1991R2092 — HU — 01.01.2007 — 027.002

Ez a dokumentum kizárólag tájékoztató jellegű, az intézmények semmiféle felelősséget nem vállalnak a tartalmáért

Módosította:





Módosította:





Helyesbítette:







(*) Ez a jogi aktus sosem jelent meg magyar nyelven.









▼B

A TANÁCS 2092/91/EGK RENDELETE

(1991. június 24.)

a mezőgazdasági termékek ökológiai termeléséről, valamint a mezőgazdasági termékeken és élelmiszereken erre utaló jelölésekről







AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA, tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 43. cikkére, tekintettel a Bizottság javaslatára ( 1 ), tekintettel az Európai Parlament véleményére ( 2 ), tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére ( 3 ), mivel az ökológiai termelés keretében előállított mezőgazdasági termékek és élelmiszerek tekintetében növekszik a fogyasztói kereslet; mivel e jelenség nyomán új mezőgazdasági termékpiac kialakulása van folyamatban; mivel az ilyen termékek piaci ára magasabb, ugyanakkor előállításuk kevésbé intenzív termőföldhasználattal történik; mivel ezért a közös agrárpolitika új irányvonalainak kijelölése keretében a termelésnek ez a fajtája hozzájárulhat a mezőgazdasági termékek iránti kereslet és azok kínálata közötti jobb egyensúly eléréséhez, a környezetvédelemhez és a vidéki környezet megőrzéséhez; mivel a növekvő keresletre válaszul a mezőgazdasági termékek és az élelmiszerek olyan jelöléssel ellátva kerülnek forgalomba, amely a vevőket arról tájékoztatja vagy arra utal, hogy a termékeket vagy ökológiai termelés keretében, vagy szintetikus vegyszerek felhasználása nélkül állították elő; mivel egyes tagállamok az ilyen jelölések alkalmazását már szabályozták és annak ellenőrzésére vonatkozóan rendelkezéseket fogadtak el; mivel a termelésre, a címkézésre és az ellenőrzésre vonatkozó közösségi szabályok keretének létrehozása lehetővé teszi az ökológiai termelés védelmét, amennyiben ez a keret biztosítani fogja az ilyen jelöléssel ellátott termékek termelői számára a tisztességes verseny feltételeit, valamint az előállítás és a feldolgozás minden szakaszában megakadályozza a biotermékek piacán fennálló névtelenséget és az átláthatóság biztosításával növeli az ilyen termékek iránti fogyasztói bizalmat; mivel az ökológiai termelési módszerek a mezőgazdasági üzemek szintjén végzett termelés sajátos formáját adják; mivel következésképpen rendelkezni kell arról, hogy a feldolgozott termékek címkéjén az ökológiai termelési módszerekre utaló jelölések vonatkozzanak az ilyen módszerekkel előállított összetevőkre; mivel a szóban forgó rendelkezések végrehajtása érdekében rendelkezni kell olyan rugalmas eljárásokról, amelyek révén egyes műszaki részletek, illetve intézkedések módosíthatók, kiegészíthetők, illetve pontosabban meghatározhatók a szerzett tapasztalatok tükrében; mivel ez a rendelet megfelelő időn belül ki fog egészülni az állattartásra vonatkozó, az itt megfogalmazottakkal egyenértékű szabályokkal; mivel az ökológiai termelési módszerekre utaló jelöléssel ellátott termékek előállítóinak és vevőinek érdekében meg kell határozni azokat a minimális elveket, amelyeket be kell tartani ahhoz, hogy a termékeket ilyen jelöléssel lehessen ellátni; mivel az ökológiai termelési módszerek jelentős korlátozásokat írnak elő az olyan trágyák és peszticidek használatára vonatkozóan, amelyek a környezetre káros hatással lehetnek vagy a mezőgazdasági terményekben szermaradványok jelenlétét idézhetik elő; mivel, ezzel összefüggésben, a Közösségben az e rendelet elfogadásának időpontjában bevett gazdálkodási gyakorlatot az e rendelet elfogadásának időpontjában a Közösségben követett gazdálkodási szabályzatokkal összhangban be kell tartani; mivel ezenkívül a jövőben meg kell állapítani az ilyen termelésben felhasználható termékek engedélyezését szabályozó elveket; mivel továbbá az ökológiai gazdálkodásban változatos művelési módszereket alkalmaznak, valamint korlátozott mértékben felhasználnak nem szintetikus trágyákat és lassan oldódó talajjavító szereket; mivel az ilyen eljárásokat meg kell határozni, az egyes nem szintetikus termékek alkalmazásának feltételeit pedig meg kell állapítani; mivel a megállapított eljárások szükség esetén lehetővé teszik, hogy az I. mellékletet olyan pontosabb rendelkezések egészítsék ki, amelyek révén elkerülhető egyes, nem mezőgazdasági eredetű (környezetszennyezésből származó) szintetikus vegyszermaradványok jelenléte az ilyen módon előállított termékekben; mivel az előállítási szabályok betartatása érdekében főszabály szerint az előállítás és a forgalmazás minden szakaszát ellenőrizni kell; mivel az ökológiai termelési módszerekre utaló jelöléssel ellátott termékek előállításával, feldolgozásával, importálásával, illetve forgalmazásával foglalkozó minden gazdasági szereplőre ki kell terjednie egy rendszeres ellenőrzést biztosító rendszernek, amely megfelel a minimális közösségi követelményeknek, és amelyben az ellenőrzést kijelölt ellenőrző hatóságok és/vagy elismert és felügyelt szervezetek végzik; mivel rendelkezni kell arról, hogy a szóban forgó termékek címkéjén megjelenjen az ellenőrzésre utaló közösségi jelölés, ELFOGADTA EZT A RENDELETET:







Hatály

▼M15

1. cikk

(1) Ez a rendelet a következő termékekre vonatkozik, amennyiben azok az ökológiai termelési módszerre utaló jelöléssel vannak ellátva, vagy a cél az, hogy ilyen jelöléssel legyenek ellátva:

a) feldolgozatlan mezőgazdasági növényi termékek; továbbá haszonállatok és feldolgozatlan állati termékek annyiban, amennyiben ezekre vonatkozóan az előállítás elveit és a sajátos ellenőrzési szabályokat az I. és a III. melléklet tartalmazza;

b) emberi fogyasztásra szánt, alapvetően egy vagy több növényi és/vagy állati eredetű összetevőből álló, feldolgozott mezőgazdasági növényi és állati termékek;

c) az a) albekezdés hatálya alá nem tartozó takarmányok, összetett takarmányok és takarmány-alapanyagok, a (3) bekezdésben említett rendelet hatálybalépésétől kezdve.

(2) Az (1) bekezdéstől eltérve, amennyiben egyes állatfajokra vonatkozóan az I. melléklet nem tartalmaz részletes előállítási szabályokat, az 5. cikkben a címkézésre előírt szabályokat, valamint a 8. és a 9. cikkben az ellenőrzésre előírt szabályokat kell alkalmazni ezekre a fajokra és az ezekből készült termékekre, az akvakultúra és az akvakultúra-termékek kivételével. A részletes előállítási szabályok bevezetéséig a nemzeti szabályokat, illetve ezek hiányában a tagállamok által elfogadott vagy elismert egyéni szabványokat kell alkalmazni.

(3) A Bizottság legkésőbb 2001. augusztus 24-ig – a 14. cikkben foglalt eljárásnak megfelelően – az (1) bekezdés c) pontjában említett termékekre vonatkozó, az ökológiai termelési módszert érintő címkézési követelményekről, valamint ellenőrzési követelményekről és elővigyázatossági intézkedésekről szóló rendelettervezetet készít.

Az (1) bekezdés c) pontjában említett termékekre vonatkozó, az első albekezdésben említett rendelet elfogadásáig a közösségi joggal összhangban lévő nemzeti szabályokat, illetve ezek hiányában a tagállamok által elfogadott vagy elismert egyéni szabványokat kell alkalmazni.

▼M28

2. cikk

E rendelet alkalmazásában valamely termék akkor minősül ökológiai termelési módszerre utaló jelöléssel ellátottnak, ha a címkézésen, reklámanyagokon vagy kereskedelmi papírokon a terméket, annak összetevőit vagy takarmány-alapanyagait úgy írják le, hogy az a vásárlónak azt sugallja, hogy a termék, annak összetevői vagy takarmány-alapanyagai a 6. cikkben megállapított termelési szabályokkal összhangban készültek. Különösen a következő kifejezések, illetve az általában azokból képzett szavak (mint például bio, eco, stb.) vagy rövidítések, önmagukban vagy összetett formában, az ökológiai termelési módszerekre utaló kifejezéseknek tekintendők a Közösség egész területén, a Közösség bármely nyelvén, kivéve, ha azokat nem élelmiszerben vagy takarmányban található mezőgazdasági termékekre alkalmazzák, vagy ha azok egyértelműen nem kapcsolódnak ilyen termelési módszerekhez:

▼M40

— bolgárul:биологичен,,

▼M28

— spanyolul:ecológico,

— dánul:økologisk,

— németül:ökologisch, biologisch,

— görögül:βιολογικό,

— angolul:organic,

— franciául:biologique,

— olaszul:biologico,

— hollandul:biologisch,

— portugálul:biológico,

▼M40

— románul:ecologic,

▼M28

— finnül:luonnonmukainen,

— svédül:ekologisk.

▼M15

3. cikk

Ezt a rendeletet az 1. cikkben meghatározott termékekre vonatkozó, az előállítást, a feldolgozást, a forgalmazást, a címkézést és az ellenőrzést szabályozó egyéb közösségi rendelkezések és a közösségi joggal összhangban lévő nemzeti rendelkezések, köztük az élelmiszerekkel és takarmányozással kapcsolatos jogszabályok sérelme nélkül kell alkalmazni.

▼B







Meghatározások

4. cikk

E rendelet alkalmazásában:

1. „címkézés”: minden olyan szó, leírás, védjegy, márkanév, képi információ, illetve jel, amely valamely, az 1. cikkben meghatározott terméket kísérő, illetőleg arra utaló csomagoláson, iraton, feliraton, címkén, borítón vagy fémgyűrűn található;

▼M10

2. „előállítás”: a mezőgazdasági üzemben végzett, az ott előállított mezőgazdasági termékek termelésére, csomagolására és biotermékként történő első megjelölésére irányuló műveletek;

▼M15

3. „feldolgozás”: a mezőgazdasági termékek tartósítására és/vagy feldolgozására irányuló műveletek (beleértve állati termékek esetében a levágást és a darabolást is), valamint a friss, tartósított és/vagy feldolgozott termékek csomagolására és/vagy címkézésének az ökológiai termelési módszer feltüntetése tekintetében történő módosítására irányuló műveletek;

▼B

4. „forgalmazás”: az értékesítésre történő rendelkezésre bocsátás, bemutatás és ajánlattétel, eladás, szállítás és a forgalomba hozatal minden egyéb formája;

5. „gazdasági szereplő”: minden természetes és jogi személy, aki, illetőleg amely a későbbi forgalmazás céljából az 1. cikkben meghatározott termékeket állít elő, dolgoz fel, vagy importál harmadik országból, illetve aki vagy amely ilyen termékeket forgalmaz;

▼M10

6. „összetevők”: azok az anyagok – beleértve az adalékanyagokat is –, amelyeket az 1. cikk (1) bekezdésének b) pontjában meghatározott termékek előállításában használnak fel, és amelyeket a végső fogyasztók részére értékesítendő élelmiszerek címkézésére, kiszerelésére és reklámozására vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló 79/112/EGK irányelv 6. cikkének (4) bekezdése határoz meg;

▼B

7. „növényvédő szer”: a legutóbb a 89/365/EGK irányelvvel ( 4 ) módosított, a meghatározott hatóanyagokat tartalmazó növényvédő szerek forgalomba hozatalának és használatának tilalmáról szóló, 1978. december 21-i 79/117/EGK tanácsi irányelvben ( 5 ) meghatározott termék;

8. „tisztítószer”: a legutóbb a 86/94/EGK irányelvvel ( 6 ) módosított, a tisztítószerekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1973. november 22-i 73/404/EGK tanácsi irányelv ( 7 ) szerinti olyan anyagok és készítmények, amelyeket egyes, az 1. cikk (1) bekezdésének a) pontjában említett termékek tisztítására szánnak;

▼M10

9. „előre csomagolt élelmiszer”: a 79/112/EGK irányelv 1. cikke (3) bekezdésének b) pontjában meghatározott tétel;

10. „összetevők listája”: az összetevőknek a 79/112/EGK irányelv 6. cikkében említett felsorolása;

▼M15

11. „állattenyésztés”: szárazföldi háziállatok vagy háziasított állatok (köztük rovarok), valamint az édes vagy sós vízben, illetve brakkvízben tenyésztett, vízben élő fajok előállítása. A vadon élő állatok vadászatából vagy halászatából származó termékek nem tekinthetők ökológiai termelésből származónak;

12. „géntechnológiával módosított szervezet (GMSZ)”: a géntechnológiával módosított szervezeteknek a környezetbe történő szándékos kibocsátásáról szóló, 1990. április 23-i 90/220/EGK tanácsi irányelv ( 8 ) 2. cikkében meghatározott valamennyi szervezet;

13. „GMSZ-származék”: minden olyan anyag, amelyet vagy GMSZ-kból állítanak elő vagy GMSZ-k termelnek, de amely nem tartalmaz GMSZ-kat;

14. „GMSZ-k és GMSZ-származékok használata”: ezek felhasználása élelmiszerként, élelmiszer-összetevőként (beleértve az adalék- és aromaanyagokat), technológiai segédanyagként (beleértve az extraháló oldószereket), takarmányként, összetett takarmányként, takarmány-alapanyagként, takarmány-adalékanyagként, takarmány-előállítás segédanyagaként, takarmányozási célra felhasznált bizonyos termékként (a 82/471/EGK irányelv szerint) ( 9 ), növényvédő szerként, állatgyógyászati készítményként, trágyaként, talajjavító anyagként, vetőmagként, vegetatív szaporítóanyagként és haszonállatként;

15. „állatgyógyászati készítmény”: a törzskönyvezett gyógyszerkészítményekre vonatkozó törvényi, rendeleti vagy közigazgatási intézkedésekben megállapított rendelkezések közelítéséről szóló, 1965. január 26-i 65/65/EGK tanácsi irányelv ( 10 ) 1. cikkének (2) bekezdésében meghatározott termék;

16. „homeopátiás állatgyógyászati készítmény”: az állatgyógyászati készítményekre vonatkozó törvényi, rendeleti vagy közigazgatási intézkedésekben megállapított rendelkezések közelítéséről szóló 81/851/EGK irányelv hatályának kiterjesztéséről, és a homeopátiás állatgyógyászati készítményekre vonatkozó kiegészítő rendelkezések megállapításáról szóló, 1992. szeptember 22-i 92/74/EGK tanácsi irányelv ( 11 ) 1. cikkének (1) bekezdésében meghatározott termék;

17. „takarmány”: az összetett takarmány forgalmazásáról szóló, 1979. április 2-i 79/373/EGK tanácsi irányelv ( 12 ) 2. cikkének a) pontjában meghatározott termék;

18. „takarmány-alapanyag”: a takarmány-alapanyagok forgalmáról, a 70/524/EGK, a 74/63/EGK, a 82/471/EGK és a 93/74/EGK irányelv módosításáról, valamint a 77/101/EGK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 1996. április 29-i 96/25/EK tanácsi irányelv ( 13 ) 2. cikkének a) pontjában meghatározott termék;

19. „összetett takarmány”: a 79/373/EGK irányelv 2. cikkének b) pontjában meghatározott termék;

20. „takarmány-adalékanyag”: a takarmány-adalékanyagokról szóló, 1970. november 23-i 70/524/EGK tanácsi irányelv ( 14 ) 2. cikkének a) pontjában meghatározott termék;

21. „takarmányozási célra felhasznált egyes termékek”: a takarmányozási célra felhasznált egyes termékekről szóló, 1982. június 30-i 82/471/EGK tanácsi irányelv hatálya alá tartozó, takarmányozási célra használt termékek;

22. „ökológiai termelőegység/ökológiai termelést folytató mezőgazdasági üzem/ökológiai állattartó gazdaság”: az e rendelet szabályainak megfelelő termelőegység, mezőgazdasági üzem, illetve állattartó gazdaság;

23. „ökológiai termelés keretében előállított takarmány/takarmány-alapanyag”: a 6. cikkben megállapított termelési szabályok szerint előállított takarmány/takarmány-alapanyag;

24. „átállás folyamán előállított takarmány/takarmány-alapanyag”: olyan takarmány/takarmány-alapanyag, amely megfelel a 6. cikkben megállapított termelési szabályoknak, kivéve az átállási időszakot, amelynek folyamán ezek a szabályok a betakarítást megelőző legalább egy éven keresztül alkalmazandók;

25. „hagyományos takarmány/takarmány-alapanyag”: a (23) és a (24) bekezdésben említett kategóriákba nem tartozó takarmány/takarmány-alapanyag.

▼B







Címkézés

5. cikk

(1) Az 1. cikk (1) bekezdésének a) pontjában meghatározott termék címkéjén és reklámanyagaiban csak abban az esetben lehet utalni az ökológiai termelési módszerekre, amennyiben:

a) az erre utaló jelölésből egyértelműen kiderül, hogy mezőgazdasági termelési módszerre vonatkozik;

b) a termék a ►M10 6. cikkben ◄ megállapított szabályoknak megfelelően készült, vagy a 11. cikkben megállapított rendelkezések szerint importálták harmadik országból;

c) a terméket olyan gazdasági szereplő állította elő vagy importálta, aki, illetőleg amely a 8. és a 9. cikkben megállapított ellenőrző intézkedések alanya;

▼M10

d) az 1997. január 1-je után feldolgozott termékek esetében a címke tartalmazza a vállalkozás felügyeletét ellátó ellenőrző szervezet vagy hatóság nevét és/vagy kódszámát. A tagállam dönt arról, hogy a név és/vagy a kódszám megadását írja-e elő, és döntéséről tájékoztatja a Bizottságot.

▼M10 —————

▼M10

(3) Az 1. cikk (1) bekezdésének b) pontjában meghatározott termékek címkéjén és reklámanyagaiban a termék kereskedelmi megnevezése keretében csak abban az esetben lehet utalni az ökológiai termelési módszerekre, amennyiben:

a) a termék mezőgazdasági eredetű összetevőinek legalább 95 %-a a 6. cikkben megállapított szabályokkal összhangban nyert termék, vagy ilyen termékből származik, vagy pedig azt a 11. cikk rendelkezései szerint importálták harmadik országból;

b) a termék minden egyéb mezőgazdasági eredetű összetevője szerepel a VI. melléklet C. szakaszának felsorolásában, vagy azt valamely tagállam a (7) bekezdés alapján szükség szerint elfogadott végrehajtási intézkedéseknek megfelelően átmenetileg engedélyezte;

c) a termék nem mezőgazdasági eredetű összetevőként csak a VI. melléklet A. szakaszában felsorolt anyagokat tartalmaz;

d) a termékeket, illetve az a) pontban említett mezőgazdasági eredetű összetevőiket nem kezelték a VI. melléklet B. szakaszában nem szereplő anyagokkal;

e) a terméket, illetve összetevőit nem kezelték ionizáló sugárzást felhasználó módszerrel;

f) a terméket olyan gazdasági szereplő dolgozta fel vagy importálta, aki, illetőleg amely a 8. és a 9. cikkben megállapított ellenőrző intézkedések alanya;

g) az 1997. január 1-je után feldolgozott termékek esetében a címke tartalmazza az utolsó feldolgozási műveletet végző vállalkozás felügyeletét ellátó ellenőrző hatóság vagy szervezet nevét és/vagy kódszámát. A tagállam dönt arról, hogy a név és/vagy a kódszám megadását írja-e elő, és döntéséről tájékoztatja a Bizottságot. Az ökológiai termelési módszerekre utaló jelölésekből egyértelműen ki kell derülnie annak, hogy mezőgazdasági termelési módszerre vonatkoznak, és a jelöléseket az adott mezőgazdasági eredetű összetevőkre tett utalásnak kell kísérnie, kivéve, ha az összetevők listája ezekre vonatkozóan egyértelmű utalást tartalmaz;

▼M15

h) a terméket géntechnológiával módosított szervezet és/vagy ilyen szervezetből származó termékek felhasználása nélkül állították elő.

(3a) Az (1)-(3) bekezdéstől eltérve, a 2. cikkben említett jelöléssel ellátott védjegyek 2006. július 1-jéig azon termékek címkéin és reklámanyagaiban, amelyek nem felelnek meg e rendelet előírásainak, továbbra is használhatók, feltéve, hogy:

— a védjegy lajstromozását - kivéve, ha a második albekezdés alkalmazandó - 1991. július 22-e előtt kérelmezték, és az összhangban van a védjegyekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1988. december 21-i 89/104/EGK első tanácsi irányelvvel ( 15 ), valamint

— a védjegyet annak a világos, szembetűnő és könnyen olvasható jelölésével reprodukálják, hogy a terméket nem az e rendeletben előírt ökológiai előállítási módszernek megfelelően állították elő.

(3a) Az első albekezdés első francia bekezdésében említett alkalmazási időpont Finnország, Ausztria és Svédország esetében 1995. január 1-je, a Cseh Köztársaság, Észtország, Ciprus, Lettország, Litvánia, Magyarország, Málta, Lengyelország, Szlovénia és Szlovákia esetében pedig 2004. május 1-je.

◄

▼M10

(4) A mezőgazdasági eredetű összetevők csak akkor szerepelhetnek a VI. melléklet C. szakaszában, ha bizonyítást nyert, hogy az adott összetevők valóban mezőgazdasági eredetűek, és azokat nem állítják elő megfelelő mennyiségben a Közösségben a 6. cikkben megállapított szabályoknak megfelelően, illetve azok nem importálhatók harmadik országból a 11. cikkben megállapított szabályokkal összhangban.

▼M15

(5) Az (1) vagy a (3) bekezdésnek megfelelően címkézett vagy reklámozott növényi termékek elláthatók az ökológiai előállítási módszerre történő áttérésre utaló jelöléssel, azzal a feltétellel, hogy:

▼M10

a) vagy az (1) bekezdésben, vagy a (3) bekezdésben említett követelmények maradéktalanul teljesülnek, az I. melléklet 1. pontjában említett átállási időszak tartamára vonatkozó rendelkezés kivételével;

b) a betakarítást megelőzően egy legalább 12 hónapos átállási időszak eltelt;

c) a kérdéses jelölések nem tévesztik meg a termék vevőjét a terméknek az (1), illetve a (3) bekezdésben foglalt valamennyi követelménynek megfelelő termékektől való különbözősége tekintetében. 1996. január 1-jét követően az ilyen jelölések szövege a következő: „biogazdálkodásra történő átállás időszakában készült termék”, és ennek színe, mérete és betűtípusa nem lehet a termék kereskedelmi megnevezéséhez képest szembetűnőbb; a jelölés szövegében a „biogazdálkodásra” szó nem lehet szembetűnőbb, mint a „történő átállás időszakában készült termék” szavak;

▼M15

d) a termék csak egy mezőgazdasági eredetű növényi összetevőt tartalmaz;

▼M10

e) az 1997. január 1-je feldolgozott termékek esetében a címke tartalmazza az utolsó előállítási, illetve feldolgozási műveletet végző vállalkozás felügyeletét ellátó ellenőrző szervezet vagy hatóság nevét és/vagy kódszámát. A tagállam dönt arról, hogy a név és/vagy a kódszám megadását írja-e elő, és döntéséről tájékoztatja a Bizottságot;

▼M15

f) a termék géntechnológiával módosított szervezet és/vagy ilyen szervezetből származó termék felhasználása nélkül készült.

▼M10

(5a) A (3) bekezdés rendelkezéseinek sérelme nélkül, az 1. cikk (1) bekezdésének b) pontjában említett termékek címkéjén és reklámanyagaiban csak azzal a feltétellel lehet utalni az ökológiai termelési módszerekre, hogy:

a) a termék mezőgazdasági eredetű összetevőinek legalább 70 %-a a 6. cikkben megállapított szabályokkal összhangban nyert termék, vagy ilyen termékből származik, vagy pedig azt a 11. cikk rendelkezései szerint importálták harmadik országból;

b) a termék minden egyéb mezőgazdasági eredetű összetevője szerepel a VI. melléklet C. szakaszának felsorolásában, vagy azt valamely tagállam a (7) bekezdés alapján szükség szerint elfogadott végrehajtási intézkedéseknek megfelelően átmenetileg engedélyezte;

c) az ökológiai termelési módszerekre utaló jelölések szerepelnek az összetevők listáján, és egyértelműen csak a 6. cikkben megállapított szabályok szerint előállított, illetve a 11. cikkben előírt rendszer keretében harmadik országokból importált összetevőkhöz kapcsolódnak; e jelölések az összetevők listájának egyéb jelöléseivel azonos színben, méretben és betűtípussal szerepelnek. Az ilyen jelölésnek külön szövegként a kereskedelmi megnevezéssel azonos mezőben is meg kell jelennie, és tartalmaznia kell azoknak a mezőgazdasági eredetű összetevőknek, illetve ezek származékainak százalékos arányát, amelyeket a 6. cikkben megállapított szabályoknak megfelelően állítottak elő, illetve a 11. cikkben előírt rendszer keretében importáltak harmadik országból. Ezt az információt nem lehet a termék kereskedelmi megnevezésénél szembetűnőbb színben, méretben és betűtípussal feltüntetni. Szövege a következő: „a mezőgazdasági eredetű összetevők X %-a az ökológiai termelés szabályai szerint készült”;

d) a termék nem mezőgazdasági eredetű összetevőként csak a VI. melléklet A. szakaszában szereplő anyagokat tartalmaz;

e) a termékeket, illetve az a) pontban említett mezőgazdasági eredetű összetevőiket nem kezelték a VI. melléklet B. szakaszában nem szereplő anyagokkal;

f) a terméket, illetve összetevőit nem kezelték ionizáló sugárzást felhasználó módszerrel;

g) a terméket olyan gazdasági szereplő dolgozta fel vagy importálta, aki, illetőleg amely a 8. és a 9. cikkben megállapított ellenőrző intézkedések alanya;

h) az 1997. január 1-je után feldolgozott termékek esetében a címke tartalmazza a legutóbbi előállítási, illetve feldolgozási műveletet végző vállalkozás felügyeletét ellátó ellenőrző hatóság vagy szervezet nevét és/vagy kódszámát. A tagállam dönt arról, hogy a név és/vagy a kódszám megadását írja-e elő, és döntéséről tájékoztatja a Bizottságot;

▼M15

i) a termék géntechnológiával módosított szervezet és/vagy ilyen szervezetből származó termék felhasználása nélkül készült.

▼M10

(6) Az 1997. december 31-én véget érő átmeneti időszak folyamán, az 1. cikk (1) bekezdésének b) pontjában említett valamely, részben a (3) bekezdés a) pontjának követelményeit nem kielégítő összetevőkből készült termék címkéjén és reklámanyagaiban azzal a feltétellel lehet utalni az ökológiai termelési módszerekre, hogy:

a) a mezőgazdasági eredetű összetevők legalább 50 %-a kielégíti a (3) bekezdés a) pontjának feltételeit;

b) a termék megfelel a (3) bekezdés c), d), e) és f) pontjában foglalt feltételeknek;

c) az ökológiai termelési módszerekre utaló jelölések: — csak a legutóbb a 89/395/EGK irányelvvel módosított 79/112/EGK irányelvben előírt összetevőjegyzékben szerepelnek, — egyértelműen csak azokra az összetevőkre utalnak, amelyek a 6. cikkben említett szabályoknak megfelelő módon készültek, illetve amelyeket a 11. cikk rendelkezései szerint importáltak;

d) az összetevők és relatív mennyiségeik az összetevőjegyzékben tömegük csökkenő sorrendjében szerepelnek;

e) az összetevőjegyzékben a jelölések azonos színnel, méretben és betűtípussal szerepelnek.

▼B

(7) E cikk végrehajtásának részletes szabályai a 14. cikkben megállapított eljárás szerint állapíthatók meg.

▼M10

(8) A (3) bekezdés b), c) és d) pontjában, valamint az (5a) bekezdés b), d) és e) pontjában említett anyagok és termékek taxatív jegyzékeit a 14. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően a VI. melléklet A., B. és C. szakaszában kell megállapítani.

▼B

Meg lehet határozni a felhasználás feltételeit, valamint az ilyen összetevők és anyagok összetételével kapcsolatos követelményeket.

Amennyiben valamely tagállam úgy véli, hogy egy terméket fel kell venni a fent említett jegyzékbe, illetve hogy az említett jegyzéket módosítani szükséges, gondoskodnia kell az új termék jegyzékbe való felvételére, illetve a jegyzék módosítására vonatkozó indokokat összefoglaló iratanyagnak a többi tagállam és a Bizottság számára történő hivatalos megküldéséről, amely utóbbi a 14. cikkben említett bizottság elé terjeszti azt.

▼M10

(9) A (3) és a (6) bekezdésben említett százalékarányok kiszámítása során a 79/112/EGK irányelv 6. és 7. cikkében előírt szabályokat kell alkalmazni.

▼M15

(10) Az 1. cikk (1) bekezdésének a) és b) pontjában említett termékben nem lehet egyszerre jelen a 6. cikkben megállapított szabályok szerint előállított összetevő és a nem az említett szabályok szerint előállított ugyanazon összetevő.

▼M10

(11) A Bizottság 1999. január 1-jét megelőzően felülvizsgálja e cikk, valamint a 10. cikk rendelkezéseit, és benyújtja az esetleges módosításra irányuló javaslatait.

▼B







Előállítási szabályok

▼M10

6. cikk

▼M15

(1) Az ökológiai termelési módszer szerint az 1. cikk (1) bekezdésének a) pontjában említett – a vetőmagoktól és vegetatív szaporítóanyagoktól eltérő – termékek előállítása során:

a) legalább az I. mellékletben foglalt követelményeket, továbbá szükség szerint az azokra vonatkozó részletes szabályokat be kell tartani;

b) csak az I. mellékletben említett vagy a II. mellékletben felsorolt anyagokból álló termékek használhatók fel növényvédő szerként, trágyaként, talajjavító anyagként, takarmányként, takarmány-alapanyagként, összetett takarmányként, takarmány-adalékanyagként, a 82/471/EGK irányelv alapján takarmányozási célra felhasznált termékként, állatok tartására szolgáló épületek és létesítmények tisztítására és fertőtlenítésére szolgáló termékként, az állattartó épületekben és létesítményekben használatos, kártevők és betegségek elleni szerként, illetve bármely egyéb célra, amennyiben azt a II. melléklet bizonyos termékek vonatkozásában meghatározza. Ezek kizárólag az I. és a II. mellékletben megállapított sajátos feltételek mellett használhatók, továbbá annyiban, amennyiben megfelelő használatuk az érintett tagállamok általános mezőgazdaságában a vonatkozó közösségi rendelkezéseknek vagy a közösségi joggal összhangban lévő nemzeti rendelkezéseknek megfelelően engedélyezett;

c) csak a (2) bekezdésben említett ökológiai termelési módszerrel előállított vetőmag vagy vegetatív szaporítóanyag felhasználására kerül sor;

d) géntechnológiával módosított szervezetek és/vagy az ilyen szervezetekből származó termékek használata tilos, kivéve az állatgyógyászati készítményeket.

(2) Az ökológiai termelési módszer a vetőmag és a vegetatív szaporítóanyag esetében azt jelenti, hogy a vetőmagok esetében az anyanövény, illetve a vegetatív szaporítóanyagok esetében a szülőnövény(ek) előállítása:

a) géntechnológiával módosított szervezet és/vagy ilyen szervezetből származó termék felhasználása nélkül, valamint

b) legalább egy generáción keresztül, illetve évelő növények esetén két vegetációs időszakon keresztül, az (1) bekezdés a) és b) pontjának megfelelően történt.

▼M10

a) Az (1) bekezdés c) pontjától eltérve, a nem ökológiai termelési módszerrel előállított vetőmagvak és növényi szaporítóanyagok – ►M15 2003. december 31-én ◄ véget érő átmeneti időszak folyamán – a tagállam illetékes hatóságának jóváhagyásával felhasználhatók, amennyiben az ilyen szaporítóanyagok felhasználói a tagállam ellenőrző szervezete vagy hatósága számára kielégítő módon igazolják, hogy a piacon nem tudtak beszerezni az adott fajból megfelelő fajtájú olyan szaporítóanyagot, amely a (2) bekezdés előírásainak megfelelt volna. Ilyen esetben a II. melléklet B. részében nem szereplő termékekkel nem kezelt szaporítóanyagot kell használni, amennyiben ez a közösségi piacon beszerezhető. A tagállamok az e bekezdés alapján kiadott minden engedélyről tájékoztatják a többi tagállamot és a Bizottságot.

b) A következő kérdésekről a 14. cikkben foglalt eljárás szerint hozható döntés: — az a) pontban említett átmeneti intézkedésre vonatkozó korlátozások ►M15 2003. december 31-én ◄ előtt történő bevezetése bizonyos fajú és/vagy jellegű szaporítóanyagok és/vagy a kémiai kezelések mellőzése tekintetében, — az a) pontban előírt eltéréseknek ►M15 2003. december 31-én ◄ fenntartása bizonyos fajú és/vagy jellegű szaporítóanyagok vonatkozásában, a Közösség egészére vagy egyes részeire vonatkozóan, — eljárási szabályzat és feltételek bevezetése az a) pontban említett eltérésekre vonatkozóan, valamint az érintett szakmai szervezeteknek, a többi tagállamnak és a Bizottságnak ezzel kapcsolatban történő tájékoztatására vonatkozóan.

(4) A Bizottság ►M15 2002. december 31-ig ◄ felülvizsgálja e cikk rendelkezéseit, különösen az (1) bekezdés c) pontját és a (2) bekezdést, valamint benyújtja ezek módosítására irányuló esetleges javaslatait.

▼M10

6a. cikk

(1) E cikk alkalmazásában „palánta” a növénytermesztés céljából ültetésre szánt egész palánta.

(2) Az ökológiai termelési módszer szerint a termelők által használt palántáknak a 6. cikkel összhangban előállítottnak kell lenniük.

(3) A (2) bekezdéstől eltérve, a nem ökológiai termelési módszerrel előállított palánták 1997. december 31-én véget érő átmeneti időszak folyamán felhasználhatók, amennyiben a következő feltételek teljesülnek:

a) a tagállam illetékes hatósága engedélyezte a felhasználást, miután a kérdéses anyagok felhasználója vagy felhasználói a tagállam ellenőrző szervezete vagy hatósága számára kielégítő módon igazolták, hogy az adott faj megfelelő fajtáját a közösségi piacon nem tudták beszerezni;

b) a vetés óta eltelt időben a palántákat nem kezelték a II. melléklet A. és B. részében felsoroltaktól eltérő termékekkel;

c) a palánták olyan termelőtől származnak, aki, illetőleg amely a 9. cikkben előírt rendszerrel egyenértékű ellenőrzési rendszert fogadott el, és vállalta a b) pontban foglalt korlátozás betartását; ez a rendelkezés 1996. január 1-jén lép hatályba;

d) az elültetett palántákat betakarítás előtt legalább hat héten át a 6. cikk (1) bekezdése a) és b) pontjának rendelkezéseivel összhangban nevelték;

e) az ilyen palántákból nyert összetevőket tartalmazó termékek címkéjén nem tüntethető fel a 10. cikkben említett jelölés;

f) a (4) bekezdésben említett eljárás alkalmazásából eredő korlátozások sérelme nélkül, az e bekezdés alapján adott engedélyeket vissza kell vonni, amint a kínálati hiány megszűnik, egyéb esetben azok legkésőbb 1997. december 31-én hatályukat vesztik.

a) Amennyiben a (3) bekezdésben említett engedély megadására került sor, a tagállam haladéktalanul tájékoztatja a többi tagállamot és a Bizottságot a következőkről: — az engedély kiadásának időpontja, — az érintett faj és fajta megnevezése, — a kérelmezett mennyiségek, és ezek szükségességének indokolása, — a tárolás várható időtartama, — a Bizottság vagy a tagállamok által kért bármely egyéb információ.

b) .Amennyiben valamely tagállam olyan adatokat szolgáltat a Bizottságnak és az engedélyt kiadó tagállamnak, hogy valamely megfelelő fajta beszerezhető a kínálati hiány időszaka alatt, a tagállam mérlegeli az engedély visszavonását vagy az érvényességi idejének lerövidítését, és megtett intézkedéseiről – a tájékoztatás kézhezvételétől számított 10 napon belül – értesíti a Bizottságot és a többi tagállamot.

c) Ha valamely tagállam kéri vagy a Bizottság kezdeményezi, az ügyet kivizsgálásra a 14. cikkben említett bizottság elé kell utalni. A 14. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően döntés hozható az engedély visszavonásáról, illetve érvényességi idejének módosításáról.

▼B

7. cikk

▼M15

(1) Az e rendelet elfogadásakor a 6. cikk (1) bekezdésének b) pontja szerinti valamely célra még nem engedélyezett termékeket fel lehet venni a II. mellékletbe, feltéve hogy a következő feltételek teljesülnek:

a) amennyiben a kártevők vagy a betegségek elleni védekezés céljából, vagy az állattartó épületek és létesítmények tisztítása és fertőtlenítése céljából használják fel azokat: — nélkülözhetetlenek valamely olyan károsító szervezet vagy konkrét betegség elleni védekezésben, amelynek esetében nem állnak rendelkezésre más biológiai, termesztési, fizikai vagy növénynemesítési alternatívák, továbbá — felhasználási feltételeik kizárják a vetőmaggal, a növénnyel, a növényi termékkel vagy az állattal és az állati termékkel való közvetlen érintkezést; évelő növények esetében azonban megvalósulhat a közvetlen érintkezés, de csupán az ehető részek (gyümölcsök) növekedési időszakán kívül, feltéve hogy az ilyen alkalmazás közvetve nem vezet az ehető részekben szermaradványok megjelenéséhez, továbbá — használatuk nem idéz elő elfogadhatatlan környezeti hatást, környezetszennyezést, és nem is járul hozzá ilyenhez;

▼B

b) amennyiben azokat trágyázás vagy talajjavítás céljából használják,: — nélkülözhetetlenek a növények meghatározott tápanyagszükségletének kielégítéséhez, illetve meghatározott talajjavítási célok eléréséhez, amely az I. mellékletben említett módszerekkel nem oldható meg, továbbá — felhasználásuk nem idéz elő elfogadhatatlan környezeti hatást, és nem járul hozzá a környezet szennyezéséhez.

▼M10

(1a) Az (1) bekezdésben előírt feltételek nem vonatkoznak azokra a termékekre, amelyeket e rendelet elfogadását megelőzően a Közösségben alkalmazott biogazdálkodási szabályzatoknak megfelelően széles körben használtak.

▼M15

(1b) Az állatok takarmányozásában használt ásványi anyagok és nyomelemek tekintetében a II. melléklet e termékek további forrásait tartalmazhatja, feltéve hogy azok természetes eredetűek vagy – ennek hiányában – szintetikusak, de ugyanolyan formában jelennek meg, mint a természetes termékek.

▼B

(2) Szükség szerint a következőket lehet meghatározni a II. mellékletben felsorolt termékek esetében:

— a termék részletes ismertetése,

— felhasználásának feltételei, valamint az összetételére és/vagy oldhatóságára vonatkozó előírások, különös tekintettel arra, hogy e termékek esetében gondoskodni kell arról, hogy a növények ehető részein, illetve az ehető növényi termékekben minimális legyen a szermaradványok jelenléte, valamint minimális legyen a környezetre gyakorolt hatásuk,

— az 1. cikkben említett termékekre vonatkozó különleges címkézési követelmények, amennyiben az ilyen termékeket egyes, a II. mellékletben felsorolt termékek segítségével állították elő.

(3) A Bizottság a 14. cikkben megállapított eljárás szerint fogadja el a II. mellékletnek az (1) bekezdésben említett termékek jegyzékbe való felvételére vagy törlésére, illetve a (2) bekezdésben említett meghatározások felvételére vagy törlésére vonatkozó módosításait.

(4) Amennyiben valamely tagállam úgy véli, hogy egy terméket fel kell venni a II. mellékletbe, illetve hogy az említett mellékletet módosítani szükséges, gondoskodnia kell az új termék mellékletbe való felvételére, illetve a melléklet módosítására vonatkozó indokokat összefoglaló iratanyagnak a többi tagállam és a Bizottság számára történő hivatalos megküldéséről, amely utóbbi a 14. cikkben említett bizottság elé terjeszti azt.







Ellenőrzési rendszer

8. cikk

▼M28

(1) Az a gazdasági szereplő, aki vagy amely az 1. cikkben meghatározott termékeket – azok későbbi forgalomba hozatalának céljával – előállít, készít, tárol vagy harmadik országból importál, illetőleg ilyen termékeket forgalmaz, köteles

a) értesíteni e tevékenységről annak a tagállamnak az illetékes hatóságát, amelyben a tevékenységet végzi; ennek az értesítésnek tartalmaznia kell a IV. mellékletben említett információkat;

b) alávetni magát a 9. cikkben említett ellenőrzési rendszernek.

A tagállamok mentesíthetik e bekezdés alkalmazása alól azokat a gazdasági szereplőket, akik vagy amelyek az ilyen termékeiket közvetlenül a végső fogyasztóknak vagy felhasználóknak értékesítik, amennyiben e termékeket nem az értékesítéstől eltérő, egyéb célra állítják elő, készítik, tárolják, illetőleg importálják harmadik országból.

Ha a gazdasági szereplő az első albekezdésben említett tevékenységek bármelyikét harmadik félnek alvállalkozásba adja ki, a gazdasági szereplőre ennek ellenére továbbra is az a) és b) pontban említett előírások vonatkoznak, az alvállalkozásba kiadott tevékenységekre pedig a 9. cikkben említett ellenőrzési rendszer vonatkozik.

▼B

(2) A tagállamok az értesítések fogadására kijelölnek egy hatóságot vagy szervezetet.

A tagállamok rendelkezhetnek bármely olyan kiegészítő információ rendelkezésre bocsátásáról, amelyet az érintett gazdasági szereplők eredményes felügyelete szempontjából szükségesnek tartanak.

(3) Az illetékes hatóság gondoskodik arról, hogy az érdekelt feleknek rendelkezésére álljon az ellenőrzési rendszer hatálya alá tartozó gazdasági szereplők nevét és címét tartalmazó naprakész jegyzék.

9. cikk

▼M28

(1) A tagállamok ellenőrzési rendszert alakítanak ki, amelyet a kijelölt ellenőrző hatóság vagy hatóságok, és/vagy elismert magánszervezetek működtetnek, és amely a 8. cikk (1) bekezdésében említett gazdasági szereplőkre vonatkozik.

▼B

(2) A tagállamok meghozzák azokat az intézkedéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy az e rendelet előírásainak megfelelő és az ellenőrzés költségeihez hozzájárulást fizető gazdasági szereplők számára az ellenőrzési rendszer elérhetővé váljék.

(3) Az ellenőrzési rendszer legalább a III. mellékletben meghatározott elővigyázatossági és ellenőrző intézkedések alkalmazását foglalja magában.

(4) A magánszervezetek által működtetett ellenőrzési rendszer alkalmazása céljából a tagállamok kijelölik az ilyen szervezetek elismerésére és felügyeletére hatáskörrel rendelkező hatóságot.

(5) Az ellenőrzést végző magánszervezetek elismerése során a következőket kell figyelembe venni:

a) a követendő szabványos ellenőrzési eljárás, amely tartalmazza azon ellenőrző és elővigyázatossági intézkedések részletes ismertetését, amelyeknek az ellenőrzött gazdasági szereplők tekintetében történő alkalmazását a szervezet vállalja;

b) a szervezet által ►M10 szabálytalanság és/vagy jogsértés ◄ esetén alkalmazni kívánt szankciók;

c) a megfelelő erőforrások – képzett munkaerő, ügyintézési és technikai eszközök – megléte, az ellenőrzés terén szerzett tapasztalat és a megbízhatóság;

d) az ellenőrző szervezetnek az ellenőrzött gazdasági szereplőkkel szembeni elfogulatlansága.

(6) Az ellenőrző szervezet elismerését követően az illetékes hatóság:

a) gondoskodik az ellenőrző szervezet által végrehajtott ellenőrzések objektivitásáról;

b) meggyőződik az ellenőrzések eredményességéről;

c) tudomást szerez a megállapított ►M10 szabálytalanságokról és/vagy jogsértésekről ◄ és az alkalmazott szankciókról;

d) visszavonja az ellenőrző szervezet engedélyét, amennyiben a szervezet nem tesz eleget az a) és a b) pontban említett követelményeknek, vagy már nem teljesíti az (5) bekezdésben szereplő feltételeket, vagy nem teljesíti ►M10 a (7), a (8), a (9) és a (11) bekezdésben megállapított ◄ követelményeket.

▼M10

(6a) A tagállamok 1996. január 1-je előtt minden, e cikk rendelkezéseivel összhangban elismert, illetve kijelölt ellenőrző szervezet, illetve hatóság részére kódszámot adnak ki. Erről értesítik a többi tagállamot és a Bizottságot; a Bizottság a kódszámokat a 15. cikk utolsó albekezdésében említett jegyzékben teszi közzé.

▼B

(7) Az (1) bekezdésben említett ellenőrző hatóság és elismert ellenőrző magánszervezetek:

a) gondoskodnak arról, hogy az ellenőrzésük alatt álló vállalkozások tekintetében legalább a III. mellékletben meghatározott ellenőrző és elővigyázatossági intézkedéseket alkalmazzák;

b) az ellenőrzési tevékenységük során tudomásukra jutott információkat és adatokat a kérdéses vállalkozás képviselőjén és az illetékes hatóságokon kívül más személy számára nem fedik fel. ►M28 Megfelelően indokolt kérelemre azonban, ahol ez annak a garantálása érdekében szükséges, hogy a termékek e rendelet előírásainak megfelelően készültek, az előbbi hatóságok és szervezetek az ellenőrzésük eredményére vonatkozó lényeges információkat más ellenőrző hatóságokkal vagy elismert ellenőrző szervezetekkel megoszthatják. Az előbbi hatóságok és szervezetek a fenti információkat saját kezdeményezésre is megoszthatják egymással. ◄

(8) Az elismert ellenőrző szervezetek:

a) felügyelet céljából lehetővé teszik az illetékes hatóság számára az irodáikba és létesítményeikbe történő belépést, továbbá minden információt és segítséget megadnak, amelyet az illetékes hatóság az e rendelet szerinti kötelezettségeinek teljesítéséhez szükségesnek tart;

b) a tagállam illetékes hatóságának minden év január 31-ig megküldik az előző év december 31-én ellenőrzésük alatt álló gazdasági szereplők jegyzékét, és az említett hatósághoz összefoglaló éves jelentést nyújtanak be.

(9) Az (1) bekezdésben említett ellenőrző hatóság és ellenőrző szervezetek:

▼M28

a) gondoskodnak arról, hogy amennyiben az 5. és 6. cikk, vagy a takarmányok, az összetett takarmányok és a takarmány-alapanyagok ökológiai termelési módszerével kapcsolatos címkézési követelményekről szóló, 2003. február 5-i 223/2003/EK bizottsági rendelet 3. és 4. cikkének rendelkezései, illetve a III. mellékletben említett intézkedések végrehajtása terén szabálytalanság megállapítására kerül sor, az ökológiai termelési módszerre utaló, 2. cikkben foglalt jelölésnek az adott szabálytalanság által érintett teljes készletről, illetve terméksorról való eltávolítása megtörténjen ( 16 );

▼B

b) amennyiben nyilvánvaló vagy hosszú távú hatást kiváltó jogsértés megállapítására kerül sor, az érintett gazdasági szereplőt a tagállam illetékes hatóságával egyeztetett időtartamra eltiltják az ökológiai termelési módszerre utaló jelöléssel ellátott termékek forgalmazásától.

(10) A 14. cikkben megállapított eljárás szerint a következőket lehet elfogadni:

a) az (5) bekezdésben szereplő követelményekre és a (6) bekezdésben felsorolt intézkedésekre vonatkozó részletes szabályok;

b) a (9) bekezdés rendelkezéseinek végrehajtására vonatkozó intézkedések.

▼M10

(11) 1998. január 1-jétől kezdődő hatállyal, az (5) és a (6) bekezdés rendelkezéseinek sérelme nélkül, az elismert ellenőrző szervezeteknek meg kell felelniük az ►M15 ————— ◄ EN 45011 szabványban foglalt feltételek szerint megállapított követelményeknek.

▼M15

a) A haszonállatokból készült húsipari termékek előállítása tekintetében a tagállamok – a III. melléklet rendelkezéseinek sérelme nélkül – biztosítják, hogy az ellenőrzések a termelés, a levágás, a darabolás és minden egyéb feldolgozás valamennyi fázisára – egészen a fogyasztó részére történő értékesítésig – kiterjedjenek, hogy a technikailag lehetséges mértékben garantált legyen az állati termékek nyomon követhetősége a termelési és feldolgozási folyamat során, attól a termelőegységtől kiindulva, ahol az állatot tartják, a végső csomagolást és/vagy a címkézést végző egységig. A tagállamok – a 15. cikkben említett ellenőrzési jelentés megküldése mellett – tájékoztatják a Bizottságot a megtett intézkedésekről és azok következményeiről.

b) Az egyéb, nem húsipari állati termékek tekintetében a III. melléklet tartalmazza a technikailag lehetséges mértékű nyomon követhetőséget biztosító további rendelkezéseket.

c) A 9. cikk alapján tett intézkedések minden esetben biztosítják a fogyasztók számára a garanciát arra vonatkozóan, hogy a termékek előállítása e rendeletnek megfelelően történt.

▼B







Az ellenőrzési rendszernek való megfelelésre utaló jelölés

10. cikk

▼M10

(1) Az V. mellékletben bemutatott, arra utaló jelölés és/vagy logó, hogy egy termék az adott ellenőrzési rendszernek megfelel, csak akkor tüntethető fel az 1. cikkben említett termékeken, ha az érintett termékek:

a) megfelelnek az 5. cikk (1), illetve (3) bekezdésében szereplő követelményeknek;

▼C3

b) a 9. cikkben említett ellenőrzési rendszer keretében ellenőrzés alatt álltak, vagy a 11. cikknek megfelelően hozták be azokat; a 11. cikk (6) bekezdésének megfelelően behozott termékek esetében azonban az ellenőrzési rendszer alkalmazásakor a 9. cikkben – és különösen annak (4) bekezdésében – megállapított követelményekkel egyenértékű követelményeknek kell teljesülniük;

▼M10

c) az előállító vagy a feldolgozó által közvetlenül a végső fogyasztó részére zárt csomagolásban kerülnek eladásra, illetve előre csomagolt élelmiszerként kerülnek forgalomba; ha az előállító vagy a feldolgozó közvetlenül a végső fogyasztónak adja el a terméket, a lezárt csomagolás nem követelmény, amennyiben az ilyen jelöléssel ellátandó termék címkéje lehetővé teszi a termék pontos és egyértelmű azonosítását;

d) olyan címkével vannak ellátva, amelyen szerepel az előállító, a feldolgozó vagy az értékesítő neve és/vagy cégneve, az ellenőrző hatóság vagy szervezet neve vagy kódszáma, továbbá az élelmiszerek jelölésére vonatkozó, a közösségi jogszabályokkal összhangban lévő rendeletek rendelkezései által előírt további jelölések.

▼B

(2) A címkén és a reklámanyagokban nem szerepelhet olyan állítás, amely azt sugallná a vevő számára, hogy az V. mellékletben bemutatott jelölés a jobb érzékszervi tulajdonságok, a nagyobb tápérték vagy a jobb higiéniai tulajdonságok garanciáját jelenti.

(3) A 9. cikk (1) bekezdésében említett ellenőrző hatóság és ellenőrző szervezetek:

a) gondoskodnak arról, hogy amennyiben az ►M10 5. és a 6. cikk ◄ , illetve a III. mellékletben említett intézkedések tekintetében szabálytalanság megállapítására kerül sor, az V. mellékletben szereplő jelölésnek az adott szabálytalanság által érintett teljes készletről, illetve terméksorról való eltávolítása megtörténjen;

b) amennyiben nyilvánvaló vagy hosszú távú hatást kiváltó jogsértés megállapítására kerül sor, az érintett gazdasági szereplőtől a tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságával egyeztetett időtartamra megvonják az V. mellékletben szereplő jelölés használatának a jogát.

(4) Az V. mellékletben szereplő jelölésnek az 5., a 6. és a 7. cikk, valamint a III. mellékletben szereplő rendelkezések tekintetében történő egyes jogsértések megállapítása esetében való visszavonására vonatkozó szabályokat a 14. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően lehet elfogadni.

▼M10







Általános végrehajtási intézkedések

10a. cikk

(1) Amennyiben valamely tagállam egy másik tagállamból érkező és a 2. cikkben és/vagy az V. mellékletben szereplő jelöléssel ellátott termékben e rendelet alkalmazása tekintetében szabálytalanságot vagy jogsértést állapít meg, arról tájékoztatja az ellenőrző hatóságot kijelölő, illetve az ellenőrző szervezetet elismerő tagállamot, valamint a Bizottságot.

(2) A tagállamok minden szükséges intézkedést és lépést megtesznek a 2. cikkben és/vagy az V. mellékletben szereplő jelölések használatával kapcsolatos visszaélések megelőzése érdekében.

▼B







Harmadik országból történő behozatal

▼M41

11. cikk

(1) Harmadik országból behozott terméket ökológiai termelési módszerre utaló címkével ellátva akkor lehet forgalomba hozni a Közösség piacán, ha:

a) a termék megfelel az e rendelet 5. és 6. cikkében megállapított rendelkezéseknek;

b) valamennyi gazdasági szereplő – beleértve az exportőröket is – alávetette tevékenységét a (2) bekezdés szerint elismert ellenőrző szervnek vagy hatóságnak; és

c) az érintett gazdasági szereplők bármikor olyan dokumentációval tudnak szolgálni az importőrök vagy a nemzeti hatóságok számára, amely lehetővé teszi az utolsó műveletet végrehajtó gazdasági szereplő és az ellenőrzése alá tartozó terméktípus vagy termékskála megállapítását, valamint lehetővé teszi annak ellenőrzését, hogy az említett szereplő megfelel-e az a) és b) pont rendelkezéseinek, továbbá az érvényességi időtartam ellenőrzését.

(2) A Bizottság a 14. cikk (2) bekezdésében említett eljárással elismeri az (1) bekezdés b) pontjában említett ellenőrző szerveket és hatóságokat, beleértve a 9. cikkben említett ellenőrző szerveket és hatóságokat is, amelyek jogosultak a harmadik országbeli ellenőrzések elvégzésére és az (1) bekezdés c) pontjában említett dokumentáció kiállítására, és összeállítja ezen ellenőrző szervek és hatóságok jegyzékét.

Az ellenőrző szervek teljesítik az EN 45011 európai szabványban vagy az ISO 65 „Terméktanúsítási rendszereket működtető szervezetekre vonatkozó általános követelmények” című útmutatónak az Európai Unió Hivatalos Lapjának C sorozatában legutóbb közzétett változatában meghatározott követelményeket. Az akkreditáló szerv elvégzi az ellenőrző szerv tevékenységének rendszeres helyszíni ellenőrzését, nyomon követését és többéves újraértékelését.

Az elismerés iránti kérelmek elbírálása során a Bizottság felkéri az ellenőrző szervet vagy hatóságot, hogy minden szükséges tájékoztatást adjon meg. A Bizottság szakértőket bízhat meg azzal a feladattal, hogy a helyszínen vizsgálják meg a termelési szabályokat és az érintett ellenőrző szerv vagy ellenőrző hatóság által a harmadik országban végrehajtott ellenőrzési tevékenységeket.

Az elismert ellenőrző szervek vagy hatóságok benyújtják az akkreditáló szerv vagy adott esetben az illetékes hatóság által készített, tevékenységük rendszeres helyszíni ellenőrzéséről, felügyeletéről és többéves újraértékeléséről szóló értékelő jelentéseket.

A Bizottság az értékelő jelentések alapján a tagállamok közreműködésével – az elismerések rendszeres felülvizsgálatával – biztosítja az elismert ellenőrző szervek és ellenőrző hatóságok megfelelő felügyeletét. A felügyelet jellegét a szabálytalanságoknak vagy az e rendeletben foglalt vagy az azon alapuló rendelkezések megszegésének előfordulására irányuló kockázatelemzés alapján kell meghatározni.

(3) Harmadik országból behozott terméket ökológiai termelési módszerre utaló címkével ellátva akkor is lehet forgalomba hozni a Közösség piacán, ha:

a) a terméket az 5. és 6. cikkben megállapított, a Közösségben az ökológiai termelésre vonatkozó termelési szabályokkal egyenértékű termelési előírásoknak megfelelően állították elő;

b) a gazdasági szereplőkre a 8. és 9. cikkben említett intézkedésekkel azonos hatékonyságú ellenőrző intézkedések vonatkoznak, és ezen ellenőrző intézkedéseket folyamatosan és hatékonyan alkalmazzák;

c) a gazdasági szereplők az érintett termék harmadik országbeli előállításának, feldolgozásának és forgalmazásának valamennyi szakaszában alávetik tevékenységüket a (4) bekezdés szerint elismert ellenőrző rendszernek, vagy az (5) bekezdés szerint elismert ellenőrző szervnek vagy hatóságnak; és

d) a termék tanúsítvánnyal rendelkezik, amelyet valamely harmadik országnak a (4) bekezdés szerint elismert illetékes hatóságai vagy ellenőrző szervei, vagy az (5) bekezdés szerint elismert ellenőrző szerv vagy ellenőrző hatóság bocsátott ki, és amely igazolja, hogy a termék megfelel az e bekezdésben meghatározott feltételeknek. A tanúsítvány eredeti példányának az első címzett telephelyéig kísérnie kell az árut. Ezt követően az importőr legalább két évig köteles megőrizni a tanúsítványt, és az ellenőrző szerv, valamint adott esetben az ellenőrző hatóság rendelkezésére bocsátani.

(4) A Bizottság a 14. cikk (2) bekezdésében említett eljárással elismerheti azokat a harmadik országokat, amelyek termelési rendszere megfelel az 5. és 6. cikkben megállapítottakkal egyenértékű szabályoknak, valamint amelyek ellenőrző intézkedései azonos hatékonyságúak a 8. és 9. cikkben megállapított intézkedésekével, és összeállíthatja ezen országok jegyzékét. Az egyenértékűség elbírálásakor figyelembe kell venni a Codex Alimentarius CAC/GL 32 iránymutatásait.

Az elismerés iránti kérelmek elbírálása során a Bizottság felkéri a harmadik országot, hogy minden szükséges tájékoztatást adjon meg. A Bizottság szakértőket bízhat meg azzal a feladattal, hogy a helyszínen vizsgálják meg az érintett harmadik ország termelési szabályait és ellenőrzési rendszerét.

Az elismert harmadik országok minden év március 31-ig az ellenőrző intézkedések meghozataláról és végrehajtásáról szóló rövid éves jelentést küldenek a Bizottságnak.

A Bizottság az éves jelentésekben található tájékoztatás alapján a tagállamok közreműködésével – az elismerések rendszeres felülvizsgálatával – biztosítja az elismert harmadik országok megfelelő felügyeletét. A felügyelet jellegét a szabálytalanságoknak vagy az e rendeletben foglalt vagy az azon alapuló rendelkezések megszegésének előfordulására irányuló kockázatelemzés alapján kell meghatározni.

(5) Olyan termékek esetében, amelyeket nem az (1) bekezdés szerint hoznak be, vagy nem a (4) bekezdés szerint elismert országból hoznak be, a Bizottság a 14. cikk (2) bekezdésében említett eljárással elismerheti azokat az ellenőrző szerveket és hatóságokat, beleértve a 9. cikkben említett ellenőrző szerveket és hatóságokat is, amelyek a (3) bekezdés céljából jogosultak a harmadik országbeli ellenőrzések elvégzésére és a tanúsítványok kiállítására, és összeállítja ezen ellenőrző szervek és hatóságok jegyzékét. Az egyenértékűség elbírálásakor figyelembe kell venni a Codex Alimentarius CAC/GL 32 iránymutatásait.

A Bizottság megvizsgál minden elismerés iránti kérelmet, amelyet valamely harmadik ország ellenőrző szerve vagy hatósága nyújtott be.

Az elismerés iránti kérelmek elbírálása során a Bizottság felkéri az ellenőrző szervet vagy hatóságot, hogy minden szükséges tájékoztatást adjon meg. Az akkreditáló szerv, vagy adott esetben az illetékes hatóság elvégzi az ellenőrző szerv vagy hatóság tevékenységének rendszeres helyszíni ellenőrzését, nyomon követését és többéves újraértékelését A Bizottság szakértőket bízhat meg azzal a feladattal, hogy a helyszínen vizsgálják meg a termelési szabályokat és az érintett ellenőrző szerv vagy ellenőrző hatóság által a harmadik országban végrehajtott ellenőrzési tevékenységeket.

Az elismert ellenőrző szervek vagy hatóságok benyújtják az akkreditáló szerv vagy adott esetben az illetékes hatóság által készített, tevékenységük rendszeres helyszíni ellenőrzéséről, nyomon követéséről és többéves újraértékeléséről szóló értékelő jelentéseket.

A Bizottság az értékelő jelentések alapján a tagállamok közreműködésével – az elismerések rendszeres felülvizsgálatával – biztosítja az elismert ellenőrző szervek és ellenőrző hatóságok megfelelő felügyeletét. A felügyelet jellegét a szabálytalanságoknak vagy az e rendeletben foglalt vagy az azon alapuló rendelkezések megszegésének előfordulására irányuló kockázatelemzés alapján kell meghatározni.

(6) 2007. január 1-jétől az (5) bekezdés szerint elismert ellenőrző szervek és hatóságok első jegyzékének közzétételét követő 12 hónapig valamely tagállam illetékes hatósága engedélyezheti az importőrök számára azon tagállamban, amelyben a 8. cikk (1) bekezdésének megfelelően bejelentették tevékenységüket, hogy a (4) bekezdésben említett jegyzékben nem szereplő harmadik országokból behozott termékeket forgalmazzanak, amennyiben az importőrök megfelelően bizonyítják, hogy a (3) bekezdés a) és b) pontjában említett feltételek teljesülnek. Ha a feltételek már nem teljesülnek, az engedélyt haladéktalanul vissza kell vonni. Az engedélyek legkésőbb az (5) bekezdés szerint elismert ellenőrző szervek és hatóságok első jegyzékének közzétételét követő 24 hónap múlva lejárnak. A behozott terméknek az engedélyező tagállam illetékes hatósága által a tanúsítványok kiállítására felhatalmazott hatóság vagy szerv által kiadott tanúsítvánnyal kell rendelkeznie. A tanúsítvány eredeti példányának az első címzett telephelyéig kísérnie kell az árut; ezt követően az importőr legalább két évig köteles megőrizni a tanúsítványt, és az ellenőrző szerv, valamint adott esetben az ellenőrző hatóság rendelkezésére bocsátani.

Valamennyi tagállam tájékoztatja a többi tagállamot és a Bizottságot az e bekezdés értelmében megadott valamennyi engedélyről, beleértve a termelési előírásokra és az érintett ellenőrző intézkedésekre vonatkozó tájékoztatást.

A 14. cikkben említett bizottság valamely tagállam kérésére vagy a Bizottság kezdeményezésére megvizsgálja az e bekezdés értelmében megadott engedélyt. Amennyiben a vizsgálat megállapítja, hogy az e cikk (3) bekezdésének a) és b) pontjában említett feltételek nem teljesülnek, a Bizottság felszólítja az engedélyező tagállamot az engedély visszavonására.

Az érintett tagállam illetékes hatósága által e bekezdés értelmében valamely importőrnek 2006. december 31. előtt megadott, harmadik országból behozott termékek forgalmazására szóló engedély legkésőbb 2007. december 31-én érvényét veszti.

(7) A Bizottság a 14. cikk (2) bekezdésében említett eljárással elfogadja e cikk alkalmazásának részletes szabályait, különös tekintettel az alábbiakra:

a) a harmadik országok, ellenőrző szervek és ellenőrző hatóságok elismerésekor követendő kritériumok és eljárások, beleértve az elismert harmadik országok, ellenőrző szervek és ellenőrző hatóságok jegyzékének közzétételét; és

b) az e cikk (1) bekezdésében említett dokumentáció, valamint a (3) bekezdés d) pontjában és (6) bekezdésében említett tanúsítvány, figyelembe véve az elektronikus tanúsítvány előnyeit, többek között a csalás elleni fokozott védelmet.

▼B







Szabad mozgás a Közösségen belül

12. cikk

A tagállamok a termelési móddal, a címkézéssel, illetve a termelési mód bemutatásával kapcsolatos okból nem tilthatják és nem korlátozhatják az 1. cikkben meghatározott, e rendelet előírásainak megfelelő termékek forgalmazását.

▼M15

Azonban az I. melléklet B. részében említett, állattenyésztésre vonatkozó szabályok tekintetében a tagállamok szigorúbb szabályokat is alkalmazhatnak a területükön tenyésztett haszonállatokra és előállított állati termékekre vonatkozóan, feltéve hogy ezek a szabályok összhangban vannak a közösségi joggal és nem tiltják vagy korlátozzák más olyan haszonállatok és állati termékek forgalmazását, amelyek e rendelet követelményeinek megfelelnek.

▼B







Közigazgatási rendelkezések és végrehajtás

▼M15

13. cikk

A 14. cikkben megállapított eljárással összhangban a következők fogadhatók el:

— e rendelet alkalmazására vonatkozó részletes szabályok,

— az I-IV., a VI., a VII. és a VIII. melléklet módosítása,

— az V. melléklet módosítása egy olyan közösségi logó meghatározása céljából, amely vagy kíséri vagy helyettesíti azt a jelölést, amely arra utal, hogy a termékek az ellenőrzési rendszer hatálya alá tartoznak,

— korlátozások és végrehajtási intézkedések az állatgyógyászati készítményekre vonatkozó, a 6. cikk (1) bekezdésének d) pontjában említett eltérési lehetőség alkalmazása céljából,

— a tudományos ismereteknek vagy a technikai fejlődésnek megfelelő végrehajtási intézkedések a GMSZ-k és a GMSZ-származékok használatára vonatkozó tilalom alkalmazása céljából, különösen az elkerülhetetlen szennyeződés meg nem haladható, de minimis küszöbértéke tekintetében.

▼M25

14. cikk

(1) A Bizottságot egy bizottság segíti.

(2) Az e cikkre történő hivatkozás esetén az 1999/468/EK határozat ( 17 ) 5. és 7. cikkét kell alkalmazni.

Az 1999/468/EK határozat 5. cikkének (6) bekezdésében megállapított időtartam három hónap.

(3) A bizottság elfogadja eljárási szabályzatát.

▼B

15. cikk

Minden év július 1-jét megelőzően a tagállamok tájékoztatják a Bizottságot az előző évben e rendelet végrehajtása céljából hozott intézkedésekről, és különösen:

— megküldik azoknak a gazdasági szereplőknek a jegyzékét, akik, illetőleg amelyek előző év december 31-ig a 8. cikk (1) bekezdésének a) pontja szerinti értesítést készítettek, továbbá a 9. cikkben említett ellenőrzési rendszer alanyai,

— jelentést küldenek a 9. cikk (6) bekezdése alapján történő felügyeletről.

Továbbá a tagállamok minden év március 31-ig megküldik a Bizottságnak az előző év december 31-én elismert ellenőrző szervezetek jegyzékét, tájékoztatják a Bizottságot azok jogi formájáról és működési szerkezetéről, bevett ellenőrzési eljárásáról, szankciórendszeréről és szükség szerint jelükről.

A Bizottság minden évben az Európai Közösségek Hivatalos Lapja„C” sorozatában közzéteszi az előző albekezdésben megállapított határidőig hozzá bejelentett elismert szervezetek jegyzékeit.

▼M15

15a. cikk

Az e rendeletben előírt intézkedések, különösen a Bizottság által végrehajtandó intézkedések vonatkozásában, a 9. és a 11. cikkben, valamint a technikai mellékletekben megállapított célok elérése céljából, a szükséges előirányzatokat évente a költségvetési eljárás keretében kell elkülöníteni.

▼B

16. cikk

(1) Ez a rendelet az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba.

(2) Az e rendelet hatálybalépését követő kilenc hónapon belül a tagállamok végrehajtják a 8. és a 9. cikk rendelkezéseit.

▼M2

(3) Az 5. cikket, a 8. cikk (1) bekezdését és a 11. cikk (1) bekezdését 1993. január 1-jétől kell alkalmazni.

▼M41 —————

▼B

Az I. melléklet 1. pontjában említett átállási időszak betartása céljából figyelembe kell venni az e rendelet hatálybalépéséig eltelt időszakot, amennyiben a gazdasági szereplő az ellenőrző szervezet számára kielégítő módon bizonyítani tudja, hogy az adott időszak alatt az ökológiai termelésre vonatkozó hatályos nemzeti rendelkezéseknek, vagy ezek hiányában az ökológiai termelésre vonatkozó elismert nemzetközi normáknak megfelelően folytatta a termelést.

(4) Az e rendelet hatálybalépését követő 12 hónap folyamán a tagállamok, a 6. cikk (1) bekezdésétől eltérve, engedélyezhetik területükön a II. mellékletben nem szereplő anyagokat tartalmazó termékek felhasználását, amennyiben úgy vélik, hogy a 7. cikk (1) bekezdésének követelményei teljesülnek.

(5) A VI. mellékletnek az 5. cikk (7) bekezdésével összhangban történő elkészítését követő 12 hónapig a tagállamok nemzeti rendelkezéseiknek megfelelően továbbra is engedélyezhetik az említett VI. mellékletben nem szereplő anyagok felhasználását.

(6) A (4) és az (5) bekezdés alapján engedélyezett anyagokról minden tagállam tájékoztatja a többi tagállamot és a Bizottságot.

Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.









I. MELLÉKLET

A MEZŐGAZDASÁGI ÜZEMEKBEN FOLYÓ ÖKOLÓGIAI TERMELÉS ELVEI

▼M15

A. Növények és növényi termékek

▼M22

1.1. A 6. cikk (1) bekezdésének a), b) és d) pontjában megállapított és különösen e mellékletben előírt elveket – főszabály szerint – a vetést megelőzően legalább kétéves átállási időszakon keresztül alkalmazni kell a földtáblákon, illetve legelő esetében az ökológiai termelésből származó takarmányként történő felhasználása előtt legalább két évvel alkalmazni kell, illetve évelő növények esetében – a legelő kivételével – az 1. cikk (1) bekezdésének a) pontjában említett termékek első betakarítása előtt legalább három évvel alkalmazni kell. Az átállási időszak legkorábban azon a napon veheti kezdetét, amikor a termelő a 8. cikkel összhangban tevékenységét bejelentette, és mezőgazdasági üzemét a 9. cikkben előírt ellenőrzési rendszernek alávetette.

1.2. Az ellenőrző hatóság vagy szervezet azonban – az illetékes hatósággal egyetértésben – dönthet úgy, hogy visszamenőleges hatállyal az átállási időszak részeként ismer el bármely olyan korábbi időszakot, amelyben: a) a földtáblákra olyan program vonatkozott, amelyet a környezetvédelmi követelményekkel és a természeti környezet megőrzésével összeegyeztethető mezőgazdasági termelési módszerekről szóló, 1992. június 30-i 2078/92/EGK tanácsi rendelet ( 18 ) alapján, vagy az Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garanciaalapból (EMOGA) nyújtandó vidékfejlesztési támogatásról, valamint egyes rendeletek módosításáról, illetve hatályon kívül helyezéséről szóló, 1999. május 17-i 1257/1999/EK tanácsi rendelet ( 19 ) VI. fejezete alapján hajtottak végre, vagy a földtáblákra más hivatalos program vonatkozott, feltéve, hogy az érintett programok garantálták, hogy a II. melléklet A. és B. részében nem szereplő termékeket ezeken a földtáblákon nem használtak; vagy b) a földtáblák olyan természeti vagy mezőgazdasági területek voltak, amelyeket a II. melléklet A. és B. részében nem szereplő termékekkel nem kezeltek. Ezt az időszakot visszamenőleges hatállyal csak abban az esetben lehet figyelembe venni, ha az ellenőrző hatóság vagy szervezet számára kielégítő bizonyítékokat szolgáltattak arról, hogy a feltételek legalább három éven keresztül teljesültek.

1.3. Az ellenőrző hatóság vagy szervezet – az illetékes hatóság jóváhagyásával – bizonyos esetekben dönthet úgy, hogy a földtábla korábbi hasznosítására való tekintettel az 1.1. pontban meghatározott időtartamhoz képest meghosszabbítja az átállási időszakot.

1.4. Olyan földtáblák esetében, amelyeken az ökológiai termelésre való átállás már megtörtént, vagy éppen folyamatban van, és a földtáblákat nem kezelték a II. mellékletben nem szereplő termékkel, a tagállam az 1.1. pontban meghatározott időtartamnál rövidebb időre csökkentheti az átállási időszak tartamát a következő két esetben: a) a földtáblákat egy tagállam illetékes hatósága által a tagállam területén vagy annak bizonyos részein egy meghatározott növény vonatkozásában betegség vagy kártevő elleni védekezésként elrendelt kötelező intézkedés keretében a II. melléklet B. részében nem szereplő termékkel kezelték; b) a földtáblákat a tagállam illetékes hatósága által jóváhagyott tudományos vizsgálatok keretében a II. melléklet A. és B. részében nem szereplő termékkel kezelték. Ezekben az esetekben az átállási időszak tartamát a következő szempontok figyelembe vételével határozzák meg: — a szóban forgó növényvédő szer lebomlási folyamatának garantálnia kell, hogy az átállási időszak végére a talajban vagy – évelő kultúrák esetében – a növényben a szermaradványok mennyisége jelentéktelen lesz, — a kezelést követően betakarított termény ökológiai termelési módszerekre történő utalással nem értékesíthető, — az érintett tagállam köteles tájékoztatni a többi tagállamot és a Bizottságot a kötelező kezelés elrendelésére vonatkozó döntéséről.

▼M17

2.1. A talaj termékenységét és biológiai aktivitását elsősorban a következőképpen kell fenntartani, illetve fokozni: a) hüvelyes, zöldtrágya, vagy mélyen gyökerező növények megfelelő többéves vetésforgóban történő termesztésével; b) ökológiai állattartásból származó állati trágya talajba juttatásával az e melléklet B. részének 7.1. pontjában előírt rendelkezéseknek, illetve korlátozásoknak megfelelően; c) egyéb, az e rendeletben foglalt szabályok szerint termelő mezőgazdasági üzemekből származó, komposztált vagy nem komposztált szerves anyag talajba juttatásával.

2.2. A II. mellékletben említett egyéb szerves trágya, illetve műtrágya kivételesen, kiegészítő jelleggel alkalmazható annyiban, amennyiben: — a vetésforgóban termesztett növény megfelelő tápanyagellátása, illetve a talajjavítás nem lehetséges az előző pont a), b) és c) alpontjában meghatározott módszerekkel, — a II. mellékletben felsorolt, trágyából és/vagy állati ürülékből származó termékek tekintetében: ezek a termékek csak annyiban alkalmazhatók, amennyiben a fenti 2.1. pont b) alpontjában említett állati trágyával együtt használva, az e melléklet B. részének 7.1. pontjában említett korlátozásoknak megfelelnek.

2.3. A komposztaktiválásához a 4. cikk 12. pontja értelmében géntechnológiával nem módosított, megfelelő növényi alapú, illetve mikroorganizmus-készítmények használhatók. A kőzetlisztből, istállótrágyából vagy növényekből készült, úgynevezett „biodinamikus készítmények” szintén használhatók az e pontban, valamint a 2.1. pontban foglalt célokra.

2.4. A 4. cikk 12. pontja értelmében géntechnológiával nem módosított, az érintett tagállam mezőgazdaságában általánosan engedélyezett, megfelelő mikroorganizmus-készítmények alkalmazhatók a talaj általános állapotának, vagy a talaj, illetve a növények tápanyagellátásának javítása céljából, amennyiben az ilyen felhasználás szükségességét az ellenőrző szervezet vagy hatóság elismerte.

▼B

3. A kártevők, a betegségek és a gyomnövények ellen az alábbi intézkedések együttes alkalmazásával kell védekezni: — megfelelő fajok és fajták kiválasztása, — megfelelő vetésforgórendszer alkalmazása, — mechanikus talajművelési eljárások, — a kártevők természetes ellenségeinek védelme a számukra előnyös feltételek biztosítása révén (pl. sövények, fészkelő helyek, ragadozók jelenléte), — gyomperzselés. A II. mellékletben felsorolt termékek felhasználására kizárólag a termés közvetlen fenyegetettsége esetében kerülhet sor.

▼M4

4. A természeti területeken, erdőkben és mezőgazdasági művelés alatt álló területeken vadon termő, ehető növényeknek, illetve ezek részeinek gyűjtése ökológiai termelési módszernek minősül, feltéve, hogy: — az érintett területeket a gyűjtést megelőző három évben nem kezelték a II. mellékletben említettektől eltérő termékekkel. — a gyűjtés nem érinti a természetes élőhely stabilitását, sem pedig a gyűjtésre használt terület fajainak fennmaradását.

▼M13

5. A gombatermesztésben csak olyan táptalaj használható, amely kizárólag a következő összetevőkből áll: 5.1. istállótrágya és állati ürülék (beleértve a 2092/91/EGK rendelet II. melléklete A. részének 1–4. francia bekezdésében említett termékeket): a) vagy biogazdálkodást folytató mezőgazdasági üzemből; b) vagy, legfeljebb 25 %-os mértékig ( 20 ), olyan termékek, amelyek kielégítik a 2092/91/EGK rendelet II. melléklete A. részének 1–4. francia bekezdésében említett követelményeket, kizárólag abban az esetben, ha az 5.1. pont a) alpontjában említett termék nem szerezhető be; 5.2. az 5.1. pont alattiaktól (pl. szalma) eltérő, biogazdálkodást folytató mezőgazdasági üzemekből származó, mezőgazdasági eredetű termékek; 5.3. kémiailag nem kezelt tőzeg; 5.4. a kivágás után kémiai anyagokkal nem kezelt fa; 5.5. a 2092/91/EGK rendelet II. mellékletének A. részében felsorolt ásványi anyagok, víz és termőföld.

▼M15 —————

▼M15

B. Állatok és szarvasmarhafélékből (beleértve a bivaly- és bölényfajokat is), sertés-, juh-, kecske- és lófélékből, valamint baromfiból készült állati termékek

1. Általános elvek

1.1. Az állattenyésztés számos, biogazdálkodást folytató mezőgazdasági üzem tevékenységének szerves részét képezi.

1.2. Az állattenyésztésnek a mezőgazdasági termelési rendszerek egyensúlyához a növények tápanyagszükségletének biztosítása révén és a talaj szervesanyag-tartalmának javítása révén kell hozzájárulnia. Így segíthet a talaj – növény, növény – állat és állat – talaj közötti kölcsönhatás kialakításában és fenntartásában. E koncepció keretében a talaj nélküli termesztés („production hors sol”) nincs összhangban e rendelet előírásaival.

1.3. A megújuló természeti erőforrások hasznosításával (állati trágya, pillangós- és takarmánynövények) a növénytermesztő/állattartó rendszer és a legeltetéses rendszerek lehetővé teszik a talaj termékenységének fenntartását és hosszú távon történő fokozását, valamint hozzájárulnak a fenntartható mezőgazdaság fejlesztéséhez.

1.4. Az ökológiai állattartás termőföldhöz kapcsolódó tevékenység. Az e mellékletben engedélyezett kivételeken kívül, az állatok számára biztosítani kell a szabadtéri kifutókhoz való hozzáférést és a területegységre jutó állatlétszámot úgy kell korlátozni, hogy a termelőegységben biztosított legyen az állattartás és a növénytermesztés egysége, és ezáltal a minimumra lehessen csökkenteni a szennyezés minden formáját, különösen a talaj, a felszíni és a felszín alatti vizek szennyezését. Az állatok számának szoros összefüggésben kell lennie a rendelkezésre álló területtel a túllegeltetés és az erózió megakadályozása érdekében, valamint annak érdekében, hogy az istállótrágya elhelyezése a környezetre káros hatásokat kiküszöbölő módon történhessen. Az istállótrágya alkalmazásának részletes szabályait a 7. szakasz tartalmazza.

1.5. Az ökológiai állattartás keretében az ugyanabban a termelőegységben tartott valamennyi állatot az e rendeletben megállapított szabályoknak megfelelően kell nevelni.

1.6. Azonban a nem e rendelet rendelkezéseinek megfelelően nevelt állat is tartható a mezőgazdasági üzemben, feltéve hogy olyan gazdálkodási egységben nevelik, ahol az épületek és parcellák teljesen el vannak választva azoktól a gazdálkodási egységektől, amelyek e rendelet rendelkezései szerint működnek, és feltéve hogy más fajról van szó.

1.7. Ettől az elvtől eltérve, a nem e rendelet rendelkezései szerint nevelt állat is legeltethető minden év egy bizonyos időszakában olyan gazdálkodási egység legelőjén, amely ennek a rendeletnek megfelel, feltéve hogy az ilyen állatot külterjesen tartják (a 950/97/EK rendelet ( 21 ) 6. cikkének (5) bekezdése értelmében, illetve más, az ugyanazon rendeletben nem említett fajok esetében a hektáronkénti állatlétszám – az e rendelet VII. mellékletében meghatározottak szerint – megfelel évi 170 kg/hektár nitrogénmennyiségnek), és feltéve hogy az e rendelet követelményeinek a hatálya alá tartozó állatok e legeltetés idején nem tartózkodnak ugyanazon a legelőn. Ezt az eltérést az ellenőrző hatóságnak vagy szervezetnek előzetesen engedélyeznie kell.

1.8. Ettől az elvtől való második eltérésként, az e rendelet rendelkezéseinek megfelelően nevelt állatok köztulajdonban lévő földön is legeltethetők, azzal a feltétellel, hogy: a) a földet legalább három éven keresztül csak az e rendelet II. mellékletében engedélyezett termékekkel kezelték; b) minden olyan állat, amely az érintett földet használja és nem tartozik e rendelet előírásainak a hatálya alá, külterjes tartásból származik a 950/97/EK rendelet 6. cikkének (5) bekezdése értelmében; illetve az ugyanazon rendeletben nem említett egyéb fajok esetében, a hektáronkénti állatlétszám – az e rendelet VII. mellékletében meghatározottak szerint – megfelel évi 170 kg/hektár nitrogénmennyiségnek; c) azokat az állati termékeket, amelyeket az e rendelet rendelkezéseinek megfelelően nevelt állatokból a köztulajdonban lévő föld használata idején állították elő, nem lehet ökológiai termelésből származónak tekinteni, kivéve ha az e rendelet követelményeinek meg nem felelő egyéb állatoktól való megfelelő elkülönítést az ellenőrző hatóság, illetve szervezet számára kielégítő módon igazolják.

2. Átállás

2.1. Ökológiai állattartásra szánt föld átállása

2.1.1. Egy termelőegység átállása esetében az egység takarmányozásra használt teljes területének meg kell felelnie a biogazdálkodás szabályainak, az e melléklet A. részében a növényekre és növényi termékekre vonatkozóan megállapított átállási időszakok alkalmazása mellett.

2.1.2. Ettől az elvtől eltérve, az átállási időszak egy évre csökkenthető a nem növényevő fajok által használt legelők, karámok és kifutók vonatkozásában. Ez az időszak hat hónapra csökkenthető, ha az érintett földterületet a közelmúltban az e rendelet II. mellékletében szereplő termékeken kívül más termékkel nem kezelték. Ezt az eltérést az ellenőrző hatóságnak, illetve szervezetnek kell engedélyeznie.

2.2. Állatok és állati termékek átállása

2.2.1. Ha az állati termékeket ökológiai termelésből származó termékként kívánják értékesíteni, az állatokat az e rendeletben megállapított szabályok szerint kell nevelni legalább: — 12 hónapon keresztül a húshasznú lófélék és szarvasmarhafélék (köztük a bivaly- és bölényfajok) esetében, de mindenképpen legalább élettartamuk háromnegyed részében, — hat hónapon keresztül kistestű kérődzők és sertések esetében; azonban egy hároméves átmeneti időszakban, amely 2003. augusztus 24-én jár le, a sertésekre vonatkozó időtartam négy hónap, — hat hónapon keresztül a tejhasznú állatok esetében; azonban egy hároméves átmeneti időszakban, amely 2003. augusztus 24-én jár le, ez az időtartam három hónap, — 10 héten keresztül a húshasznú baromfi esetében, ha háromnapos kora előtt állították ökológiai termelésbe, — hat héten keresztül a tojáshasznú baromfi esetében.

2.2.2. A 2.2.1. ponttól eltérve, csorda vagy nyáj kialakítása céljából, húshasznú borjak és kis kérődzők 2003. december 31-én lejáró átmeneti időszakban biogazdálkodásból származóként értékesíthetők, feltéve hogy: — tartásuk külterjes, — az értékesítésig, illetve a levágásig a biogazdálkodási egységben nevelik az állatokat, borjak esetében legalább hat hónapig, kistestű kérődzők esetében pedig legalább két hónapig, — az állatok származása megfelel a 3.4. pont negyedik és ötödik francia bekezdésében előírt feltételeknek.

2.3. Egyidejű átállás

2.3.1. A 2.2.1., a 4.2. és a 4.4. ponttól eltérve, amennyiben a teljes termelőegységet – így az állatállományt, a legelőt és/vagy a takarmányozásra használt területet – egyidejűleg állítják át, a teljes átállási időszak az állatállomány, a legelő és/vagy a takarmányozásra használt földterület összességének teljes átállási időszaka 24 hónapra csökken, amennyiben a következő feltételek teljesülnek: a) az eltérés csak a meglévő állatokra és azok utódaira, valamint ezzel egyidejűleg az átállás megkezdése előtt takarmányozásra/legeltetésre használt területre vonatkozik; b) az állatokat főként a termelőegységből származó termékekkel takarmányozzák.

3. Az állatok származása

3.1. A fajták és törzsek kiválasztásakor figyelembe kell venni az állatoknak a helyi körülményekhez való alkalmazkodási képességét, életképességét és a betegségekkel szembeni ellenálló képességét. Ezen túlmenően, a fajtákat és a törzseket úgy kell kiválasztani, hogy elkerülhetők legyenek azok a betegségek és egészségügyi problémák (pl. sertés-stressz szindróma, PSE-szindróma, hirtelen halál, spontán vetélés, császármetszést igénylő nehéz ellés stb.), amelyek az intenzív termelés keretében használt bizonyos fajtákra és törzsekre jellemzőek. Előnyben kell részesíteni az őshonos fajtákat és törzseket.

3.2. Az állatoknak olyan termelőegységből kell származniuk, amely megfelel a 6. cikkben és az e mellékletben a különböző állattartási típusokra vonatkozóan megállapított szabályoknak. Az állatok egész élete során ezt a termelési rendszert kell alkalmazni.

3.3. Első eltérésként, az ellenőrző hatóság, illetve szervezet előzetes jóváhagyásával, átállítható az állattartó egységben már meglévő olyan állatállomány, amely nem felel meg e rendelet szabályainak.

3.4. ►M26 Második eltérésként, ha egy csorda vagy nyáj első alkalommal jön létre és biogazdálkodás keretében nevelt állatok nem állnak rendelkezésre elegendő számban, nem biogazdálkodás szerint nevelt állatok is bevonhatók az ökológiai állattartást folytató gazdálkodási egység gazdálkodásába, az alábbi feltételek mellett: ▼M31 — a tojáshasznú jércéknek és a húshasznú csibéknek háromnaposnál fiatalabbnak kell lenniük, ▼M15 — a tenyésztésre szánt bivalynak hat hónaposnál fiatalabbnak kell lennie, — a borjakat és lovakat elválasztásukat követően e rendelet szabályai szerint kell nevelni, és azoknak minden esetben hat hónaposnál fiatalabbnak kell lenniük, — a juhokat és kecskéket elválasztásukat követően e rendelet szabályai szerint kell nevelni, és azoknak minden esetben 60 naposnál fiatalabbnak kell lenniük, — a malacokat elválasztásukat követően e rendelet szabályai szerint kell nevelni, és azoknak 35 kg-nál kisebb súlyúnak kell lenniük. ◄

▼M31

3.5. Ezt az eltérést előzetesen az ellenőrző hatóságnak vagy szervezetnek engedélyeznie kell.

3.6. Harmadik eltérésként az ellenőrző hatóság vagy szervezet engedélyezi az állomány megújítását ha ökologikusan tartott állatok nem állnak rendelkezésre, és a következő esetek valamelyike fennáll: a) az állatok nagy arányú pusztulása egészségügyi okból vagy katasztrófa miatt; b) a tojáshasznú jércék és a húshasznú csirkék háromnaposnál fiatalabbak; c) a tenyésztésre szánt malacokat, elválasztásukat követően e rendelet előírásainak megfelelően kell tartani, és 35 kg-nál kisebb súlyúnak kell lenniük. A c) pontban felsorolt esetben az engedély a 2006. július 31-én lejáró átmeneti időszakra adható meg.

3.7. 3.7. A 3.4. és a 3.6. pontban foglalt rendelkezések ellenére a nem biogazdálkodás szerint nevelt 18 hetesnél fiatalabb tojáshasznú jércék biogazdálkodás keretében nevelt baromfi hiányában ökológiai gazdálkodási egységbe a következő feltételek mellett vonhatók be: — az ellenőrző hatóság előzetes engedélyével, és — 2005. december 31-től az e melléklet (4) (Élelmezés) és (5) (Betegségmegelőzés és állatorvosi ellátás) bekezdésében foglalt intézkedéseket a nem ökológiai termelésből származó, de ökológiai gazdálkodási egységekbe bevonni szánt jércékre is alkalmazni kell.

▼M15

3.8. Negyedik eltérésként, az ellenőrző hatóság, illetve szervezet engedélyével, a kifejlett lófélék, illetve szarvasmarhafélék (köztük a bivaly- és bölényfajok) legfeljebb 10 %-áig, valamint a kifejlett sertés-, juh- és kecskefélék 20 %-áig, évente a természetes szaporulat kiegészítéseként és a csorda vagy nyáj megújítása céljából nőivarú (még nem ellett) állatok nem biogazdálkodást folytató állattartó gazdaságokból is beszerezhetők, ha biogazdálkodás keretében nevelt állatok nem állnak rendelkezésre.

3.9. A fenti eltérésben megállapított százalékarányok nem vonatkoznak a 10-nél kevesebb lovat vagy szarvasmarhát tartó, illetve ötnél kevesebb sertést, juhot vagy kecskét tartó termelőegységekre. Az ilyen egységek a fent említett megújítás keretében legfeljebb évi egy állatot szerezhetnek be.

3.10. ►M26 Ezek a százalékarányok az ellenőrző hatóság, illetve szervezet véleménye és hozzájárulása alapján 40 %-ig növelhetők a következő különleges esetekben: — ha az állattartó mezőgazdasági üzem jelentős bővítésére kerül sor; — ha fajtaváltásra kerül sor; — ha új állatállomány-szakosodás bevezetésére kerül sor, — ha a fajtákat kihalás fenyegeti. Az ilyen fajtákhoz tartozó állatoknak nem kell szükségszerűen olyannak lenniük, amelyeknek még egyszer sem született utódjuk. ◄

3.11. Ötödik eltérésként, hímivarú tenyészállatok nem ökológiai termelést folytató gazdaságokból is beszerezhetők, feltéve hogy az állatokat a beszerzést követően az e rendeletben megállapított szabályoknak megfelelően nevelik és folyamatosan ennek megfelelően takarmányozzák.

3.12. Ha az állatok olyan gazdálkodási egységből származnak, amely nem felel meg ennek a rendeletnek, a fenti 3.3.–3.11. pontokban előírt feltételeknek és korlátozásoknak megfelelően a 2.2.1. pontban előírt időtartamokat be kell tartani ahhoz, hogy a termékeket ökológiai termelésből származóként lehessen értékesíteni, továbbá ezen időtartamok során az e rendeletben előírt valamennyi szabályt be kell tartani.

3.13. Ha az állatokat olyan gazdálkodási egységből szerzik be, amely nem felel meg ennek a rendeletnek, különös figyelmet kell fordítani az állat-egészségügyi intézkedésekre. Az ellenőrző hatóság, illetve szervezet a helyi körülményektől függően olyan különleges intézkedéseket alkalmazhat, mint például a szűrővizsgálat és a karantén.

3.14. A Bizottság 2003. december 31-ig jelentést készít az ökológiai termelés keretében nevelt állatok rendelkezésre állásáról, azzal a céllal, hogy az állandó bizottság számára szükség szerint javaslatot tegyen annak biztosítására, hogy minden, biogazdálkodásból származó húsipari termék olyan állatokból készüljön, amelyek ökológiai termelést folytató mezőgazdasági üzemekben születtek és amelyeket ilyen üzemekben tartottak.

4. Takarmányozás

4.1. A takarmányozás célja az, hogy – kielégítve az állatok fejlődésük különböző szakaszaiban fennálló tápanyagszükségletét – a termelt mennyiség maximalizálásával szemben elsősorban a termelés minőségét biztosítsa. A hizlalási módszerek annyiban engedélyezettek, amennyiben azok hatása a tartási idő bármely szakaszában visszafordítható. A kényszertáplálás tilos.

4.2. Az állatok takarmányát ökológiai termelési módszerrel kell előállítani.

4.3. ►M26 Továbbá, az állatokat az e mellékletben előírt szabályok szerint kell nevelni, lehetőleg az adott gazdálkodási egységből származó takarmányt, vagy ha ez nem lehetséges, más, az e rendelet rendelkezéseinek hatálya alá tartozó gazdálkodási egységből vagy vállalkozásból származó takarmányt felhasználva. Továbbá, növényevők esetén, kivéve minden évben azt az időszakot, amikor az állatok vándorlegeltetésen vannak, a takarmány legalább 50 %-ának magából a gazdálkodási egységből kell származnia, vagy ha ez nem lehetséges, azt más biogazdaságokkal folytatott együttműködésben kell előállítani. ◄

4.4. A takarmányadagok átlagban legfeljebb 30 %-ig tartalmazhatnak ökológiai termelésre való átállás időszakából származó takarmányt. Ha az átállás időszakából származó takarmány a saját mezőgazdasági üzem egyik gazdálkodási egységéből származik, ez a százalékarány 60 %-ra növelhető. ►M23 Ezeket a számadatokat a mezőgazdaságból származó takarmány szárazanyagának százalékaként kell kifejezni. ◄

4.5. A fiatal emlősök takarmányozását természetes tejre, lehetőleg anyatejre kell alapozni. Minden emlőst az adott fajra vonatkozóan előírt minimális ideig természetes tejjel kell táplálni; ez az időtartam szarvasmarhafélék (köztük a bivaly- és bölényfajok), valamint a lófélék esetében három hónap, a juh- és kecskefélék esetében 45 nap, a sertés esetében 40 nap.

4.6. Amennyiben indokolt, a tagállamok kijelölik azokat a területeket vagy régiókat, ahol a transzhumálás (beleértve az állatok hegyi legelőkre hajtását) alkalmazható, a takarmányozásra vonatkozóan e mellékletben megállapított rendelkezések sérelme nélkül.

4.7. A növényevők tartását – a legelőknek az év különböző időszakaiban való rendelkezésre állásához igazodva – a legeltetés maximális kihasználására kell alapozni. A napi takarmányadagnak a szárazanyag-tartalom arányában legalább 60 %-ban szálas, friss vagy szárított tömegtakarmányból vagy silózott takarmányból kell állnia. Az ellenőrző hatóság vagy szervezet azonban a tejtermelő állatok esetében, a korai laktáció idején legfeljebb három hónapos időtartamra engedélyezheti az 50 %-ra történő csökkentést.

▼M32

4.8. ►C1 A 4.2. ponttól eltérve engedélyezett a mezőgazdasági eredetű hagyományos takarmányok korlátozott arányú használata abban az esetben, ha a mezőgazdasági termelő a tagállam felügyeleti szerve vagy hatósága számára kielégítő módon bizonyítani tudja, hogy nincs módja a takarmányt kizárólag ökológiai termelésből beszerezni. ◄ A hagyományos takarmány 12 hónapos időszakra engedélyezett maximális százalékaránya: a) Növényevők esetében: 5 % a 2005. augusztus 25-től 2007. december 31-ig tartó időszak alatt. b) Más fajok esetében: — 15 % a 2005. augusztus 25-től 2007. december 31-ig tartó időszak alatt; — 10 % a 2008. január 1-jétől 2009. december 31-ig tartó időszak alatt; — 5 % a 2010. január 1-jétől 2011. december 31-ig tartó időszak alatt. Ezeket a mennyiségeket évente kell kiszámítani, és a mezőgazdasági eredetű takarmányok szárazanyag-tartalmának százalékában kell kifejezni. A hagyományos takarmányoknak a napi adagban engedélyezett legnagyobb százalékaránya – kivéve a transzhumálási periódus folyamán – 25 %, a szárazanyag százalékában számítva.

▼M15

4.9. ►M22 A 4.8. ponttól eltérve, amennyiben a megtermelt takarmány megsemmisül vagy korlátozásokat rendelnek el – különösen rendkívüli időjárási viszonyok, fertőző betegségek megjelenése, mérgező anyagokkal történő szennyezés vagy tűz miatt –, a tagállamok illetékes hatóságai korlátozott időtartamra és meghatározott térségben engedélyezhetik a hagyományos takarmányoknak nagyobb arányban történő felhasználását, amennyiben ennek engedélyezése indokolt. Az ellenőrző hatóság vagy szervezet – az illetékes hatóság hozzájárulásával – ezt az eltérést a mezőgazdasági üzemekre egyedileg alkalmazza. A tagállamok tájékoztatják egymást és a Bizottságot az általuk alkalmazott eltérésekről. ◄

▼M39

4.10. A 4.13 pontban foglaltak ellenére a vándorlegeltetési időszak alatt az állatok legelhetnek hagyományos tartásra használt területen egyik legelőterületről a másikra történő hajtásuk során. A hagyományos takarmány mennyisége, amelyet az állatok ebben az időszakban fűfélék és más, az állatok által legelésre használt területen termő növényzet formájában felvesznek, nem haladhatja meg a teljes éves takarmányadag 10 %-át. Ezt a mennyiséget a mezőgazdasági eredetű takarmányok szárazanyag-tartalmának százalékában kell kiszámítani.

▼M26 —————

▼M15

4.11. A sertés és a baromfi napi takarmányadagjához szálas, friss vagy szárított tömegtakarmányt, illetve silózott takarmányt is adagolni kell.

4.12. A silótakarmány előállításához adalékanyagként, illetve technológiai segédanyagként csak a II. melléklet D. részének 1.5., illetve 3.1. pontjában felsorolt termékek használhatók fel.

4.13. Mezőgazdasági eredetű hagyományos takarmány-alapanyagokat – az e mellékletben előírt mennyiségi korlátozásokra is figyelemmel – csak akkor lehet állati takarmányozásra felhasználni, ha szerepelnek a II. melléklet C. részének 1. szakaszában (növényi eredetű takarmány-alapanyagok) és csak akkor, ha előállításukhoz nem használtak fel kémiai oldószereket.

4.14. Állati eredetű (akár hagyományos, akár ökológiai termelés keretében előállított) takarmány-alapanyagok – az e mellékletben előírt mennyiségi korlátozásokra is figyelemmel – csak akkor használhatók, ha szerepelnek a II. melléklet C. részének 2. szakaszában.

4.15. Legkésőbb 2003. augusztus 24-ig a II. melléklet C. részének 1., 2. és 3. szakaszát, valamint D. részét felül kell vizsgálni annak érdekében, hogy különösen azon hagyományos, mezőgazdasági eredetű takarmány-alapanyagok törlésére sor kerüljön, amelyeket a Közösségben ökológiai termelés keretében elegendő mennyiségben állítanak elő.

4.16. Az állatok tápanyag-szükségletének kielégítése céljából csak a II. melléklet C. részének 3. szakaszában (ásványi eredetű takarmány-alapanyagok), továbbá D. részének 1.1. szakaszában (nyomelemek) és 1.2. szakaszában (vitaminok, provitaminok és hasonló hatású, kémiailag egyértelműen azonosítható anyagok) felsorolt anyagok használhatók állati takarmányozásra.

4.17. ►M26 Kizárólag a II. melléklet D. részének 1.3. szakaszában (enzimek), 1.4. szakaszában (mikroorganizmusok), 1.5. szakaszában (tartósítószerek), 1.6. szakaszában (kötőanyagok, tapadásgátló anyagok és koaguláló szerek), 1.7. szakaszában (antioxidánsok), 1.8. szakaszában (szilázs-adalékanyagok), 2. (takarmányozási célra felhasznált egyes termékek) és 3. szakaszában (takarmány-előállítás segédanyagai) felsorolt termékek használhatók fel az állati takarmányozás során, a fent említett kategóriák esetében feltüntetett célokra. A takarmányozás során nem használható antibiotikum, kokcidiosztatikum, gyógyászati anyag, növekedésserkentő vagy bármilyen egyéb növekedés-, illetve termelékenységfokozó anyag. ◄

4.18. A takarmányok, a takarmány-alapanyagok, az összetett takarmányok, a takarmány-adalékanyagok, a takarmány-előállítás segédanyagai és a takarmányozási célra felhasznált egyes termékek előállítása során tilos géntechnológiával módosított szervezetek és ezekből származó termékek felhasználása.

5. Betegségmegelőzés és állatorvosi kezelés

5.1. Az ökológiai állattartás keretében a betegségmegelőzés elvei a következők: a) megfelelő fajták és törzsek kiválasztása a 3. szakaszban előírtak szerint; b) minden faj esetében az igényeinek megfelelő tartási mód alkalmazása, ami hozzájárul a betegségekkel szembeni erős ellenálló képesség kialakulásához és a fertőzések megelőzéséhez; c) kiváló minőségű takarmány alkalmazása, emellett rendszeres mozgás és legeltetés, amely erősíti az állat természetes ellenálló képességét; d) a megfelelő állománysűrűség biztosítása, ezáltal a túlzsúfolt tartás és az ebből eredő állat-egészségügyi problémák elkerülése.

5.2. A fent leírt elvek olyan szintre csökkenthetik az állat-egészségügyi problémák előfordulását, hogy azok alapvetően megelőzés útján is elháríthatók.

5.3. Ha minden fent említett megelőző intézkedés ellenére valamely állat megbetegszik vagy megsérül, azonnal kezelni kell, szükség szerint elkülönítve és megfelelően elhelyezve.

5.4. Az állatgyógyászati készítmények biogazdálkodás keretében történő alkalmazásának a következő elvekkel kell összhangban lennie: a) A fitoterápiás (pl. növényi kivonatok [kivéve az antibiotikumokat], esszenciák, stb.), homeopátiás termékek (pl. növényi, állati vagy ásványi anyagok) és nyomelemek, valamint a II. melléklet C. részének 3. szakaszában felsorolt termékek alkalmazását előnyben kell részesíteni a kémiai úton előállított, szintetikus allopátiás állatgyógyászati készítményekkel és az antibiotikumokkal szemben, feltéve hogy ezek terápiás hatása az adott állatfaj esetében és a kezelést szükségessé tevő helyzetben hatékony; b) ha a fenti készítmények alkalmazása nem bizonyul hatékonynak vagy várhatóan nem lesz hatékony a betegség vagy a sérülés kezelése során, és az állat szenvedésének vagy fájdalmának elkerülése érdekében nélkülözhetetlen a kezelés, állatorvos utasítása alapján alkalmazhatók kémiai úton előállított, szintetikus allopátiás állatgyógyászati készítmények és antibiotikumok; c) tilos a kémiai úton előállított, szintetikus allopátiás állatgyógyászati készítmények és antibiotikumok megelőző kezelés keretében történő alkalmazása;

5.5. A fenti elvek mellett a következő szabályokat kell alkalmazni: a) tilos a növekedés- vagy termelékenységfokozó anyagok (így antibiotikumok, kokcidiosztatikumok és egyéb mesterséges növekedésserkentő anyagok) használata, valamint a hormonok és hasonló anyagok szaporodásszabályozására (pl. az ivarzás indukálása vagy szinkronizálása) vagy más célokra történő használata. Ugyanakkor egyes egyedek esetében terápiás állatorvosi kezelés részeként alkalmazhatók hormonok; b) engedélyezett az állatok olyan állatorvosi kezelése, illetve épületek, berendezések és létesítmények olyan kezelése, amely a nemzeti vagy a közösségi jogszabályok szerint kötelező, beleértve az immunológiai állatgyógyászati készítmények alkalmazását abban az esetben, ha betegséget észleltek azon a konkrét területen, ahol a termelőegység található.

5.6. Amennyiben állatgyógyászati készítmény alkalmazására van szükség, egyértelmű formában fel kell jegyezni a készítmény típusát (beleértve a szóban forgó aktív hatóanyagokat is) a diagnózist, a gyógyszeradagolást, az alkalmazás módját, a kezelés időtartamát és a jogszabályban előírt várakozási időt. Ezeket az adatokat az állat, illetve az állati termék ökológiai gazdálkodásból származóként való értékesítése előtt be kell jelenteni az ellenőrző hatóságnak vagy szervezetnek. A kezelésben részesített állatokat egyértelműen azonosítani kell: a nagytestű állatokat egyedileg; a baromfit és a kistestű állatokat egyedileg vagy csoportonként.

5.7. Az állatnak az allopátiás állatgyógyászati készítménnyel szokásos alkalmazási feltételek mellett történő utolsó kezelése és az ilyen állatból ökológiai termelés keretében előállított élelmiszerek előállítása közötti várakozási idő a jogszabályban előírt várakozási idő kétszerese, illetve ez utóbbi hiányában 48 óra.

5.8. A vakcinázás, az élősködők elleni kezelés és a tagállamok által bevezetett kötelező mentesítési tervek kivételével, ha egy állat vagy állatok valamely csoportja egy éven belül kettőnél több vagy legfeljebb három alkalommal (illetve egy évnél rövidebb hasznos élettartamú állat esetében egynél több alkalommal) kap kémiai úton előállított, szintetikus allopátiás állatgyógyászati készítménnyel vagy antibiotikummal végzett kezelést, az érintett állatok és a belőlük származó termékek nem értékesíthetők e rendeletnek megfelelően előállított termékként, és ezekre az állatokra az ellenőrző hatóság vagy szervezet hozzájárulásával alkalmazni kell az e melléklet 2. szakaszában előírt átállási időszakokat.

6. Az állattartás módja, az állatok szállítása és az állati termékek azonosítása

6.1. Az állattartás módja

6.1.1. Az ökológiai termelés keretében nevelt állatok szaporításának természetes módszereken kell alapulnia. Azonban a mesterséges megtermékenyítés megengedett. Az állatok szaporodásába való egyéb emberi beavatkozás (pl. embrióátültetés) tilos.

6.1.2. A biogazdálkodásban nem végezhetők rendszeresen olyan műveletek, mint a juhok farkának gumizása, a farokkurtítás, a fogak lecsípése, a csőrkurtítás és a szarvtalanítás. E műveletek közül néhányat azonban az ellenőrző hatóság, illetve szervezet biztonsági okokból engedélyezhet (pl. fiatal állatok szarvtalanítása), vagy akkor, ha annak célja az állatok egészségének, jólétének és higiéniájának javítása. Az ilyen műveleteket a legmegfelelőbb korban, szakképzett személynek kell elvégeznie és az állatok szenvedését a lehető legkisebb mértékre kell csökkenteni.

6.1.3. A fizikai kasztráció – kizárólag a 6.1.2. pont utolsó mondatában meghatározott feltételek mellett – engedélyezett a termék minőségének biztosítása és a hagyományos termelési eljárások (hússertés, ökör, kappan stb.) fenntartása céljából.

6.1.4. Tilos az állatokat megkötve tartani. Azonban ettől az elvtől eltérve, az ellenőrző hatóság, illetve szervezet engedélyezheti ezt a tartási módot egyes egyedek esetében, ha a gazdálkodó igazolja, hogy ez biztonsági okból vagy az állat jó közérzete érdekében szükséges, és hogy a megkötés csak korlátozott időtartamú.

6.1.5. A 6.1.4. pontban megállapított rendelkezésektől eltérve, a szarvasmarhák megkötve tarthatók olyan épületekben, amelyek már 2000. augusztus 24-e előtt léteztek, feltéve hogy az állatok rendszeres mozgása biztosított és a tartás az állat jó közérzetét szolgáló követelményeknek megfelelően történik, kényelmesen almozott helyen és egyéni gondozás mellett. Ez az eltérés, amelyet az ellenőrző hatóságnak, illetve szervezetnek kell engedélyeznie, 2010. december 31-én lejáró átmeneti időszakban alkalmazandó.

6.1.6. További eltérésként, a kis mezőgazdasági üzemekben a szarvasmarhák megkötve tarthatók akkor, ha nem lehetséges a szarvasmarhákat viselkedési igényeiknek megfelelő csoportokban tartani, azzal a feltétellel, hogy hetente legalább kétszer legelőhöz, karámhoz vagy kifutóhoz juthatnak. Ez az eltérés, amelyet az ellenőrző hatóságnak, illetve szervezetnek kell engedélyeznie, azokra a gazdaságokra alkalmazandó, amelyek megfelelnek az ökológiai állattartásra vonatkozó, 2000. augusztus 24-ig hatályos nemzeti szabályokban foglalt követelményeknek, vagy ezek hiányában a tagállamok által elfogadott vagy elismert egyéni szabványokban foglalt követelményeknek.

6.1.7. 2006. december 31-e előtt a Bizottság jelentést készít a 6.1.5. pont rendelkezéseinek végrehajtásáról.

6.1.8. Ha az állatokat csoportokban tartják, a csoport méretét az állatok fejlettségéhez és az adott állatfaj viselkedési igényeihez kell igazítani. Az állatokat tilos olyan körülmények között tartani vagy úgy takarmányozni, hogy a vérszegénység kialakulásának veszélye fennálljon.

6.1.9. Baromfi esetében a vágáskori minimális életkor a következő: csirke esetén 81 nap, kappan esetén 150 nap, pekingi kacsa esetén 49 nap, pézsmakacsa tojó esetén 70 nap, pézsmakacsa gácsér esetén 84 nap, mullard kacsa esetén 92 nap, gyöngytyúk esetén 94 nap, pulyka és pecsenyeliba esetén 140 nap. Ha a termelők nem alkalmazzák ezeket a minimális vágási életkorokat, lassú növekedésű fajtákat kell tartaniuk.

6.2. Szállítás

6.2.1. Az állatok szállításakor az állatokat érő stresszt a vonatkozó és hatályos nemzeti v