Korábban a fegyveres erők főparancsnokának biztonsági ügyekért felelős vezető tanácsadója. 2005-től 2015 elejéig az Iráni Nemzeti Rendőrség vezetője. 2011. januártól 2015 elejéig a (jegyzékbe vett) számítástechnikai bűnözésre szakosodott iráni rendőrségi egység vezetője is. A parancsnoksága alatt álló erők brutális támadásokat hajtottak végre békés tüntetőkkel szemben, valamint 2009. június 15-én erőszakos éjszakai támadást intéztek a Teheráni Egyetem kollégiumai ellen. Jelenleg a jemeni népet támogató iráni központ vezetője.

Továbbra is vezető szerepet tölt be egy olyan szervezetben, amely kész a lakossággal szemben emberi jogi jogsértéseket elkövetni, így többek között támogatja a nők ellen az öltözetük miatt elkövetett erőszakot.

Az IRGC parancsnoka, a Sarollah támaszponton vezető szerepet tölt be. Aláírta azt a 2009. június 26-án kelt, az Egészségügyi Minisztériumnak címzett levelet, amely megtiltja, hogy a választásokat követő események során megsérült, illetve kórházba került személyek kézhez kaphassák az őket érintő dokumentumokat és egészségügyi dokumentációt.

Bíró, a Teheráni Forradalmi Bíróság vezetője, 28. körzet. A bahái közösség tagjainak elítéléséért is felelősnek tartják. Választások utáni ügyekkel foglalkozott. Tisztességtelen bírósági eljárásokban hosszú szabadságvesztés-büntetést kiszabó ítéleteket hozott társadalmi és politikai aktivisták, valamint újságírók ellen, továbbá halálbüntetést kiszabó ítéleteket számos tüntető, illetve társadalmi és politikai aktivista ellen.

MORTAZAVI Said

2018-as beszámolók szerint a későbbiekben is szabott ki hasonló büntetéseket, amelyeknél nem biztosította a tisztességes bírósági eljárást.

A karadzsi Radzsaishar börtön 1-es körletének igazgatója 2010. júliusig. Több korábbi fogvatartott is beszámolt az általa alkalmazott kínzásról, valamint arról, hogy parancsot adott annak megakadályozására, hogy a foglyok orvosi ellátásban részesüljenek. A Radzsaishar börtön egyik említett fogvatartottja beszámolójának átirata szerint az őrök Akharian tudtával valamennyien durván bántalmazták őt. Bejelentés érkezett továbbá legalább egy fogvatartottnak – Mohsen Beikvandnak – az Akharian igazgatósága alatti bántalmazásáról és haláláról. Beikvand 2010 szeptemberében hunyt el. Fogolytársai hiteles beszámolói szerint Hassan Akharian utasítására ölték meg.

Az iráni fegyveres erők korábbi vezérkari főnökeként (1989-től 2016-ig) a legfőbb katonai parancsnok volt, az ő irányítása alatt állt valamennyi katonai hadosztály és politika, az Iszlám Forradalmi Gárdát és a rendőrséget is beleértve. 2009-ben a hivatalos parancsnoki lánc alapján az ő parancsnoksága alatt lévő erők brutális erőszakot alkalmaztak békés tüntetőkkel szemben, valamint tömeges letartóztatást hajtottak végre.

Az IRGC politikai ügyekért felelős helyettes parancsnoka. Számos kísérletet tett a szólásszabadság és a szabad közbeszéd elnyomására azáltal, hogy nyilvános felszólalásaiban támogatta a tüntetők és a másként gondolkodók letartóztatását és megbüntetését. Az egyik első magas rangú tisztviselő, aki 2009-ben kérte Moussavi, Karroubi és Khatami letartóztatását. Támogatta a tisztességes tárgyaláshoz való jogot sértő módszerek, így például a nyilvános vallomástétel alkalmazását, és több kihallgatás tartalmát még a tárgyalás előtt nyilvánosságra hozta. Bizonyítékok utalnak arra is, hogy szemet hunyt a tüntetőkkel szemben alkalmazott erőszak felett, az IRGC fontos tagjaként pedig nagy valószínűséggel tudomása volt a vallomások kikényszerítése céljából alkalmazott durva kihallgatási módszerekről.

Teherán város benzin- és közlekedési bizottságának korábbi vezetője. A teheráni főügyész büntetés-végrehajtási ügyekkel foglalkozó helyettese a 2009-es erőszakos fellépések idején. A teheráni főügyész büntetés-végrehajtási ügyekkel foglalkozó helyetteseként közvetlenül felelős volt az ártatlan, békés tüntetőkkel és aktivistákkal szemben kiadott számos letartóztatási parancsért. Az emberijog-védők beszámolói szerint jóformán valamennyi letartóztatott személyt – az ő utasítása alapján – minden érintkezési lehetőségtől elzárva (nem léphetnek kapcsolatba az ügyvédjükkel és a családjukkal), vádemelés nélkül tartották fogva változó hosszúságú ideig, gyakran olyan körülmények között, hogy az erőszakos eltűnésnek is tekinthető. A családjukat gyakran nem is értesítették a letartóztatásról. Jelenleg ügyvédként dolgozik.

Teherán tartomány közbiztonsági tanácsának korábbi vezetője. Az Iszlám Forradalmi Gárda tagja, Teherán tartomány korábbi főkormányzója. Kormányzóként, valamint Teherán tartomány közbiztonsági tanácsának vezetőjeként általános felelősség terhelte az Iszlám Forradalmi Gárda által Teherán tartományban elkövetett minden elnyomó tevékenységért, beleértve a 2009. júniusa óta zajló politikai tüntetések leverését is. Jelenleg a Naszír ad-Dín Túszí Műszaki Egyetem igazgatósági tagja.

A bírói kar első helyettes tanácsadója, a Legfelsőbb Bíróság bírája. Az iráni főügyész helyettese (2007–2015). E minőségében felelősség terhelte a választásokat követő 2009-es tüntetések nyomán indított bírósági eljárásokért, amelyek lefolytatása során nem tartották tiszteletben az emberi jogokat. E szerepében túlzottan szigorú büntetéseket is jóváhagyott kábítószerrel kapcsolatos bűncselekményekért.

Teherán tartomány büntetőbíróságának bírája. Miután 1971 óta a bíróságon dolgozott, a tüntetőkkel szemben indított eljárásokban több tárgyalásban is részt vett, például Abdol-Reza Ghanbari tanár ügyében, akit politikai tevékenysége miatt 2010 januárjában letartóztattak és halálra ítéltek.

A Khomeini Imám Segélyalapítvány elnöke (2019 júliusától). Reza imám síremléke őrzőjének korábbi helyettese. A Különleges Vallási Bíróság korábbi tisztségviselője. Korábbi igazságügy-miniszter 2009 és 2013 között. Igazságügy-minisztersége idején az iráni börtönviszonyok színvonala jócskán a nemzetközileg elfogadott normák szintje alá süllyedt, és a fogvatartottakkal szembeni rossz bánásmód általános gyakorlattá vált. Emellett kulcsszerepet játszott az iráni diaszpóra fenyegetésében és zaklatásában azáltal, hogy bejelentette egy olyan különleges bíróság felállítását, amely kizárólag az országhatárokon kívül élő irániakkal kapcsolatos ügyekkel foglalkozik. Emellett az ő irányítása alatt hirtelen megugrott az Iránban végrehajtott kivégzések száma, beleértve a kormány által elhallgatott titkos kivégzéseket és a kábítószerrel kapcsolatos bűncselekményekért való kivégzéseket is.

Az iráni fegyveres erők főparancsnoka ideológiai-politikai irodájának képviselője (2018 óta). Az IRGC legfelsőbb igazságszolgáltató szervének korábbi tanácsadója. A papság háborús szerepéről szóló kiadványokkal foglalkozó szervezet vezetője. Korábbi hírszerzési miniszter (2009–2013). A hírszerzési minisztérium az irányítása alatt folytatta a tüntetők és a rendszer bírálói önkényes fogva tartásának és üldözésének általános gyakorlatát. A hírszerzési minisztérium továbbra is fenntartja az evini börtön 209. körletét, ahol számos aktivistát tartanak fogva a hatalmon lévő kormánnyal szembeni békés tevékenységeik miatt. A hírszerzési minisztérium vallatói a 209. körletben a foglyokkal szemben verést, lelki terrort és nemi erőszakot alkalmaztak.

65.

LARIJANI Sadeq

Születési hely: Nedzsef (Irak) Születési idő: 1960 vagy 1961. augusztus Nem: férfi

2018. december 29-én a Hasznosítási Tanács vezetőjének nevezeték meg. A bírói kar elnöke 2009-től. A bírói kar elnökének jóvá kell hagynia, illetve ellen kell jegyeznie minden olyan ítéletet, amelyet qisas (megtorlás), hodoud (Isten ellen elkövetett bűnök) és ta'zirat (az állam ellen elkövetett bűncselekmények) ügyében hoznak. Ez halálbüntetést, korbácsolást és amputálást kiszabó ítéleteket is magában foglal. Ily módon a nemzetközi előírásokat megsértve számos halálos ítéletet is személyesen ellenjegyzett, többek között megkövezéseket, akasztásokat, fiatalkorúak kivégzését és nyilvános kivégzéseket, amelyek során például hidakra több ezres tömegek előtt akasztottak fel fogvatartottakat. Ezzel hozzájárult számos kivégzés végrehajtásához. Csonkítást – például amputálást, valamint savnak az elítélt szemébe csepegtetését – kimondó ítéleteket is jóváhagyott. Sadeq Larijani hivatalba lépése óta jelentősen megszaporodtak a politikai indíttatású letartóztatások, valamint megnőtt az emberijog-védők és a kisebbséghez tartozó személyek önkényes letartóztatásainak a száma. Sadeq Larijanit emellett felelősség terheli azért, hogy az iráni igazságszolgáltatási folyamatban rendszerszinten sérül a tisztességes eljáráshoz való jog.