02013D1313 — HU — 21.03.2019 — 002.001

Ez a dokumentum kizárólag tájékoztató jellegű és nem vált ki joghatást. Az EU intézményei semmiféle felelősséget nem vállalnak a tartalmáért. A jogi aktusoknak – ideértve azok bevezető hivatkozásait és preambulumbekezdéseit is – az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzétett és az EUR-Lex portálon megtalálható változatai tekintendők hitelesnek. Az említett hivatalos szövegváltozatok közvetlenül elérhetők az ebben a dokumentumban elhelyezett linkeken keresztül

►B AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 1313/2013/EU HATÁROZATA (2013. december 17.) az uniós polgári védelmi mechanizmusról (EGT-vonatkozású szöveg) (HL L 347, 2013.12.20., 924. o)

Módosította:





Helyesbítette:









▼B

AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 1313/2013/EU HATÁROZATA

(2013. december 17.)

az uniós polgári védelmi mechanizmusról

(EGT-vonatkozású szöveg)







I.

FEJEZET

ÁLTALÁNOS ÉS KÜLÖNÖS CÉLKITŰZÉSEK, TÁRGY, HATÁLY ÉS FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK

1. cikk

Általános célkitűzés és tárgy

(1) Az uniós polgári védelmi mechanizmus (a továbbiakban: az uniós mechanizmus) célja a tagállamok és az Unió közötti együttműködés megerősítése és a koordináció elősegítése a polgári védelem terén, annak érdekében, hogy javuljon a természeti és ember okozta katasztrófák megelőzését, az azokra való felkészültséget és reagálást szolgáló rendszerek hatékonysága.

(2) Az uniós mechanizmus által biztosított védelem elsősorban a személyek, valamint a környezet és a tulajdon – beleértve a kulturális örökséget is – védelmére terjed ki, az Unión belül vagy kívül bekövetkező valamennyi típusú természeti és ember által okozott katasztrófa esetén, ideértve a terrorizmus következményeit és a technológiai, radiológiai és környezeti katasztrófákat, a tengerszennyezést és az akut egészségügyi veszélyhelyzeteket. Terrorcselekmények és radiológiai katasztrófák esetében az uniós mechanizmus kizárólag a felkészültségi és az reagálási intézkedésekre terjedhet ki.

(3) Az uniós mechanizmus gyakorlati együttműködés és koordináció révén elősegíti a szolidaritást a tagállamok között, nem érintve a tagállamok azon elsődleges felelősségét, hogy a területükön megvédjék a személyeket, a környezetet és a tulajdont – a kulturális örökséget is beleértve – a katasztrófáktól, és hogy megfelelő képességeket biztosítsanak a katasztrófavédelmi rendszereik számára ahhoz, hogy azok megfelelően és következetesen tudják kezelni az olyan természetű és nagyságrendű katasztrófákat, amelyekre ésszerűen számítani lehet és fel lehet készülni.

(4) Ez a határozat az uniós mechanizmusokra vonatkozó általános szabályokat és az uniós mechanizmus keretében odaítélhető pénzügyi támogatás nyújtására vonatkozó szabályokat állapítja meg.

(5) Az uniós mechanizmus nem érinti a vonatkozó uniós jogi aktusok alapján, az Európai Atomenergia-közösséget létrehozó szerződés alapján, vagy a hatályos kétoldalú és nemzetközi szerződések alapján fennálló kötelezettségeket.

(6) Ez a határozat nem alkalmazandó az 1257/96/EK rendelet, az 1406/2002/EK rendelet, az 1717/2006/EK rendelet; az 1082/2013/EU európai parlamenti és tanácsi határozat ( 1 ), vagy az egészségügyet, belügyeket és igazságügyet érintő cselekvési programokra vonatkozó uniós jogszabályok alapján végrehajtott fellépésekre.

2. cikk

Hatály

(1) Ez a határozat a polgári védelem területén folytatott együttműködésre alkalmazandó. Az ilyen együttműködés az alábbiakat foglalja magában:

a) katasztrófamegelőzési és -felkészültségi intézkedések az Unión belül, illetve az 5. cikk (2) bekezdését, 13. cikkének (3) bekezdését és 28. cikkét illetően az Unión kívül is, és

b) az Unión belül vagy kívül – ideértve a 28. cikk (1) bekezdésében említett országokat is – bekövetkezett katasztrófák közvetlen káros következményeinek kezeléséhez történő segítségnyújtási intézkedések, amelyek az uniós mechanizmus keretében nyújtandó segítségre irányuló kérés alapján nyújthatók.

(2) Ez a határozat figyelembe veszi az Unió elszigetelt, legkülső és egyéb régióinak és szigeteinek a katasztrófavédelem, -készültség és -reagálás tekintetében fennálló sajátos szükségleteit, valamint a tengerentúli országoknak és területeknek a katasztrófareagálás tekintetében fennálló sajátos szükségleteit.

3. cikk

Konkrét célkitűzések

(1) Az uniós mechanizmus támogatja, kiegészíti és megkönnyíti a tagállamok által az alábbi közös konkrét célkitűzések megvalósítása érdekében hozott intézkedések koordinálását:

a) a katasztrófák elleni védelem magas szintjének elérése a katasztrófák potenciális hatásainak megelőzése vagy csökkentése, a megelőzés kultúrájának megteremtése, valamint a polgári védelmi és más illetékes szolgálatok közötti együttműködés javítása révén;

b) a felkészültség növelése a tagállamok és az Unió szintjén a katasztrófareagálás területén;

▼M2

c) gyors és hatékony reagálás elősegítése katasztrófák vagy katasztrófaveszély esetén, többek között a katasztrófák azonnali következményeinek mérséklését célzó intézkedések révén;

▼B

d) a nyilvánosság tájékoztatásának és a katasztrófákra való felkészültségnek a fokozása;

▼M2

e) a katasztrófákra vonatkozó tudományos ismeretek rendelkezésre állásának és felhasználásának növelése; és

f) a határokon átnyúló, továbbá az azonos típusú katasztrófáknak kitett tagállamok közötti együttműködési és koordinációs tevékenységek fokozása.

▼B

(2) A mutatók – az esettől függően – e határozat alkalmazásának nyomon követésére, értékelésére és felülvizsgálatára szolgálnak. Az említett mutatók a következők:

▼M2

a) a katasztrófamegelőzési keret megvalósítása terén történt előrehaladás: azon tagállamok számával mérve, amelyek a Bizottság rendelkezésére bocsátották a 6. cikk (1) bekezdésének d) pontjában említett információkat;

▼B

b) a katasztrófákra való felkészültség szintjének javítása terén történt előrehaladás: a 11. cikkben említett képességcélokkal kapcsolatban ►M2 európai polgári védelmi eszköztár ◄ mennyiségével és a CECIS rendszerben regisztrált modulok számával mérik;

c) a katasztrófareagálás fejlesztése terén történt előrehaladás: az uniós mechanizmus keretében történő beavatkozások sebességével, valamint azzal mérik, hogy a nyújtott segítség milyen mértékben járul hozzá a szükségletek kielégítéséhez; és

d) a nyilvánosság tájékoztatásának és a katasztrófákra való felkészültségnek a fokozása terén elért eredmények: az uniós polgároknak a régiójukat fenyegető kockázatokkal kapcsolatos tájékozottságának szintjével mérik.

4. cikk

Fogalommeghatározások

E határozat alkalmazásában:

1. „katasztrófa” : minden olyan helyzet, amelynek a személyekre, a környezetre, vagy a tulajdonra – beleértve a kulturális örökséget is – súlyos hatása van vagy lehet;

2. „reagálás” : katasztrófaveszély esetén, vagy katasztrófa során vagy azt követően, annak közvetlen káros következményei kezelése érdekében – segítségnyújtás iránti kérelem alapján – az uniós mechanizmus keretében hozott bármilyen intézkedés;

3. „felkészültség” : az emberi és anyagi erőforrások, struktúrák, közösségek és szervezetek rendelkezésre állásának és képességeinek olyan – előzetesen meghozott intézkedések eredményeként elért – szintje, amely biztosítja a hatékony és gyors katasztrófareagálást;

4. „megelőzés” : minden olyan intézkedés, amely a katasztrófák következtében a személyeket, a környezetet és a tulajdont – beleértve a kulturális örökséget is – fenyegető kockázatok csökkentését vagy a káros következmények enyhítését célozza;

5. „korai előrejelzés” : időben történő és hatékony információszolgáltatás, amely lehetővé teszi a katasztrófa kockázatainak és káros következményeinek elkerülését vagy csökkentését célzó, valamint a hatékony reagálásra való felkészültséget elősegítő intézkedések meghozatalát;

6. „modul” : a tagállamok képességeinek előre meghatározott feladatokra és igényekre létrehozott, önellátó és autonóm módon működő, vagy a tagállamok emberi és anyagi erőforrások kombinációjából álló, mobil operatív csoportja, amelyet beavatkozási képessége vagy azon feladat(ok) alapján lehet azonosítani, amelyeket képes elvégezni;

7. „kockázatértékelés” : a kockázatok azonosításának, a kockázatelemzésnek és a kockázatértékelésnek nemzeti, vagy a megfelelő szubnacionális szinten végzett átfogó, ágazatközi folyamata;

8. „kockázatkezelési képesség” : valamely tagállam vagy tagállami régió azon képessége, hogy a kockázatértékeléseiben azonosított kockázatokat(a katasztrófák következményeit és valószínűségét) csökkentse, azokhoz alkalmazkodjon, vagy azokat enyhítse oly módon, hogy azok az adott tagállamban elfogadhatónak tekintett szintűvé váljanak. A kockázatkezelési képességek értékelése a technikai, pénzügyi, igazgatási kapacitások alapján történik, amelyek lehetővé teszik az alábbiak megfelelő végrehajtását: a) kockázatértékelések; b) megelőzést és felkészültséget szolgáló kockázatkezelési tervezés; és c) kockázatmegelőzési és felkészültségi intézkedések;

9. „befogadó nemzeti támogatás” : az uniós mechanizmuson keresztül felajánlott nemzetközi segítség előre látható akadályainak elhárítása érdekében a segítségnyújtásban részesülő vagy a segítséget nyújtó ország, vagy a Bizottság által a felkészülési és az reagálási szakaszban végrehajtott bármilyen intézkedés. Ez magában foglalja a tagállamok által a nemzetközi segítség területükön történő áthaladásának elősegítése érdekében nyújtott támogatást is;

10. „reagálási képesség” : az uniós mechanizmuson keresztül kérelemre nyújtható segítség;

11. „logisztikai támogatás” : a 17. cikk (1) bekezdése alkalmazásában a szakértői csapatok feladatainak elvégzéséhez szükséges alapvető fontosságú felszerelés vagy szolgáltatások, többek között kommunikáció, ideiglenes elszállásolás, élelmiszer vagy az országon belüli közlekedés;

▼M2

12. „részt vevő állam” : a 28. cikk (1) bekezdésével összhangban az uniós mechanizmusban részt vevő harmadik ország.

▼B







II.

FEJEZET

MEGELŐZÉS

5. cikk

Megelőzési intézkedések

(1) A megelőzési célkitűzések teljesítése és a megelőzési intézkedések végrehajtása érdekében a Bizottság:

▼M2

a) intézkedéseket hoz a katasztrófakockázatokkal kapcsolatos tudásalap bővítése, valamint az együttműködés, illetve az ismeretek, a tudományos kutatások és az innováció terén elért eredmények, a bevált gyakorlatok és az információk – többek között a közös kockázat által érintett tagállamok közötti – megosztásának további megkönnyítése és előmozdítása érdekében;

▼B

b) a bevált gyakorlatok cseréje és a közös érdekű kérdésekkel kapcsolatos speciális ismeretekhez és szakértelemhez való hozzáférés megkönnyítése révén támogatja és előmozdítja a tagállamok általi kockázatértékelést és a kockázatok tagállamok általi feltérképezését;

c) létrehozza és rendszeresen frissíti azon természeti és ember által előidézett kockázatoknak az ágazatközi áttekintését és feltérképezését, amelyek az Uniót fenyegethetik, egyrészt egységes megközelítést alkalmazva azokra a különböző szakpolitikai területekre, amelyek a katasztrófamegelőzéssel foglalkoznak vagy arra hatással lehetnek, másrészt kellően figyelembe véve az éghajlatváltozás valószínűsíthető hatásait;

d) ösztönzi a nemzeti polgári védelmi rendszerek kidolgozása terén a bevált gyakorlatok cseréjét az éghajlatváltozás hatásainak kiküszöbölése érdekében;

e) a bevált gyakorlatok cseréje és a közös érdekű kérdésekkel kapcsolatos speciális ismeretekhez és szakértelemhez való hozzáférés megkönnyítése révén támogatja és előmozdítja a tagállamok kockázatkezelési tevékenységének kidolgozását és megvalósítását;

▼M2

f) összegyűjti és terjeszti a tagállamok által rendelkezésre bocsátott információkat, tapasztalatcserét szervez a kockázatkezelési képességek értékelésével kapcsolatban, és elősegíti a bevált gyakorlatok cseréjét a megelőzési és felkészültségi tervezés terén, többek között önkéntes alapú kölcsönös értékelések formájában;

▼B

g) a 6. cikk c) pontjában meghatározott határidők betartásával rendszeresen beszámol az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a 6. cikk végrehajtásában elért eredményekről;

h) előmozdítja a különböző uniós alapok fenntartható katasztrófamegelőzésre való felhasználását, valamint ösztönzi a tagállamokat és régiókat arra, hogy éljenek az ilyen finanszírozási lehetőségekkel;

▼M2

i) hangsúlyozza a kockázatok megelőzésének fontosságát, és támogatja a tagállamokat a figyelemfelhívás, a nyilvánosság tájékoztatása és az e területtel kapcsolatos ismeretek oktatása terén, valamint támogatja a tagállamokat a riasztási rendszerekre vonatkozó nyilvános tájékoztatást célzó erőfeszítéseikben, egyebek között az ilyen rendszerekre vonatkozó – akár határokon átnyúló – iránymutatás révén;

▼B

j) a bevált gyakorlatok cseréje és a közös érdekű kérdésekkel kapcsolatos speciális ismeretekhez és szakértelemhez való hozzáférés megkönnyítése révén előmozdítja a tagállamokban és a 28. cikkben említett harmadik országokban a megelőzési intézkedések meghozatalát; és

k) a tagállamokkal szorosan egyeztetve további támogató és kiegészítő megelőzési intézkedéseket tesz a 3. cikk (1) bekezdésének a) pontjában meghatározott célkitűzés megvalósítása érdekében.

(2) Egy tagállam, harmadik ország, az ENSZ vagy annak ügynökségei kérésére a Bizottság szakértői csapatot küldhet ki a helyszínre a megelőzési intézkedésekre vonatkozó tanácsadás céljából.

▼M2

6. cikk

Kockázatkezelés

(1) A nem különleges adatoknak – nevezetesen azon adatoknak, amelyek közlése nem ellentétes a tagállamok alapvető biztonsági érdekeivel – és a bevált gyakorlatoknak az uniós mechanizmuson keresztül történő megosztása érdekében, amely a katasztrófamegelőzés és -felkészültség hatékony és egységes megközelítését szolgálja, a tagállamok:

a) továbbfejlesztik a nemzeti vagy a megfelelő szubnacionális szintű kockázatértékeléseket;

b) továbbfejlesztik a nemzeti vagy megfelelő szubnacionális szintű kockázatkezelési képesség értékelését;

c) továbbfejlesztik és pontosítják a nemzeti vagy megfelelő szubnacionális szintű katasztrófakockázat-kezelési tervezést;

d) a Bizottság rendelkezésére bocsátják az a) és b) pontban említett értékelések releváns elemeinek összefoglalóját, a fő kockázatokra összpontosítva. A tagállamok leírják a prioritásnak tekintett kockázatmegelőzési és felkészültségi intézkedéseket a határokon átnyúló hatású fő kockázatok és adott esetben az alacsony valószínűségű, de nagy hatású katasztrófákkal kapcsolatos kockázatok vonatkozásában. Az összefoglalót 2020. december 31-ig, azt követően pedig háromévente, illetve fontos változások bekövetkeztekor kell benyújtani a Bizottságnak;

e) önkéntes alapon részt vesznek a kockázatkezelési képesség értékelésére vonatkozó kölcsönös felülvizsgálatokban.

(2) A Bizottság a tagállamokkal együttműködésben konkrét konzultációs mechanizmusokat is kialakíthat a hasonló típusú katasztrófáknak kitett tagállamok közötti megfelelő megelőzési és felkészültségi tervezés és koordináció fokozása érdekében, többek között az (1) bekezdés d) pontja alapján meghatározott, határokon átnyúló hatású kockázatokat vagy alacsony valószínűségű, de nagy hatású katasztrófákkal kapcsolatos kockázatokat illetően.

(3) A Bizottság a tagállamokkal együtt 2019. december 22-ig továbbfejleszti az (1) bekezdés d) pontjában említett összefoglaló benyújtására vonatkozó iránymutatásokat.

(4) Amennyiben valamely tagállam gyakran kér ugyanolyan típusú katasztrófához ugyanolyan jellegű segítséget az uniós mechanizmuson keresztül, a Bizottság – miután gondosan elemezte a segítségnyújtás aktiválásának okait és körülményeit – azzal a céllal, hogy támogassa az érintett tagállamot megelőzési és felkészültségi szintjének megerősítésében,

a) felkérheti a tagállamot, hogy nyújtson további tájékoztatást az említett típusú katasztrófával összefüggésben meghozott konkrét megelőzési és felkészültségi intézkedésekről; valamint

b) adott esetben ezen információk alapján:

i. a megelőzési és felkészültségi intézkedésekre vonatkozó tanácsadás céljából javasolhatja szakértői csoport helyszínre küldését; vagy

ii. ajánlásokat tehet az érintett tagállam megelőzési és felkészültségi szintjének megerősítésére vonatkozóan. A Bizottság és az érintett tagállam kölcsönösen tájékoztatják egymást az ilyen ajánlásokat követő intézkedésekről.

Amennyiben valamely tagállam három egymást követő éven belül háromszor kér ugyanolyan típusú katasztrófához ugyanolyan jellegű segítséget az uniós mechanizmuson keresztül, az a) és a b) pont alkalmazandó, kivéve, ha a gyakori aktiválás okainak és körülményeinek alapos elemzése alapján ez szükségtelennek bizonyul.

▼B







III.

FEJEZET

FELKÉSZÜLTSÉG

7. cikk

Veszélyhelyzet-reagálási Koordinációs Központ

Létrejön a Veszélyhelyzet-reagálási Koordinációs Központ (ERCC). Az ERCC a hét minden napján napi 24 órában elérhető műveleti kapacitást biztosít, és az uniós mechanizmus célkitűzéseinek megvalósításában a tagállamok és a Bizottság rendelkezésére áll.

8. cikk

A Bizottság általános felkészültségi intézkedései

A Bizottság a következő felkészültségi intézkedéseket hajtja végre:

a) reagálás az ERCC irányítása;

b) a veszélyhelyzetek kezelésére szolgáló közös kommunikációs és tájékoztatási rendszer (CECIS) irányítása, az ERCC és a tagállamok kapcsolati pontjai közötti kommunikáció és információmegosztás biztosítására;

c) az európai érdekű, transznacionális észlelő, korai előrejelző és riasztási rendszerek fejlesztéséhez és jobb integrációjához való hozzájárulás, a gyors reagálás lehetővé tétele érdekében, és a tagállami korai előrejelző és riasztási rendszerek egymással, valamint az ERCC-vel és a CECIS-szel való összeköttetésének előmozdítása. E rendszereknek figyelembe kell venniük a meglévő és a jövőbeli információs, nyomonkövetési és észlelési forrásokat és rendszereket, és ezekre kell épülniük;

d) az alábbiakért felelős szakértői csapatok mozgósítására és kiküldésére szolgáló képesség megteremtése és kezelése:

i. a segítséget kérő államban felmerült azon szükségletek felmérése, amelyeket az uniós mechanizmus révén ki lehet elégíteni;

ii. szükség szerint a helyszíni katasztrófareagálási segítségnyújtás összehangolásának elősegítése, és a segítséget kérő állam illetékes hatóságaival történő kapcsolattartás; és

iii. a megelőzési, felkészültségi és reagálási intézkedésekkel kapcsolatban szakértői támogatás nyújtása a segítséget kérő államnak;

e) logisztikai támogatás nyújtására szolgáló képesség megteremtése és fenntartása az említett szakértői csapatok számára;

f) az olyan tagállami képzett szakértők hálózatának kifejlesztése és fenntartása, akik rövid határidővel rendelkezésre tudnak állni, hogy segítsenek az ERCC nyomonkövetési, tájékoztatási és összehangolási feladataiban;

g) a katasztrófareagálási képességek tagállamok általi, Unión belüli előzetes elhelyezése során a koordináció megkönnyítése;

h) a modulok és egyéb reagálási képességek interoperabilitását javító erőfeszítések támogatása, figyelembe véve a tagállami szintű és nemzetközi szintű bevált gyakorlatokat;

i) saját hatáskörön belül eljárva a befogadó nemzeti támogatás elősegítéséhez szükséges intézkedések meghozatala, ideértve a befogadó nemzeti támogatásra vonatkozó iránymutatásoknak a tagállamokkal együttműködésben, operatív tapasztalatok alapján történő kidolgozását és frissítését is;

j) a tagállamok felkészültségi stratégiáinak előre meghatározott kritériumok alapján történő önkéntes szakértői értékelésére irányuló programok támogatása, amelyek lehetővé teszik az Unió felkészültségének javításával kapcsolatos ajánlások megfogalmazását; és

k) a tagállamokkal szoros együttműködésben további szükséges támogató és kiegészítő felkészültségi intézkedések meghozatala a 3. cikk (1) bekezdésének b) pontjában meghatározott célkitűzés megvalósítása érdekében.

9. cikk

A tagállamok általános felkészültségi intézkedései

(1) A tagállamok önkéntes alapon törekednek modulok kifejlesztésére, különösen annak érdekében, hogy megfeleljenek az uniós mechanizmus keretében felmerülő, elsőbbséget élvező beavatkozási vagy támogatási szükségleteknek.

A tagállamok előzetesen meghatározzák, hogy melyek azok a moduljaik, egyéb reagálási képességeik, valamint az illetékes – különösen a polgári védelmi vagy egyéb sürgősségi – szolgálataiknál dolgozó szakértőik, amelyeket, illetve akiket az uniós mechanizmuson keresztül kérésre rendelkezésre tudnak bocsátani. Figyelembe kell venniük, hogy a modulok vagy más reagálási képességek összetétele a katasztrófa típusától és a katasztrófa kapcsán felmerülő speciális szükségletektől függhet.

(2) A modulok egy vagy több tagállam erőforrásaiból állnak, és

a) képesek előre meghatározott reagálási feladatok ellátására az elismert nemzetközi iránymutatásoknak megfelelően, tehát:

i. az ERCC-n keresztül benyújtott, segítségnyújtásra irányuló kérést követően nagyon rövid idő alatt bevethetők; és

ii. meghatározott időtartam alatt képesek önellátó és autonóm módon működni;

b) más modulokkal interoperábilisak;

c) az interoperabilitási követelmény teljesítése érdekében képzéseken és gyakorlatokon vesznek részt;

d) a modulok működéséért felelős személy felügyelete alatt állnak; és

e) adott esetben képesek együttműködni más uniós szervekkel és/vagy nemzetközi intézményekkel, különösen az ENSZ-szel.

(3) A tagállamok önkéntes alapon előzetesen azonosítják azokat a szakértőket, akiket a 8. cikk d) pontjában meghatározott szakértői csapatok tagjaként ki lehet küldeni.

(4) Szükség esetén a tagállamok mérlegelik, hogy az illetékes szolgálataiknál – vagy nem kormányzati szervezeteknél és egyéb releváns szervezeteknél – esetlegesen rendelkezésre álló más reagálási képességet is rendelkezésre bocsássanak-e.

Az egyéb reagálási képességek egy vagy több tagállam erőforrásaiból állnak, és adott esetben:

a) alkalmasak reagálási feladatok ellátására az elismert nemzetközi iránymutatásoknak megfelelően, tehát:

i. az ERCC-n keresztül benyújtott, segítségnyújtásra irányuló kérést követően nagyon rövid idő alatt bevethetők; és

ii. szükség esetén meghatározott ideig képesek önellátó és autonóm módon működni;

b) adott esetben képesek együttműködni más uniós szervekkel és/vagy nemzetközi intézményekkel, különösen az ENSZ-szel.

(5) A tagállamok megfelelő biztonsági garanciák mellett információval szolgálhatnak azokról a releváns katonai képességekről, amelyeket végső esetben az uniós mechanizmus keretében nyújtott segítség részeként fel lehet használni, például szállítási és logisztikai vagy egészségügyi támogatásként.

(6) A tagállamok közlik a Bizottsággal az uniós mechanizmus keretében történő segítségnyújtásra rendelkezésre álló, az (1)–(5) bekezdésben említett szakértőkre, modulokra és egyéb reagálási képességekre vonatkozó releváns információkat, és szükség esetén frissítik azokat.

(7) A tagállamok kinevezik a 8. cikk b) pontjában említett kapcsolati pontokat, és erről tájékoztatják a Bizottságot.

(8) A tagállamok megteszik a megfelelő felkészülési intézkedéseket a befogadó nemzeti támogatás elősegítése érdekében.

(9) A tagállamok – a Bizottság támogatásával – a 23. cikkel összhangban meghozzák a megfelelő intézkedéseket annak érdekében, hogy az általuk nyújtott segítség szállítása időben történjen.

10. cikk

A műveletek tervezése

▼M2

(1) A Bizottság és a tagállamok együttműködnek annak érdekében, hogy – mind a természeti, mind pedig az ember által okozott katasztrófák vonatkozásában – javítsák az uniós mechanizmus keretébe tartozó katasztrófa-reagálási műveletek tervezését, ideértve – a 6. cikk (1) bekezdésének a) pontjában említett kockázatelemzésekre, valamint a kockázatoknak az 5. cikk (1) bekezdésének c) pontjában említett áttekintésére építve – a katasztrófareagálásra vonatkozó forgatókönyvek készítését, az eszközök feltérképezését és a reagálási képességek telepítésére vonatkozó tervek kidolgozását.

▼B

(2) Az Unión kívüli humanitárius válságokra vonatkozó reagálási műveletek tervezése során a Bizottság és a tagállamok azonosítják és előmozdítják a polgári védelmi segítségnyújtás és az Unió és a tagállamok által nyújtott humanitárius segítségnyújtáshoz biztosított finanszírozás közötti szinergiákat.

11. cikk

▼M2

Európai polgári védelmi eszköztár

(1) Létrejön az európai polgári védelmi eszköztár. Ez a tagállamok önkéntesen, előzetesen rendelkezésre bocsátott reagálási képességeiből áll, és modulokat, egyéb reagálási képességeket és szakértőket foglal magában.

(1a) A valamely tagállam által az európai polgári védelmi eszköztáron keresztül nyújtott segítség a segítséget kérő tagállam meglévő képességeit egészíti ki, annak sérelme nélkül, hogy a tagállamok viselik az elsődleges felelősséget a területükön a katasztrófamegelőzésért és -reagálásért.

(2) A beazonosított kockázatok, a képességek összessége és a hiányosságok alapján a Bizottság a 32. cikk (1) bekezdésének f) pontja alapján elfogadott végrehajtási jogi aktusok útján meghatározza az európai polgári védelmi eszköztár számára szükséges legfontosabb reagálási képességek típusát és számát (a továbbiakban: a képességcélok).

A Bizottság a tagállamokkal együttműködésben – az e bekezdés első albekezdésében említett végrehajtási jogi aktusoknak megfelelően – nyomon követi a képességcélok megvalósítása felé történő előrehaladást és megállapítja, hogy melyek az európai polgári védelmi eszköztár potenciálisan jelentős reagálási képességhiányai. Amennyiben ilyen hiányosságok megállapítására került sor, a Bizottság megvizsgálja, hogy a szükséges képességek a tagállamok rendelkezésére állnak-e az európai polgári védelmi eszköztáron kívül. A Bizottság ösztönzi a tagállamokat az európai polgári védelmi eszköztár jelentős reagálási képességhiányainak orvoslására, és a 20. cikkel, továbbá a 21. cikk (1) bekezdésének i. pontjával és a 21. cikk (2) bekezdésével összhangban támogatást nyújthat a tagállamoknak.

▼B

(3) A Bizottság minőségi követelményeket határoz meg a tagállamok által az ►M2 európai polgári védelmi eszköztár ◄ céljára szánt reagálási képességekre vonatkozóan. A minőségi követelményeknek elismert nemzetközi normákon kell alapulniuk, amennyiben léteznek ilyen normák az adott területen. A tagállamok felelősek reagálási képességeik minőségének biztosításáért.

(4) A Bizottság a tagállamok által az ►M2 európai polgári védelmi eszköztár ◄ számára rendelkezésre bocsátott reagálási képességek minősítésére és nyilvántartásba vételére eljárást dolgoz ki és folytat le.

(5) A tagállamok önkéntes alapon azonosítják és nyilvántartásba veszik az általuk az ►M2 európai polgári védelmi eszköztár ◄ céljára szánt reagálási képességeket. A két vagy több tagállam által biztosított nemzetközi modulok nyilvántartásba vételét az összes érintett tagállam közösen végzi.

(6) A tagállamok által az ►M2 európai polgári védelmi eszköztár ◄ számára rendelkezésre bocsátott reagálási képességek továbbra is mindenkor rendelkezésre állnak nemzeti célokra.

(7) A tagállamok által az ►M2 európai polgári védelmi eszköztár ◄ céljaira rendelkezésre bocsátott reagálási képességek – az ERCC-n keresztül benyújtott segítségnyújtási kérelem alapján – igénybe vehetők az uniós mechanizmus keretében végzett reagálási műveletekre. Bevetésükről a végleges döntést azok a tagállamok hozzák meg, amelyek nyilvántartásba vetették az adott reagálási képességet. Amennyiben belső veszélyhelyzet, vis major vagy kivételes körülmények által alátámasztott nyomós okból valamely tagállam egy adott katasztrófa esetén nem képes rendelkezésre bocsátani e reagálási képességeket, erről a lehető leghamarabb értesíti a Bizottságot, e cikkre hivatkozva.

(8) A tagállamok reagálási képességei bevetésük esetén a rendelkezésük és irányításuk alatt maradnak, és – a Bizottsággal való egyeztetés alapján – visszavonhatóak, amennyiben belső veszélyhelyzet, vis major, kivételes eset vagy nyomós ok fennállása miatt valamely tagállam egy adott katasztrófa esetén tovább már nem képes rendelkezésre bocsátani az említett reagálási képességeket. A különböző reagálási képességek összehangolását a Bizottság adott esetben az ERCC útján a 15. és a 16. cikkel összhangbanelőmozdítja.

(9) A tagállamok és a Bizottság biztosítják, hogy az ►M2 európai polgári védelmi eszköztár ◄ közreműködésével végzett beavatkozások kellőképpen ismertek legyenek.

▼M2

12. cikk

A rescEU

(1) Létrejön a rescEU az olyan kezelhetetlen helyzetekben való segítségnyújtás céljából, amelyekben a tagállami szinten meglévő és a tagállamok által az európai polgári védelmi eszköztár céljára előzetesen rendelkezésre bocsátott képességek összessége az adott körülmények között nem elegendő az 1. cikk (2) bekezdésében említett különféle katasztrófákra való hatékony reagálás biztosításához.

A katasztrófákra való hatékony reagálás garantálása érdekében a Bizottság és a tagállamok adott esetben biztosítják a rescEU-képességek megfelelő földrajzi elosztását.

(2) A Bizottság a 32. cikk (1) bekezdésének g) pontja alapján elfogadott végrehajtási jogi aktusok útján meghatározza a rescEU részét képező képességeket, figyelembe véve a már azonosított és a kialakuló kockázatokat, a képességek és hiányosságok összességét uniós szinten – különösen a légi erdőtűzoltást, a vegyi, biológiai, radiológiai és nukleáris incidenseket, valamint a sürgősségi orvosi ellátást illetően. Az említett végrehajtási jogi aktusoknak biztosítaniuk kell a más, alkalmazandó uniós jogszabályokkal való összhangot. Az első ilyen végrehajtási jogi aktust 2019. június 22-ig kell elfogadni.

(3) A tagállamok megszerzik, bérlik vagy lízingelik a rescEU képességeit. E célból a Bizottság pályázati felhívás nélkül közvetlen támogatásokat ítélhet oda a tagállamoknak. Ha a Bizottság a tagállamok nevében szerez be rescEU-képességeket, a közös közbeszerzési eljárást kell alkalmazni. Az uniós pénzügyi támogatásokat az Unió pénzügyi szabályaival összhangban kell odaítélni.

A rescEU-képességeknek azoknak a tagállamoknak kell otthont adnia, amelyek megszerzik, bérlik vagy lízingelik e képességeket. Közös közbeszerzés esetén azoknak a tagállamoknak kell otthont adnia a rescEU-képességeknek, amelyek nevében e képességeket beszerezték.

(4) A Bizottság – a tagállamokkal konzultálva – megállapítja a rescEU részét képező reagálási képességekre vonatkozó minőségi követelményeket. A minőségi követelményeknek elismert nemzetközi normákon kell alapulniuk, amennyiben ilyen normák már léteznek.

(5) Az a tagállam, amely rescEU-képességek tulajdonosa, bérlője vagy lízingelője, biztosítja a szóban forgó rescEU-képességek CECIS-be való felvételét, valamint azoknak az uniós mechanizmus műveleteinek céljára való rendelkezésre bocsátását és telepíthetőségét.

A rescEU-képességeket kizárólag akkor lehet a 23. cikk (4a) bekezdésében említett nemzeti célokra használni, amikor nem használják őket vagy nincs rájuk szükség az uniós mechanizmus valamely reagálási műveletéhez.

A rescEU-képességeket a 32. cikk (1) bekezdésének g) pontja alapján elfogadott végrehajtási jogi aktusokkal, valamint a rescEU-képességek telepítésére – és többek között a részt vevő személyzetre – vonatkozó további feltételeket megállapító, a Bizottság és a szóban forgó képességeket tulajdonló, bérlő vagy lízingelő tagállam közötti operatív szerződésekkel összhangban kell használni.

(6) A rescEU-képességek a 15. cikknek, illetve a 16. cikk (1)–(9) és (11), (12) és (13) bekezdésének megfelelően – az ERCC-n keresztül benyújtott segítségnyújtás iránti kérelmet követően –vehetők igénybe az uniós mechanizmus keretében végzett reagálási műveletekre. A telepítésükről és leszerelésükről szóló határozatot, továbbá az egymással ütköző kérelmek esetén meghozandó összes határozatot a Bizottság hozza meg, szoros koordinációban a kérelmező tagállammal és a képességet tulajdonló, bérlő vagy lízingelő tagállammal, az e cikk (5) bekezdésének harmadik albekezdésében említett operatív szerződésekkel összhangban.

Az a tagállam felelős a reagálási műveletek irányításáért, amelynek területén a rescEU-képességeket telepítik. Az Unión kívüli telepítés esetén a rescEU-képességeknek otthont adó tagállamok felelősek annak biztosításáért, hogy a szóban forgó képességek maradéktalanul beépüljenek a reagálás egészébe.

(7) Telepítés esetén a Bizottság az ERCC-n keresztül megállapodik a kérelmező tagállammal a rescEU-képességek operatív telepítéséről. A kérelmező tagállam a műveletek során elősegíti saját képességeinek és a rescEU tevékenységeinek operatív koordinációját.

(8) A Bizottság adott esetben az ERCC útján, a 15. és a 16. cikkel összhangban elősegíti a különböző reagálási képességek összehangolását.

(9) A tagállamokat az CECIS útján tájékoztatni kell a rescEU-képességek műveleti állapotáról.

(10) Amennyiben valamely, az Unió területén kívül bekövetkezett katasztrófa jelentős hatást gyakorolhat egy vagy több tagállamra vagy e tagállam(ok) állampolgáraira, e cikk (6)–(9) bekezdésével összhangban rescEU-képességek telepíthetők.

Ha a rescEU-képességek telepítésére harmadik országokban kerül sor, a tagállamok meghatározott esetekben – a 32. cikk (1) bekezdésének g) pontja alapján elfogadott végrehajtási jogi aktusokkal és az e cikk (5) bekezdésének harmadik albekezdésében említett operatív szerződésekben részletesebben meghatározottakkal összhangban – megtagadhatják saját személyzetük telepítését.

▼B

13. cikk

▼M2

Uniós polgári védelmi tudáshálózat

(1) A Bizottság létrehozza a releváns polgári védelmi és katasztrófavédelmi szereplők és intézmények – ezen belül kiválósági központok, egyetemek és kutatók – hálózatát, amely a Bizottsággal együtt uniós polgári védelmi tudáshálózatot képez. A Bizottság kellőképpen figyelembe veszi a tagállamokban meglévő szaktudást és a helyben működő szervezeteket.

A tudáshálózat, amely törekszik a nemi szempontból kiegyensúlyozott összetétel kialakítására, adott esetben az illetékes tudásközpontokkal szoros együttműködésben a következő feladatokat látja el a képzés, a gyakorlatok, a következtetések levonása és az ismeretek terjesztése terén:

a) képzési program létrehozása és irányítása a polgári védelemben és a veszélyhelyzet-kezelésben dolgozók számára a katasztrófamegelőzéssel, -felkészültséggel és -reagálással kapcsolatban, és e képzési program működtetése. A programot úgy kell kialakítani, hogy elősegítse a bevált gyakorlatok kölcsönös megosztását a polgári védelem területén, és a programnak magában kell foglalnia egyrészt közös tanfolyamokat, másrészt a veszélyhelyzet-kezelés terén rendelkezésre álló szakértelem megosztására szolgáló rendszert, ideértve a fiatal szakembereknek és tapasztalt önkénteseknek szóló csereprogramokat, valamint a tagállami szakértők kirendelését.

A képzési program célja a 9., a 11. és a 12. cikkben említett képességek koordinációjának, kompatibilitásának és kiegészítő jellegének javítása, valamint a 8. cikk d) és f) pontjában említett szakértők kompetenciájának fejlesztése;

▼B

b) olyan képzési hálózat létrehozása és működtetése, amely a polgári védelemben és a veszélyhelyzet-kezelésben dolgozók képzési központjait, továbbá a katasztrófamegelőzés, -felkészültség és -reagálás terén érintett egyéb szereplőket és intézményeket tömörítené.

A képzési hálózat céljai a következők:

i. a katasztrófavédelem valamennyi fázisának hatékonyabbá tétele, figyelembe véve az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodást és az éghajlatváltozás hatásainak enyhítését is;

ii. szinergiák teremtése a hálózat tagjai között a tapasztalatok és a bevált gyakorlatok cseréje, releváns kutatások, a tanulságok levonása, tanfolyamok és műhelyfoglalkozások, gyakorlatok és kísérleti projektek révén;és

iii. iránymutatás kidolgozása az uniós és nemzetközi polgári védelmi képzésre vonatkozóan, beleértve a katasztrófamegelőzésre, -felkészültségre és -reagálásra vonatkozó képzést;

c) a gyakorlatok céljait és szerepét meghatározó stratégiai keret és a gyakorlatok prioritásait körvonalazó, átfogó, hosszú távú terv kidolgozása, valamint gyakorlatprogram létrehozása és működtetése;

d) az uniós mechanizmus keretében tett polgári védelmi intézkedések tanulságainak levonására szolgáló program létrehozása és irányítása, amely a katasztrófavédelem egész területét felöleli, hogy a tanulási folyamatok és az ismeretek bővítése számára kellően széles alapot biztosítson. A program az alábbiakat foglalja magában:

i. az uniós mechanizmuson belüli valamennyi releváns polgári védelmi intézkedés nyomon követése, elemzése és értékelése;

ii. a tanulságok gyakorlati felhasználásának ösztönzése annak érdekében, hogy a katasztrófavédelmi ciklus során végzendő tevékenységek kidolgozása tapasztalati alapon történjen; és

iii. a tanulságok összegyűjtésére, elemzésére, terjesztésére és gyakorlati alkalmazására szolgáló módszerek és eszközök kidolgozása.

Ennek a programnak – adott esetben – az Unión kívüli beavatkozásokból levont tanulságokat is tartalmaznia kell, tekintettel az uniós mechanizmus és a humanitárius fellépés keretében történő segítségnyújtás közötti kapcsolatok és szinergiák kihasználására;

e) Iránymutatás kidolgozása azzal kapcsolatban, hogy az ismeretek terjesztése és az a)–d) pontban említett különféle feladatok tagállami szintű végrehajtása hogyan történjen, és

▼M2

f) a kutatásnak és a fejlesztésnek, valamint a vonatkozó új technológiák uniós mechanizmus céljait szolgáló bevezetésének és alkalmazásának ösztönzése.

▼B

(2) Az (1) bekezdésben megállapított feladatok elvégzésekor a Bizottság különösen figyelembe veszi a hasonló jellegű katasztrófakockázatokkal szembesülő tagállamok szükségleteit és érdekeit.

(3) Egy tagállam, harmadik ország, az ENSZ vagy annak ügynökségei kérésére a Bizottság szakértői csapatot küldhet ki a helyszínre a felkészültségi intézkedésekre vonatkozó tanácsadás céljából.

▼M2

(4) A Bizottság megerősíti a képzésekkel összefüggő együttműködést, valamint fokozza az ismeretek és tapasztalatok megosztását az Unió polgári védelmi tudáshálózata, a nemzetközi szervezetek és harmadik országok között, hogy hozzájáruljon a katasztrófakockázatok csökkentésével kapcsolatos – különösen a katasztrófakockázatok csökkentésével foglalkozó 3. ENSZ-világkonferencián 2015. március 18-án a japán Sendaiban elfogadott, a 2015–2030. közötti időszakra szóló katasztrófakockázat-csökkentési sendai keret részét képező – nemzetközi kötelezettségvállalások teljesítéséhez.

▼B







IV.

FEJEZET

REAGÁLÁS

14. cikk

Értesítés az Unión belüli katasztrófákról

(1) Amennyiben az Unión belül olyan katasztrófa következik be, vagy olyan katasztrófaveszély áll fenn, amely határokon átnyúló vagy más tagállamot érintő hatásokat vált ki vagy ilyen hatások kiváltására alkalmas, az a tagállam, amelyben a katasztrófa bekövetkezett vagy valószínűleg bekövetkezik, késedelem nélkül értesíti a potenciálisan érintett tagállamokat és amennyiben e hatások potenciálisan jelentősek, a Bizottságot.

Az első albekezdés nem alkalmazandó, amennyiben az értesítési kötelezettséget más uniós jogszabályok, az Európai Atomenergia-közösséget létrehozó szerződés alapján, vagy hatályos nemzetközi szerződések alapján már teljesítették.

(2) Amennyiben az Unión belül olyan katasztrófa következik be, vagy olyan katasztrófaveszély áll fenn, amely valószínűleg egy vagy több tagállam részéről segítségkéréssel jár, az a tagállam, amelyben a katasztrófa bekövetkezett vagy valószínűleg bekövetkezik, késedelem nélkül értesíti a Bizottságot abban az esetben, ha esetleges segítségnyújtás iránti kérelem várható az ERCC-n keresztül, azért, hogy a Bizottság szükség szerint tájékoztatni tudja a többi tagállamot, és mozgósítani tudja illetékes szolgálatait.

(3) Az (1) és (2) bekezdésben említett értesítést adott esetben a CECIS-en keresztül kell megküldeni.

15. cikk

Az Unión belüli katasztrófareagálás

▼M2

(1) Ha az Unión belül katasztrófa következik be vagy katasztrófaveszély áll fenn, az érintett tagállam segítséget kérhet az ERCC-n keresztül. A kérelmet a lehető legpontosabban kell megfogalmazni. A segítségnyújtás iránti kérelem legfeljebb 90 nap elteltével lejár, kivéve, ha az ERCC-hez a folyamatos vagy további segítségnyújtás szükségességét megalapozó új elemeket nyújtanak be.

▼B

(2) Fokozott kockázattal járó kivételes helyzetekben a tagállam kérhet olyan segítséget is, amely reagálási képességek ideiglenes, előzetes elhelyezéséből áll.

(3) A segítségnyújtás iránti kérelem kézhezvételét követően a Bizottság a megfelelő módon és késedelem nélkül:

a) továbbítja a kérelmet más tagállamok kapcsolati pontjaihoz;

b) az érintett tagállammal együttműködve összegyűjti az adott helyzetre vonatkozó megerősített információkat, és továbbítja azokat a tagállamoknak;

c) a segítséget kérő tagállammal konzultálva ajánlásokat ad az uniós mechanizmuson keresztül történő segítségnyújtásra vonatkozóan, a helyszíni szükségletek és a 10. cikk (1) bekezdésében említett, előre kidolgozott releváns tervek alapján, valamint felkéri a tagállamokat, hogy vessenek be bizonyos meghatározott képességeket, továbbá elősegíti a szükséges segítségnyújtás koordinálását; és

d) megteszi a reagálás koordinálását elősegítő további intézkedéseket.

(4) Az a tagállam, amelyhez az uniós mechanizmus keretében segítségnyújtás iránti kérelmet intéztek, haladéktalanul eldönti, hogy képes-e a szükséges segítség megadására, és döntéséről tájékoztatja a segítséget kérő tagállamot a CECIS útján, megjelölve az általa biztosítható segítség mértékét, feltételeit és adott esetben költségeit. Az ERCC folyamatosan tájékoztatja a tagállamokat.

(5) A segítségnyújtási beavatkozások irányításáért a segítséget kérő tagállam a felelős. A segítséget kérő tagállam hatóságai iránymutatásokat határoznak meg, és szükség esetén meghatározzák a modulokra vagy más reagálási képességekre bízott feladatokat. E feladatok végrehajtásának részleteit a segítséget nyújtó tagállam által kijelölt felelős személy határozza meg. A segítséget kérő tagállam kérheti szakértői csapat bevetését is, hogy az támogassa az értékelését, elősegítse a helyszíni koordinációt (a tagállamok egységei között), illetve technikai tanácsokat adjon.

(6) A segítséget kérő tagállam megteszi a megfelelő intézkedéseket az érkező segítség befogadó nemzeti támogatásának elősegítése érdekében.

(7) A Bizottság e cikkben említett szerepe nem érinti a tagállamok hatáskörét és felelősségét saját egységeik, moduljaik és más támogatási képességük tekintetében, beleértve a katonai képességeket is. Nevezetesen, a Bizottság által kínált támogatás nem terjed ki arra, hogy utasításokat adjon és ellenőrzést gyakoroljon a tagállamok olyan egységei, moduljai vagy más támogatása tekintetében, amelyeket önkéntes alapon vetnek be a központi szintű és helyszíni koordinációnak megfelelően.

16. cikk

Az Unión kívüli katasztrófareagálás következetességének előmozdítása

▼M2

(1) Ha az Unión kívül katasztrófa következik be vagy katasztrófaveszély áll fenn, az érintett ország segítséget kérhet az ERCC-n keresztül. Segítség az ENSZ és annak ügynökségei vagy egy illetékes nemzetközi szervezet által vagy azokon keresztül is kérhető. A segítségnyújtás iránti kérelem legfeljebb 90 nap elteltével lejár, kivéve, ha az ERCC-hez a folyamatos vagy további segítségnyújtás szükségességét megalapozó új elemeket nyújtanak be.

(2) Az e cikk szerinti beavatkozások akár önálló segítségnyújtási beavatkozásként, akár valamely nemzetközi szervezet által irányított beavatkozás részeként is végrehajthatók. Az uniós koordinációnak teljes egészében illeszkednie kell az Egyesült Nemzetek Humanitárius Ügyeket Koordináló Hivatala (a továbbiakban: OCHA) által végzett átfogó koordinációba, az OCHA vezető szerepének tiszteletben tartásával. Ember okozta katasztrófák és összetett veszélyhelyzetek esetén a Bizottság gondoskodik a humanitárius segítségnyújtással kapcsolatos európai konszenzusnak ( 2 ) való megfelelésről és a humanitárius elvek tiszteletben tartásáról.

▼B

(3) A Bizottság a következő intézkedések útján támogatja a segítségnyújtás következetességét:

a) párbeszéd folytatása a tagállamok kapcsolati pontjaival annak érdekében, hogy az uniós mechanizmus révén hatékony és koherens uniós katasztrófareagálási hozzájárulás legyen nyújtható a katasztrófa következményeinek felszámolására irányuló erőfeszítésekhez, különösen az alábbiak révén:

i. a tagállamok haladéktalan tájékoztatása a segítségnyújtás iránti teljes kérelmekről;

ii. a helyzet és a szükségletek közös értékelésének támogatása, technikai tanácsadás és/vagy a segítségnyújtás helyszíni összehangolásának elősegítése polgári védelmi szakértői csapat helyszíni jelenléte útján;

iii. a releváns értékelések és elemzések megosztása valamennyi érintett szereplővel;

iv. a tagállamok és más szereplők által kínált segítség áttekintésének biztosítása;

v. tanácsadás a szükséges segítségnyújtás jellegéről, hogy biztosítsák a segítségnyújtásnak a felmért szükségletekkel való összhangját; és

vi. támogatás a segítségnyújtás olyan területeken jelentkező gyakorlati nehézségeinek felszámolásában, mint a tranzit és a vám;

b) ajánlások haladéktalan adása, lehetőség szerint az érintett országgal együttműködésben, a helyszíni szükségletek és az előre kidolgozott releváns tervek alapján, felkérve a tagállamokat bizonyos meghatározott képességeik bevetésére, és elősegítve a szükséges segítségnyújtás összehangolását;

c) kapcsolattartás az érintett országgal az olyan technikai részleteket illetően, mint például a segítségnyújtás iránti pontos igények, a felajánlások elfogadása, valamint a segítség helyi fogadásának és elosztásának gyakorlati kérdései;

d) kapcsolattartás az OCHA-val, illetve annak támogatása, továbbá együttműködés a katasztrófa következményeinek felszámolására irányuló átfogó erőfeszítésekhez hozzájáruló más érintett szereplőkkel, a szinergiák maximalizálása, a komplementaritásra törekvés, valamint az átfedések és lefedetlen területek elkerülése céljából; és

e) kapcsolattartás valamennyi érintett szereplővel, különösen az uniós mechanizmus keretében folytatott segítségnyújtási beavatkozás záró szakaszában, a zökkenőmentes átadás megkönnyítése céljából.

(4) A Bizottság – a (3) bekezdésben meghatározott szerepének sérelme nélkül és tiszteletben tartva azt, hogy adott esetben elengedhetetlen a haladéktalan műveleti reagálás az uniós mechanizmus keretében – az uniós mechanizmus aktiválásakor tájékoztatja az Európai Külügyi Szolgálatot, hogy biztosítsa a polgári védelmi művelet összhangját az érintett ország és az Unió közötti általános kapcsolatokkal. A Bizottság a (3) bekezdéssel összhangban teljes körű tájékoztatást nyújt a tagállamoknak.

(5) A helyszínen adott esetben biztosítani kell az Unió küldöttségével való kapcsolattartást, hogy az utóbbi elősegíthesse az érintett ország kormányával való kapcsolattartást. Az Unió küldöttsége szükség esetén logisztikai támogatást nyújt a (3) bekezdés a) pontjának ii. alpontjában említett polgári védelmi szakértői csapatoknak.

(6) Az a tagállam, amelyhez az uniós mechanizmus keretében segítségnyújtás iránti kérelmet intéztek, haladéktalanul eldönti, hogy képes-e a szükséges segítség megadására, és döntéséről tájékoztatja az ERCC-t a CECIS útján, megjelölve az általa biztosítható segítség mértékét és feltételeit. Az ERCC folyamatosan tájékoztatja a tagállamokat.

(7) Az uniós mechanizmus igénybe vehető emellett a harmadik országokban bekövetkező katasztrófa esetén az uniós polgárok számára nyújtott konzuli segítséget kiegészítő polgári védelmi támogatás biztosítására is, amennyiben azt az érintett tagállamok konzuli hatóságai kérik.

(8) A Bizottság segítségnyújtás iránti kérelem alapján a segítségnyújtás összehangolásának biztosítása érdekében meghozza a szükséges támogató és kiegészítő intézkedéseket.

(9) Az uniós mechanizmus révén végzett koordinálás nem érinti sem a tagállamok és az érintett ország kétoldalú kapcsolatait, sem pedig a tagállamok és az ENSZ, illetve egyéb érintett nemzetközi szervek közötti együttműködést. E kétoldalú kapcsolatok arra is felhasználhatók, hogy hozzájáruljanak az uniós mechanizmus keretében végzett koordinációhoz.

(10) A Bizottság e cikkben említett szerepe nem érinti a tagállamok hatáskörét és felelősségét saját egységeik, moduljaik és más támogatásuk tekintetében, beleértve a katonai képességeket is. Nevezetesen, a Bizottság által kínált támogatás nem terjed ki arra, hogy utasításokat adjon és ellenőrzést gyakoroljon a tagállamok olyan egységei, moduljai vagy más támogatása tekintetében, amelyeket önkéntes alapon vetnek be a központi szintű és helyszíni koordinációnak megfelelően.

(11) Törekedni kell az Unió egyéb eszközeivel, különösen az 1257/96/EK rendelet keretében finanszírozott fellépésekkel való szinergiákra. A Bizottság biztosítja az eszközök összehangolását, továbbá adott esetben gondoskodik arról, hogy a tagállamoknak a szélesebb humanitárius fellépéshez hozzájáruló polgári védelmi intézkedéseinek a finanszírozása lehetőség szerint e határozat alapján történjen.

(12) Az uniós mechanizmus aktiválása esetén a katasztrófát követően segítségnyújtást biztosító tagállamok teljes körűen tájékoztatják tevékenységeikről az ERCC-t.

(13) A tagállamoknak az uniós mechanizmus keretében folytatott beavatkozásban részt vevő helyszíni egységei és moduljai szoros kapcsolatot tartanak fenn az ERCC-vel és a helyszínen lévő szakértői csapatokkal, a (3) bekezdés a) pontjának ii. alpontjában említettek szerint.

17. cikk

Helyszíni támogatás

(1) A Bizottság tagállami szakértőkből álló szakértői csapatot állíthat össze, nevezhet ki és küldhet ki:

a) a 16. cikk (3) bekezdése szerint Unión kívül bekövetkező katasztrófa esetén,

b) a 15. cikk (5) bekezdése szerint Unión belül bekövetkező katasztrófa esetén,

c) az 5. cikk (2) bekezdése szerint megelőzéssel kapcsolatos szakértői segítség kérése esetén, vagy

d) a 13. cikk (3) bekezdése szerint felkészültséggel kapcsolatos szakértői segítség kérése esetén.

A Bizottságnak és az Unió egyéb szolgálatainak a szakértői szintén bekapcsolódhatnak a csapat munkájába, hogy támogassák azt, és megkönnyítsék az ERCC-vel való kapcsolattartást. Az OCHA vagy egyéb nemzetközi szervezet által kiküldött szakértők is bevonhatók a csapatba, hogy erősítsék az együttműködést és megkönnyítsék a közös értékeléseket.

(2) A szakértők kiválasztására és kinevezésére vonatkozó eljárás a következő:

a) a tagállamok saját felelősségi körükben olyan szakértőket jelölnek ki, akik bevethetők szakértői csapatok tagjaként;

b) a Bizottság képesítésük és szakmai tapasztalatuk alapján – beleértve az uniós mechanizmussal kapcsolatosan elvégzett képzés szintjét, az uniós mechanizmus keretében folytatott korábbi missziók során szerzett tapasztalatokat és a katasztrófák következményeinek felszámolásában szerzett egyéb nemzetközi tapasztalatot – választja ki a szakértőket és a csapatok vezetőjét. A kiválasztás más szempontokat – köztük a nyelvismeretet – is figyelembe vesz annak érdekében, hogy a csapat egészében véve rendelkezzen azokkal a képességekkel, amelyekre egy adott helyzetben szükség van;

c) a Bizottság kijelöli az egyes missziók szakértőit/ csapatvezetőit, az őket kinevező tagállammal egyetértésben.

(3) A szakértői csapatok bevetésük során előmozdítják a tagállami beavatkozási csapatok munkájának összehangolását, és kapcsolatot tartanak a segítséget kérő tagállam illetékes hatóságaival, a 8. cikk d) pontjában meghatározottak szerint. Az ERCC szoros kapcsolatot tart fenn a szakértői csapatokkal, valamint iránymutatást és logisztikai támogatást nyújt számukra.

18. cikk

Szállítás és felszerelések

(1) Akár az Unión belüli, akár az azon kívüli katasztrófa esetén a Bizottság az alábbi módokon támogathatja a tagállamokat abban, hogy igénybe vegyék a felszerelést vagy a szállítási erőforrásokat:

a) a tagállamok által rendelkezésre bocsátható felszerelésre és szállítási erőforrásokra vonatkozó információk nyújtása és cseréje az ilyen felszerelés és szállítási erőforrások összevonásának elősegítése céljából;

b) segítségnyújtás a tagállamok számára az egyéb források – köztük a kereskedelmi piaci szereplők – által esetleg rendelkezésre bocsátható szállítási erőforrások azonosítása tekintetében, és az azokhoz való hozzáférés megkönnyítése; vagy

c) segítségnyújtás a tagállamok számára az egyéb források – például a kereskedelmi piaci szereplők – által rendelkezésre bocsátható felszerelés azonosításában.

(2) A Bizottság kiegészítheti a tagállamok által biztosított szállítási erőforrásokat a gyors katasztrófareagálás biztosításához szükséges további szállítási erőforrások rendelkezésre bocsátása révén.







V.

FEJEZET

PÉNZÜGYI RENDELKEZÉSEK

19. cikk

Költségvetési források

▼M2

(1) Az uniós mechanizmus végrehajtásához szükséges pénzügyi keretösszeg a 2014–2020-as időszakra vonatkozóan folyó áron 574 028 000 EUR.

Folyó áron 425 172 000 EUR a többéves pénzügyi keret 3., „Biztonság és uniós polgárság” című fejezetéből, folyó áron 148 856 000 EUR pedig a 4., „Globális Európa” című fejezetéből származik.

▼B

(2) A katasztrófareagálási intézkedések kedvezményezettjei általi visszatérítésekből származó előirányzatok a 966/2012/EU, Euratom rendelet 18. cikkének (2) bekezdése értelmében vett címzett bevételnek minősülnek.

(3) Az (1) bekezdésben említett pénzügyi források fedezhetik az uniós mechanizmus irányításához és célkitűzéseinek megvalósításához szükséges előkészítő, nyomonkövetési, ellenőrzési, pénzügyi ellenőrzési és értékelési tevékenységekhez kapcsolódó kiadásokat is.

Az ilyen kiadások körébe tartozhatnak különösen a tanulmányok, szakértői találkozók, tájékoztatási és kommunikációs tevékenységek – ideértve az Unió politikai prioritásaira vonatkozó szervezeti kommunikációt –, amennyiben ezek az uniós mechanizmus általános célkitűzéseihez kapcsolódnak, az információfeldolgozásra és -cserére összpontosító informatikai hálózatokkal (többek között azoknak az ágazatközi adatcsere előmozdítását szolgáló meglévő vagy jövőbeli rendszerekkel való összekapcsolásával és a kapcsolódó berendezésekkel) összefüggő kiadások, és minden más technikai és adminisztratív segítségnyújtásra fordított kiadás, amely a Bizottságnál a program irányítása tekintetében felmerül.

(4) Az (1) bekezdésben említett pénzügyi keretösszeget a 2014–2020-as időszakban az I. mellékletben meghatározott százalékarányoknak és alapelveknek megfelelően kell szétosztani.

(5) A Bizottság a 34. cikk (2) bekezdésének a) pontjában említett időközi értékelés eredményének figyelembevételével felülvizsgálja az I. mellékletben szereplő felosztást. A Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy amennyiben a felülvizsgálat eredményei alapján szükséges, a 30. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el az I. mellékletben szereplő minden egyes számadatnak 8 százalékpontnál több, de legfeljebb 16 százalékponttal történő kiigazítása érdekében. E felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat 2017. június 30-ig el kell fogadni.

(6) Amennyiben az reagálási intézkedésekhez rendelkezésre álló költségvetési források szükséges felülvizsgálata rendkívül sürgős esetben azt megköveteli, akkor a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el annak érdelében, hogy a rendelkezésre álló költségvetési előirányzatok keretében és a 31. cikkben előírt eljárással összhangban 8 százalékpontnál több, de legfeljebb 16 százalékponttal kiigazítsanak az I. mellékletben szereplő minden egyes számadatot.

20. cikk

Támogatható általános tevékenységek

A katasztrófamegelőzés, -felkészültség és a hatékony reagálás javítása érdekében az alábbi általános tevékenységekre igényelhető pénzügyi támogatás:

a) tanulmányok és felmérések készítése, modellezés és forgatókönyv-készítés az ismeretek, a bevált gyakorlatok és az információk megosztásának elősegítése érdekében;

b) képzés, gyakorlatok, munkaértekezletek, személyzeti és szakértői cserék, hálózatok kialakítása, bemutató projektek és technológiaátadás;

c) nyomonkövetési, elemzési és értékelési tevékenységek;

d) a nyilvánosság tájékoztatása, oktatás, a tudatosságot növelő, valamint ahhoz kapcsolódó terjesztési tevékenységek az uniós polgároknak a katasztrófavédelembe és a katasztrófák hatásának minimálisra csökkentésébe való bevonása érdekében, valamint az ahhoz való hozzájárulás céljából, hogy az uniós polgárok hatékonyabban és fenntartható módon védjék magukat;

e) az uniós mechanizmus összefüggésében végrehajtott beavatkozások és gyakorlatok során szerzett tapasztalatok levonására irányuló olyan program kidolgozása és megvalósítása, amely többek között a megelőzéshez és a felkészültséghez kapcsolódó területekre vonatkozik; és

f) kommunikációs tevékenységek és intézkedések a katasztrófamegelőzés, -felkészültség és -reagálás terén végzett, a tagállamok és az Unió polgári védelmi munkája megismertetésének előmozdítása érdekében.

▼M2

20a. cikk

Láthatóság és díjak

(1) Az e határozat alapján nyújtott bármilyen támogatásnak vagy finanszírozásnak megfelelő láthatóságot kell biztosítania az Unió számára, beleértve az Unió jelképének a 11. cikkben, a 12. cikkben és a 21. cikk (2) bekezdésének c) pontjában említett képességek tekintetében történő előtérbe helyezését. A Bizottság kommunikációs stratégiát dolgoz ki annak érdekében, hogy az uniós polgári védelmi mechanizmus fellépéseinek kézzelfogható eredményei a polgárok számára láthatóvá váljanak.

(2) A Bizottság az uniós polgári védelem melletti, nagy múltra visszatekintő elkötelezettség és az uniós polgári védelemhez való rendkívül jelentős hozzájárulások iránti elismerés és tisztelet kifejezéseként érmékkel tünteti ki az érintetteket.

▼B

21. cikk

Támogatható megelőzési és -felkészültségi intézkedések

(1) A következő megelőzési és -felkészültségi intézkedésekre igényelhető pénzügyi támogatás:

a) az 5. cikkben említett projektek, tanulmányok, munkaértekezletek, felmérések és hasonló intézkedések és tevékenységek társfinanszírozása;

b) a 6. cikk d) pontjában és a 8. cikk j) pontjában említett kölcsönös felülvizsgálatok társfinanszírozása;

c) az ERCC által biztosított funkciók fenntartása, összhangban a 8. cikk a) pontjával;

d) a szakértői csapatok 8. cikk d) pontjában és 17. cikkben említett mozgósításának és kiküldésének előkészítése, valamint a gyors beavatkozási képesség 8. cikk f) pontjában említett kifejlesztése és fenntartása a tagállamok képzett szakértőinek hálózata útján;

e) a CECIS és az eszközök létrehozása és fenntartása az ERCC és a tagállamok kapcsolati pontjai, valamint az egyéb résztvevők között az uniós mechanizmus keretében folytatott kommunikáció és információcsere lehetővé tétele érdekében;

f) az európai érdeket képviselő, transznacionális észlelő, korai előrejelző és riasztási rendszerek fejlesztéséhez való hozzájárulás a gyors reagálás lehetővé tétele, és a tagállami korai előrejelző és riasztási rendszerek egymással, valamint az ERCC-vel és a CECIS-szel való összeköttetésének előmozdítása érdekében. E rendszereknek figyelembe kell venniük a meglévő és a jövőbeli információs, nyomonkövetési és észlelési forrásokat és rendszereket, és azokra kell építeniük;

g) az uniós mechanizmus keretébe illeszkedő reagálási műveletek megtervezése, a 10. cikkel összhangban;

h) a 13. cikkben ismertetett felkészültségi tevékenységek támogatása;

i) a 11. cikkben említett ►M2 európai polgári védelmi eszköztár ◄ kifejlesztése e cikk (2) bekezdésével összhangban.

▼M2

j) a rescEU-képességek létrehozása, igazgatása és fenntartása a 12. cikkel összhangban;

▼B

k) a 17. cikk (1) bekezdésében említett szakértői csapatoknak nyújtott logisztikai támogatás rendelkezésre állásának biztosítása;

l) a katasztrófareagálási képességek tagállamok általi, Unión belüli előzetes elhelyezése során a koordináció megkönnyítése, a 8. cikk g) pontjával összhangban;

m) egy tagállam, harmadik ország, az ENSZ vagy annak ügynökségei kérésére szakértői csapat helyszínre való kiküldése révén történő, a megelőzési és felkészültségi intézkedésekkel kapcsolatos tanácsadás támogatása, az 5. cikk (2) bekezdésében és a 13. cikk (3) bekezdésében említettek szerint.

(2) Az (1) bekezdés i) pontjában említett intézkedések pénzügyi támogatására való jogosultságot a következőkre kell korlátozni:

a) az ►M2 európai polgári védelmi eszköztár ◄ létrehozásának és irányításának, valamint a 11. cikkben leírt kapcsolódó eljárásoknak valamennyi uniós szintű költsége;

b) a tagállami reagálási képességeknek az ►M2 európai polgári védelmi eszköztár ◄ céljaira történő minősítéséhez szükséges kötelező képzések, gyakorlatok és munkaértekezletek költségei (a továbbiakban: a minősítési költségek). A minősítési költségek a képesség típusa szerint meghatározott egységnyi költségekből vagy átalányösszegekből is felépülhetnek, akár 100 %-ban fedezve az elszámolható költségeket; és

▼M2

c) az ahhoz szükséges költségek, hogy a reagálási képességek olyan készenléti és rendelkezésre állási szintet érjenek el fejlesztésük vagy javításuk útján, amelynek eredményeként azok telepíthetők lesznek az európai polgári védelmi eszköztár részeként, összhangban az európai polgári védelmi eszköztár minőségi követelményeivel és adott esetben a tanúsítási folyamatban megfogalmazott ajánlásokkal („átalakítási költségek”). Ide tartozhatnak a modulok és az egyéb reagálási képességek működőképességéhez, interoperabilitásához, az önállósághoz, az önellátáshoz, a szállíthatósághoz, a csomagoláshoz kapcsolódó, illetve egyéb szükséges költségek, feltéve, hogy e költségek kifejezetten a képességeknek az európai polgári védelmi eszköztárban való részvételéhez kapcsolódnak.

Az átalakítási költségek a következőkre terjedhetnek ki:

i. korszerűsítés esetén az elszámolható költségek 75 %-a, feltéve, hogy az említett összeg nem haladja meg a képességkialakítás átlagköltségének 50 %-át; és

ii. javítás esetén az elszámolható költségek 75 %-a.

Az i. és a ii. pont alapján finanszírozásban részesülő reagálási képességeket a kapott finanszírozás függvényében legalább egy három és 10 év közötti – az eszköztár részeként való tényleges rendelkezésre állásuk kezdetétől számított – időszakra az európai polgári védelmi eszköztár rendelkezésére kell bocsátani, kivéve, ha gazdasági élettartamuk rövidebb.

Az átalakítási költségek meghatározott egységnyi költségekből vagy átalányösszegekből állhatnak.

▼M2 —————

▼M2

(3) Az (1) bekezdés j) pontjában említett fellépéshez nyújtott pénzügyi támogatás az e bekezdés második albekezdésével összhangban minden olyan költséget magában foglal, amely az uniós mechanizmus keretében biztosított rescEU-képességek rendelkezésre állásának és telepíthetőségének biztosításához szükséges.

A Bizottság gondoskodik arról, hogy az e bekezdésben említett pénzügyi támogatás az uniós mechanizmus keretében biztosított rescEU-képességek rendelkezésre állásának és telepíthetőségének biztosításához szükséges becsült teljes összeg legalább 80, de legfeljebb 90 %-a legyen. A fennmaradó költségeket az a tagállam viseli, amely otthont ad a rescEU-képességnek. A rescEU-képességek különféle típusainak becsült összköltségét a 32. cikk (1) bekezdésének g) pontja alapján elfogadott végrehajtási jogi aktusban kell meghatározni. A becsült összköltségeket az elszámolható költségeknek az Ia. mellékletben foglalt kategóriáit figyelembe véve kell megállapítani.

A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 30. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusok útján az elszámolható költségek kategóriáinak vonatkozásában módosítsa az Ia. mellékletet.

Az e bekezdésben említett pénzügyi támogatás többéves munkaprogramok révén is végrehajtható. Az egy évnél hosszabb fellépések esetében a költségvetési kötelezettségvállalások éves részletekre bonthatók.

(4) A 32. cikk (1) bekezdésének ha) pontja alapján elfogadott végrehajtási jogi aktusok útján meghatározott, alacsony valószínűségű, de nagy hatású katasztrófákkal kapcsolatos kockázatokra való reagálás céljára létrehozott képességek esetében az uniós pénzügyi támogatásnak a rendelkezésre állásuk és telepíthetőségük biztosításához szükséges összes költséget fedeznie kell.

(5) A (3) bekezdésben említett költségek esettől függően a képesség kategóriája vagy típusa alapján meghatározott egységnyi költségekből, átalányösszegekből vagy átalányfinanszírozásból állhatnak.

▼B

22. cikk

Támogatható reagálási intézkedések

A következő reagálási intézkedésekre igényelhető pénzügyi támogatás:

a) szakértői csapatoknak a 17. cikk (1) bekezdésében említett kiküldése, valamint a 8. cikk d) és e) pontjában említett logisztikai támogatás és szakértők kiküldése;

b) a tagállamok támogatása abban, hogy katasztrófa esetén igénybe vegyék a felszereléseket és a szállítási erőforrásokat, a 23. cikkben meghatározottak szerint; és

c) segítségnyújtás iránti kérelem beérkezése esetén a szükséges további támogató és kiegészítő intézkedések megtétele annak elősegítése érdekében, hogy az reagálás a lehető leghatékonyabb módon össze legyen hangolva.

23. cikk

▼M2

A felszerelésekhez és műveletekhez kapcsolódó támogatható fellépések

▼B

(1) A következő tevékenységek jogosultak pénzügyi támogatásra annak érdekében, hogy lehetővé váljon a felszerelések és a szállítási erőforrások igénybevétele az uniós mechanizmus keretében:

a) azon felszerelésekre és szállítási erőforrásokra vonatkozó információk nyújtása és cseréje, amelyekkel kapcsolatban a tagállamok úgy döntenek, hogy azokat rendelkezésre bocsátják, az ilyen felszerelés és szállítási erőforrások összevonásának elősegítése céljából;

b) segítségnyújtás a tagállamok számára az egyéb források – köztük a kereskedelmi piaci szereplők – által esetleg rendelkezésre bocsátható szállítási erőforrások azonosítása tekintetében, és az azokhoz való hozzáférés megkönnyítése;

c) segítségnyújtás a tagállamok számára az egyéb források – köztük a kereskedelmi piaci szereplők – által rendelkezésre bocsátható felszerelés azonosításában; és

d) a gyors katasztrófareagálás biztosításához szükséges szállítási erőforrások finanszírozása. Az ilyen intézkedésekre kizárólag az alábbi kritériumok teljesülése esetén igényelhető pénzügyi támogatás:

i. az uniós mechanizmus keretében segítségnyújtás iránti kérelmet nyújtottak be a 15. és 16. cikknek megfelelően;

ii. a kiegészítő szállítási erőforrások szükségesek az uniós mechanizmus keretében történő katasztrófareagálás hatékonyságának biztosításához;

iii. a segítségnyújtás megfelel az ERCC által azonosított szükségleteknek, és azt az ERCC által a műszaki előírásokra, a minőségre, az időzítésre és a teljesítés részletes szabályaira vonatkozóan adott ajánlásoknak megfelelően biztosítják;

iv. a segítséget kérő ország – vagy közvetlenül vagy pedig az ENSZ-en, annak ügynökségein vagy egy releváns nemzetközi szervezeten keresztül – elfogadta az uniós mechanizmus keretében a segítséget; és

v. harmadik országokban bekövetkezett katasztrófák esetén a segítségnyújtás kiegészíti az átfogó uniós humanitárius fellépést.

▼M2

(1a) Azon képességek szállítása céljára, amelyeket nem bocsátottak előzetesen rendelkezésre az európai polgári védelmi eszköztár céljára, és amelyeket katasztrófa vagy katasztrófaveszély esetén telepítenek az Unión belül vagy kívül, legfeljebb az elszámolható költségek 75 %-át fedező uniós pénzügyi támogatás nyújtható.

▼M2

(2) Az európai polgári védelmi eszköztár céljára előzetesen rendelkezésre bocsátott képességek számára nyújtott uniós pénzügyi támogatás összege az Unión vagy valamely részt vevő államon belüli katasztrófa vagy katasztrófaveszély esetén nem haladhatja meg a képességek működtetésének, így például a szállítás költségeinek 75 %-át.

(3) A szállításhoz biztosított uniós pénzügyi támogatásnem haladhatja meg az európai polgári védelmi eszköztár céljára előzetesen rendelkezésre bocsátott képességek szállításával kapcsolatos teljes elszámolható költségek 75 %-át a 16. cikkben említett, az Unión kívüli katasztrófa vagy katasztrófaveszély esetén történő telepítés esetén.

(4) A szállítási erőforrásokhoz biztosított uniós pénzügyi támogatás emellett az a), b), c) és d) pontban szereplő teljes elszámolható költség akár 100 %-át is fedezheti, ha ez ahhoz szükséges, hogy a tagállamok segítségnyújtásának összevonása operatív szempontból hatékony legyen, és ha a költségek az alábbiak egyikéhez kapcsolódnak:

a) raktározási kapacitás rövid távú bérlése a tagállami segélyszállítmány ideiglenes raktározása céljából, a szállítás összehangolásának megkönnyítése céljából;

b) a segélyszállítmány felajánló tagállamból a szállítás összehangolását elősegítő tagállamba történő szállítás;

c) a tagállami segélyszállítmány átcsomagolása a szállítási kapacitás maximális kihasználása érdekében, vagy az egyedi műveleti követelményeknek való megfelelés céljából; vagy

d) az összevont segélyszállítmány helyi szállítása, tranzitja és raktározása annak érdekében, hogy biztosítva legyen az összehangolt kézbesítés a segítséget kérő országban lévő végső rendeltetési helyre.

(4a) Amennyiben valamely tagállam rescEU-képességeket a 12. cikk (5) bekezdésével összhangban nemzeti célokra használ fel, az összes költséget, ideértve a karbantartási és javítási költségeket is, a képességeket használó tagállam fedezi.

(4b) Amennyiben a rescEU-képességeket az uniós mechanizmus keretében telepítik, az uniós pénzügyi támogatás a műveleti költségek 75 %-át fedezi.

Az uniós pénzügyi támogatás – az első albekezdéstől eltérve – az alacsony valószínűségű, de nagy hatású katasztrófákkal kapcsolatos kockázatokra való reagáláshoz szükséges, az uniós mechanizmus keretében telepített rescEU-képességek műveleti költségeinek 100 %-át fedezi.

(4c) A 12. cikk (10) bekezdésében említett, az Unión kívüli telepítés esetében az uniós pénzügyi támogatás a műveleti költségek 100 %-át fedezi.

(4d) Amennyiben az e cikkben említett uniós pénzügyi támogatás nem fedezi a költségek 100 %-át, a fennmaradó összeget a támogatást kérelmező viseli, kivéve, ha a segítséget felajánló tagállammal vagy a rescEU-képességnek otthont adó tagállammal másképp nem állapodott meg.

▼B

(5) Több tagállamot érintő szállítási műveletek összevonása esetén az egyik tagállam felvállalhatja az uniós pénzügyi támogatás egész műveletre vonatkozó kérelmezésének levezetését.

(6) Ha egy tagállam azt kéri, hogy a Bizottság kössön szerződést szállítási szolgáltatásokra, a Bizottságnak kérnie kell a költségek részleges, a (2), a (3) és a (4) bekezdésben meghatározott finanszírozási mértékek szerinti megtérítését.

(7) E cikk értelmében az alábbi, a szállítási erőforrásokkal kapcsolatos költségekre igényelhető uniós pénzügyi támogatás: a szállítási erőforrások mozgatásához kapcsolódó valamennyi költség, ideértve valamennyi szolgáltatás költségét, a díjakat, a logisztikai és kezelési költségeket, az üzemanyag- és esetleges szállásköltségeket, valamint minden olyan egyéb közvetett költséget, mint az adók, általánosságban a vámok és a tranzitköltségek.

▼M2

(8) A szállítási költségek a költségek kategóriája alapján meghatározott egységnyi költségekből, átalányösszegekből vagy átalányfinanszírozásból állhatnak.

▼B

24. cikk

Kedvezményezettek

Az e határozat szerint odaítélt támogatásokat a közjog vagy a magánjog hatálya alá tartozó jogi személyek számára lehet odaítélni.

25. cikk

A pénzügyi beavatkozás típusai és végrehajtási eljárások

(1) A Bizottság az uniós pénzügyi támogatást a 966/2012/EU, Euratom rendeletnek megfelelően hajtja végre.

(2) Az e határozat szerint nyújtott pénzügyi támogatás a 966/2012/EU, Euratom rendeletben előírt bármely formában nyújtható, különösen támogatás, a költségek megtérítése, közbeszerzés vagy pénzalapokhoz való hozzájárulás formájában.

(3) E határozat végrehajtása érdekében a Bizottság végrehajtási jogi aktusokat fogad el, kivéve a IV. fejezet szerinti katasztrófareagálás körébe tartozó intézkedésekre vonatkozóan, amelyek előre nem láthatók. A végrehajtási jogi aktusokat a 33. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárás keretében kell elfogadni. Az éves munkaprogramokban meghatározzák a kitűzött célokat, a várt eredményeket, a végrehajtás módját és a megvalósítás teljes összegét. Tartalmazzák továbbá a finanszírozandó intézkedések leírását, az egyes fellépésekhez rendelt összegek megjelölését, valamint egy tervezett végrehajtási menetrendet. A 28. cikk (2) bekezdésében említett pénzügyi segítségnyújtás tekintetében az éves munkaprogramok meghatározzák az azokban említett tagállamokra vonatkozóan előirányzott intézkedéseket.

26. cikk

Az uniós fellépés kiegészítő jellege és következetessége

▼M2

(1) Az e határozat keretében pénzügyi támogatásban részesülő fellépések más uniós pénzügyi eszközből nem részesülhetnek támogatásban. Az (EU, Euratom) 2018/1046 rendelet ( 3 ) 191. cikkének (1) bekezdésével összhangban azonban az e határozat 21., 22. és 23. cikke alapján nyújtott pénzügyi támogatás nem akadályozza meg a más uniós eszközökből az azokban foglalt feltételekkel összhangban történő finanszírozást.

A Bizottság biztosítja, hogy az e határozat keretében nyújtott pénzügyi támogatást igénylők és az ilyen támogatások kedvezményezettjei tájékoztassák a Bizottságot az egyéb forrásból – többek között az Unió általános költségvetéséből – kapott pénzügyi támogatásokról, valamint az ilyen támogatásra irányuló, folyamatban lévő kérelmekről.

(2) Szinergiákat kell teremteni, valamint biztosítani kell a kiegészítő jelleget és a fokozott koordinációt az Unió más eszközeivel – így például a kohéziót, a vidékfejlesztést, a kutatást, az egészségügyet, valamint a migrációs és biztonságpolitikát támogató eszközökkel –, valamint az Európai Unió Szolidaritási Alapjával. Harmadik országokban kialakult humanitárius válságokra történő reagálás esetén a Bizottság biztosítja az e határozat, valamint az 1257/96/EK rendelet keretében finanszírozott fellépések kiegészítő jellegét és összhangját, továbbá gondoskodik arról, hogy a szóban forgó fellépések végrehajtása a humanitárius segítségnyújtással kapcsolatos európai konszenzussal összhangban történjék.

▼B

(3) Ha az uniós mechanizmus keretében történő segítségnyújtás uniós humanitárius fellépéshez járul hozzá, és különösen, ha erre összetett veszélyhelyzetben kerül sor, az e határozat keretében pénzügyi támogatásban részesülő intézkedéseknek beazonosított szükségletekre kell alapulniuk és összhangban kell állniuk a segítségnyújtással kapcsolatos európai konszenzusban említett humanitárius alapelvekkel és a polgári védelem és a katonai erőforrások alkalmazására vonatkozó alapelvekkel.

27. cikk

Az Unió pénzügyi érdekeinek védelme

(1) A Bizottság megfelelő intézkedésekkel – csalás, korrupció és más jogellenes cselekmények elleni megelőző intézkedésekkel, hatásos ellenőrzésekkel, szabálytalanság feltárása esetén a jogtalanul kifizetett összegek visszafizettetésével, valamint szükség esetén hatékony, arányos és visszatartó erejű közigazgatási és pénzügyi szankciókkal – biztosítja, hogy az Európai Unió pénzügyi érdekei az e határozat alapján finanszírozott fellépések végrehajtása során ne sérüljenek.

(2) A Bizottság és képviselői, valamint a Számvevőszék jogosultak dokumentumalapú és helyszíni ellenőrzést végezni az e határozat alapján uniós forrásból származó támogatások kedvezményezettjeinél, valamint az e határozat alapján uniós forrásokban részesülő vállalkozóknál és alvállalkozóknál.

(3) Az Európai Csalás Elleni Hivatal (OLAF) – a 883/2013/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendeletben ( 4 ), valamint a 2185/96/Euratom, EK tanácsi rendeletben ( 5 ) foglalt rendelkezéseknek és eljárásoknak megfelelően – nyomozásokat, többek között helyszíni ellenőrzéseket és vizsgálatokat folytathat annak megállapítására, hogy elkövettek-e valamely támogatási megállapodással, támogatási határozattal vagy az e határozat keretében finanszírozott szerződéssel összefüggésben az Unió pénzügyi érdekeit sértő csalást, korrupciót vagy más jogellenes cselekményt.

(4) Az (1), a (2) és a (3) bekezdés sérelme nélkül az e határozat végrehajtása keretében harmadik országokkal és nemzetközi szervezetekkel kötött együttműködési megállapodásoknak, továbbá az e határozat végrehajtása keretében létrejött szerződéseknek, támogatási megállapodásoknak és támogatási határozatoknak olyan rendelkezéseket kell tartalmazniuk, amelyek kifejezetten felhatalmazzák a Bizottságot, a Számvevőszéket és az OLAF-ot arra, hogy saját hatáskörüknek megfelelően lefolytassák az említett ellenőrzéseket és nyomozásokat.







VI.

FEJEZET

ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK

28. cikk

Harmadik országok és nemzetközi szervezetek

▼M2

(1) Az uniós mechanizmus nyitva áll a következők részvétele előtt:

a) az Európai Szabadkereskedelmi Társulás (EFTA) azon országai, amelyek tagjai az Európai Gazdasági Térségnek (EGT), az EGT-megállapodásban rögzített feltételekkel összhangban, és más európai országok, ha megállapodások és eljárások így rendelkeznek;

b) csatlakozó országok, tagjelölt országok és potenciális tagjelöltek, a szóban forgó országok uniós programokban való részvételének a vonatkozó keretmegállapodásokban és társulási tanácsi határozatokban vagy hasonló megállapodásokban meghatározott általános alapelvei és általános feltételei szerint.

(1a) Az uniós mechanizmusban való részvételnek az Unió és a részt vevő állam közötti megállapodásokban meghatározott konkrét feltételekkel összhangban kell történnie, és magában kell foglalnia a mechanizmus tevékenységeiben – az e határozatban foglalt célkitűzésekkel, előírásokkal, kritériumokkal, eljárásokkal és határidőkkel összhangban – történő részvételt.

▼B

(2) A 20. cikkben és a 21. cikk (1) bekezdése a), b), f) és h) pontjában említett pénzügyi támogatás az uniós mechanizmusban részt nem vevő tagjelölt és potenciális tagjelölt országok számára, valamint az ENP-ben résztvevő országok számára is odaítélhető, amennyiben az említett pénzügyi támogatás kiegészíti a Előcsatlakozási Támogatási Eszközt (IPA II) létrehozásáról szóló jövőbeni uniós jogalkotási aktus és az európai szomszédságpolitikai eszköz létrehozásáról szóló jövőbeni uniós jogalkotási aktus alapján rendelkezésre álló finanszírozást.

▼M2

(3) Az európai szomszédságpolitika részét képező nemzetközi vagy regionális szervezetek vagy országok együttműködhetnek az uniós mechanizmus keretében folytatott tevékenységekben, amennyiben az említett szervezetek, illetve országok és az Unió közötti vonatkozó kétoldalú vagy többoldalú megállapodások ezt lehetővé teszik.

▼B

29. cikk

Illetékes hatóságok

E határozat alkalmazása céljából a tagállamok kijelölik az illetékes hatóságokat, és erről tájékoztatják a Bizottságot.

▼M2

30. cikk

A felhatalmazás gyakorlása

(1) A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására vonatkozóan a Bizottság részére adott felhatalmazás feltételeit ez a cikk határozza meg.

(2) A Bizottságnak a 19. cikk (5) és (6) bekezdésében említett, felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadására vonatkozó felhatalmazása a 2020. december 31-ig terjedő időszakra szól.

(3) A Bizottságnak a 21. cikk (3) bekezdésében említett, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására vonatkozó felhatalmazása határozatlan időre szól 2019. március 21-től kezdődő hatállyal.

(4) Az Európai Parlament vagy a Tanács bármikor visszavonhatja a 19. cikk (5) és (6) bekezdésében, valamint a 21. cikk (3) bekezdésében cikkben említett felhatalmazást. A visszavonásról szóló határozat megszünteti az abban meghatározott felhatalmazást. A határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon, vagy a benne megjelölt későbbi időpontban lép hatályba. A határozat nem érinti a már hatályban lévő, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok érvényességét.

(5) A felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadása előtt a Bizottság a jogalkotás minőségének javításáról szóló, 2016. április 13-i intézményközi megállapodásban foglalt elveknek megfelelően konzultál az egyes tagállamok által kijelölt szakértőkkel.

(6) A Bizottság a felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadását követően haladéktalanul és egyidejűleg értesíti arról az Európai Parlamentet és a Tanácsot.

(7) A 19. cikk (5) és (6) bekezdése, illetve a 21. cikk (3) bekezdése értelmében elfogadott felhatalmazáson alapuló jogi aktus csak akkor lép hatályba, ha az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a jogi aktusról való értesítését követő két hónapon belül sem az Európai Parlament, sem a Tanács nem emelt ellene kifogást, illetve ha az említett időtartam lejártát megelőzően mind az Európai Parlament, mind a Tanács arról tájékoztatta a Bizottságot, hogy nem fog kifogást emelni. Az Európai Parlament vagy a Tanács kezdeményezésére ez az időtartam két hónappal meghosszabbodik.

▼B

31. cikk

Sürgősségi eljárás

(1) Az e cikk alapján elfogadott, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok haladéktalanul hatályba lépnek, és mindaddig alkalmazandók, amíg nem emelnek ellenük kifogást a (2) bekezdésnek megfelelően. A felhatalmazáson alapuló jogi aktusról az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak küldött értesítésben meg kell indokolni a sürgősségi eljárás alkalmazását.

(2) Az Európai Parlament vagy a Tanács a 30. cikk (5) bekezdésének megfelelően kifogást emelhet a felhatalmazáson alapuló jogi aktus ellen. A Bizottság ebben az esetben az Európai Parlament vagy a Tanács kifogást emelő határozatáról szóló értesítés kézhezvételét követően haladéktalanul hatályon kívül helyezi a jogi aktust.

32. cikk

Végrehajtási jogi aktusok

(1) A Bizottság végrehajtási jogi aktusokat fogad el a következő kérdésekre vonatkozóan:

a) az ERCC és a tagállami kapcsolati pontok közötti kapcsolattartás a 8. cikk b) pontjában, a 15. cikk (3) bekezdésében és a 16. cikk (3) bekezdésének a) pontjában előírtaknak megfelelően; az Unión belüli katasztrófareagálás során alkalmazandó, a 15. cikk szerinti műveleti eljárások, valamint az Unión kívüli katasztrófareagálás során alkalmazandó, a 16. cikk szerinti műveleti eljárások, ideértve az érintett nemzetközi szervezetek beazonosítását is.

b) a CECIS alkotóelemei, valamint a CECIS keretében folyó információmegosztás megszervezése a 8. cikk b) pontjának megfelelően;

c) a szakértői csapatokra vonatkozó, a 17. cikkben leírt kiküldetési eljárás;

d) a moduloknak, az egyéb reagálási képességeknek és a szakértőknek a 9. cikk (1) bekezdése szerinti meghatározása;

e) a 9. cikk (2) bekezdése szerinti műveleti követelmények megállapítása a modulok működése és interoperabilitása tekintetében, ideértve a modulok feladatait, képességeit, főbb alkotóelemeit, önellátását és telepítését;

f) az ►M2 európai polgári védelmi eszköztár ◄ veszélyhelyzetreagálás működéséhez szükséges képességcélok, minőségi és interoperabilitási követelmények, valamint minősítési és nyilvántartásba vételi eljárás, a 11. cikkben foglaltaknak megfelelően, valamint a 21. cikk (2) bekezdésében előírt pénzügyi megállapodások;

▼M2

g) a rescEU létrehozása, irányítása és fenntartása a 12. cikkben foglaltak szerint, ideértve a telepítésre vonatkozó határozatokra, a műveleti eljárásokra, vonatkozó kritériumokat, valamint a 21. cikk (3) bekezdésében említett költségeket is;

h) az uniós polgári védelmi tudáshálózat létrehozása és megszervezése az 13. cikkben előírtak szerint;

ha) a 21. cikk (4) bekezdésében említett alacsony valószínűségű, de nagy hatású katasztrófákkal kapcsolatos kockázatok kezelésére szolgáló kockázati kategóriák és a vonatkozó reagálási képességek;

hb) a 20. cikk a) pontjában említett, az uniós polgári védelem iránti, nagy múltra visszatekintő elkötelezettség és az uniós polgári védelemhez való rendkívül jelentős hozzájárulások elismerésére vonatkozó feltételek és eljárások meghatározása; és

▼B

i) a segélyszállítmány szállításához nyújtott támogatás megszervezése, a 18. cikkben és a 23. cikkben foglaltaknak megfelelően.

(2) Ezeket a végrehajtási jogi aktusokat a 33. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárás szerint kell elfogadni.

33. cikk

Bizottsági eljárás

(1) A Bizottság munkáját egy bizottság segíti. Ez a bizottság a 182/2011/EU rendelet értelmében vett bizottság.

(2) Az e bekezdésre történő hivatkozás esetén a 182/2011/EU rendelet 5. cikkét kell alkalmazni. Ha a bizottság nem nyilvánít véleményt, a Bizottság nem fogadja el a végrehajtási jogi aktus tervezetét, és a 182/2011/EU rendelet 5. cikke (4) bekezdésének harmadik albekezdése alkalmazandó.

▼M2

34. cikk

Értékelés

(1) A pénzügyi támogatásban részesülő fellépéseket végrehajtásuk nyomon követése érdekében rendszeresen ellenőrizni kell.

(2) A Bizottság kétévente jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a 11. és a 12. cikk szerinti műveletekről és előrehaladásról. A jelentésnek információt kell tartalmaznia a képességcélok elérése felé tett haladásról és a 11. cikk (2) bekezdésében említett továbbra is fennálló hiányosságokról, figyelembe véve a rescEU-képességeknek a 12. cikkel összhangban történő létrehozását. A jelentés áttekintést nyújt a reagálási képességekkel összefüggő költségvetés és költségek alakulásáról, valamint értékeli e képességek továbbfejlesztésének szükségességét.

(3) A Bizottság 2023. december 31-ig, majd azt követően ötévente értékeli e határozat alkalmazását és közleményt nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak e határozat – különösen 6. cikk (4) bekezdésének –, valamint a rescEU-képességek eredményességéről, költséghatékonyságáról, és végrehajtásuk folytonosságáról. Adott esetben a közleményhez az e határozat módosítására vonatkozó javaslatokat is csatolni kell.

▼B







VII.

FEJEZET

ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK

▼M2

35. cikk

Átmeneti rendelkezések

2025. január 1-jéig uniós pénzügyi támogatás nyújtható azon költségek 75 %-ának fedezésére, amelyek a 12. cikk (2) bekezdésében meghatározottaknak megfelelő nemzeti képességekhez való gyors hozzáférés biztosításához szükségesek. Az említett célból a Bizottság pályázati felhívás nélkül közvetlen támogatásokat ítélhet oda tagállamoknak.

Az első bekezdésben említett képességek ezen átmeneti időszak lejártáig rescEU-képességeknek minősülnek.

Az első bekezdésben említett képességek telepítéséről szóló határozatot – a 12. cikk (6) bekezdésétől eltérve – az a tagállam hozza meg, amely rescEU-képességekként rendelkezésre bocsátotta azokat. Amennyiben belső veszélyhelyzet vagy vis major miatt, illetve kivételes körülmények által alátámasztott nyomós okból valamely tagállam egy adott katasztrófa esetén nem képes rendelkezésre bocsátani e képességeket, erről e cikkre hivatkozva a lehető leghamarabb értesíti a Bizottságot.

▼B

36. cikk

Hatályon kívül helyezés

A 2007/162/EK, Euratom határozat és a 2007/779/EK, Euratom határozat hatályát veszti. A hatályon kívül helyezett határozatokra történő hivatkozásokat e határozatra történő hivatkozásoknak kell tekinteni, és az e határozat II. mellékletében szereplő megfelelési táblázat szerint kell értelmezni.

37. cikk

Hatálybalépés

Ez a határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napját követő napon lép hatályba. Ezt a határozatot 2014. január 1-jétől kell alkalmazni.

▼M2 —————

▼B









I. MELLÉKLET

A 19. cikk (1) bekezdésében említett uniós mechanizmus végrehajtásához szükségespénzügyi keretösszeg felosztása során alkalmazandó százalékarányok

Megelőzés : 20 % +/- 8 százalékpont

Felkészültség : 50 % +/- 8 százalékpont

Reagálás : 30 % +/- 8 százalékpont

Alapelvek

A Bizottság e határozat végrehajtása során kiemelten kezeli azokat az intézkedéseket, amelyek vonatkozásában ez a határozat határidőt jelöl ki az említett határidő lejártát megelőző időszakon belül, az adott határidő betartása céljából.

▼M2









IA. MELLÉKLET

Elszámolható költségkategóriák a becsült összköltségeknek 21. cikk (3) bekezdésével összhangban történő kiszámításával kapcsolatban

1. Felszerelések költségei

2. Karbantartási és javítási költségek

3. Biztosítási költségek

4. Képzési költségek

5. Raktározási költségek

6. Nyilvántartásba vételi és minősítési költségek

7. Fogyóeszközök költségei

8. A rescEU-képességek rendelkezésre állásának és telepíthetőségének biztosításához szükséges személyzet költségei

▼B









II. MELLÉKLET







Megfelelési táblázat A Tanács 2007/162/EK, Euratom határozata A Tanács 2007/779/EK, Euratom határozata E határozat 1. cikk (1) bekezdés — 1. cikk (2) bekezdés 1. cikk (4) bekezdés 1. cikk (3) bekezdés — 1. cikk (4) bekezdés 1. cikk (2) bekezdés 2. cikk (2) bekezdés 1. cikk (1) bekezdés — 1. cikk (2) bekezdés, első albekezdés 1. cikk (2) bekezdés 1. cikk (2) bekezdés, második albekezdés 1. cikk (5) bekezdés 2. cikk (1) bekezdés 2. cikk (1) bekezdés, a) pont 2. cikk (2) bekezdés 2. cikk (1) bekezdés, b) pont 2. cikk (3) bekezdés 1. cikk (6) bekezdés 2. cikk (1) bekezdés — 2. cikk, (2) bekezdés 13. cikk (1) bekezdés, a) pont 2. cikk, (3) bekezdés 20. cikk, b) pont 2. cikk, (4) bekezdés 8. cikk, d) pont 2. cikk, (5) bekezdés 7. cikk és 8. cikk, a) pont 2. cikk, (6) bekezdés 8. cikk, b) pont 2. cikk, (7) bekezdés 8. cikk, c) pont 2. cikk, (8) bekezdés 18. cikk (1) bekezdés 2. cikk, (9) bekezdés 18. cikk (2) bekezdés 2. cikk, (10) bekezdés 16. cikk (7) bekezdés 2. cikk, (11) bekezdés — 3. cikk 3. cikk 4. cikk 4. cikk (1) bekezdés 20. cikk és 21. cikk 4. cikk (2) bekezdés, a) pont 22. cikk, a) pont 4. cikk (2) bekezdés, b) pont 22. cikk, b) pont, és 23. cikk (1) bekezdés, a), b) és c) pont 4. cikk (2) bekezdés, c) pont 23. cikk (1) bekezdés, d) pont 4. cikk (3) bekezdés 23. cikk (2) és (4) bekezdés 4. cikk (4) bekezdés 32. cikk (1) bekezdés, i) pont 4. cikk (1) bekezdés 9. cikk (1) bekezdés 4. cikk (2) bekezdés 9. cikk (3) bekezdés 4. cikk (3) bekezdés 9. cikk (1) és (2) bekezdés 4. cikk (4) bekezdés 9. cikk (4) bekezdés 4. cikk (5) bekezdés 9. cikk (5) bekezdés 4. cikk (6) bekezdés 9. cikk (6) bekezdés 4. cikk (7) bekezdés 9. cikk (9) bekezdés 4. cikk (8) bekezdés 9. cikk (7) bekezdés 5. cikk 24. cikk 5. cikk, (1) bekezdés 8. cikk, a) pont 5. cikk, (2) bekezdés 8. cikk, b) pont 5. cikk, (3) bekezdés 8. cikk, c) pont 5. cikk, (4) bekezdés 8. cikk, d) pont 5. cikk, (5) bekezdés 13. cikk (1) bekezdés, a) pont 5. cikk, (6) bekezdés — 5. cikk, (7) bekezdés 13. cikk (1) bekezdés, d) pont 5. cikk, (8) bekezdés 13. cikk (1) bekezdés, f) pont 5. cikk, (9) bekezdés 18. cikk 5. cikk, (10) bekezdés 8. cikk, e) pont 5. cikk, (11) bekezdés 8. cikk, g) pont 6. cikk (1) bekezdés 25. cikk (1) bekezdés 6. cikk (2) bekezdés 25. cikk (2) bekezdés 6. cikk (3) bekezdés 25. cikk (3) bekezdés, harmadik és negyedik mondat 6. cikk (4) bekezdés — 6. cikk (5) bekezdés 25. cikk (3) bekezdés, első és második mondat 6. cikk (6) bekezdés — 6. cikk 14. cikk 7. cikk 28. cikk (1) bekezdés 7. cikk (1) bekezdés 15. cikk (1) bekezdés 7. cikk (2) bekezdés 15. cikk (3) bekezdés 7. cikk (2) bekezdés, a) pont 15. cikk (3) bekezdés, a) pont 7. cikk (2) bekezdés, c) pont 15. cikk (3) bekezdés, b) pont 7. cikk (2) bekezdés, b) pont 15. cikk (3) bekezdés, c) pont 7. cikk (3) bekezdés, első és harmadik mondat 15. cikk (4) bekezdés és 16. cikk (6) bekezdés 7. cikk (4) bekezdés 15. cikk (5) bekezdés 7. cikk (5) bekezdés — 7. cikk (6) bekezdés 17. cikk (3) bekezdés, első mondat 8. cikk 26. cikk 8. cikk (1) bekezdés első albekezdés 16. cikk (1) bekezdés 8. cikk (1) bekezdés, második albekezdés 16. cikk (2) bekezdés, első mondat 8. cikk (1) bekezdés, harmadik albekezdés — 8. cikk (1) bekezdés, negyedik albekezdés — 8. cikk (2) bekezdés 16. cikk (4) bekezdés 8. cikk (3) bekezdés — 8. cikk (4) bekezdés, a) pont 16. cikk (3) bekezdés, a) pont 8. cikk (4) bekezdés, b) pont 16. cikk (3) bekezdés, c) pont 8. cikk (4) bekezdés, c) pont 16. cikk (3) bekezdés, d) pont 8. cikk (4) bekezdés, d) pont 16. cikk (3) bekezdés, e) pont 8. cikk (5) bekezdés 16. cikk (8) bekezdés 8. cikk (6) bekezdés, első albekezdés 17. cikk (1) bekezdés és 17. cikk (2) bekezdés, b) pont 8. cikk (6) bekezdés, második albekezdés 17. cikk (3) bekezdés, második mondat 8. cikk (7) bekezdés, első albekezdés — 8. cikk (7) bekezdés, második albekezdés 16. cikk (2) bekezdés, második mondat 8. cikk (7) bekezdés, harmadik albekezdés 16. cikk (9) bekezdés 8. cikk (7) bekezdés, negyedik albekezdés 16. cikk (11) bekezdés 8. cikk (7) bekezdés, ötödik albekezdés — 8. cikk (8) bekezdés 16. cikk (10) bekezdés 8. cikk (9) bekezdés, a) pont 16. cikk (12) bekezdés 8. cikk (9) bekezdés, b) pont 16. cikk (13) bekezdés 9. cikk 16. cikk (2) bekezdés 9. cikk 18. cikk 10. cikk 19. cikk (3) bekezdés 10. cikk 28. cikk 11. cikk — 11. cikk 29. cikk 12. cikk (1) bekezdés 27. cikk (1) bekezdés 12. cikk (2) bekezdés — 12. cikk (3) bekezdés — 12. cikk (4) bekezdés — 12. cikk (5) bekezdés — 12. cikk (1) bekezdés 32. cikk (1) bekezdés, e) pont 12. cikk (2) bekezdés 32. cikk (1) bekezdés, a) pont 12. cikk (3) bekezdés 32. cikk (1) bekezdés, b) pont 12. cikk (4) bekezdés 32. cikk (1) bekezdés, c) pont 12. cikk (5) bekezdés 32. cikk (1) bekezdés, h) pont 12. cikk (6) bekezdés 32. cikk (1) bekezdés, d) pont 12. cikk (7) bekezdés — 12. cikk (8) bekezdés — 12. cikk (9) bekezdés 32. cikk (1) bekezdés, a) pont második része 13. cikk 13. cikk 33. cikk 14. cikk 19. cikk 15. cikk 14. cikk 34. cikk 15. cikk 36. cikk 16. cikk 37. cikk, második mondat 17. cikk 16. cikk 38. cikk