2012R0244 — HU — 06.04.2013 — 001.001

Ez a dokumentum kizárólag tájékoztató jellegű, az intézmények semmiféle felelősséget nem vállalnak a tartalmáért

Módosította:

No

Helyesbítette:

▼B

▼M1

A BIZOTTSÁG 244/2012/EU FELHATALMAZÁSON ALAPULÓ RENDELETE

(2012. január 16.)

az épületek energiahatékonyságáról szóló 2010/31/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvnek az épületek és épületelemek energiahatékonyságára vonatkozó minimumkövetelmények költségoptimalizált szintjeinek kiszámítására szolgáló összehasonlító módszertani keret meghatározásával történő kiegészítéséről

(EGT-vonatkozású szöveg)

Az összehasonlító módszertani keretnek lehetővé kell tennie a tagállamok számára a költségoptimum-számítások eredményeinek a hatályos energiahatékonysági minimumkövetelményekkel történő összehasonlítását, valamint az összehasonlítás eredményének felhasználását annak biztosítására, hogy olyan energiahatékonysági minimumkövetelmények kerüljenek meghatározásra, amelyek teljesítik a költségoptimális szintekből fakadó követelményeket. A tagállamoknak meg kell fontolniuk továbbá az energiahatékonysági minimumkövetelmények költségoptimális szinten történő meghatározását az épületek olyan kategóriáira vonatkozóan is, amelyekre még nem vonatkoznak energiahatékonysági minimumkövetelmények.

A legfontosabb bemeneti paraméterek megbízhatóságának értékelése céljából a sok feltevéssel és bizonytalansággal járó költségszámításokat és előrejelzéseket – így például az energiaárak időbeli alakulására vonatkozó feltételezéseket – általában érzékenységvizsgálat kíséri. A költségoptimum-számítások esetében az érzékenységvizsgálatnak ki kell terjednie legalább az energiaárak alakulására és a diszkontrátára, valamint ideális esetben – figyelemmel a számítások felülvizsgálatára – a technológiaárak jövőbeli alakulására is.

A közös számítási időszak meghatározása nem sérti a tagállamoknak az épületek és/vagy épületelemek becsült gazdasági élettartamának rögzítéséhez való jogát, mivel ez utóbbi hosszabb vagy rövidebb is lehet, mint a rögzített számítási időszak. Egy épület vagy épületelem becsült gazdasági élettartama csak korlátozott hatással van a számítási időszakra, mivel ez utóbbit inkább az épület felújítási ciklusa – vagyis az az időszak, amelynek elteltével az épület jelentős felújításon esik át – határozza meg.

A 2010/31/EU irányelv I. mellékletében az energiahatékonysági számítások céljára meghatározott közös keret a költséghatékonysági módszertani keret összes lépésére vonatkozik, köztük különösen az épületek és az épületelemek energiahatékonyságának meghatározására irányuló lépésre is.

A 2010/31/EU irányelv ösztönzi az energiafelhasználás csökkentését az épített környezetben, ugyanakkor hangsúlyozza azt is, hogy az épületállomány a szén-dioxid-kibocsátások egyik fő forrása.

1. cikk

Tárgy és hatály

A 2010/31/EU irányelv 5. cikkének, valamint I. és III. mellékletének megfelelően ez a rendelet megállapítja a tagállamok által az új és a meglévő épületek és épületelemek energiahatékonyságára vonatkozó minimumkövetelmények költségoptimális szintjeinek meghatározása során alkalmazandó összehasonlító módszertani keretet.

A módszertani keret szabályokat állapít meg az energiahatékonysági intézkedéseknek, a megújuló energiaforrásokat érintő intézkedéseknek, valamint az ilyen intézkedések csomagjainak és variánsainak a primerenergia-hatékonyság és az intézkedések végrehajtásával összefüggő költségek alapján történő összehasonlítására. Meghatározza továbbá e szabályok kiválasztott referenciaépületekre történő alkalmazásának módját az energiahatékonyságra vonatkozó minimumkövetelmények költségoptimális szintjeinek beazonosítása céljából.

2. cikk

Fogalommeghatározások

A 2010/31/EU irányelv 2. cikkében foglalt fogalommeghatározásokon túlmenően az alábbi fogalommeghatározásokat kell alkalmazni azzal, hogy a makrogazdasági szintű számításokban az alkalmazandó illetékeket és adókat figyelmen kívül kell hagyni:

„globális költség” : a kezdeti beruházási költségek, az összes fenntartási költség és a csereköltségek (a kezdőévre vonatkoztatva), valamint adott esetben az ártalmatlanítási költségek jelenértékének összege. A makrogazdasági szintű számítások esetében további költségkategóriaként az üvegházhatásúgáz-kibocsátások költségét is figyelembe kell venni;

„kezdeti beruházási költség” : az épületnek vagy épületelemnek a vevő részére használatra kész állapotban történő átadásáig felmerülő összes költség. Ez a költség magában foglalja a tervezést, az épületelemek beszerzését, a közműcsatlakozások kialakítását, valamint a beszerelési és az üzembehelyezési folyamatokat is;

„energiaköltség” : az energia éves költségei, valamint rögzített és csúcsidei díjai, beleértve a nemzeti adókat is;

„működtetési költség” : az épület működtetésével összefüggő összes költség, beleértve az éves biztosítási költségeket, a közműdíjakat, valamint egyéb állandó illetékeket és adókat is;

„referenciaépület” : az az elméleti vagy valós referenciaépület, amely a tagállamra jellemző épületgeometriákat és épületgépészeti rendszereket, a külső térelhatárolók és az épületgépészeti rendszerek jellemző energiahatékonyságát, a jellemző funkcionalitást és a jellemző költségstruktúrát reprezentálja, és amely az éghajlati viszonyok és a földrajzi elhelyezkedés szempontjából is reprezentatív;

3. cikk

Összehasonlító módszertani keret

(1) Az épületek és az épületelemek energiahatékonyságára vonatkozó minimumkövetelmények költségoptimális szintjeinek megállapítása céljából a tagállamok az e rendelet I. mellékletében meghatározott összehasonlító módszertani keretet alkalmazzák. A módszertani keret mind makrogazdasági, mind pénzügyi szempontú költségoptimális szintek meghatározásáról rendelkezik, de tagállami hatáskörbe utalja annak meghatározását, hogy e két számítási módszer közül melyiknek az eredménye legyen az a nemzeti referenciaérték, amelynek tükrében a nemzeti energiahatékonysági minimumkövetelmények értékelése történik.

(2) A számítások során a tagállamok:

c) az e rendelet I. mellékletében meghatározott költségkategóriákat alkalmazzák;

(3) A számítások céljából a tagállamok a következők meghatározásával egészítik ki az összehasonlító módszertani keretet:

c) az energiahordozók, a termékek, a gépészeti rendszerek költségei, a karbantartási költségek, a működtetési költségek és a munkaköltségek;

(4) A tagállamok azon épületkategóriák tekintetében is törekednek az energiahatékonysági minimumkövetelmények költségoptimális szintjeinek meghatározására és alkalmazására, amelyekre még nem vonatkoznak különös energiahatékonysági minimumkövetelmények.

(5) A tagállamok vizsgálatokat végeznek annak megállapítására, hogy a számítási eredmények mennyire érzékenyek az alkalmazott paraméterek változásaira; a vizsgálatoknak ki kell terjedniük legalább annak megállapítására, hogy a különböző energiaárak alakulása és a diszkontráták milyen hatást gyakorolnak a makrogazdasági és a pénzügyi számításra, továbbá lehetőleg egyéb olyan paraméterek hatásainak elemzését is lehetővé kell tenniük (például az energiaáraktól eltérő árak alakulása), amelyek várhatóan jelentős hatást gyakorolnak a számítások eredményeire.

4. cikk

A számított költségoptimális szintek és a hatályos energiahatékonysági minimumkövetelmények összehasonlítása

(1) Miután a tagállamok meghatározták mind makrogazdasági, mind pénzügyi szempontból a követelmények költségoptimális szintjeit, döntést hoznak arról, hogy e számítások közül melyiknek az eredményét tekintik nemzeti referenciaértéknek, és e döntésükről a 6. cikkben előírt jelentéstétel keretében jelentést tesznek a Bizottságnak.

A tagállamok a 3. cikk értelmében nemzeti referenciaértéknek választott számítási eredményt összehasonlítják a megfelelő épületkategória energiahatékonyságára vonatkozó hatályos követelményekkel.

A tagállamok az összehasonlítás eredményét annak biztosítására használják fel, hogy – a 2010/31/EU irányelv 4. cikke (1) bekezdésének megfelelően – költségoptimális energiahatékonysági minimumkövetelmények kerüljenek megállapításra. Kifejezetten kívánatos, hogy a tagállamok a referenciaépületek költségoptimum-számítási eredményének való megfelelést adózási vagy pénzügyi úton ösztönözzék.

(2) Ha egy tagállam úgy határozta meg a referenciaépületeket, hogy a költségoptimum-számítás eredménye több épületkategóriára is alkalmazható, akkor ezt az eredményt felhasználhatja annak biztosítására, hogy az összes érintett épületkategóriára költségoptimális energiahatékonysági minimumkövetelmények kerüljenek megállapításra.

5. cikk

A költségoptimum-számítások felülvizsgálata

(1) A tagállamok energiahatékonysági minimumkövetelményeiknek a 2010/31/EU irányelv 4. cikkének (1) bekezdésében előírt felülvizsgálatához kellő időben felülvizsgálják költségoptimum-számításaikat. A felülvizsgálathoz mindenekelőtt a bemeneti költségadatokkal összefüggő árak alakulását kell felülvizsgálni, és szükség szerint aktualizálni.

(2) A felülvizsgálat eredményeit az e rendelet 6. cikkében előírt jelentéstétel keretében továbbítani kell a Bizottságnak.

6. cikk

Jelentéstétel

(1) A tagállamok jelentést készítenek a Bizottság számára a számítások során alkalmazott összes bemeneti adatról és feltételezésről, valamint a számítások eredményeiről. A jelentésnek ki kell térnie az alkalmazott primerenergia-átváltási tényezőkre, a makrogazdasági és a pénzügyi szempontú számítások eredményeire, az e rendelet 3. cikkének (5) bekezdésében előírt érzékenységvizsgálatra, valamint az energia és a szén-dioxid-kibocsátási egységek árának várható alakulására.

(2) Ha az e rendelet 4. cikke szerinti összehasonlítás eredménye azt mutatja, hogy a hatályos energiahatékonysági minimumkövetelmények lényegesen kisebb energiahatékonyságot biztosítanak, mint az energiahatékonysági minimumkövetelmények költségoptimális szintjei, akkor a jelentésnek ki kell térnie e különbség indokolására. Amennyiben a különbség nem indokolható, a jelentést egy olyan tervvel kell kiegészíteni, amely felvázolja azokat a lépéseket, amelyeket a tagállam a következő felülvizsgálatig meg kíván tenni annak érdekében, hogy a különbség a továbbiakban ne legyen lényeges. Azt, hogy a hatályos energiahatékonysági minimumkövetelmények energiahatékonysági szintjét lényegesen kisebbnek kell-e tekinteni az optimumnál, az összes hatályos energiahatékonysági minimumkövetelmény átlaga és a referenciaként választott számítás alkalmazásával az összes megvizsgált referenciaépületre és épülettípusra meghatározott költségoptimális szintek átlaga közötti különbség alapján kell meghatározni.

(3) A tagállamok a jelentéstétel céljára igénybe vehetik az e rendelet III. melléklete szerinti jelentéstételi mintát.

7. cikk

Hatálybalépés és alkalmazás

(1) Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.

(2) A rendeletet a hatóságok által használt épületekre vonatkozóan 2013. január 9-től, az egyéb épületekre vonatkozóan pedig 2013. július 9-től kell alkalmazni a 6. cikk (1) bekezdése kivételével, amely az épületek energiahatékonyságáról szóló 2010/31/EU irányelv 5. cikke (2) bekezdése második albekezdésének megfelelően 2012. június 30-án lép hatályba.

Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.

I. MELLÉKLET

A költségoptimalizálás módszertani kerete

1. REFERENCIAÉPÜLETEK MEGHATÁROZÁSA

2. Az irodaépületeken kívül a tagállamoknak a 2010/31/EU irányelv I. mellékletének 5. pontjának d)–i) alpontjában felsorolt azon további nem lakáscélú épületkategóriákra vonatkozóan is kell meghatározniuk referenciaépületeket, amelyekre külön energiahatékonysági követelmények vonatkoznak.

3. Ha a tagállam az e rendelet 6. cikke szerinti jelentésben bizonyítani tudja, hogy egy meghatározott referenciaépület több mint egy épületkategóriára is alkalmazható, akkor ezzel csökkentheti a használt referenciaépületek számát, és ezáltal az elvégzendő számítások számát is. A tagállamoknak ezt az eljárást egy olyan elemzés alapján kell indokolniuk, amely kimutatja, hogy a több épületkategóriára alkalmazható referenciaépület az épületállomány szempontjából az összes lefedett kategóriában reprezentatív.

5. A tagállamok a referenciaépületek meghatározása során figyelembe vett paramétereknek a Bizottság felé történő jelentéséhez felhasználhatják a III. mellékletben meghatározott jelentéstételi mintát. A 6. cikkben előírt jelentéstétel keretében a nemzeti épületállományra vonatkozó, a referenciaépületek meghatározásához alapul szolgáló adatokat is meg kell küldeni a Bizottságnak. A jelentéstétel keretében meg kell indokolni különösen a referenciaépületek meghatározását megalapozó jellemzők megválasztását.

8. A tagállamoknak a költségoptimális szinteket a meglévő épületekbe beépített épületelemek energiahatékonysági minimumkövetelményeire vonatkozóan is meg kell határozniuk, vagy épületszintű számításokból kell azokat származtatniuk. A meglévő épületekbe beépített épületelemekre vonatkozó követelmények meghatározása során figyelembe vett költségoptimális követelményeknek a lehető legnagyobb mértékben figyelembe kell venniük az adott épületelemnek a teljes referenciaépülettel és a többi épületelemmel való kölcsönhatását.

9. A meglévő épületek esetében a tagállamoknak törekedniük kell a költségoptimális követelményeknek az egyes épületgépészeti rendszerek szintjén történő meghatározására és bevezetésére vagy ezeknek a követelményeknek az épületszinten végzett számításokból való származtatására, a nem lakáscélú épületek esetében figyelembe véve nemcsak a fűtési, a hűtési, a melegvíz-, a légkondicionáló és a szellőztetési rendszert (vagy kombinációikat), hanem a világítási rendszert is.

2. AZ ENERGIAHATÉKONYSÁGI INTÉZKEDÉSEK, A MEGÚJULÓ ENERGIAFORRÁSOKON ALAPULÓ INTÉZKEDÉSEK ÉS/VAGY AZ ILYEN INTÉZKEDÉSEKBŐL ÁLLÓ CSOMAGOK ÉS VARIÁNSOK MEGHATÁROZÁSA MINDEN EGYES REFERENCIAÉPÜLETRE

1. Az új és a meglévő épületek esetében az energiahatékonysági intézkedéseket a számítás során használt összes olyan bemeneti paraméterre meg kell határozni, amely közvetlen vagy közvetett hatással van az épület energiahatékonyságára, beleértve a nagy hatékonyságú alternatív rendszereket, például a távenergia-ellátó rendszereket és a 2010/31/EU irányelv 6. cikkében felsorolt egyéb alternatívákat is.

3. A tagállamoknak az új és a meglévő épületekre vonatkozóan megújuló energiaforrásokon alapuló intézkedéseket, csomagokat, variánsokat is meg kell határozniuk. A 2009/28/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv ( 4 ) 13. cikkének nemzeti alkalmazásában meghatározott kötelezettségeket az adott tagállamban alkalmazandó egy intézkedésnek, csomagnak, variánsnak kell tekinteni.

4. A költségoptimális követelmények meghatározása érdekében felvett energiahatékonysági intézkedéseknek, csomagoknak, variánsoknak tartalmazniuk kell az adott időpontban alkalmazandó energiahatékonysági minimumkövetelmények teljesítéséhez szükséges intézkedéseket. Az intézkedéseknek, csomagoknak, variánsoknak szükség szerint tartalmazniuk kell a nemzeti támogatási rendszerek követelményeinek teljesítéséhez szükséges intézkedéseket, csomagokat, variánsokat is. A tagállamoknak az új és – esetleg – a meglévő épületek vonatkozásában a 2010/31/EU irányelv 9. cikke értelmében vett közel nulla energiaigényű épületek energiahatékonysági minimumkövetelményeinek teljesítéséhez szükséges intézkedéseket, csomagokat, variánsokat is meg kell határozniuk.

6. A kiválasztott energiahatékonysági intézkedéseknek és megújuló energiaforrásokon alapuló intézkedéseknek, csomagoknak, variánsoknak összeegyeztethetőnek kell lenniük az építményekre vonatkozóan a 305/2011/EU rendelet I. mellékletében felsorolt és a tagállamok által meghatározott alapvető követelményekkel. Ugyanezeknek az intézkedéseknek, csomagoknak, variánsoknak teljesíteniük kell továbbá a beltéri levegő minőségét szabályozó EN 15251 szabványban vagy az ezzel egyenértékű nemzeti szabványokban a levegőminőséggel és a beltéri komfortszintekkel kapcsolatban meghatározott követelményeket is. Azokban az esetekben, amikor az intézkedések eltérő komfortszinteket eredményeznek, ezt a számításokban egyértelműen meg kell jeleníteni.

3. AZ INTÉZKEDÉSEKNEK ÉS AZ INTÉZKEDÉSCSOMAGOKNAK A REFERENCIAÉPÜLETEKRE TÖRTÉNŐ ALKALMAZÁSÁHOZ TÁRSULÓ PRIMERENERGIA-IGÉNY SZÁMÍTÁSA

4. A NETTÓ JELENÉRTÉKBEN KIFEJEZETT GLOBÁLIS KÖLTSÉG KISZÁMÍTÁSA MINDEN EGYES REFERENCIAÉPÜLETRE VONATKOZÓAN

4.1. Költségkategóriák

A tagállamoknak a következő költségkategóriákat kell figyelembe venniük:

b) fenntartási költségek. Ide tartoznak különösen az épületelemek időszakos cseréjének költségei, és ide tartozhatnak az előállított energiából származó bevételek is, amelyeket a tagállamok a pénzügyi számításban esetleg figyelembe vesznek;

c) energiaköltségek, amelyeknek az összes energiaköltséget, köztük az energiaárakat, a kapacitásdíjakat és a hálózati díjakat kell tükrözniük;

A makrogazdasági szempontú számításhoz a tagállamok bevezetik a következő költségkategóriát:

4.2. A költségszámítás alapelvei

A tagállamoknak a regionális, illetve helyi viszonylatban jelentős mennyiségben felhasznált egyéb energiaforrások árának, valamint – az adott esetnek megfelelően – a csúcsterhelési tarifák nemzeti szintű alakulására vonatkozóan is meg kell határozniuk előrejelzéseket. A tagállamoknak jelenteniük kell a Bizottságnak az árakra vonatkozó előrejelzéseket és a különböző energiahordozóknak az épületek energiafelhasználásából való aktuális részesedéseit.

2. A költségszámítás kitérhet az energiaköltségeket nem érintő árak, az épületelemek számítási időszak alatt történő cseréje árának, valamint – szükség esetén – az ártalmatlanítási költségek jövőbeli (várt) alakulásának hatásaira is. A számítások felülvizsgálata és aktualizálása során az árak alakulását figyelembe kell venni, beleértve az innováció és a technológiai változások miatti árváltozásokat is.

9. A tagállamoknak az épületelemek becsült gazdasági élettartamának meghatározása során az adott épületelemek gazdasági adatait meghatározó EN 15459 szabvány A mellékletéből ajánlatos kiindulniuk. Ha az épületelemek becsült gazdasági élettartamát ettől eltérően határozzák meg, akkor erről a 6. cikk szerinti jelentéstétel keretében be kell számolniuk a Bizottságnak. A tagállamoknak az épületek becsült gazdasági élettartamát nemzeti szinten kell meghatározniuk.

4.3. A globális költségek számítása a pénzügyi számításban

1. Az intézkedés, csomag, variáns globális költségének a pénzügyi szempontú számítás keretében végzett meghatározása során árként a vevő által fizetett, az alkalmazandó adókat – beleértve a héát is – és illetékeket is tartalmazó árat kell figyelembe venni. A számításban lehetőleg a különböző intézkedések, csomagok, variánsok esetében rendelkezésre álló támogatásokat is figyelembe kell venni, de a tagállamok dönthetnek ettől eltérően, amennyiben biztosítják, hogy ez esetben a számításból kizárják mind a technológiákkal kapcsolatos támogatási rendszereket és kedvezményeket, mind pedig az esetleges energiaár-támogatásokat.