2013R0549 — HU — 24.08.2015 — 001.001

Ez a dokumentum kizárólag tájékoztató jellegű, az intézmények semmiféle felelősséget nem vállalnak a tartalmáért

►B AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 549/2013/EU RENDELETE (2013. május 21.) az Európai Unió-beli nemzeti és regionális számlák európai rendszeréről (EGT-vonatkozású szöveg) (HL L 174, 2013.6.26., 1. o)

Módosította:









▼B

AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 549/2013/EU RENDELETE

(2013. május 21.)

az Európai Unió-beli nemzeti és regionális számlák európai rendszeréről

(EGT-vonatkozású szöveg)







AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 338. cikke (1) bekezdésére, tekintettel az Európai Bizottság javaslatára, a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően, tekintettel az Európai Központi Bank véleményére ( 1 ), rendes jogalkotási eljárás keretében ( 2 ), mivel: (1) Az uniós szakpolitikai döntéshozatal, valamint a tagállamok gazdaságának és a Gazdasági és Monetáris Uniónak (GMU) a figyelemmel kísérése összehasonlítható, naprakész és megbízható információkat kíván minden egyes tagállam vagy régió gazdasági szerkezetéről és gazdasági helyzetének fejlődéséről. (2) A Bizottságnak részt kell vállalnia a tagállamok gazdaságának és a GMU-nak a figyelemmel kísérésében, és konkrétan rendszeresen jelentést kell tennie a Tanácsnak arról, hogy a tagállamok milyen előrehaladást értek el a GMU-val kapcsolatos kötelezettségeik teljesítésében. (3) Valamely tagállam vagy régió gazdasági helyzetének elemzésére szolgáló alapvető eszközként az uniós polgároknak is szükségük van gazdasági számlákra. Az összehasonlíthatóság kedvéért az ilyen számlákat olyan egységes elvek alapján kell összeállítani, amelyek nem tesznek lehetővé különböző értelmezéseket. A megadott információknak a lehető legpontosabbnak, legteljesebbnek és legnaprakészebbnek kell lenniük ahhoz, hogy valamennyi ágazatot illetően biztosítani lehessen az elérhető legnagyobb átláthatóságot. (4) A Bizottságnak uniós közigazgatási célokra – különösen a költségvetési számításokhoz – a nemzeti és regionális számlák aggregátumait kell használnia. (5) 1970-ben megjelent „Az integrált gazdasági számlák európai rendszere” (European System of Integrated Economic Accounts, ESA) című adminisztratív dokumentum, amely az e rendelet által szabályozott területre terjedt ki. E dokumentumot az Európai Közösségek Statisztikai Hivatala önállóan állította össze saját felelősségére, és a Hivatal és a tagállami statisztikai intézetek arra irányuló többéves közös munkájának volt az eredménye, hogy létrehozzanak egy, az Európai Közösségek gazdasági és társadalmi politikájának követelményeit kielégítő nemzetiszámla-rendszert. Ez volt a közösségi változata az Egyesült Nemzetek Szervezete által létrehozott nemzeti számláknak, amelyeket addig a Közösségek is használtak. Az eredeti szöveg korszerűsítése érdekében a dokumentumból 1979-ben egy második kiadást ( 3 ) is közzétettek. (6) A Közösségben a nemzeti és regionális számlák európai rendszeréről szóló, 1996. június 25-i 2223/96/EK tanácsi rendelet ( 4 ) létrehozta a nemzeti számlák rendszerét, hogy megfeleljen a Közösség gazdasági, szociális és regionális politikai követelményeinek. E rendszer nagyjából összhangban volt a nemzeti számláknak az Egyesült Nemzetek Szervezetének Statisztikai Bizottsága által 1993 februárjában azzal a céllal elfogadott, akkoriban új rendszerével (a továbbiakban: az 1993-as SNA), hogy az ENSZ összes tagországának eredményei nemzetközileg összehasonlíthatók legyenek. (7) Az Egyesült Nemzetek Szervezetének Statisztikai Bizottsága – annak érdekében, hogy a nemzeti számlák jobban összhangba kerüljenek az új gazdasági környezettel, a módszertani kutatás terén elért eredményekkel és a felhasználók igényeivel – az 1993-as SNA korszerűsítéseként 2009 februárjában elfogadta a nemzeti számlák új rendszerét (a továbbiakban: a 2008-as SNA). (8) Az SNA-val kapcsolatos fejlemények figyelembevételéhez felül kell vizsgálni a számlák 2223/96/EK rendelettel létrehozott európai rendszerét (a továbbiakban: az ESA 95), hogy a számlák e rendelet által létrehozott, felülvizsgált európai rendszere a 2008-as SNA-nak a tagállamok gazdasági szerkezetéhez hozzáigazított változata legyen, és hogy az Unió adatai összehasonlíthatók legyenek a főbb nemzetközi partnerei által összeállítottakkal. (9) Annak érdekében, hogy a környezeti-gazdasági számlák szatellitszámlákként szerepeljenek a számlák felülvizsgált európai rendszerében, az európai környezeti-gazdasági számlákról szóló, 2011. július 6-i 691/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet ( 5 ) közös keretet hozott létre az európai környezeti-gazdasági számlák beszerzésére, gyűjtésére, továbbítására és értékelésére. (10) A környezeti és társadalmi számlák esetében teljes mértékben tekintetbe kell venni „A GDP-n innen és túl: a haladás mérése változó világunkban” című, a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek címzett 2009. augusztus 20-i bizottsági közleményt is. Az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés előmozdításának támogatása érdekében – elsősorban az „A GDP-n innen és túl” című közleményhez és az Európa 2020 stratégiához kapcsolódó kérdésekben – határozottan folytatni kell a módszertani tanulmányokat és az adattesztelést abból a célból, hogy a jólét és a haladás mérésére vonatkozó átfogóbb megközelítést lehessen kialakítani. Ezzel összefüggésben foglalkozni kell a környezeti externáliákkal és a társadalmi egyenlőtlenségekkel is. Emellett figyelembe kell venni a termelékenység változásainak kérdését. Mindezek révén lehetővé válik a GDP-t kiegészítő adatok mielőbbi rendelkezésre bocsátása. A Bizottságnak 2013-ban közleményt kell benyújtania az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak, amelyben továbbgondolja „A GDP-n innen és túl” című közleményben foglaltakat, valamint adott esetben jogalkotási javaslatokat kell benyújtania 2014-ben. A nemzeti és regionális számlák adatait az e célok elérésére szolgáló eszközök közé tartozóknak kell tekinteni. (11) Fel kell tárni az új, automatikus és valós idejű adatgyűjtési módszerek esetleges használatában rejlő lehetőségeket. (12) A számlák e rendelettel létrehozott, felülvizsgált európai rendszere (a továbbiakban: az ESA 2010) módszertanból és egy olyan továbbítási programból áll, amely meghatározza a tagállamok által adott határidőre benyújtandó számlákat és táblázatokat. A Bizottságnak, különös tekintettel a gazdasági konvergencia figyelemmel kísérésére és a tagállamok gazdaságpolitikái közötti szoros koordináció megteremtésére, meghatározott időpontokban – adott esetben előzetesen bejelentett adatszolgáltatási naptár alapján – kell ezeket a számlákat és táblákat a felhasználók rendelkezésére bocsátania. (13) Az adatok közzététele tekintetében felhasználóközpontú megközelítést kell alkalmazni, ily módon könnyen hozzáférhető és hasznos tájékoztatást nyújtva az Unió polgárainak és egyéb érintett feleknek. (14) Az ESA 2010 a tagállami számlák uniós céloknak megfelelő elkészítésére vonatkozó közös előírások, fogalommeghatározások, osztályozások és számviteli szabályok referenciakerete, mely a tagállamok között összehasonlítható eredményeket szolgáltat, és mint ilyen, minden más rendszernek fokozatosan a helyébe lép. (15) A statisztikai célú területi egységek nómenklatúrájának (NUTS) létrehozásáról szóló, 2003. május 26-i 1059/2003/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletnek ( 6 ) megfelelően a Bizottságnak továbbított és területi egységek szerint bontandó valamennyi tagállami statisztikának a NUTS-osztályozáson kell alapulnia. Következésképpen a regionális statisztika összehasonlíthatósága végett a területi egységeket a NUTS-osztályozás szerint kell meghatározni. (16) Az adatok tagállamok általi továbbítására – ideértve a bizalmas adatok továbbítását is – az európai statisztikákról szóló, 2009. március 11-i 223/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletben ( 7 ) foglalt szabályok az irányadók. Ennek megfelelően az e rendelettel összhangban hozott intézkedéseknek ezért védeniük kell a bizalmas adatokat is, és biztosítaniuk kell, hogy az európai statisztikák előállítása és közzététele során semmilyen jogellenes nyilvánosságra hozatal és nem statisztikai jellegű felhasználás ne fordulhasson elő. (17) Létrehoztak egy munkacsoportot annak további vizsgálatára, hogy a nemzeti számlákban hogyan kellene kezelni a pénzügyi közvetítői szolgáltatás közvetett módon mért díját (FISIM), ideértve egy olyan kockázatkorrekciós módszer vizsgálatát is, amely a realizált kockázat várható jövőbeli költségének megfelelő tükrözése érdekében kizárja a kockázatokat a FISIM-számításokból. A munkacsoport megállapításainak figyelembevételével szükség lehet arra, hogy a jobb eredmények érdekében a Bizottság felhatalmazáson alapuló jogi aktussal módosítsa a FISIM kiszámítására és elosztására vonatkozó módszertant. (18) A kutatás-fejlesztési kiadások beruházásnak minősülnek, ezért bruttó állóeszköz-felhalmozásként kell számba venni. Amennyiben azonban a kiegészítő táblázatok kialakításán alapuló tesztelés során az adatok kellően megbízhatónak és összehasonlíthatónak bizonyulnak, felhatalmazáson alapuló jogi aktussal meg kell határozni a bruttó állóeszköz-felhalmozásként számba veendő, a kutatás-fejlesztési kiadásokra vonatkozó adatok formátumát. (19) A tagállamok költségvetési keretrendszerére vonatkozó követelményekről szóló, 2011. november 8-i 2011/85/EU tanácsi irányelv ( 8 ) értelmében a tagállamoknak közzé kell tenniük az állami költségvetésre potenciálisan nagy hatást gyakorló függő kötelezettségekre vonatkozó releváns információkat, ideértve az állami garanciákat, a nem teljesítő hiteleket, valamint a köztulajdonú vállalkozások működéséből eredő kötelezettségeket és azok nagyságát. E követelmények az e rendelet szerint közzéteendő információkhoz képest további közzétételt tesznek szükségessé. (20) A Bizottság (Eurostat) 2012. júniusában munkacsoportot hozott létre annak vizsgálatára, hogy a 2011/85/EU irányelvnek milyen hatásai vannak a költségvetési adatok gyűjtésére és terjesztésére; a munkacsoport a függő kötelezettségekkel, valamint az olyan egyéb releváns információkkal kapcsolatos követelmények végrehajtására összpontosított, amelyek az államháztartásra gyakorolt potenciálisan nagy hatást mutatnak, ideértve az állami garanciákat, a köztulajdonú vállalkozások kötelezettségeit, a köz- és magánszféra közötti partnerségeket (PPP), a nem teljesítő hiteleket, valamint a vállalkozásokban fennálló kormányzati tulajdonrészeket. Az e munkacsoport által végzett munka várhatóan hozzájárul a köz- és magánszféra közötti partnerségek mögötti gazdasági kapcsolatok megfelelő elemzéséhez, ideértve adott esetben az építéssel, a rendelkezésre állással és a kereslettel kapcsolatos kockázatokat, valamint a mérlegen kívüli PPP-projektek rejtett adósságainak szerepeltetését, és ezáltal előmozdítja az adósságra vonatkozó statisztikák átláthatóságának és megbízhatóságának növekedését. (21) A 74/122/EGK tanácsi határozattal ( 9 ) létrehozott Gazdaságpolitikai Bizottság foglalkozott a nyugdíjak fenntarthatóságára és a nyugdíjreformokra vonatkozó statisztikákkal. Mind tagállami, mind európai szinten szorosan össze kell hangolni egyfelől a statisztikusok, másfelől az idősödő népességgel foglalkozó, a Gazdaságpolitikai Bizottság keretében dolgozó szakértők munkáját a makrogazdasági feltételezéseket és az egyéb biztosításmatematikai paramétereket illetően, annak érdekében, hogy az eredmények következetesek és az országok között összehasonlíthatók legyenek, a nyugdíjakkal kapcsolatos információkat és adatokat pedig hatékonyan lehessen kommunikálni a felhasználóknak és az érdekelt feleknek. Egyértelművé kell tenni azt is, hogy a társadalombiztosítási rendszerben egy adott időpontig felhalmozott nyugdíjjogosultságok önmagukban nem tekinthetők az államháztartási fenntarthatóság mérőszámának. (22) A tagállamok függő kötelezettségeire vonatkozó adatok és információk szolgáltatására a Stabilitási és növekedési paktum többoldalú felügyeleti eljárásával összefüggésben kerül sor. A Bizottság a tervek szerinti 2018 júliusáig jelentést ad ki, amelyben értékeli, hogy szükség van-e ezen adatoknak az ESA 2010 keretében való rendelkezésre bocsátására. (23) Fontos hangsúlyozni a tagállami regionális számlák jelentőségét az Unió regionális, gazdaság- és társadalmi kohéziós politikái, valamint a kölcsönös gazdasági függőségek elemzése szempontjából. Fokozni kell ugyanakkor a regionális szintű számlák – többek között a kormányzati számlák – átláthatóságát. A Bizottságnak (Eurostat) kiemelt figyelmet kell fordítania az autonóm vagy regionális kormányokkal rendelkező tagállamok régióinak költségvetési adataira. (24) Az e rendelet A. mellékletének az összehangolt értelmezésének, illetve nemzetközi összehasonlíthatóságának biztosítása céljából történő módosítása érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 290. cikkének megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el. Különösen fontos, hogy a Bizottság az előkészítő munka során megfelelő konzultációkat folytasson, többek között a 223/2009/EK rendelet szerinti, az európai statisztikai rendszerrel foglalkozó bizottsággal. Emellett az EUMSZ 127. cikkének (4) bekezdése és 282. cikkének (5) bekezdése alapján különösen fontos, hogy a Bizottság az előkészítő munka során adott esetben az Európai Központi Bankkal is konzultáljon az annak hatáskörébe tartozó területeken. A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elkészítésekor és szövegezésekor a Bizottságnak gondoskodnia kell a vonatkozó dokumentumoknak az Európai Parlament és a Tanács részére történő egyidejű, időben történő és megfelelő továbbításáról. (25) Az Unió gazdasági kormányzási keretében – és különösen a túlzotthiány-eljárás és a túlzottegyensúlyhiány-eljárás esetében – használt statisztikai aggregátumok definíciója az ESA-ra alapul. Amikor a Bizottság az említett eljárások keretében adatokat szolgáltat és jelentést tesz, megfelelő tájékoztatást kell nyújtania az e rendelet rendelkezéseivel összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusok által bevezetett, az ESA 2010 módszertani változásoknak az érintett aggregátumokra gyakorolt azon hatásáról. (26) A ESA kutatás-fejlesztési adatok megbízhatóságának és összehasonlíthatóságának biztosítása érdekében a Bizottság a tagállamokkal szorosan együttműködve 2013. május vége előtt értékelni fogja, hogy a nemzeti számlák tekintetében ezen adatok folyó áron számolva és a volument illetően kielégítő minőségi szintet értek-e el. (27) Mivel e rendelet végrehajtása jelentős átalakításokat fog igényelni a nemzeti statisztikai rendszerekben, a Bizottság a tagállamoknak eltéréseket fog engedélyezni. A nemzeti számlák adattovábbítási programja tekintetében tekintetbe kell venni azokat az alapvető politikai és statisztikai változásokat, amelyek néhány tagállamban a program referencia-időszakai során zajlottak le. Kívánatos, hogy a Bizottság által engedélyezett eltérések ideiglenesek és felülvizsgálhatók legyenek. Helyénvaló, hogy a Bizottság támogatást nyújtson az érintett tagállamoknak abban, hogy megfelelően korrigálják statisztikai rendszereiket, lehetővé téve ezáltal az említett eltérések mihamarabbi megszüntetését. (28) Az adattovábbítási határidők szigorítása jelentős terhet és költségeket róhat a válaszadókra és a tagállami statisztikai intézményekre az Unióban, és ez a szolgáltatott adatok minőségének romlásához vezethet. Ezért az adattovábbítási határidők meghatározásakor mérlegelni kell, hogyan viszonyulnak egymáshoz az előnyök és a hátrányok. (29) E rendelet végrehajtása egységes feltételeinek biztosítása érdekében a Bizottságra végrehajtási hatásköröket kell ruházni. Az említett hatásköröket a Bizottság végrehajtási hatásköreinek gyakorlására vonatkozó tagállami ellenőrzési mechanizmusok szabályainak és általános elveinek megállapításáról szóló, 2011. február 16-i 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek ( 10 ) megfelelően kell gyakorolni. (30) Mivel e rendelet célját – nevezetesen a számlák felülvizsgált európai rendszerének létrehozását – a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, és ezért az uniós szinten jobban megvalósítható, az Unió intézkedéseket hozhat az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően e rendelet nem lépi túl az e cél eléréséhez szükséges mértéket. (31) Konzultációra került sor az európai statisztikai rendszerrel foglalkozó bizottsággal. (32) Konzultációra került sor a monetáris, pénzügyi és fizetésimérleg-statisztikákkal foglalkozó bizottság létrehozásáról szóló, 2006. november 13-i 2006/856/EK tanácsi határozattal ( 11 ) létrehozott, monetáris, pénzügyi és fizetésimérleg-statisztikákkal foglalkozó bizottsággal és a piaci áron számított bruttó nemzeti jövedelem összehangolásáról szóló, 2003. július 15-i 1287/2003/EK, Euratom tanácsi rendelettel ( 12 ) (a továbbiakban: GNI-rendelet) megalakított, bruttó nemzeti jövedelemmel foglalkozó bizottsággal (a továbbiakban: GNI-bizottság), mivel: ELFOGADTA EZT A RENDELETET:







1. cikk

Tárgy

(1) Ez a rendelet létrehozza a számlák 2010. évi európai rendszerét (a továbbiakban: az ESA 2010 vagy az ESA).

(2) Az ESA 2010 a következőket tartalmazza:

a) azon közös előírások, fogalommeghatározások, osztályozások és számviteli szabályok módszertana (A. melléklet), amelyeket – a 3. cikkben előírt eredményekkel együtt – az Unió céljaira összehasonlítható módon összeállított számlákhoz és táblázatokhoz kell felhasználni;

b) az azokat a határidőket meghatározó program (B. melléklet), amelyeken belül a tagállamoknak az a) pontban említett módszertan szerint összeállított számlákat és táblázatokat a Bizottság (Eurostat) részére továbbítaniuk kell.

(3) Az 5. és 10. cikk sérelme nélkül, ezt a rendeletet minden olyan uniós jogi aktusra alkalmazni kell, amely az ESA-ra vagy annak fogalommeghatározásaira hivatkozik.

(4) Ez a rendelet egyetlen tagállamot sem kötelez arra, hogy saját céljaira összeállított számláihoz az ESA 2010-et használja.

2. cikk

Módszertan

(1) Az 1. cikk (2) bekezdésének a) pontjában említett, ESA 2010 szerinti módszertant az A. melléklet tartalmazza.

(2) A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 7. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el az ESA 2010 szerinti módszertan módosítására vonatkozóan, annak érdekében, hogy pontosítsa és javítsa e módszertan tartalmát az összehangolt értelmezés, illetve a nemzetközi összehasonlíthatóság biztosítása érdekében, feltéve, hogy e felhatalmazáson alapuló jogi aktusok nem változtatják meg a módszertan alapját jelentő fogalmakat, végrehajtásuk nem kíván további forrásokat az európai statisztikai rendszerben adatokat előállítóktól, és nem okozzák a saját források módosulását.

(3) Amennyiben kétség merül fel az ESA 2010 számviteli szabályainak helyes végrehajtását illetően, az érintett tagállamnak felvilágosítást kell kérnie a Bizottságtól (Eurostat). A Bizottság (Eurostat) haladéktalanul megvizsgálja a kérdést, és közli az érintett tagállammal és az összes többi tagállammal a kért felvilágosítással kapcsolatos javaslatát.

(4) A tagállamok az A. mellékletben leírt módszertan szerint végzik el a nemzeti számlákban a pénzügyi közvetítői szolgáltatás közvetett módon mért díjának (FISIM) kiszámítását és elosztását. A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 7. cikknek megfelelően 2013. szeptember 17. előtt felhatalmazáson alapuló jogi aktust fogadjon el, amely rögzíti a FISIM kiszámításának és elosztásának módosított módszertanát. Az e bekezdés szerinti felhatalmazásának gyakorlása során a Bizottság biztosítja, hogy az ilyen, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok ne rójanak újabb jelentős adminisztratív terhet a tagállamokra vagy az adatszolgáltatókra.

(5) A kutatás-fejlesztési kiadásokat a tagállamok bruttó állóeszköz-felhalmozásként veszik számba. A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 7. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktust fogadjon el a kutatás-fejlesztésre vonatkozó tagállami ESA 2010-es adatok megbízhatóságának és összehasonlíthatóságának biztosítása érdekében. Az e bekezdés szerinti felhatalmazásának gyakorlása során a Bizottság biztosítja, hogy az ilyen, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok ne rójanak újabb jelentős adminisztratív terhet a tagállamokra vagy az adatszolgáltatókra.

3. cikk

Adattovábbítás a Bizottságnak

(1) A tagállamok a B. mellékletben meghatározott számlákat és táblázatokat az egyes táblázatokra vonatkozóan meghatározott határidőkön belül továbbítják a Bizottságnak (Eurostat).

(2) A tagállamok a Bizottság által meghatározott adatcsereszabványnak és egyéb gyakorlati eljárásoknak megfelelően továbbítják a Bizottságnak az ebben a rendeletben előírt adatokat és metaadatokat.

Az adatokat elektronikusan kell továbbítani vagy feltölteni a Bizottság egypontos adatbeviteli rendszerébe. Az adatcsereszabványt és az adattovábbításra vonatkozó egyéb gyakorlati részleteket a Bizottság határozza meg végrehajtási jogi aktusok útján. Ezeket a végrehajtási jogi aktusokat a 8. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárás keretében kell elfogadni.

4. cikk

Minőségértékelés

(1) E rendelet alkalmazása tekintetében az e rendelet 3. cikkének megfelelően továbbítandó adatokra a 223/2009/EK rendelet 12. cikkének (1) bekezdésében foglalt minőségi kritériumok alkalmazandók.

(2) A 3. cikknek megfelelően továbbítandó adatok minőségéről a tagállamok jelentést nyújtanak be a Bizottságnak (Eurostat).

(3) Az (1) bekezdésben említett minőségi kritériumoknak az e rendelet hatálya alá tartozó adatokra történő alkalmazása során a minőségjelentések módozatait, szerkezetét, gyakoriságát és értékelési mutatóit a Bizottság határozza meg végrehajtási jogi aktusok útján. Ezeket a végrehajtási jogi aktusokat a 8. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárás keretében kell elfogadni.

(4) A Bizottság (Eurostat) értékeli a továbbított adatok minőségét.

5. cikk

Az alkalmazás és az első adattovábbítás időpontja

(1) Az ESA 2010-et először a B. melléklet szerint összeállított, 2014. szeptember 1-jétől továbbítandó adatokra kell alkalmazni.

(2) Az adatokat a B. mellékletben meghatározott határidőkön belül kell továbbítani a Bizottságnak (Eurostat).

(3) Az (1) bekezdésnek megfelelően az ESA 2010 alapján történő első adattovábbításig a tagállamok továbbra is az ESA 95 alkalmazásával összeállított számlákat és táblázatokat küldik meg a Bizottságnak (Eurostat).

(4) A Bizottság és az érintett tagállamok – az Európai Közösségek saját forrásainak rendszeréről szóló 2007/436/EK, Euratom határozat végrehajtásáról szóló, 2000. május 22-i 1150/2000/EK, Euratom tanácsi rendelet ( 13 ) 19. cikkének sérelme nélkül – ellenőrzik e rendelet helyes alkalmazását, és ezen ellenőrzések eredményét az e rendelet 8. cikkének (1) bekezdésében említett bizottság elé terjesztik.

6. cikk

Eltérések

(1) Amennyiben a nemzeti statisztikai rendszerekben e rendelet alkalmazása jelentős átalakításokat igényel, a Bizottság végrehajtási jogi aktusok útján ideiglenes eltéréseket engedélyez a tagállamoknak. Az eltérések légkésőbb 2020. január 1-jén hatályukat vesztik. Az említett végrehajtási jogi aktusokat a 8. cikk (2) bekezdésében említett vizsgáló bizottsági eljárás keretében kell elfogadni.

(2) A Bizottság az (1) bekezdés szerinti eltérést csak azon időszakra engedélyezi, amelyre az érintett tagállamnak a statisztikai rendszereinek korrekciójához szüksége van. A tagállam GDP-jének az uniós vagy euroövezeti GDP-hez viszonyított aránya önmagában nem indokolja eltérés engedélyezését. A Bizottság adott esetben támogatást nyújt az érintett tagállamoknak abban, hogy biztosítsák statisztikai rendszereik megfelelő átalakításait.

(3) Az (1) és a (2) bekezdésben meghatározott célból az érintett tagállam 2013. október 17-ig megfelelően indokolt kérelmet nyújt be a Bizottsághoz.

A Bizottság az európai statisztikai rendszerrel foglalkozó bizottsággal folytatott konzultációt követően legkésőbb 2018. július 1-jéig jelentést tesz az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak az engedélyezett eltérések alkalmazásáról annak ellenőrzése érdekében, hogy azok továbbra is indokoltak-e.

7. cikk

A felhatalmazás gyakorlása

(1) A Bizottság az e cikkben meghatározott feltételek mellett felhatalmazást kap felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadására.

(2) A Bizottság 2. cikk (2) és (5) bekezdésében említett, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására vonatkozó felhatalmazása ötéves időtartamra szól 2013. július 16-tól kezdődő hatállyal. A Bizottság 2. cikk (4) bekezdésében említett, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására vonatkozó felhatalmazása kéthónapos időtartamra szól 2013. július 16-tól kezdődő hatállyal. A Bizottság legkésőbb kilenc hónappal az ötéves időtartam vége előtt jelentést készít a felhatalmazásról. Amennyiben az Európai Parlament vagy a Tanács nem ellenzi a meghosszabbítást legkésőbb három hónappal az egyes időtartamok vége előtt, akkor a felhatalmazás hallgatólagosan meghosszabbodik a korábbival megegyező időtartamra.

(3) Az Európai Parlament vagy a Tanács bármikor visszavonhatja a 2. cikk (2), (4) és (5) bekezdésében említett felhatalmazást.

A visszavonásról szóló határozat megszünteti az abban megjelölt felhatalmazást. A határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon vagy a benne megjelölt későbbi időpontban lép hatályba. A határozat nem érinti a már hatályban lévő, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok érvényességét.

(4) A Bizottság a felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadását követően haladéktalanul és egyidejűleg értesíti az Európai Parlamentet és a Tanácsot e jogi aktus elfogadásáról.

(5) A 2. cikk (2), (4) és (5) bekezdésének értelmében elfogadott, felhatalmazáson alapuló jogi aktus csak akkor lép hatályba, ha az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a jogi aktusról való értesítését követő három hónapon belül sem az Európai Parlament, sem a Tanács nem emelt ellene kifogást, illetve, ha az említett időtartam lejártát megelőzően mind az Európai Parlament, mind a Tanács arról tájékoztatta a Bizottságot, hogy nem fog kifogást emelni. Az Európai Parlament vagy a Tanács kezdeményezésére ez az időtartam három hónappal meghosszabbodik.

8. cikk

A bizottság

(1) A Bizottságot a 223/2009/EK rendelettel létrehozott, az európai statisztikai rendszerrel foglalkozó bizottság segíti. Ez a bizottság a 182/2011/EU rendelet értelmében vett bizottságnak minősül.

(2) Az e bekezdésre történő hivatkozás esetén a 182/2011/EU rendelet 5. cikkét kell alkalmazni.

9. cikk

Együttműködés más bizottságokkal

(1) A 2006/856/EK határozat 2. cikkének megfelelően a Bizottság kikéri az említett határozattal létrehozott, monetáris, pénzügyi és fizetésimérleg-statisztikákkal foglalkozó bizottság véleményét az e bizottság hatáskörébe tartozó minden ügyben.

(2) A Bizottság az e rendelet végrehajtására vonatkozó minden olyan információt közöl az 1287/2003/EK, Euratom rendelettel létrehozott, a bruttó nemzeti jövedelemmel foglalkozó bizottsággal (a továbbiakban: a GNI-bizottság), amely a GNI-bizottság kötelességeinek teljesítéséhez szükséges.

10. cikk

Átmeneti rendelkezések

(1) Költségvetési és saját forrásokkal kapcsolatos célokból az 1287/2003/EK, Euratom rendelet 1. cikke (1) bekezdésében és az arra hivatkozó jogi aktusokban – különösen az 1150/2000/EK, Euratom rendeletnek és a hozzáadottérték-adóból származó saját források beszedésének végleges egységes rendszeréről szóló, 1989. május 29-i 1553/89/EGK, Euratom tanácsi rendeletben ( 14 ) – említett számlák európai rendszere mindaddig az ESA 95 marad, amíg az Európai Közösségek saját forrásainak rendszeréről szóló, 2007. június 7-i 2007/436/EK, Euratom tanácsi határozat ( 15 ) hatályban van.

(2) A hozzáadottértékadó-alapú saját források meghatározásának céljából és az (1) bekezdés alóli kivételként a tagállamok – mindaddig, amíg a 2007/436/EK, Euratom határozat hatályban van – az ESA 2010-en alapuló adatokat is használhatnak, amennyiben az előírt részletességű, ESA 95 szerinti adatok nem állnak rendelkezésre.

11. cikk

Jelentés az implicit kötelezettségekről

A Bizottság 2014-ig jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak, amely a meglévő információkat tartalmazza a PPP-kre és az egyéb implicit kötelezettségekre vonatkozóan, ideértve az államháztartási szektoron kívüli függő kötelezettségeket is.

A Bizottság 2018-ig jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak, amelyben értékeli, hogy a Bizottság (Eurostat) által közzétett, kötelezettségekre vonatkozó információk mennyiben terjednek ki az implicit kötelezettségek, köztük az államháztartási szektoron kívüli függő kötelezettségek összességére.

12. cikk

Felülvizsgálat

A Bizottság 2018. július 1-jéig és ezt követően ötévente jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak e rendelet alkalmazásáról.

A jelentésben többek között a következőket kell értékelni:

a) a nemzeti és regionális számlákkal kapcsolatos adatok minősége;

b) e rendeletnek, valamint az ESA 2010 nyomonkövetési folyamatának az eredményessége; és

c) előrelépés a függő kötelezettségekre vonatkozó adatok terén és az ESA 2010 adatok rendelkezésre állása terén.

13. cikk

Hatálybalépés

Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.

Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.









A. MELLÉKLET

1. FEJEZET ÁLTALÁNOS JELLEMZŐK ÉS ALAPELVEK ÁLTALÁNOS JELLEMZŐK Globalizáció AZ ESA 2010 FELHASZNÁLÁSI TERÜLETEI Az elemzések és a politikák kialakításának kerete Az ESA 2010 szerinti fogalmak tulajdonságai Szektorok szerinti osztályozás Szatellitszámlák Az ESA 2010 és az SNA 2008 Az ESA 2010 és az ESA 95 AZ ESA 2010 MINT RENDSZER ALAPELVEI A statisztikai egységek és csoportosításaik A gazdasági egységek és szektorok A szakosodott telephelyek és az ágazatok Rezidens és nem rezidens egységek; a teljes gazdaság és a külföld Gazdasági folyamatok és állományok Folyamatok Gazdasági műveletek A gazdasági műveletek tulajdonságai Egységek közötti vagy egységen belüli gazdasági műveletek Monetáris és nem monetáris gazdasági műveletek Ellentételezéssel járó és ellentételezés nélküli gazdasági műveletek Átcsoportosított gazdasági műveletek Keresztülvezetés Felosztás A gazdasági művelet megbízójának elismerése Határesetek Eszközök egyéb változásai Az eszközök és kötelezettségek egyéb volumenváltozásai Eszköztartási nyereség és veszteség Állományok A számlák rendszere és az aggregátumok Elszámolási szabályok A számlák két oldalának terminológiája Kettős elszámolás/négyszeres elszámolás Értékelés A termékeket érintő speciális értékelési eljárások Változatlan árakon történő értékelés Az elszámolás időpontja Konszolidálás és nettósítás Konszolidálás Nettósítás Számlák, egyenlegező tételek és aggregátumok A számlák sorozata A „javak és szolgáltatások” számla A „külföld” számla Egyenlegező tételek Aggregátumok A GDP: egy kiemelt aggregátum Az input-output keretrendszer Forrás- és felhasználástáblák Szimmetrikus input-output táblák 2. FEJEZET AZ EGYSÉGEK ÉS AZ EGYSÉGEK CSOPORTOSÍTÁSA A TELJES GAZDASÁG HATÁRAI A GAZDASÁGI EGYSÉGEK Vállalatközpont és holdingtársaság Vállalatcsoportok Különleges célú gazdasági egységek Captive finanszírozók Mesterséges leányvállalatok A kormányzat speciális célú egységei A GAZDASÁGI SZEKTOROK Nem pénzügyi vállalatok (S.11) „Közösségi tulajdonban levő nem pénzügyi vállalatok” (S.11001) alszektor „Hazai nem pénzügyi magánvállalatok” (S.11002) alszektor „Külföldi irányítású nem pénzügyi vállalatok” (S.11003) alszektor Pénzügyi vállalatok (S.12) Pénzügyi közvetítők Kiegészítő pénzügyi tevékenységet végző szervezetek Pénzügyi vállalatok, amelyek nem pénzügyi közvetítők vagy kiegészítő pénzügyi tevékenységet végző szervezetek A pénzügyi vállalatok szektorba tartozó gazdasági egységek A pénzügyi vállalatok alszektorai A pénzügyi vállalatok alszektorainak egyesítése A pénzügyi vállalatok alszektorainak felosztása közösségi, hazai magántulajdonú és külföldi irányítású pénzügyi vállalatokra Központi bank (S.121) Betétgyűjtő vállalatok a központi bank kivételével (S.122) Pénzpiaci alapok (S.123) Nem pénzpiaci befektetési alapok (S.124) Egyéb pénzügyi közvetítők a biztosítók és a nyugdíjpénztárak kivételével (S.125) Értékpapírosítási tranzakciókkal foglalkozó speciális pénzügyi vállalatok Értékpapírokkal és derivatívákkal foglalkozó ügynökök, hitelnyújtással foglalkozó pénzügyi vállalatok és specializálódott pénzügyi vállalatok Kiegészítő pénzügyi tevékenységet végző szervezetek (S.126) Captive finanszírozók és pénzkölcsönzők (S.127) Biztosítók (S.128) Nyugdíjpénztárak (S.129) Kormányzat (S.13) Központi kormányzat (a társadalombiztosítási alapok kivételével) (S.1311) Tartományi kormányzat (a társadalombiztosítási alapok kivételével) (S.1312) Helyi önkormányzat (a társadalombiztosítási alapok kivételével) (S.1313) Társadalombiztosítási alapok (S.1314) Háztartások (S.14) Munkáltatók és munkavállaló nélküli önálló vállalkozók (S.141 és S.142) Munkavállalók (S.143) Tulajdonból származó jövedelemben részesülő háztartások (S.1441) Nyugdíjasok (S.1442) Egyéb transzferjövedelemben részesülő háztartások (S.1443) Háztartásokat segítő nonprofit intézmények (S.15) Külföld (S.2) A termelőegységek szektorok szerinti besorolásának alkalmazása a legfontosabb, általánosan elterjedt jogi tulajdonformákra A SZAKOSODOTT TELEPHELYEK ÉS AZ ÁGAZATOK A szakosodott telephely Ágazatok Az ágazatok osztályozása A HOMOGÉN SZAKOSODOTT EGYSÉGEK ÉS A HOMOGÉN ÁGAZATOK A homogén szakosodott egység A homogén ágazat 3. FEJEZET TERMÉKEKKEL ÉS NEM TERMELT ESZKÖZÖKKEL KAPCSOLATOS GAZDASÁGI MŰVELETEK TERMÉKEKKEL KAPCSOLATOS GAZDASÁGI MŰVELETEK ÁLTALÁBAN TERMELÉS ÉS KIBOCSÁTÁS Fő-, másodlagos és kisegítő tevékenységek Kibocsátás (P.1) Gazdasági egységek: különbségtétel a „piaci”, a „saját végső felhasználási célú” és a „nem piaci” gazdasági egységek között A kibocsátás számbavételének időpontja és értékelése Mezőgazdaság, erdőgazdálkodás, halászat (A. szakasz) Feldolgozóipar (C. szakasz); Építőipar (F. szakasz) Nagy- és kiskereskedelmi szolgáltatások; gépjárműjavítás (G. szakasz) Szállítás, raktározás (H. szakasz) Szálláshely-szolgáltatás és vendéglátás (I. szakasz) Pénzügyi, biztosítási tevékenység: a központi bank kibocsátása (K. szakasz) Pénzügyi, biztosítási tevékenység: pénzügyi szolgáltatások általában (K. szakasz) Közvetlenül kiegyenlített pénzügyi szolgáltatások Kamatok felszámításával kiegyenlített pénzügyi szolgáltatások Pénzügyi eszközök és kötelezettségek pénzügyi piacokon történő megvásárlásából és eladásából álló pénzügyi szolgáltatások Biztosítási és nyugdíjrendszerekben nyújtott pénzügyi szolgáltatások, amelyeknél a tevékenységet biztosítási járulékok és megtakarítások hozamai finanszírozzák Ingatlanok szolgáltatásai (L. szakasz) Szakmai, tudományos és műszaki szolgáltatások (M. szakasz); Adminisztratív és támogató szolgáltatások (N. szakasz) Közigazgatási és védelmi szolgáltatások, kötelező társadalombiztosítási szolgáltatások (O. szakasz) Oktatás (P. szakasz); Humán-egészségügyi és szociális ellátás (Q. szakasz) Művészet, szórakoztatás, szabadidő (R. szakasz); Egyéb szolgáltatások (S. szakasz) Háztartások munkaadói tevékenysége (T. szakasz) FOLYÓ TERMELŐFELHASZNÁLÁS (P.2) A folyó termelőfelhasználás elszámolási időpontja és értékelése VÉGSŐ FOGYASZTÁS (P.3, P.4) Végső fogyasztási kiadás (P.3) Tényleges végső fogyasztás (P.4) A végső fogyasztási kiadások számbavételének és értékelésének időpontja A tényleges végső fogyasztás elszámolásának és értékelésének időpontja BRUTTÓ FELHALMOZÁS (P.5) Bruttó állóeszköz-felhalmozás (P.51g) A bruttó állóeszköz-felhalmozás számbavételének időpontja és értékelése Állóeszköz-felhasználás (P.51c) Készletváltozás (P.52) A készletváltozások elszámolásának időpontja és értékelése Értéktárgyak beszerzésének és eladásának egyenlege (P.53) JAVAK ÉS SZOLGÁLTATÁSOK IMPORTJA ÉS EXPORTJA (P.6 és P.7) Javak exportja és importja (P.61 és P.71) Szolgáltatások exportja és importja (P.62 és P.72) HASZNÁLT JAVAKKAL KAPCSOLATOS GAZDASÁGI MŰVELETEK NEM TERMELT ESZKÖZÖK BESZERZÉSÉNEK ÉS ELADÁSÁNAK EGYENLEGE (NP) 4. FEJEZET JÖVEDELEMELOSZTÁSI MŰVELETEK MUNKAVÁLLALÓI JÖVEDELEM (D.1) Bérek és keresetek (D.11) Pénzbeli bérek és keresetek Természetbeni bérek és keresetek A munkáltatók társadalombiztosítási járulékai (D.12) A munkáltatók tényleges társadalombiztosítási járulékai (D.121) A munkáltatók imputált társadalombiztosítási járulékai (D.122) TERMELÉSI ÉS IMPORTADÓK (D.2) Termékadók (D.21) Hozzáadottérték-típusú adók (hozzáadottérték-adók) (D.211) Importadók és importvámok a hozzáadottérték-adók kivételével (D.212) Termékadók a hozzáadottérték-adók és az importadók kivételével (D.214) Egyéb termelési adók (D.29) Az Európai Unió intézményeinek befizetett termelési és importadók Termelési és importadók: az elszámolás időpontja és az elszámolandó összegek TÁMOGATÁSOK (D.3) Terméktámogatások (D.31) Importtámogatások (D.311) Egyéb terméktámogatások (D.319) Egyéb termelési támogatások (D.39) TULAJDONBÓL SZÁRMAZÓ JÖVEDELEM (D.4) Kamat (D.41) Betéti és hitelkamatok Hitelviszonyt megtestesítő értékpapírokra fizetett kamat Váltókra és hasonló rövid lejáratú eszközökre fizetett kamat Kötvények kamata Kamat-csereügyletek és határidős kamatláb-megállapodások Pénzügyi lízing kamata Egyéb kamat Az elszámolás időpontja A vállalatok felosztott jövedelme (D.42) Osztalék (D.421) Tulajdonosok jövedelemkivonása kvázivállalatokból (D.422) Külföldi közvetlen tőkebefektetés újrabefektetett jövedelme (D.43) Egyéb befektetésből származó jövedelem (D.44) Biztosítások szerződőjének járó befektetési jövedelem (D.441) Nyugdíjjogosultságok után fizetendő befektetési jövedelem (D.442) Kollektív befektetési alapok résztulajdonosainak járó befektetési jövedelem (D.443) Haszonbérleti díj (D.45) Földbérleti díj Felszín alatti természeti kincsek után fizetendő haszonbérleti díj FOLYÓ JÖVEDELEM-, VAGYON- ÉS MÁS ADÓK (D.5) Jövedelemadók (D.51) Egyéb folyó adók (D.59) TÁRSADALOMBIZTOSÍTÁSI JÁRULÉKOK ÉS JUTTATÁSOK (D.6) Nettó társadalombiztosítási járulékok (D.61) Munkaadók tényleges társadalombiztosítási járulékai (D.611) Munkaadók imputált társadalombiztosítási járulékai (D.612) Háztartások tényleges társadalombiztosítási járulékai (D.613) Háztartások kiegészítő társadalombiztosítási járulékai (D.614) Természetbeni társadalmi transzfereken kívüli társadalmi juttatások (D.62) Pénzbeli társadalombiztosítási juttatások (D.621); Egyéb társadalombiztosítási juttatások (D.622); Pénzbeli szociális segélyek (D.623) Természetbeli társadalmi juttatások (D.63) Természetbeli társadalmi juttatások – a kormányzattól és a háztartásokat segítő nonprofit intézményektől származó nem piaci termelés (D.631) Természetbeli társadalmi juttatások – a kormányzat és a háztartásokat segítő nonprofit intézmények által megvásárolt piaci termelés (D.632) EGYÉB FOLYÓ TRANSZFEREK (D.7) Nettó nem-életbiztosítási díjak (D.71) Nem-életbiztosítási követelések (D.72) Folyó transzferek a kormányzaton belül (D.73) Nemzetközi együttműködésből származó folyó transzferek (D.74) Máshová nem sorolt folyó transzferek (D.75) A háztartásokat segítő nonprofit intézményekhez irányuló folyó transzferek (D.751) Háztartások közötti folyó transzferek (D.752) Egyéb, máshová nem sorolt folyó transzferek (D.759) Bírságok és pénzbeli szankciók Nyeremény- és szerencsejátékok Kártérítési összegek Az Unió hozzáadottértékadó- és GNI-alapú saját forrásai (D.76) NYUGDÍJJOGOSULTSÁGOK VÁLTOZÁSA MIATTI KORREKCIÓ (D.8) TŐKETRANSZFEREK (D.9) Tőkeadók (D.91) Beruházási támogatások (D.92) Egyéb tőketranszferek (D.99) MUNKAVÁLLALÓI RÉSZVÉNYOPCIÓK 5. FEJEZET PÉNZÜGYI TRANZAKCIÓK A PÉNZÜGYI TRANZAKCIÓK ÁLTALÁNOS JELLEMZŐI Pénzügyi eszközök, pénzügyi követelések és kötelezettségek Feltételes eszközök és feltételes kötelezettségek A pénzügyi eszközök és kötelezettségek kategóriái Vagyonmérleg, pénzügyi számla és „egyéb gazdasági folyamatok” Értékelés Nettó és bruttó elszámolás Konszolidálás Nettósítás A pénzügyi tranzakciók elszámolási szabályai Folyó transzfert vagy tőketranszfert magába foglaló pénzügyi tranzakció, mint ellentételező tranzakció Tulajdonból származó jövedelmet tartalmazó pénzügyi tranzakció, mint ellentételező tranzakció Az elszámolás időpontja A tranzakcióban részt vevő feleket feltüntető pénzügyi számla PÉNZÜGYI TRANZAKCIÓK RÉSZLETES OSZTÁLYOZÁSA KATEGÓRIÁK SZERINT Monetáris arany és különleges lehívási jogok (F.1) Monetáris arany (F.11) SDR-ek (F.12) Készpénz és betétek (F.2) Készpénz (F.21) Betétek (F.22 és F.29) Folyószámlabetétek (F.22) Egyéb betétek (F.29) Hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok (F.3) A hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok legfontosabb jellemzői Az eredeti futamidő és a valutanem szerinti osztályozás A kamatláb típusa szerinti osztályozás Fix kamatozású hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok Változó kamatozású hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok Vegyes kamatozású hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok Zártkörű értékpapír-kibocsátás Értékpapírosítás Fedezett kötvények Kölcsön (F.4) A kölcsön legfontosabb jellemzői A kölcsönök osztályozása az eredeti futamidő, a pénznem és a hitelnyújtás célja szerint A kölcsönnel kapcsolatos tranzakciók és a betétekkel kapcsolatos tranzakciók közötti különbség A kölcsönnel kapcsolatos tranzakciók és a hitelviszonyt megtestesítő értékpapírokkal kapcsolatos tranzakciók közötti különbség A kölcsönökkel, a kereskedelmi hitelekkel és a kereskedelmi váltókkal kapcsolatos tranzakciók közötti különbség Értékpapír-kölcsönzés és visszavásárlási megállapodások Pénzügyi lízingek Egyéb kölcsönfajták A kölcsön kategóriájába nem tartozó pénzügyi eszközök Tulajdoni részesedések és befektetési jegyek vagy egységek (F.5) Tulajdoni részesedések (F.51) Letéti igazolások Tőzsdei részvények (F.511) Nem tőzsdei részvények (F.512) Első nyilvános tőzsdei bevezetés, tőzsdei jegyzés, forgalomban tartás megszüntetése és részvény-visszavásárlás A tulajdoni részesedéseket megtestesítő értékpapírok körébe nem tartozó pénzügyi eszközök Egyéb tulajdoni részesedések (F.519) A tulajdoni részesedésekkel végzett tranzakciók értékelése Befektetési jegyek vagy egységek (F.52) MMF befektetési jegyek vagy egységek (F.521) Nem pénzpiaci alapok befektetési jegyei/egységei (F.522) A befektetési jegyekkel vagy egységekkel kapcsolatos tranzakciók értékelése Biztosítási, nyugdíj- és szabványosítottgarancia-rendszerek (F.6) Nem-életbiztosítási technikai tartalékok (F.61) Életbiztosítás- és életjáradék-jogosultságok (F.62) Nyugdíjjogosultság (F.63) Feltételes nyugdíjjogosultságok Nyugdíjpénztárak nyugdíjkezelőkkel szembeni követelései (F.64) Nem nyugdíjjellegű ellátásra való jogosultságok (F.65) Szabványosított garanciák lehívására képzett tartalékok (F.66) Szabványosított garanciák és egyszeri garanciák Származtatott pénzügyi eszközök és munkavállalói részvényopciók (F.7) Származtatott pénzügyi eszközök (F.71) Opciók Határidős ügyletek Az opciók és a határidős ügyletek összevetése Csereügyletek Határidős kamatláb-megállapodások (FRA) Hitelderivatívák Hitel-nemteljesítési csereügyletek A származtatott pénzügyi eszközök körébe nem tartozó pénzügyi eszközök Munkavállalói részvényopciók (F.72) A származtatott eszközök és munkavállalói részvényopciók terén végzett tranzakciók értékelése Egyéb követelések/tartozások (F.8) Kereskedelmi hitelek és előlegek (F.81) Egyéb követelések/tartozások a kereskedelmi hitelek és előlegek kivételével (F.89) 5.1. MELLÉKLET – A PÉNZÜGYI TRANZAKCIÓK BESOROLÁSA A pénzügyi tranzakciók kategóriák szerinti besorolása A pénzügyi tranzakciók átruházhatóság szerinti besorolása Strukturált értékpapírok A pénzügyi tranzakciók jövedelemtípus szerinti besorolása A pénzügyi tranzakciók kamatlábtípus szerinti besorolása A pénzügyi tranzakciók lejárat szerinti besorolása Rövid lejárat és hosszú lejárat Eredeti futamidő és hátralévő futamidő A pénzügyi tranzakciók valutanemek szerinti besorolása Pénzmennyiségek 6. FEJEZET EGYÉB (GAZDASÁGI) FOLYAMATOK BEVEZETÉS AZ ESZKÖZÖK ÉS KÖTELEZETTSÉGEK EGYÉB VÁLTOZÁSAI Az eszközök és kötelezettségek egyéb volumenváltozásai (K.1–K.6) Eszközök megjelenése a gazdaságban (K.1) Nem termelt eszközök kikerülése a gazdaságból (K.2) Katasztrófa miatti veszteségek (K.3) Térítés nélküli lefoglalás (K.4) Máshova nem sorolt egyéb volumenváltozások (K.5) Változások az osztályozásban (K.6) A szektorok szerinti osztályozásban és a gazdasági egységek szerkezetében bekövetkezett változások (K.61) Az eszközök és kötelezettségek osztályozásában bekövetkezett változások (K.62) Névleges eszköztartási nyereség és veszteség (K.7) Semleges eszköztartási nyereség és veszteség (K.71) Reál eszköztartási nyereség és veszteség (K.72) Eszköztartási nyereség és veszteség a pénzügyi eszköz és kötelezettség típusa szerint Monetáris arany és SDR-ek (AF.1) Készpénz és betétek (AF.2) Hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok (AF.3) Hitelek (AF.4) Tulajdoni részesedések és befektetési jegyek (AF.5) Biztosítási és nyugdíjtartalékok, szabványosítottgarancia-rendszerek (AF.6) Származtatott pénzügyi eszközök és munkavállalói részvényopciók (AF.7) Egyéb követelések/tartozások (AF.8) Külföldi valutában nyilvántartott eszközök 7. FEJEZET VAGYONMÉRLEGEK AZ ESZKÖZÖK ÉS KÖTELEZETTSÉGEK TÍPUSAI Az eszköz meghatározása AZ ESZKÖZÖK ÉS KÖTELEZETTSÉGEKHEZ NEM TARTOZÓ TÉTELEK AZ ESZKÖZÖK ÉS KÖTELEZETTSÉGEK CSOPORTJAI Termelt nem pénzügyi eszközök (AN.1) Nem termelt nem pénzügyi eszközök (AN.2) Pénzügyi eszközök és kötelezettségek (AF) A MÉRLEGTÉTELEK ÉRTÉKÉNEK MEGÁLLAPÍTÁSA Az érték megállapításának általános elvei NEM PÉNZÜGYI ESZKÖZÖK (AN) Termelt nem pénzügyi eszközök (AN.1) Állóeszközök (AN.11) Szellemi tulajdont képező termékek (AN.117) Nem termelt eszközök tulajdonjog-átruházásának költségei (AN.116) Készletek (AN.12) Értéktárgyak (AN.13) Nem termelt nem pénzügyi eszközök (AN.2) Természeti erőforrások (AN.21) Föld (AN.211) Ásványkincs- és energiatartalékok (AN.212) Egyéb természeti kincsek (AN.213, AN.214 és AN.215) Szerződések, lízingek és licencek (AN.22) A cégérték és a marketingeszközök beszerzésének és eladásának egyenlege (AN.23) PÉNZÜGYI ESZKÖZÖK ÉS KÖTELEZETTSÉGEK (AF) Monetáris arany és SDR-ek (AF.1) Készpénz és betétek (AF.2) Hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok (AF.3) Hitelek (AF.4) Tulajdoni részesedések és befektetési jegyek/egységek (AF.5) Biztosítási, nyugdíj- és szabványosítottgarancia-rendszerek (AF.6) Származtatott pénzügyi eszközök és munkavállalói részvényopciók (AF.7) Egyéb követelések/tartozások (AF.8) PÉNZÜGYI MÉRLEGEK KIEGÉSZÍTŐ TÉTELEK Tartós fogyasztási cikkek (AN.m) Közvetlen külföldi tőkebefektetés (AF.m1) Nem teljesítő hitelek (AF.m2) A nem teljesítő hitelek elszámolása 7.1. MELLÉKLET – AZ EGYES ESZKÖZCSOPORTOK ÖSSZEFOGLALÁSA 7.2. MELLÉKLET – A NYITÓ VAGYONMÉRLEG ÉS A ZÁRÓ VAGYONMÉRLEG KÖZÖTTI ÖSSZEFÜGGÉSEK 8. FEJEZET A SZÁMLÁK SOROZATA BEVEZETÉS A számlák sorozata A SZÁMLÁK SOROZATA Folyószámlák Termelési számla (I.) Jövedelemelosztási és -felhasználási számlák (II.) „Jövedelmek elsődleges elosztása” számla (II.1) „Jövedelmek keletkezése” számla (II.1.1) „Elsődleges jövedelmek eloszlása” számla (II.1.2) „Vállalkozói jövedelem” számla (II.1.2.1.) „Egyéb elsődleges jövedelmek eloszlása” számla (II.1.2.2.) „Jövedelmek másodlagos elosztása” számla (II.2) „Természetbeni jövedelmek újraelosztása” számla (II.3) „Jövedelem felhasználása” számla (II.4) „Rendelkezésre álló jövedelem felhasználása” számla (II.4.1) „Korrigált rendelkezésre álló jövedelem felhasználása” számla (II.4.2) Felhalmozási számlák (III) Tőkeszámla (III.1) A „nettó vagyon változása megtakarítás és tőketranszferek miatt” számla (III.1.1) „Nem pénzügyi eszközök beszerzése” számla (III.1.2) Pénzügyi számla (III.2) „Eszközök egyéb változása” számla (III.3) „Eszközök egyéb volumenváltozásai” számla (III.3.1) Átértékelési számla (III.3.2) „Semleges eszköztartási nyereség/veszteség” számla (III.3.2.1) „Reál eszköztartási nyereség/veszteség” számla (III.3.2.2) Vagyonmérlegek (IV) Nyitó vagyonmérleg (IV.1.) A vagyonmérleg változásai (IV.2.) Záró vagyonmérleg (IV.3.) „KÜLFÖLD” SZÁMLÁK (V.) Folyószámlák Javak és szolgáltatások „külföld” számlája (V.I.) Az elsődleges jövedelmek és a folyó transzferek „külföld” számlája (V.II.) A „külföld” felhalmozás számlái (V.III.) Tőkeszámla (V.III.1.) Pénzügyi számla (V.III.2.) Az „eszközök egyéb változásai” számla (V.III.3.) Vagyonmérlegek (V.IV.) „TERMÉKEK ÉS SZOLGÁLTATÁSOK” SZÁMLA (0) INTEGRÁLT GAZDASÁGI SZÁMLÁK AGGREGÁTUMOK Bruttó hazai termék piaci árakon (GDP) A nemzetgazdaság működési eredménye A nemzetgazdaság vegyes jövedelme A nemzetgazdaság vállalkozói jövedelme Nemzeti jövedelem (piaci árakon) Rendelkezésre álló nemzeti jövedelem Megtakarítás Folyó külső egyenleg A nemzetgazdaság nettó hitelnyújtása (+) vagy hitelfelvétele (–) A teljes gazdaság nettó vagyona Államháztartási kiadások és bevételek 9. FEJEZET A FORRÁS- ÉS FELHASZNÁLÁSTÁBLÁK ÉS AZ INPUT-OUTPUT KERETRENDSZER BEVEZETÉS A KAPCSOLATOK LEÍRÁSA STATISZTIKAI ESZKÖZ ELEMZÉSI ESZKÖZ A FORRÁS- ÉS FELHASZNÁLÁSTÁBLÁK RÉSZLETESEBBEN Osztályozások Értékelési elvek Kereskedelmi és szállítási árrés A termelési és importadók és -támogatások egyenlege Egyéb alapvető fogalmak Kiegészítő információk ADATFORRÁSOK ÉS KIEGYENSÚLYOZÁS ELEMZÉSI ESZKÖZ ÉS BŐVÍTÉSEK 10. FEJEZET ÁR- ÉS VOLUMENSZÁMÍTÁS AZ ÁR- ÉS VOLUMENINDEXEK ALKALMAZÁSI KÖRE A NEMZETI SZÁMLÁK RENDSZERÉBEN Az ár- és volumenindexek integrált rendszere Egyéb ár- és volumenindexek AZ ÁR- ÉS VOLUMENINDEXEK SZÁMÍTÁSÁNAK ÁLTALÁNOS ELVEI A piaci termékek árának és volumenének meghatározása Minőség, ár és homogén termékek Árak és volumen Új termékek A nem piaci szolgáltatásokkal kapcsolatos elvek A hozzáadott értékkel és a GDP-vel kapcsolatos alapelvek AZ ELVEK ALKALMAZÁSÁVAL KAPCSOLATOS KONKRÉT PROBLÉMÁK Termék-, illetve importadók és -támogatások Egyéb termelési adók és támogatások Állóeszköz-felhasználás Munkavállalói jövedelem Termelt állóeszköz-állomány és készletek A TELJES GAZDASÁG REÁLJÖVEDELMÉNEK SZÁMÍTÁSA TÉRBELI ÁR- ÉS VOLUMENINDEXEK 11. FEJEZET NÉPESSÉG ÉS MUNKAERŐ-RÁFORDÍTÁS ÖSSZNÉPESSÉG GAZDASÁGILAG AKTÍV NÉPESSÉG FOGLALKOZTATOTTAK Alkalmazottak Önálló vállalkozók Foglalkoztatás és lakóhely MUNKANÉLKÜLISÉG ÁLLÁSOK Állás és lakóhely A NEM VIZSGÁLT GAZDASÁGI TEVÉKENYSÉGEK ÖSSZES LEDOLGOZOTT MUNKAÓRA A ténylegesen ledolgozott munkaórák meghatározása TELJES MUNKAIDŐS EGYENÉRTÉKŰSÉG VÁLTOZATLAN ÁRAS MUNKAVÁLLALÓI JÖVEDELEMMEL SZÁMÍTOTT MUNKAERŐ-RÁFORDÍTÁS TERMELÉKENYSÉG 12. FEJEZET NEGYEDÉVES NEMZETI SZÁMLÁK BEVEZETÉS A NEGYEDÉVES NEMZETI SZÁMLÁK SAJÁTOSSÁGAI Az elszámolás időpontja Befejezetlen termelés Az év meghatározott időszakában megvalósuló tevékenységek Alacsony gyakoriságú kifizetések Gyorsbecslések A negyedéves nemzeti számlák kiegyensúlyozása és kiigazítása (benchmarking) Kiegyensúlyozás A negyedéves és éves számlák közötti konzisztencia – benchmarking Ár- és volumenmérés láncolással Szezonális és naptári hatás kiigazítása A szezonálisan kiigazított, láncolt volumenváltozók összeállítása során követendő eljárás 13. FEJEZET REGIONÁLIS SZÁMLÁK BEVEZETÉS REGIONÁLIS TERÜLET EGYSÉGEK ÉS REGIONÁLIS SZÁMLÁK Gazdasági egységek A szakosodott telephelyek és a regionális termelőtevékenységek ágazatok szerint A REGIONALIZÁLÁS MÓDSZEREI TERMELŐTEVÉKENYSÉGEKRE VONATKOZÓ AGGREGÁTUMOK A regionális bruttó hozzáadott érték és bruttó hazai termék A pénzügyi közvetítési szolgáltatások közvetett módon mért díjának (FISIM) felosztása a felhasználói ágazatok között Foglalkoztatottak Munkavállalói jövedelem Áttérés a regionális bruttó hozzáadott értékről a regionális bruttó hazai termékre A regionális bruttó hozzáadott érték volumenindexe HÁZTARTÁSOK REGIONÁLIS JÖVEDELEMSZÁMLÁI 14. FEJEZET PÉNZÜGYI KÖZVETÍTÉSI SZOLGÁLTATÁSOK KÖZVETETT MÓDON MÉRT DÍJA (FISIM) A FISIM FOGALMA ÉS A FELHASZNÁLÓK KÖZÖTTI FELOSZTÁSÁNAK HATÁSA A FŐBB AGGREGÁTUMOKRA AZ S.122 ÉS AZ S.125 SZEKTOR FISIM-SZÁMÍTÁSA Szükséges statisztikai adatok Referencia-kamatlábak Belső referencia-kamatláb Külső referencia-kamatlábak A FISIM gazdasági szektorok szerinti részletes bontása A háztartásokra felosztott FISIM bontása folyó termelőfelhasználásra és végső fogyasztásra A FISIM-IMPORT KISZÁMÍTÁSA VÁLTOZATLAN ÁRAS FISIM A FISIM KISZÁMÍTÁSA ÁGAZATOK SZERINT A KÖZPONTI BANK KIBOCSÁTÁSA 15. FEJEZET SZERZŐDÉSEK, LÍZINGEK ÉS LICENCEK BEVEZETÉS A TARTÓS BÉRLET, A HASZONBÉRLET ÉS A PÉNZÜGYI LÍZING MEGKÜLÖNBÖZTETÉSE Tartós bérletek Pénzügyi lízingek Haszonbérlet Természeti erőforrások használatára vonatkozó engedélyek Meghatározott tevékenységek gyakorlására vonatkozó engedélyek A köz- és magánszféra közötti partnerségek (PPP-k) Szolgáltatási koncessziós szerződések Piacképes tartós bérletek (AN.221) Jövőbeli javakra és szolgáltatásokra való kizárólagos jogosultság (AN.224) 16. FEJEZET BIZTOSÍTÁS BEVEZETÉS Közvetlen biztosítás Viszontbiztosítás Az érintett egységek A KÖZVETLEN BIZTOSÍTÁS KIBOCSÁTÁSA A megszolgált díjak Biztosítási díjkiegészítés A korrigált felmerült károk és az esedékes ellátások Korrigált felmerült nem-életbiztosítási károk Az esedékes életbiztosítási juttatások Biztosítástechnikai tartalékok A biztosítási kibocsátás meghatározása Nem-életbiztosítás Életbiztosítás Viszontbiztosítás A NEM-ÉLETBIZTOSÍTÁSHOZ KAPCSOLÓDÓ TRANZAKCIÓK A biztosítás kibocsátásának felosztása a felhasználók között A külföldnek és a külföld által nyújtott biztosítási szolgáltatások Az elszámolási tételek ÉLETBIZTOSÍTÁSI TRANZAKCIÓK A VISZONTBIZTOSÍTÁSHOZ KAPCSOLÓDÓ TRANZAKCIÓK A BIZTOSÍTÁST KIEGÉSZÍTŐ TEVÉKENYSÉGEKHEZ KAPCSOLÓDÓ TRANZAKCIÓK JÁRADÉKOK NEM-ÉLETBIZTOSÍTÁSI KÁRIGÉNYEK ELSZÁMOLÁSA A korrigált károk kezelése A katasztrófa miatti veszteségek kezelése 17. FEJEZET TÁRSADALOMBIZTOSÍTÁS, BELEÉRTVE A NYUGDÍJAKAT IS BEVEZETÉS Társadalombiztosítási rendszerek, szociális segélyezés és egyéni biztosítási kötvények Társadalmi juttatások Az államháztartás által biztosított társadalmi juttatások Egyéb gazdasági egységek által biztosított társadalmi juttatások Nyugdíjak és egyéb juttatási formák TÁRSADALOMBIZTOSÍTÁSI JUTTATÁSOK A NYUGDÍJAKON KÍVÜL A nyugdíjrendszereken kívüli egyéb társadalombiztosítási rendszerek Munkaviszonnyal kapcsolatos egyéb társadalombiztosítási rendszerek Az állományok és folyamatok elszámolása a nyugdíjbiztosítási rendszernek nem minősülő társadalombiztosítási rendszer típusa szerint Társadalombiztosítási rendszerek A munkaviszonnyal kapcsolatos, a nyugdíjbiztosítási rendszeren kívüli, egyéb társadalombiztosítási rendszerek NYUGDÍJAK A nyugdíjrendszerek fajtái Társadalombiztosítási nyugdíjrendszerek Munkaviszonnyal kapcsolatos egyéb nyugdíjrendszerek Befizetésekkel meghatározott rendszerek Szolgáltatással meghatározott (DB) rendszerek Befizetésekkel meghatározott, képzett (spekulatív) rendszerek és hibrid rendszerek A szolgáltatással meghatározott rendszerek és a befizetésekkel meghatározott rendszerek összehasonlítása A nyugdíjfolyósító, a nyugdíjkezelő, a nyugdíjpénztár és a többmunkaadós nyugdíjrendszer Állományok és tranzakciók elszámolása a társadalombiztosítási nyugdíjrendszer típusa szerint A társadalombiztosítási nyugdíjrendszerek gazdasági műveletei Egyéb munkaviszonnyal kapcsolatos nyugdíjrendszerek gazdasági műveletei A befizetésekkel meghatározott nyugdíjrendszerek gazdasági műveletei A befizetésekkel meghatározott nyugdíjrendszerekhez kapcsolódó egyéb folyamatok A szolgáltatással meghatározott nyugdíjrendszerek gazdasági műveletei A TÁRSADALOMBIZTOSÍTÁS KERETÉBEN AZ ADOTT IDŐSZAKIG FELHALMOZOTT NYUGDÍJJOGOSULTSÁGOKRA VONATKOZÓ KIEGÉSZÍTŐ TÁBLÁZAT A kiegészítő tábla kialakítása A tábla oszlopai A tábla sorai Nyitó és záró vagyonmérleg Nyugdíjjogosultság gazdasági műveletek miatti változásai A nyugdíjjogosultságok változásai egyéb gazdasági folyamatok miatt Kapcsolódó mutatók Biztosításmatematikai feltevések Adott időpontig felhalmozott jogosultságok Diszkontráta Bérnövekedés Demográfiai feltevések 18. FEJEZET „KÜLFÖLD” SZÁMLÁK BEVEZETÉS GAZDASÁGI TERÜLET Székhely GAZDASÁGI EGYSÉGEK A FIZETÉSI MÉRLEG NEMZETKÖZI SZÁMLÁIN ALKALMAZOTT FIÓKTELEP FOGALMÁNAK MEGHATÁROZÁSA KÉPZETT REZIDENS EGYSÉGEK TÖBB TERÜLETEN MŰKÖDŐ VÁLLALKOZÁSOK FÖLDRAJZI FELOSZTÁS A FIZETÉSI MÉRLEG NEMZETKÖZI SZÁMLÁI EGYENLEGEZŐ TÉTELEK A NEMZETKÖZI SZÁMLÁK FOLYÓ SZÁMLÁIBAN A „KÜLFÖLD” SZEKTOR SZÁMLÁI ÉS KAPCSOLATUK A FIZETÉSI MÉRLEG NEMZETKÖZI SZÁMLÁIVAL Javak és szolgáltatások „külföld” számlája Értékelés Bérmunkaügyletek Közvetlen reexport Áruk közvetlen reexportja FISIM-import és -export Elsődleges és másodlagos jövedelmek „külföld” számlája „Elsődleges jövedelem” számla Közvetlen tőkebefektetésből származó jövedelem A BPM6 „másodlagos jövedelem” (folyó transzferek) számlája A külföld tőkeszámlája A külföldi pénzügyi mérleg és a külfölddel szembeni befektetési pozíció (IIP) A „KÜLFÖLD” SZEKTOR VAGYONMÉRLEGE 19. FEJEZET EURÓPAI SZÁMLÁK BEVEZETÉS A NEMZETITŐL AZ EURÓPAI SZÁMLÁKIG Az adatok más pénznembe történő átszámolása Európai intézmények A „külföld” számla A tranzakciók kiegyensúlyozása Ár- és volumenszámítás Vagyonmérlegek Partnermátrixok 19.1 MELLÉKLET – AZ EURÓPAI INTÉZMÉNYEK SZÁMLÁI Források Felhasználás Konszolidálás 20. FEJEZET A KORMÁNYZAT SZÁMLÁI BEVEZETÉS AZ ÁLLAMHÁZTARTÁSI SZEKTOR MEGHATÁROZÁSA A kormányzati egységek meghatározása Kormányzati egységek Az államháztartási szektorba sorolt nonprofit intézmények Az államháztartás egyéb egységei Állami ellenőrzés Piaci/nem piaci elhatárolás A gazdaságilag jelentős árak fogalma A közösségi célú termelők kibocsátásának vásárlóira vonatkozó kritériumok A kibocsátás értékesítése elsődlegesen vállalatok és háztartások számára történik A kibocsátás értékesítése csak a kormányzat számára történik A kibocsátás értékesítése a kormányzat és kormányzaton kívüli egységek számára egyaránt történik A piaci/nem piaci teszt A pénzügyi közvetítés és a kormányzat közötti határvonal Határesetek Állami vállalatcsoportot irányító egységek Nyugdíjpénztárak Kvázivállalatok Szerkezetátalakító ügynökségek Privatizációs ügynökségek Értékvesztett eszközök kezelésére létrehozott struktúrák Különleges célú gazdasági egységek Közös vállalkozások Piacszabályozó ügynökségek Nemzetek feletti hatóságok Az államháztartás alszektorai Központi kormányzat Tartományi kormányzat Helyi önkormányzat Társadalombiztosítási alapok A KORMÁNYZATI PÉNZÜGYI STATISZTIKA Keret Bevétel Adók és társadalombiztosítási hozzájárulások Árbevétel Egyéb bevétel Kiadás Munkavállalói jövedelem és folyó termelőfelhasználás Társadalmi juttatásokra fordított kiadások Kamat Egyéb folyó kiadások Tőkekiadás Kapcsolat a kormányzati végső fogyasztási kiadással (P.3) Kormányzati kiadások funkció szerint (COFOG) Egyenlegező tételek Nettó hitelnyújtás/nettó hitelfelvétel (B.9) Megtakarítás és tőketranszferek miatti nettóvagyon-változás (B.101) Finanszírozás Eszközökkel kapcsolatos tranzakciók Kötelezettségekkel kapcsolatos tranzakciók Egyéb gazdasági folyamatok Átértékelési számla „Eszközök egyéb volumenváltozásai” számla Vagyonmérlegek Konszolidálás AZ ÁLLAMHÁZTARTÁSSAL KAPCSOLATOS ELSZÁMOLÁSI KÉRDÉSEK Adóbevételek Az adóbevételek jellege Adójóváírások Elszámolandó összegek Behajthatatlan összegek Az elszámolás időpontja Eredményszemléletű elszámolás Az adók eredményszemléletű elszámolása Kamat Diszkont és nem kamatozó kötvények Indexált értékpapírok Származtatott pénzügyi eszközök Bírósági döntések Katonai kiadások A kormányzat és az állami vállalatok kapcsolata Tőkebefektetés állami vállalatokba és a keletkező nyereség elosztása Tőkebefektetés Tőkeinjekciók Támogatások és tőkeinjekciók Speciális körülményekre vonatkozó szabályok Fiskális műveletek Az állami vállalatok befizetései Osztalék kontra tőkekivonás Adók kontra tőkekivonás Privatizáció és államosítás Privatizáció Közvetett privatizációk Államosítás Tranzakciók a jegybankkal Szerkezetátalakítások, fúziók és átcsoportosítások Adósságműveletek Adósságok átvállalása, adósságok elengedése és adósságok leírása Adósságok átvállalása és elengedése Adósságátvállalás nem pénzügyi eszközök transzferével Adósságok leírása vagy leértékelése Egyéb adósságátütemezés Adósságvásárlás a piaci érték felett Válságkezelés és kisegítés Adóssággaranciák Származtatott pénzügyi eszköz típusú garanciák Szabványosított garanciák Egyszeri garanciák Értékpapírosítás Fogalommeghatározás Az értékesítés megállapításának kritériumai Az áramlások elszámolása Egyéb kérdések Nyugdíjkötelezettségek Egyszeri kifizetések A köz- és magánszféra közötti partnerségek A PPP fogalma Az eszközök gazdasági tulajdonjoga és allokációja Az elszámolással kapcsolatos kérdések Nemzetközi és nemzetek feletti szervezetekkel folytatott tranzakciók Fejlesztési segély A KÖZSZFÉRA A közszféra ellenőrzése Jegybankok Állami kvázivállalatok Különleges célú gazdasági egységek és nem rezidensek Közös vállalkozások 21. FEJEZET AZ ÜZLETI SZÁMVITEL ÉS A NEMZETI SZÁMLÁK KÖZÖTTI KAPCSOLAT, VALAMINT A VÁLLALATOK TEVÉKENYSÉGÉNEK MÉRÉSE AZ ÜZLETI SZÁMVITEL EGYES SPECIÁLIS SZABÁLYAI ÉS MÓDSZEREI Az elszámolás időpontja Kettős/négyszeres könyvvitel Értékelés Eredménykimutatás és vagyonmérleg NEMZETI SZÁMLÁK ÉS ÜZLETI SZÁMLÁK: GYAKORLATI KÉRDÉSEK ÁTTÉRÉS AZ ÜZLETI SZÁMLÁKRÓL A NEMZETI SZÁMLÁKRA: A NEM PÉNZÜGYI VÁLLALKOZÁSOK PÉLDÁJA Fogalmi kiigazítások A más szektorok beszámolóival való összhang érdekében végzett kiigazítások A teljesség érdekében történő kiigazítások példái SPECIÁLIS KÉRDÉSEK Eszköztartási nyereség/veszteség Globalizáció Vállalatok fúziója és felvásárlása 22. FEJEZET SZATELLITSZÁMLÁK BEVEZETÉS Funkcionális osztályozási rendszerek A SZATELLITSZÁMLÁK FŐBB JELLEMZŐI Funkcionális szatellitszámlák Speciális szektorszámlák Nem pénzügyi adatok szerepeltetése Részletesebb adatok és kiegészítő fogalmak Eltérő alapfogalmak Modellezés alkalmazása vagy kísérleti eredmények felhasználása Szatellitszámlák tervezése és összeállítása KILENC EGYEDI SZATELLITSZÁMLA Mezőgazdasági számlák Környezeti számlák Egészségügyi számlák „Háztartások termelése” számlák Munkaszámlák és társadalmi elszámolási mátrixok (SAM-ok) Termelékenységi és növekedési számlák Kutatás-fejlesztési számlák „Szociális védelem” számlák Idegenforgalmi szatellitszámlák 23. FEJEZET OSZTÁLYOZÁSOK BEVEZETÉS GAZDASÁGI SZEKTOROK OSZTÁLYOZÁSA (S) TRANZAKCIÓK ÉS EGYÉB GAZDASÁGI FOLYAMATOK OSZTÁLYOZÁSA Termékekkel kapcsolatos tranzakciók (P) Nem termelt eszközök beszerzésének és eladásának egyenlege (NP) Jövedelemelosztással kapcsolatos tranzakciók (D) Pénzbeli és természetbeni folyó transzferek (D.5–D.8) Pénzügyi eszközökkel és kötelezettségekkel kapcsolatos tranzakciók (F) Az eszközök egyéb változásai (K) AZ EGYENLEGEZŐ TÉTELEK ÉS A NETTÓ VAGYON OSZTÁLYOZÁSA (B) A MÉRLEGTÉTELEK OSZTÁLYOZÁSA (L) ESZKÖZÖK OSZTÁLYOZÁSA (A) Nem pénzügyi eszközök (AN) Pénzügyi eszközök (AF) A KIEGÉSZÍTŐ TÉTELEK OSZTÁLYOZÁSA Nem teljesítő hitelek Tőkeszolgálat Nyugdíjtábla Tartós fogyasztási cikkek Külföldi közvetlen tőkebefektetés Feltételes pozíciók Készpénz és betétek Hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok osztályozása a hátralevő futamidő szerint Tőzsdén jegyzett és nem jegyzett, hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok Egy éven belül lejáró hosszú lejáratú hitelek és jelzáloggal biztosított hosszú lejáratú hitelek Tőzsdei és nem tőzsdei befektetési jegyek Kamat- és törlesztési hátralékok Nem rezidensek által átutalt összegek és a nem rezidensek után átutalt teljes összeg ÁGAZATOK (A) ÉS TERMÉKEK (P) CSOPORTOSÍTÁSA ÉS KÓDSZÁMAI KORMÁNYZATI FUNKCIÓK OSZTÁLYOZÁSA (COFOG) AZ EGYÉNI FOGYASZTÁS RENDELTETÉS SZERINTI OSZTÁLYOZÁSA (Coicop) A HÁZTARTÁSOKAT SEGÍTŐ NONPROFIT INTÉZMÉNYEK RENDELTETÉS SZERINTI OSZTÁLYOZÁSA (COPNI) TERMELŐK KIADÁSAINAK RENDELTETÉS SZERINTI OSZTÁLYOZÁSA (COPP) 24. FEJEZET A SZÁMLÁK 24.1. táblázat – 0. számla: „Javak és szolgáltatások” számla 24.2. táblázat – A teljes gazdaság teljes számlasorozata 24.3. táblázat – A nem pénzügyi vállalatok teljes számlasorozata 24.4. táblázat – A pénzügyi vállalatok teljes számlasorozata 24.5. táblázat – Az államháztartás teljes számlasorozata 24.6. táblázat – A háztartások teljes számlasorozata 24.7. táblázat – A háztartásokat segítő nonprofit intézmények teljes számlasorozata









1. FEJEZET

ÁLTALÁNOS JELLEMZŐK ÉS ALAPELVEK

ÁLTALÁNOS JELLEMZŐK

1.01 A számlák európai rendszere (a továbbiakban: az ESA 2010 vagy az ESA) olyan, nemzetközileg összehasonlítható elszámolási rendszer, amely valamely teljes gazdaság (vagyis egy régió, egy ország vagy országcsoport gazdaságának), annak összetevőinek, illetve más teljes gazdaságokkal való kapcsolatának rendszerbe foglalt, részletes leírására szolgál.

1.02 Az ESA 2010 elődje – a Közösségen belüli számlák 1995. évi európai rendszere (az ESA 95) – 1996-ban jelent meg ( 16 ). Az e mellékletben rögzített ESA 2010 módszernek az első tizenhárom fejezetet illetően ugyanaz a szerkezete, mint az ESA 95 kiadványnak, de ezt követően tizenegy új fejezet következik, amelyek a rendszer azon jellemzőit fejtik ki, amelyek a modern gazdaságokra vonatkozó mérésekben, illetve az ESA 95 európai uniós alkalmazásában bekövetkezett fejleményeket tükrözik.

1.03 E kézikönyv szerkezete a következő: az 1. fejezet a rendszer alapvető jellemzőivel foglalkozik a fogalmak szintjén; meghatározza az ESA elveit, és ismerteti az alapvető statisztikai egységeket és csoportosításaikat. Áttekintést ad a számlák sorozatáról, röviden ismerteti a kiemelt aggregátumokat, valamint a forrás- és felhasználástáblák szerepét és az input-output keretrendszert. A 2. fejezet bemutatja a gazdasági mérésekhez használt gazdasági egységeket, és azt, hogy az elemzés lehetővé tétele érdekében hogyan sorolhatók ezek az egységek szektorokba és más csoportokba. A 3. fejezet a rendszerben tárgyalt, termékekkel (javakkal és szolgáltatásokkal), valamint nem termelt eszközökkel kapcsolatos gazdasági műveleteket tekinti át. A 4. fejezet a gazdaságban végbemenő mindazon műveleteket írja le, amelyek a gazdaságban a jövedelem és a vagyon elosztásához, illetve újraelosztásához vezetnek. Az 5. fejezet a gazdaságban végbemenő pénzügyi tranzakciókról ad leírást. A 6. fejezet bemutatja, milyen változások történhetnek az eszközök értékében nem gazdasági események vagy árváltozások miatt. A 7. fejezet ismerteti a vagyonmérlegeket, valamint az eszközök és kötelezettségek osztályozásának rendszerét. A 8. fejezet meghatározza a számlák sorozatát és az egyes számlákkal összefüggő egyenlegező tételeket. A 9. fejezet a forrás- és felhasználástáblákat írja le, valamint azt a szerepet, amelyet azok a gazdaságban keletkezett jövedelemre, kibocsátásra és kiadásokra vonatkozó mérőszámok összeegyeztetésében betöltenek. Ez a fejezet ismerteti a forrás- és felhasználástáblákból levezethető input-output-táblákat is. A 10. fejezet a számlákban szereplő névleges értékekkel összefüggő árak és volumenek mérésének fogalmi alapjait írja le. A 11. fejezet a népesség és a munkaerőpiac mérőszámaival foglalkozik, amelyek a nemzeti számlák mérőszámaival együtt gazdasági elemzésekhez használhatók. A 12. fejezet röviden bemutatja a negyedéves nemzeti számlákat és azt, hogy azok hangsúly tekintetében miben különböznek az éves számláktól.

1.04 A 13. fejezet a regionális számlák kidolgozásával kapcsolatos célokat, fogalmakat és összeállítási kérdéseket írja le. A 14. fejezet a pénzügyi közvetítők által nyújtott, nettó kamatbevételekből finanszírozott pénzügyi szolgáltatások mérésével foglalkozik, tükrözve a tagállamok több éven át tartó kutató-fejlesztő munkáját, melynek célja az volt, hogy olyan mérőszám álljon rendelkezésre, amely megbízható és az Unión belül harmonizált. A szerződésekről, a lízingszerződésekről és licencekről szóló 15. fejezet ennek a nemzeti számlák rendszerében egyre fontosabb szerepet betöltő területnek a leírásához szükséges. A biztosításról, társadalombiztosításról és nyugdíjról szóló 16. és 17. fejezet azt ismerteti, hogy a nemzeti számlák rendszere hogyan kezeli ezeket a rendszereket, tekintettel arra, hogy az újraelosztással kapcsolatos kérdések a népesség idősödésével egyre inkább az érdeklődés középpontjába kerülnek. A 18. fejezet a „külföld” számlákkal foglalkozik, amelyek a nemzeti számlák rendszerében megfelelnek a fizetési mérleg számláinak. Az európai számlákról szóló 19. fejezet is új, és a nemzeti számlák rendszerének azon jellemzőivel foglalkozik, amelyek esetében az uniós intézményi és kereskedelmi rendszerek harmonizált megközelítést igénylő kérdéseket vetnek fel. A 20. fejezet a kormányzati szektor számláit írja le; ez a téma különös érdeklődésre tart számot, mivel a tagállamok körültekintő fiskális politikájának kérdése továbbra is döntő fontosságú az Unióban a gazdaságpolitika alakításában. A 21. fejezet az üzleti számlák és a nemzeti számlák közötti kapcsolatokat írja le, amely annak fényében, hogy a multinacionális vállalatok a bruttó hazai termék (GDP) egyre nagyobb részét állítják elő valamennyi országban, növekvő érdeklődésre számot tartó terület. A 22. fejezet a szatellitszámlák kapcsolatát ismerteti a nemzeti főszámlákkal. A 23. és 24. fejezet referenciaként szolgál: a 23. fejezet a szektorok, tevékenységek és termékek esetében az ESA 2010-ben használt osztályozásokat mutatja be, a 24. fejezet pedig minden egyes szektorra nézve megállapítja a teljes számlasorozatot.

1.05 Az ESA 2010 szerkezete követi a 2008-as nemzeti számlák rendszerében (SNA 2008) a nemzeti elszámolásra vonatkozóan meghatározott, világszerte alkalmazott iránymutatásokat, leszámítva bizonyos megjelenítésbeli különbségeket, és néhány ESA 2010 szerinti fogalom pontosabb, kifejezetten uniós célokra használt meghatározását. Az iránymutatások az Egyesült Nemzetek Szervezete (ENSZ), a Nemzetközi Valutaalap (IMF), az Európai Unió Statisztikai Hivatala (Eurostat), a Gazdasági Együttműködési és Fejlesztési Szervezet (OECD) és a Világbank közös munkája révén kerültek kidolgozásra. Az ESA 2010 kifejezetten az Unió körülményeire és adatigényeire összpontosít. Az ESA 2010 az SNA 2008-hoz hasonlóan összhangban áll sok más, a társadalom- és gazdaságstatisztikában (így a munkaügyi statisztikákban, az iparstatisztikákban és a külkereskedelmi statisztikákban) alkalmazott fogalommal és osztályozási rendszerrel. Az ESA 2010 ennélfogva központi referenciakeretként szolgál az Unió és tagállamai társadalom- és gazdaságstatisztikái számára.

1.06 Az ESA keretrendszer a táblarendszerek két fő típusából épül fel: a) a gazdasági szektorok számláiból; b) az input-output keretrendszerből és az ágazati számlákból.

1.07 A szektorszámlák gazdasági szektorok szerint rendszerbe foglalt leírást adnak a gazdasági folyamat különböző fázisairól: a termelésről, a jövedelem keletkeztetéséről, a jövedelem elosztásáról, a jövedelem újraelosztásáról, a jövedelem felhasználásáról, valamint a pénzügyi és nem pénzügyi felhalmozásról. A szektorszámlák vagyonmérlegeket is tartalmaznak, amelyek az eszközöknek, a kötelezettségeknek és a nettó vagyonnak az elszámolási időszak elején és végén meglévő állományát mutatják.

1.08 Az input-output keretrendszer a forrás- és felhasználástáblák segítségével részletesebben leírja a termelési folyamatot (a költségszerkezetet, a keletkezett jövedelmet és a foglalkoztatást), valamint a javak és szolgáltatások áramlását (a termékcsoportok szerint részletezett kibocsátást, importot, exportot, végső fogyasztást, folyó termelőfelhasználást és felhalmozást). Két fontos elszámolási azonosság tükröződik ebben a keretrendszerben: valamely ágazatban a keletkezett jövedelmek összege egyenlő az ágazat által termelt hozzáadott értékkel, valamint bármely termék vagy termékcsoport esetében a kínálat egyenlő a kereslettel.

1.09 Az ESA 2010 különböző, a népességgel és a foglalkoztatottsággal kapcsolatos fogalmakat is számításba vesz. Ezek a fogalmak a szektorszámlák, az ágazati számlák és a forrás-felhasználási keretrendszer tekintetében relevánsak.

1.10 Az ESA 2010 nem korlátozódik az éves nemzeti elszámolásra, hanem kiterjed a negyedéves, illetve a hosszabb vagy rövidebb időszakot bemutató számlákra is. Felöleli emellett a regionális számlákat is.

1.11 Az ESA 2010-nek az SNA 2008 melletti, párhuzamos működtetésére a nemzeti számlák mérőszámainak különféle uniós felhasználási céljai miatt van szükség. A tagállamok feladata az, hogy összeállítsák és bemutassák a hazájuk gazdasági helyzetét leíró nemzeti számlákat. A tagállamok emellett egy szabályozási célú adattovábbítási program részeként – fontos uniós társadalom-, gazdaság- és költségvetési politikai felhasználásra – is összeállítanak és benyújtanak a Bizottságnak (az Eurostatnak) bizonyos számlacsoportokat. E felhasználási célok közé tartozik az Unió költségvetéséhez a tagállamok által az úgynevezett „negyedik forráson” keresztül juttatandó pénzbeli hozzájárulásoknak a meghatározása, a strukturális alapokból az Unió régióinak nyújtható támogatások megállapítása, valamint a tagállamok gazdasági teljesítményének felügyelete a túlzott hiány esetén követendő eljárás és a Stabilitási és Növekedési Paktum keretei között.

1.12 Ahhoz, hogy a befizetések és a juttatások elosztására szigorúan konzisztens módon gyűjtött és megjelenített mérőszámok alapján kerüljön sor, az e célból használt gazdasági statisztikákat azonos fogalmak és szabályok mentén kell elkészíteni. Az ESA 2010-ről szóló rendelet megállapítja a rendelet B. mellékletében meghatározott adattovábbítási program részét képező nemzeti számlák előállítása során a tagállamokban alkalmazandó szabályokat, konvenciókat, fogalommeghatározásokat és osztályozásokat.

1.13 Figyelemmel az Unióban működtetett hozzájárulási és juttatási rendszer által érintett igen jelentős pénzösszegekre, alapvető fontosságú az, hogy a mérési rendszert minden egyes tagállamban összehangolt módon alkalmazzák. Ilyen körülmények között körültekintően kell alkalmazni a piacon közvetlenül nem megfigyelhető tényekre alapuló becsléseket, és kerülni kell a modellalapú eljárások alkalmazását a nemzeti számlák rendszerében alkalmazott mérőszámok becslése során.

1.14 Annak érdekében, hogy a tagállamok nemzeti számlákból származó mérőszámai a lehető legnagyobb összhangban legyenek egymással, az ESA 2010 fogalmai több esetben konkrétabbak és pontosabbak, mint az SNA 2008 fogalmai. Tekintettel arra, hogy a megbízható és konzisztens becslések készítése elsődleges követelmény, meghatározásra került a nemzeti számlák egy alapállománya. Azokban az esetekben, amikor a tagállami mérések nincsenek kellő összhangban, a becsléseket általában az úgynevezett „nem alapvető számlákban” kell szerepeltetni, amelyek közé a kiegészítő táblák és a szatellitszámlák tartoznak.

1.15 Az egyik terület, amellyel kapcsolatban az Unió úgy érezte, hogy az ESA 2010-ben óvatos megközelítésmódot kell alkalmazni, a nyugdíjkötelezettségek területe. A gazdasági elemzések elősegítése nyomós érvet jelent ezen mérések elvégzése mellett, de az időben és térben konzisztens számlák előállításának az Unióban kritikusnak számító követelménye óvatos megközelítés alkalmazására kötelez.

Globalizáció

1.16 A gazdasági tevékenységek egyre fokozódó globalizálódása a nemzetközi kereskedelem legkülönbözőbb formáinak lendületes növekedéséhez vezetett, valamint fokozta azt a kihívást, amellyel az országok hazai gazdaságaiknak a nemzeti számlákban történő számszerűsítése során szembesülnek. A globalizáció az a dinamikus és többdimenziós folyamat, amelynek során a nemzeti erőforrások egyre mobilabbakká válnak a nemzetközi színtéren, miközben a teljes gazdaságok kölcsönös függése nő. A globalizáció azon sajátossága, amely potenciálisan a legtöbb mérési problémát okozza a nemzeti számlák rendszerében, nem más, mint a multinacionális vállalatok azon nemzetközi gazdasági műveleteinek növekvő aránya, amelyek során a határokon átnyúló gazdasági műveletek anyavállalatok, leányvállalatok és társult vállalkozások között jönnek létre. Másfajta mérési kihívások is léteznek azonban, és az adatokkal kapcsolatos szempontokat az alábbi, teljesebb lista tartalmazza: (1) belső elszámolóárak a társult vállalkozások között (import és export értékelése); (2) a bérmunka növekedése, amikor a javak nemzetközi kereskedelme nem jár tulajdonosváltással (bérmunkaanyag), valamint a közvetlen reexport; (3) nemzetközi kereskedelem az interneten keresztül, mind vállalatok, mind háztartások esetében; (4) a szellemi tulajdonjogok nemzetközi kereskedelme és használata; (5) külföldön dolgozó munkavállalók esetében: jelentős összegek küldése belföldön tartózkodó családjuknak (munkavállalói pénzküldemények, a magánszemélyek határokon átnyúló transzferei részeként); (6) multinacionális vállalatok esetében: az üzleti tevékenység nemzeti határokon átnyúló szervezése a termelési hatékonyság maximalizálása és a globális adóteher minimalizálása érdekében. Ez mesterséges vállalatszerkezetekhez vezethet, amelyek esetleg nem tükrözik a gazdasági valóságot; (7) nemzetközi tevékenységek finanszírozása céljából offshore finanszírozási eszközök (különleges célú gazdasági egységek és egyéb formák) alkalmazása; (8) javak reexportja, illetve Unión belüli, tagállamok közötti szállítása, miután azokat beléptették az Unióba (kváziszállítás); (9) a közvetlen külföldi tőkebefektetési viszonyok szaporodása, valamint az igény a közvetlen tőkebefektetési folyamatok azonosítására és besorolására.

1.17 A globalizáció mindezen egyre inkább elterjedt jelenségei egyre nehezebbé teszik a nemzeti statisztikusok számára a határokon átnyúló folyamatok nyomon követését és pontos mérését. Még ha a külföld szektor (és így a fizetési mérlegben található nemzetközi számlák) tételeinek a gyűjtési és mérési rendszere átfogó és megbízható is, a globalizáció nyomán további erőfeszítésekre lesz szükség ahhoz, hogy a nemzeti számlák minőségét valamennyi gazdaság, illetve gazdaságcsoport esetében fenn lehessen tartani.

AZ ESA 2010 FELHASZNÁLÁSI TERÜLETEI

Az elemzések és a politikák kialakításának kerete

1.18 Az ESA keretrendszer az alábbiak elemzésére és értékelésére nyújt lehetőséget: a) A gazdaság egészének szerkezete. Példák az alkalmazott méréstípusokra: (1) a hozzáadott érték és foglalkoztatottak száma ágazatonként; (2) a hozzáadott érték és a foglalkoztatottak száma régiónként; (3) az elosztott jövedelem szektoronként; (4) az import és export termékcsoportonként; (5) a végső fogyasztási kiadás funkcionális tételenként és termékcsoportonként; (6) az állóeszköz-felhalmozás és állóeszköz-állomány ágazatonként; (7) a pénzügyi eszközök gazdasági folyamatainak és állományainak összetétele eszköztípusonként és szektoronként. b) A gazdaság egyes konkrét részei vagy vetületei. Példák: (1) a banki és pénzügyek a teljes gazdaságban; (2) a kormányzat szerepe és pénzügyi helyzete; (3) egy adott régió gazdasága (az egész teljes gazdasággal összehasonlítva); (4) a háztartások megtakarításainak és adósságainak a szintje. c) A gazdaság időbeli fejlődése. Példák: (1) a GDP növekedési ütemének elemzése; (2) az infláció elemzése; (3) a háztartások kiadásai szezonális jellegzetességeinek elemzése a negyedéves számlák alapján; (4) az egyes konkrét pénzügyi instrumentumtípusok jelentőségének időbeli változására – így például a származtatott pénzügyi termékek jelentőségének a növekedésére – vonatkozó elemzés; (5) a teljes gazdaság ágazati szerkezetének hosszú távú összehasonlítása. d) A teljes gazdaság egésze más gazdaságokhoz viszonyítva. Példák: (1) a kormányzat szerepének és méretének összehasonlítása az Unió tagállamaiban; (2) az Unió gazdaságai közötti kölcsönös függőségek elemzése, a tagállamok és régióik figyelembevételével; (3) az Unió exportjának összetétel és rendeltetési hely szerinti elemzése; (4) a GDP növekedési ütemeinek vagy az egy főre jutó rendelkezésre álló jövedelemnek az összehasonlítása az Unión belül, illetve más fejlett gazdaságokkal.

1.19 Az Unió és tagállamai számára az ESA keretrendszerből származó adatok jelentős szerepet játszanak a társadalom- és gazdaságpolitika kialakításában és nyomon követésében. A következő példák az ESA keretrendszer ilyen irányú felhasználási területeit szemléltetik: a) az euroövezetben a makrogazdasági és monetáris politika meghatározásának figyelemmel kísérése és irányítása, valamint a gazdasági és monetáris unió konvergenciakritériumainak meghatározása a nemzeti számlák adataival (például a GDP-növekedési rátákkal); b) a túlzott hiány esetén követendő eljárás kritériumainak meghatározása: a költségvetési hiány és az államadósság mérőszámai; c) pénzügyi támogatások nyújtása az Unió régióinak: a kiadások fedezetéül szolgáló források régióknak történő kiosztásához regionálisszámla-statisztikákat használnak; d) az európai uniós költségvetés saját forrásainak meghatározása. Az Unió költségvetése három módon függ a nemzeti számlák adataitól: (1) az Unió összes forrásának meghatározása a tagállamok aggregált bruttó nemzeti jövedelmének (GNI) százalékában történik; (2) az Unió harmadik saját forrása a héaalapú saját forrás. A tagállamok hozzájárulását ehhez a forráshoz nagyrészt a nemzeti számlák adatai határozzák meg, mivel ezeket használják a héa átlagos mértékének kiszámításához; (3) az Unió negyedik saját forrásához befizetendő tagállami hozzájárulások relatív nagyságának meghatározásához a tagállamok bruttó nemzeti jövedelmének a becslése szolgál alapul. A tagállamok befizetéseinek a többsége ezeken a becsléseken alapszik.

Az ESA 2010 szerinti fogalmak tulajdonságai

1.20 Az adatigények és az adat-előállítási lehetőségek közötti egyensúly megteremtése érdekében az ESA 2010-ben szereplő fogalmak több fontos tulajdonsággal is rendelkeznek. Ennek megfelelően a számlák: a) nemzetközileg összehasonlíthatók; b) más társadalom- és gazdaságstatisztikai rendszerekkel harmonizáltak; c) konzisztensek; d) operacionalizálhatók, azaz a gyakorlatban mérhetők; e) különböznek az adminisztratív adatforrások esetében használt fogalmak nagy részétől; f) megalapozottak és hosszú időn keresztül állandóak; g) a gazdasági folyamatok pénzben, illetve könnyen megfigyelhető fogalmak alapján történő leírására összpontosítanak; h) különböző célokból és különböző helyzetekben alkalmazhatók.

1.21 Az ESA 2010-ben alkalmazott fogalmak nemzetközi szinten összehasonlíthatók, mivel: a) az ESA 2010-ben szereplő fogalmak összhangban vannak a nemzeti elszámolásról szóló világszintű iránymutatásokban, azaz az SNA 2008-ban szereplő fogalmakkal; b) nemzetiszámla-adataikat a tagállamok az ESA 2010-nek megfelelően juttatják el valamennyi nemzetközi szervezetnek; c) a fogalmak nemzetközi összehasonlíthatósága döntő jelentőségű a különböző országok statisztikáinak összehasonlításakor.

1.22 Az ESA 2010-ben alkalmazott fogalmak összhangban vannak a más társadalom- és gazdaságstatisztikákban használtakkal, mivel Az ESA 2010 olyan fogalmakat és osztályozási rendszereket (pl.: Gazdasági tevékenységek statisztikai nómenklatúrája az Európai Unión belül – NACE Rev. 2. ( 17 )) alkalmaz, amelyek a tagállamok más társadalom- és gazdaságstatisztikáiban, például az iparstatisztikában, külkereskedelmi statisztikában és munkaügyi statisztikában is használatosak; a fogalmak közötti különbségek tehát minimálisak. AZ ESA 2010 ezen fogalmai és osztályozásai ezenkívül összhangban vannak az ENSZ fogalmaival és osztályozásaival is. A társadalom- és gazdaságstatisztikákkal való harmonizáció elősegíti az ezen adatokkal való kapcsolatot és összehasonlítást, így garantálni lehet a nemzeti számlák adatainak minőségét., a Az e konkrét statisztikákban szereplő adatok továbbá jobban összekapcsolhatók a teljes gazdaságra vonatkozó általános statisztikákkal.

1.23 A nemzeti elszámolási keret egészében, valamint a más társadalom- és gazdaságstatisztikai rendszerekben közösen használt fogalmak lehetővé teszik a konzisztens mérőszámok megállapítását. Így például kiszámíthatók az alábbi arányszámok: a) termelékenységi adatok, például a ledolgozott munkaórára jutó hozzáadott érték (ezekhez a számadatokhoz összhangban kell lenniük a hozzáadott érték és a ledolgozott munkaórák fogalmainak); b) az egy főre jutó rendelkezésre álló nemzeti jövedelem (ehhez az arányszámhoz a rendelkezésre álló nemzeti jövedelem fogalmai és a népesség mérőszámai közötti összhangra van szükség); c) állóeszköz-felhalmozás az állóeszköz-állomány százalékában (ehhez az arányszámhoz az érintett folyamatok és állományok fogalommeghatározásainak kell összhangban lenniük); d) a költségvetési hiány és az államadósság a bruttó hazai termék százalékában (ezekhez a számadatokhoz a költségvetési hiány, az államadósság és a bruttó hazai termék fogalmai között van szükség összhangra). A fogalmak rendszeren belüli összhangja lehetővé teszi a becslések maradványértékek alapján való elvégzését, így például a megtakarítás megbecsülhető a rendelkezésre álló jövedelem és a végső fogyasztási kiadás különbözeteként.

1.24 Az ESA 2010-ben szereplő fogalmak alkalmazásának az adatgyűjtés és a mérés szempontjai képezik az alapját. Az operacionalizálhatóság követelménye több módon is megjelenik a számlák kidolgozására vonatkozó iránymutatásban: a) Az egyes tevékenységeket vagy tételeket csak akkor kell feltüntetni, ha azok jelentős mértékűek. Így például: a javak háztartások által saját felhasználási célra történő termelését – például a kelme szövését, illetve a kerámia előállítását – nem kell termelésként elszámolni, mivel az az uniós országokban jelentéktelen mértékű. b) Egyes fogalmakat a becslésük módjára vonatkozó iránymutatás kísér. Az állóeszköz-felhasználás fogalommeghatározásával összefüggésben például az ESA utal a lineáris értékcsökkenési leírás alkalmazására. Az állóeszköz-állomány becsléséhez a folyamatos leltározás módszerét kell alkalmazni, ha az állóeszközök állományára vonatkozó közvetlen információk hiányoznak. Egy további példa a saját felhasználási célú termelés értékelése: ez elvben alapárakon történik, de ha szükséges, az alapár-értékelés megbecsülhető a különböző felmerült költségek összeadásával. c) Néhány esetben egyezményes eljárás alkalmazandó. A kormányzat által biztosított közszolgáltatásokat például mindig végső fogyasztási kiadásként kell besorolni.

1.25 A nemzeti számlák statisztikáihoz szükséges adatokat nem mindig egyszerű azonban közvetlenül gyűjteni, mivel az azok alapját képező fogalmak általában eltérnek az adminisztratív adatforrások alapjául szolgáló fogalmaktól. Adminisztratív források például az üzleti számlák, a különböző típusú adókról (hozzáadottérték-adó, személyi jövedelemadó, importilletékek, stb.) készülő nyilvántartások, a társadalombiztosítás adatai, valamint a bank- és biztosításfelügyeletektől származó adatok. Ezek az adminisztratív adatok inputként szolgálnak a nemzeti számlák összeállításánál. Ezeket az adatokat általában át kell alakítani, hogy megfeleljenek az ESA követelményeinek. Az ESA-ban szereplő fogalmak az alábbi szempontokból általában különböznek az adminisztratív fogalmaktól: a) az adminisztratív fogalmak országonként különbözőek. Következésképpen adminisztratív fogalmak alapján a nemzetközi összeegyeztethetőség nem valósítható meg; b) az adminisztratív fogalmak idővel változnak. Következésképpen adminisztratív fogalmak alapján nem lehetséges az időbeli összehasonlítás; c) az adminisztratív adatforrások alapvető fogalmai adminisztratív rendszerenként általában eltérőek. Az adatok összekapcsolása és összehasonlítása azonban – amely döntő fontosságú a nemzeti számlák számadatainak összeállításánál – csak egy konzisztens fogalomrendszer keretein belül lehetséges; d) az adminisztratív fogalmak általában nem optimálisak a gazdasági elemzések és a gazdaságpolitika értékelése szempontjából.

1.26 Ugyanakkor az adminisztratív adatforrások nagyon jól kielégítik a nemzeti számlák és egyéb nemzeti statisztikák adatigényeit, mivel: a) az eredetileg statisztikai célokra kialakított fogalmakat és osztályozásokat adminisztratív célokra is alkalmazzák, így például a költségvetési kiadások típus szerinti osztályozására; b) az adminisztratív adatforrások kifejezetten figyelembe veszik a statisztikák (külön) adatigényeit; ennek egyik példája a javak tagállamok közötti szállítására vonatkozó adatszolgáltatás céljára kialakított Intrastat rendszer.

1.27 Az ESA-ban szereplő fő fogalmak jól megalapozottak és hosszú időn keresztül állandóak, mivel: a) hosszú ideje elfogadott nemzetközi szabványként működnek; b) a nemzeti elszámolásra vonatkozó egymást követő nemzetközi iránymutatásokban az alapvető fogalmak közül nagyon kevés változik. A fogalmi folytonosságnak köszönhetően ritkán merül fel az idősorok újraszámításának szükségessége, és a fogalmak kevésbé vannak kitéve a nemzeti és nemzetközi politikai nyomásnak. Mindez hosszú ideje lehetővé teszi, hogy a nemzeti számlák objektív adatbázisként szolgáljanak a gazdaságpolitika számára, illetve a gazdasági elemzésekhez.

1.28 Az ESA 2010-ben szereplő fogalmak a gazdasági folyamatok pénzben kifejezett, könnyen megfigyelhető formában való leírására összpontosítanak. Az olyan állományok és folyamatok, amelyek pénzben nem figyelhetők meg könnyen, vagy nincs egyértelmű pénzbeli megfeleltetésük, nem kerülnek elszámolásra az ESA-ban. Ez az elv nem érvényesült mindig szigorúan, mivel a konzisztencia követelményét és a felhasználók igényeit is szem előtt kell tartani. A konzisztencia például megkívánja, hogy a kormányzat által biztosított közszolgáltatások értékét kibocsátásként számolják el, mert az alkalmazottak bérének kifizetése és a kormányzat által megvásárolt valamennyi jószág és szolgáltatás pénzben közvetlenül kifejezhető. Ezen túlmenően az, ha kimutatás készül a kormányzat által biztosított közszolgáltatásoknak a teljes gazdaság többi részéhez való viszonyáról, a gazdasági elemzések és a gazdaságpolitika szempontjából is növeli a nemzeti számlák egészének hasznosságát.

1.29 Az ESA-ban szereplő fogalmak alkalmazási köre néhány fontos határeset vizsgálatával illusztrálható. Az ESA-ban a termelés fogalmához tartozóként kell elszámolni az alábbiakat (lásd a 3.07.–3.09. pontot): a) a kormányzat által biztosított egyéni és közszolgáltatások; b) a tulajdonos-lakó által önmagának nyújtott lakásszolgáltatás (a saját tulajdonú lakásszolgáltatás); c) javak saját végső felhasználásra történő termelése, például a mezőgazdasági termékek saját felhasználásra való előállítása; d) a saját felhasználásra történő építés, beleértve a háztartások általi, saját felhasználásra történő építést is; e) a fizetett háztartási alkalmazottak által végzett szolgáltatásnyújtás; f) a haltenyésztés halgazdaságokban; g) a törvény által tiltott termelés, amennyiben minden, a gazdasági műveletben részt vevő egység önkéntesen vesz részt abban; h) az olyan termelés, amelynek esetében a keletkező jövedelmet nem teljes egészében jelentik be az adóhatóságnak, például a bejelentetlen textilgyártás.

1.30 A termelés fogalomkörén kívül esnek, és ezért az ESA-ban nem számolandók el az alábbiak: a) az ugyanabban a háztartásban termelt és igénybe vett háztartási és személyi jellegű szolgáltatások, például a takarítás, az ételkészítés, illetve a beteg vagy idős emberek gondozása; b) az olyan önkéntes tevékenységek, amelyek nem járnak javak előállításával, például az ingyenes gondozás és takarítás; c) a nyílt tengeri természetes halszaporodás.

1.31 Az ESA-ban a termelés fogalmához tartozó termelőtevékenységekből származó minden kibocsátást nyilván kell tartani. A kisegítő tevékenységek kibocsátását azonban nem kell feltüntetni. A kisegítő tevékenységekhez felhasznált ráfordításokat minden esetben az általuk támogatott tevékenységhez biztosított ráfordításként kell kezelni. Ha egy, csak kisegítő tevékenységeket végző létesítmény statisztikailag megfigyelhető, azaz rendelkezésre állnak az általa végzett termelésre vonatkozó önálló számlák, vagy ha az általa kiszolgált létesítménytől eltérő földrajzi helyszínen található, akkor a nyilvántartása önálló egységként történik, és mind a nemzeti, mind a regionális számlákban a főtevékenységének megfelelő ágazati besorolás szerint kell feltüntetni. Megfelelő alapadatok hiányában a kisegítő tevékenység kibocsátását a költségek összeadásával becsülni is lehet.

1.32 Ha adott tevékenységek termelésnek minősülnek, és a kibocsátásukat elszámolják, akkor a kapcsolódó jövedelmet, foglalkoztatást, végső fogyasztást stb. szintén el kell számolni. Például, mivel a saját tulajdonú lakásszolgáltatás termelésként elszámolásra kerül, el kell számolni a lakástulajdonosok ebből származó jövedelmét és végső fogyasztási kiadásait is. Mivel azonban a saját tulajdonú lakásszolgáltatás előállításához természetéből adódóan nem kerül sor munkaerő-ráfordításra, ebben az esetben kapcsolódó foglalkoztatást nem kell elszámolni. Ezáltal biztosítva van az összhang a munkaügyi statisztika rendszerével, amelyben a lakások tulajdonlásával kapcsolatban nem kerül elszámolásra foglalkoztatás. A fentiek ellenkezője áll fenn, ha adott tevékenységek termelésként nem kerülnek elszámolásra: az ugyanabban a háztartásban termelt és igénybevett háztartási szolgáltatások nem keletkeztetnek jövedelmet, illetve végső fogyasztási kiadást, és nem járnak foglalkoztatással.

1.33 Az ESA bizonyos konvenciókat is rögzít a következőkkel kapcsolatban: a) a kormányzati kibocsátás értékeléséről; b) a biztosítási szolgáltatások és a pénzügyi közvetítési szolgáltatások közvetett módon mért kibocsátásának az értékeléséről; c) a kormányzat által nyújtott valamennyi közösségi szolgáltatás végső fogyasztási kiadásként és nem folyó termelőfelhasználásként történő elszámolásáról.

Szektorok szerinti osztályozás

1.34 A szektorszámlák a gazdasági egységek szektorokhoz történő besorolásával jönnek létre, ami lehetővé teszi a számlák gazdasági műveleteinek és egyenlegező tételeinek szektorok szerinti bemutatását. A szektoronkénti bemutatás sok gazdaság- és költségvetési politikai szempontból fontos mérőszám megállapítását teszi lehetővé. A fő szektorok a háztartások, a kormányzat, a (pénzügyi és nem pénzügyi) vállalatok, a háztartásokat segítő nonprofit intézmények, valamint a külföld. Fontos sajátosság a piaci és nem piaci tevékenységek közötti különbségtétel. Egy kormányzati irányítás alatt álló egységet, amely kimutathatóan piaci vállalat, a kormányzati szektoron kívül, a vállalati szektorba kell besorolni. Így a vállalat hiány- és adósságszintje nem képezi részét a költségvetési hiánynak és az államadósságnak.

1.35 Fontos jellegzetesség, hogy a gazdasági egységek szektorokba történő besorolására egyértelmű és szilárd kritériumok vonatkoznak. A közszektor az adott gazdaságban rezidens mindazon gazdasági egységekből áll, amelyek kormányzati irányítás alatt állnak. Minden más rezidens gazdasági egység a magánszektorhoz tartozik. Az 1.1. táblázat meghatározza a köz- és a magánszektor közötti különbségtételhez használt kritériumokat, továbbá a közszektoron belül a kormányzati szektor és a közszolgáltatói szektor, illetve a magánszektoron belül a háztartásokat segítő nonprofit intézményi szektor és a magánvállalati szektor közötti különbségtétel kritériumait.



1.1. tábla Kritériumok A kormányzat irányítása alatt áll (Közszektor) Magánkézben van (Magánszektor) Nem piaci kibocsátás Kormányzat Háztartásokat segítő nonprofit intézmények Piaci kibocsátás Közszolgáltatók Magánvállalatok

1.36 Az irányítás fogalma a valamely gazdasági egység általános politikájának vagy programjának a meghatározására való képességként értelmezendő. Az irányítás fogalommeghatározásával kapcsolatos további részleteket a 2.35–2.39. pont tartalmazza.

1.37 A piaci és nem piaci kibocsátás közötti különbségtétel – és így a közszektorhoz tartozó szervezeteknek a kormányzati szektorba vagy a közszolgáltatói szektorba való besorolása is – a következő szabály alapján történik: Valamely tevékenység akkor tekintendő piaci tevékenységnek, ha a tárgyát képező javakkal és szolgáltatásokkal az alábbi feltételek mellett kereskednek: (1) az eladók a nyereségük hosszú távú maximalizálása érdekében járnak el oly módon, hogy a piacon szabadon árulnak javakat és szolgáltatásokat bárkinek, aki hajlandó az ajánlati árat megfizetni; (2) a vevők a korlátozott erőforrásaikkal elérhető hasznosság maximalizálása érdekében járnak el oly módon, hogy az ajánlott áron a szükségleteiket legjobban kielégítő termékeket veszik meg; (3) tényleges piacok léteznek, amelyeket az eladók és a vevők igénybe tudnak venni, illetve amelyekről információik vannak. Egy tényleges piac akkor is működhet, ha ezek a feltételek nem teljesülnek tökéletesen.

1.38 Az ESA fogalmi keretének részletessége teret enged a rugalmas alkalmazás számára: egyes fogalmak nem szerepelnek explicit módon az ESA-ban, de abból könnyen levezethetők. Ennek egyik példája az új szektorok létrehozása az ESA-ban meghatározott alszektorok átrendezésével.

1.39 A rugalmasság olyan szempontból is érvényesül, hogy lehetőség van olyan további kritériumok bevezetésére, amelyek a rendszer logikájával nem ütköznek. Ilyen kritériumokkal lehetővé tehető például, hogy a termelőlétesítmények által foglalkoztatottak létszáma vagy a háztartások jövedelmének nagysága alapján alszektorszámlák kerüljenek kialakításra. A foglalkoztatás esetében alosztályokat lehet kialakítani iskolai végzettség, kor, illetve nem szerint.

Szatellitszámlák

1.40 Egyes adatigények esetében külön szatellitszámlákat kell kidolgozni. Példák: a) a társadalmi elszámolási mátrixok (Social Accounting Matrix - SAM); b) a turizmus által a teljes gazdaságban betöltött szerep; c) az egészségügy költségeinek és finanszírozásának elemzése; d) a szellemi tulajdon felhalmozásaként elismert kutatás-fejlesztés; e) a humántőke eszközként való elismerése a teljes gazdaságban; f) a háztartások jövedelmeinek és kiadásainak elemzése a jövedelmek és kiadások mikroszintű fogalmai alapján; g) a környezet és a gazdaság kölcsönhatása; h) a háztartásokon belüli termelés; i) a jólét változásainak elemzése; j) a nemzeti számlák és az üzleti számlák adatai közötti különbségeknek, illetve ezek értéktőzsdékre és devizapiacokra gyakorolt befolyásának az elemzése; k) az adóbevételek becslése.

1.41 A szatellitszámlák ezeket az adatigényeket az alábbiak révén elégítik ki: a) ahol szükséges, több részletet mutatnak, ugyanakkor kihagyják a felesleges adatokat; b) az elszámolási keretrendszer tárgyi hatályát nem pénzügyi információkkal, például szennyezésre vagy környezeti javakra vonatkozó információkkal bővítik ki; c) egyes alapfogalmakat módosítanak, például a felhalmozás fogalmát kibővítik az oktatásra fordított kiadások hozzáadásával.

1.42 A társadalmi elszámolási mátrix (Social Accounting Matrix, SAM) olyan tábla, amely a forrás- és felhasználástáblák és a szektorszámlák közötti kapcsolatokat részletezi. A SAM a munkavállalók javadalmazásának a foglalkoztatott személy típusa szerinti további lebontása segítségével többletinformációkkal szolgál a foglalkoztatás szintjéről és összetételéről. Ez a lebontás vonatkozik az ágazatok munkaerő-felhasználására a felhasználástáblákban ugyanúgy, mint a társadalmi-gazdasági alcsoportok munkaerő-kínálatára a háztartási szektor alszektorainak „elsődleges jövedelemek eloszlása” számláján. Ily módon a különböző munkaerő-kategóriák forrása és felhasználása rendszerezett formában kerül bemutatásra.

1.43 A szatellitszámlákban az ESA 2010 központi keretrendszerének minden alapfogalmát és osztályozását meg kell őrizni. A fogalmakban csak akkor kerülhet sor módosításra, ha a szatellitszámla célja éppen ez. Ilyen esetekben a szatellitszámlának tartalmaznia kell egy olyan táblát is, amely bemutatja a kapcsolatot a szatellitszámlában szereplő főbb aggregátumok és a központi keretrendszer aggregátumai között. Ily módon a központi keretrendszer megtartja hivatkozási keretrendszer szerepét, ugyanakkor a speciális igények is kielégíthetőek.

1.44 Általánosságban a központi keretrendszer nem tartalmazza az olyan állományok és folyamatok mérőszámait, amelyek közvetlenül nem megfigyelhetőek pénzben (vagy nincs egyértelmű pénzbeli megfelelőjük). Az ilyen állományok és folyamatok elemzése céljára – jellegüknél fogva – rendszerint a nem pénzben kifejezett statisztikák összeállítása is alkalmas, például: a) a háztartásokon belül végzett termelést az alternatív felhasználás