkedések; (g) társadalmi kérdések mérlegelése (beleértve a tájkép megőrzését, az érdekelt felekkel folytatott konzultációt a nemzeti jogban meghatározott feltételekkel összhangban); (h) az erdőkkel összefüggő kockázatok, köztük az erdőtüzek, valamint a kártevők és betegségek kitörésének értékelése a kockázatok megelőzése, csökkentése és korlátozása céljából; a fennmaradó kockázatokkal szembeni védelem és alkalmazkodás biztosítása érdekében alkalmazott intézkedések; (i) az erdőgazdálkodás szempontjából releváns valamennyi DNSH-kritérium. 1.5. A tevékenység a nemzeti jogban meghatározott helyes erdőtelepítési gyakorlatot követi, vagy ha a nemzeti jogban nem határoztak meg helyes erdőtelepítési gyakorlatot, akkor a tevékenység megfelel a következő kritériumok valamelyikének: (a) a tevékenység megfelel a 807/2014/EU felhatalmazáson alapuló bizottsági rendeletnek (4); (b) a tevékenység megfelel a „Páneurópai erdőtelepítési és újraerdősítési iránymutatások, különös tekintettel az UNFCCC rendelkezéseire” (5) című dokumentumnak. 1.6. A tevékenység nem jár a jelentős szénkészlettel rendelkező földterületek talajromlásával (6). 1.7. A tevékenységgel összefüggésben bevezetett gazdálkodási rendszer megfelel a 995/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletben (7) megállapított kellő gondossági és jogszerűségi követelményeknek. 1.8. Az erdőtelepítési terv és a későbbi erdőgazdálkodási terv vagy azzal egyenértékű dokumentum olyan nyomon követést ír elő, amely biztosítja a tervben szereplő információk helyességét, különösen az érintett területre vonatkozó adatok tekintetében. 2. Éghajlati szempontú haszonelemzés 2.1. Azokon a területeken, amelyek teljesítik az (EU) 2018/2001 irányelv 29. cikke (7) bekezdése b) pontjának azon követelményét, hogy az erdei biomassza-kinyerési terület szintjén hosszú távon biztosítani kell az erdő szénkészletének és szénelnyelő képességének megőrzését vagy megerősödését, a tevékenység megfelel a következő kritériumoknak: (a) az éghajlati szempontú haszonelemzés azt mutatja, hogy a tevékenység megkezdése utáni 30 éves időszakban a tevékenység által generált ÜHG-kibocsátás és -elnyelés nettó egyenlege alacsonyabb, mint a tevékenység megkezdésekor kezdődő 30 éves időszakra vonatkozó ÜHG-kibocsátás és -elnyelés egyenlegének megfelelő, ahhoz a szokásos gyakorlathoz tartozó alapérték, amelyre az érintett területen a tevékenység hiányában sor került volna; (b) a hosszú távú éghajlati előnyök az (EU) 2018/2001 irányelv 29. cikke (7) bekezdésének b) pontjával való összhang bizonyításával igazoltnak tekinthetők. 2.2. Azokon a területeken, amelyek nem teljesítik az (EU) 2018/2001 irányelv 29. cikke (7) bekezdése b) pontjának azon követelményét, hogy az erdei biomassza-kinyerési terület szintjén hosszú távon biztosítani kell az erdő szénkészletének és szénelnyelő képességének megőrzését vagy megerősödését, a tevékenység megfelel a következő kritériumoknak: (a) az éghajlati szempontú haszonelemzés azt mutatja, hogy a tevékenység megkezdése utáni 30 éves időszakban a tevékenység által generált ÜHG-kibocsátás és -elnyelés nettó egyenlege alacsonyabb, mint a tevékenység megkezdésekor kezdődő 30 éves időszakra vonatkozó ÜHG-kibocsátás és -elnyelés egyenlegének megfelelő, ahhoz a szokásos gyakorlathoz tartozó alapérték, amelyre az érintett területen a tevékenység hiányában sor került volna; (b) a tevékenység előre jelzett hosszú távú átlagos nettó ÜHG-egyenlege kisebb, mint a 2.2. pont szerinti alapérték alapján előre jelzett hosszú távú átlagos ÜHG-egyenleg, ahol „hosszú táv” alatt 100 év, de legalább egy teljes erdőciklus időtartama értendő. 2.3. Az éghajlati előnyök kiszámítása a következő kritériumok mindegyikének megfelel: (a) az elemzés összhangban van az üvegházhatást okozó gázok nemzeti jegyzékeire vonatkozó 2006. évi IPCC-iránymutatás 2019. évi pontosításával (8). Az éghajlati szempontú haszonelemzés átlátható, pontos, következetes, teljes és összehasonlítható információkon alapul, kiterjed a tevékenységgel érintett összes széntárolóra, egyaránt beleértve a felszín feletti biomasszát, a felszín alatti biomasszát, a száradékot, az avarréteget és a talajt, a számításokhoz a legóvatosabb feltételezéseket veszi alapul, és megfelelően figyelembe veszi a szénmegkötés ideiglenes jellegével és visszafordulásával összefüggő kockázatokat, a telítettség kockázatát és a kibocsátásáthelyezés kockázatát; (b) a szokásos gyakorlat, ezen belül a fakitermelési gyakorlat a következők valamelyike lehet: i. a tevékenység megkezdése előtt az erdőgazdálkodási terv vagy az azzal egyenértékű dokumentum legutóbbi változatában dokumentált gazdálkodási gyakorlat, ha van ilyen; ii. a tevékenység megkezdése előtti legutóbbi szokásos gyakorlat; iii. olyan gazdálkodási rendszernek megfelelő gyakorlat, amely az (EU) 2018/2001 irányelv 29. cikke (7) bekezdésének b) pontja értelmében hosszú távon biztosítja az erdő szénkészletének és szénelnyelő képességének megőrzését vagy megerősödését. (c) az elemzés felbontása arányos az érintett terület méretével, és az érintett területre jellemző értékek kerülnek alkalmazásra; (d) nem eredményezi az (EU) 2020/852 rendelet kritériumainak való meg nem felelést a természetes bolygatás – például betegségek és kártevőfertőzések, erdőtüzek, szél- és viharkárok – miatt bekövetkező, a területre kiható és alulteljesítést okozó kibocsátás és eltávolítás, amennyiben az éghajlati szempontú haszonelemzés a természetes bolygatás miatti kibocsátások és eltávolítások tekintetében összhangban áll az üvegházhatást okozó gázok nemzeti jegyzékeire vonatkozó 2006. évi IPCC-iránymutatás 2019. évi pontosításával. 2.4. A 13 hektárnál kisebb erdőgazdaságoknak nem kell éghajlati szempontú haszonelemzést végezniük. 3. A tartósság garanciája 3.1. A nemzeti joggal összhangban a tevékenység helyszínéül szolgáló terület erdő státuszát a következő intézkedések valamelyike garantálja: (a) a terület a FAO által meghatározott állandó erdőbirtokként van besorolva (9); (b) a terület védett területként van besorolva; (c) a terület olyan jogi vagy szerződéses garancia tárgyát képezi, amely biztosítja, hogy erdő maradjon. 3.2. A nemzeti joggal összhangban a tevékenységet végző fél kötelezettséget vállal arra, hogy az erdőtelepítési terv és az azt követő erdőgazdálkodási terv vagy azzal egyenértékű dokumentum jövőbeli frissítései a finanszírozott tevékenységen túl is a 2. pontban meghatározott éghajlati előnyökre fognak törekedni. Emellett a tevékenységet végző fél kötelezettséget vállal arra, hogy a 2. pontban meghatározott éghajlati előny bármely csökkenését az e rendeletben meghatározott erdőgazdálkodási tevékenységek valamelyikének megfelelő tevékenység végzéséből eredő egyenértékű éghajlati előnnyel ellentételezi. 4. Audit A tevékenység megkezdését követő két éven belül és azt követően 10 évenként az alábbiak egyike igazolja, hogy a tevékenység megfelel-e az éghajlatváltozás mérséklési kritériumaihoz és a DNSH-kritériumokhoz való lényeges hozzájárulásnak: (a) az érintett illetékes nemzeti hatóságok; (b) egy független külső tanúsító szerv, a nemzeti hatóságok vagy a tevékenységet végző fél kérésére. A költségek csökkentése érdekében az auditok bármely erdőtanúsítással, klímatanúsítással vagy más audittal együtt is elvégezhetők. A független külső tanúsítónak nem lehet összeférhetetlensége a tulajdonossal vagy a finanszírozóval, és nem vehet részt a tevékenység fejlesztésében vagy működtetésében. 5. Csoportértékelés Az éghajlatváltozás mérsékléséhez való lényeges hozzájárulás kritériumainak és a DNSH-kritériumoknak való megfelelés ellenőrizhető: (a) az (EU) 2018/2001 irányelv 2. cikkének 30. pontjában meghatározott erdei biomassza-kinyerési terület (10) szintjén; (b) olyan gazdaságcsoport szintjén, amely elegendően homogén ahhoz, hogy értékelni lehessen az erdészeti tevékenység fenntarthatósági kockázatát, amennyiben az összes ilyen gazdaság tartós kapcsolatban áll egymással és részt vesz a tevékenységben, és e gazdaságok csoportja minden későbbi audit során azonos marad.