2.

A TARTÓSSÁGI ELJÁRÁS LEÍRÁSA 2.1. A tartóssági eljárás egy adatgyűjtési szakaszból és egy tartampróbából áll. 2.2. Adatgyűjtési szakasz 2.2.1. A kiválasztott, kibocsátáscsökkentő pótberendezést magában foglaló kipufogógáz-utókezelő rendszerrel ellátott motort le kell hűteni a környezeti hőmérsékletre, és az ENSZ-EGB 49. sz. előírása 4. melléklete 7.6.1. és 7.6.2. szakaszának megfelelően le kell futtatni egy hidegindítással végzett WHTC vizsgálati ciklust. 2.2.2. Közvetlenül a hidegindítással végzett WHTC vizsgálati ciklus után a motoron kilenc egymást követő, melegindítással végzett WHTC vizsgálati ciklust kell végezni az ENSZ-EGB 49. sz. előírása 4. melléklete 7.6.4. szakaszának megfelelően. 2.2.3. A 2.2.1. és 2.2.2. pontban meghatározott vizsgálati programot az ENSZ-EGB 49. sz. előírása 4. melléklete 7.6.5. szakaszában meghatározott utasításoknak megfelelően kell elvégezni. 2.2.4. Alternatív megoldásként a vonatkozó adatokat egy, a kibocsátáscsökkentő pótberendezést magában foglaló, kiválasztott kipufogógáz-utókezelő rendszerrel ellátott, teljesen terhelt jármű járatásával is lehet gyűjteni. A vizsgálatot el lehet végezni vagy közúton, az e rendelet II. mellékletének 4.5–4.5.5. pontjában foglalt, a lefutásra vonatkozó követelményeket követve és a vezetési adatok széles körét rögzítve, vagy megfelelő görgős fékpadon. Közúti vizsgálat esetében a járművel egy e melléklet 5. függeléke szerinti hidegindításos vizsgálati ciklust, majd kilenc, a hidegindításos ciklussal megegyező melegindításos vizsgálati ciklust kell végezni úgy, hogy a motor által végzett munka megegyezzen a 2.2.1. és 2.2.2. pont szerinti munkával. Görgős fékpaddal végzett vizsgálat esetében az 5. függelék szerinti vizsgálati ciklusban az út szimulált lejtését úgy kell megválasztani, hogy megfeleljen a motor által a WHTC vizsgálati ciklusban végzett munkának. 2.2.5. A típusjóváhagyó hatóság elutasítja a 2.2.4. pont szerint kapott hőmérsékleti adatokat, ha úgy ítéli meg, hogy azok nem reálisak, és kéri vagy a vizsgálat megismétlését, vagy a 2.2.1., 2.2.2. és 2.2.3. pont szerinti vizsgálat elvégzését. 2.2.6. A kibocsátáscsökkentő pótberendezés hőmérsékletét a legmagasabb hőmérsékletű ponton a teljes vizsgálati program alatt fel kell jegyezni. 2.2.7. Abban az esetben, ha a legmagasabb hőmérsékletű pont helye idővel változik, vagy ha nehéz meghatározni a helyét, a hőmérsékletet több megfelelő helyen is mérni kell és fel kell jegyezni. 2.2.8. A hőmérsékletmérések számát és helyét a gyártó választja ki a típusjóváhagyó hatósággal egyetértésben, a legjobb műszaki megítélés alapján. 2.2.9. A típusjóváhagyó hatóság beleegyezésével egyetlen katalizátorágy-hőmérsékletet vagy a katalizátor bemeneti hőmérsékletét is alkalmazni lehet, ha az ágy hőmérsékletének több ponton való mérése megvalósíthatatlannak vagy túlságosan nehéznek bizonyul. 1. ábra Példa a hőmérséklet-érzékelők helyére egy általános utókezelő berendezésben 2. ábra Példa a hőmérséklet-érzékelők helyére zárt részecskeszűrő (DPF) esetében 2.2.10. A vizsgálati program során a hőmérsékletet legalább másodpercenként egyszer (1 Hz) kell mérni és feljegyezni. 2.2.11. A mért hőmérsékleteket legfeljebb 10 °C nagyságú osztályközzel rendelkező hisztogramba kell foglalni. A 2.2.7. pontban említett esetben minden másodperc legmagasabb hőmérsékletét kell feljegyezni a hisztogramban. A hisztogram minden egyes oszlopa az adott osztályközbe tartozó hőmérsékletmérési eredmények kumulált másodpercenkénti gyakoriságát ábrázolja. 2.2.12. Az egyes hőmérséklet-osztályközöknek megfelelő, órában kifejezett időt meg kell határozni, és extrapolálni kell a kibocsátáscsökkentő pótberendezés hasznos élettartamára az 1. táblázatban megadott értékeknek megfelelően. Az extrapolációnak azon a feltevésen kell alapulnia, hogy egy WHTC vizsgálati ciklus 20 km-nyi vezetésnek felel meg.



1. táblázat A kibocsátáscsökkentő pótberendezés hasznos élettartama az egyes járműkategóriákban, valamint a megfelelő WHTC vizsgálati ciklusok és üzemóraszámok Jármű-kategória: Távolság (km) A WHTC vizsgálati ciklusok megfelelő száma A megfelelő üzemóraszám Az M1, N1 és N2 kategóriájú járművekbe beszerelt motorrendszerek 114 286 5 714 2 857 A legfeljebb 16 tonna műszakilag megengedett legnagyobb tömegű N2 vagy N3 kategóriájú és a 7,5 tonnát meghaladó műszakilag megengedett legnagyobb tömegű M3 kategóriájú, I. osztályú, II. osztályú és A. osztályú vagy B. osztályú járművekbe szerelt motorrendszerek 214 286 10 714 5 357 A 16 tonnát meghaladó műszakilag megengedett legnagyobb tömegű N3 kategóriájú és a 7,5 tonnát meghaladó műszakilag megengedett legnagyobb tömegű M3 kategóriájú, III. osztályú és B. osztályú járművekbe szerelt motorrendszerek 500 000 25 000 12 500 2.2.13. A különböző berendezések adatgyűjtési szakaszát egyidejűleg is le lehet bonyolítani. 2.2.14. Aktív regenerálás mellett működő rendszerek esetében a 2.2.1. és 2.2.2. pontban meghatározott vizsgálati program alatt bekövetkező regenerálási szakaszok számát, hosszát és hőmérsékletét fel kell jegyezni. Ha nem került sor aktív regenerálásra, a 2.2.2. pontban meghatározott melegindításos vizsgálati programot meg kell hosszabbítani, hogy legalább két aktív regenerációt magában foglaljon. 2.2.15. Az adatgyűjtési időszak alatt bekövetkező, g/h-ban kifejezett kenőanyag-fogyasztást egy alkalmas módszerrel, például a 6. függelékben leírt, a kenőanyag leeresztésére és megmérésére szolgáló eljárással fel kell jegyezni. Ehhez a motort egymást követő WHTC vizsgálati ciklusok végrehajtása során 24 órán keresztül járatni kell. Azokban az esetekben, amikor az olajfogyasztás pontos mérési eredménye nem áll rendelkezésre, a gyártó a típusjóváhagyó hatósággal egyetértésben az alábbi lehetőségeket alkalmazhatja a kenőanyag-fogyasztás meghatározására: a) 30 g/h alapértelmezett érték; b) a gyártó által kért, megbízható adatokon és információkon alapuló és a típusjóváhagyó hatósággal egyeztetett érték. 2.3. Referencia-hőmérsékletnek megfelelő öregítési idő kiszámítása 2.3.1. A 2.2–2.2.15. pontnak megfelelően feljegyzett hőmérsékleteket a gyártó által kért és a típusjóváhagyó hatóság által jóváhagyott, az adatgyűjtési szakaszban feljegyzett hőmérsékleti értékek tartományába eső Tr referencia-hőmérsékletre kell csökkenteni. 2.3.2. A 2.2.13. pontban meghatározott esetben a Tr értéke minden egyes berendezés esetében eltérő lehet. 2.3.3. A 2.2.11. pontban említett osztályközök mindegyikére ki kell számítani a referencia-hőmérsékletnek megfelelő öregítési időt a következő egyenlet szerint: 1. egyenlet: ahol: R = a kibocsátáscsökkentő pótberendezés termikus aktivitása. Az alábbi értékeket használják fel: — dízel oxidációs katalizátor (DOC): 18 050 — katalizátoros zárt részecskeszűrő (DPF): 18 050 — vas-zeolit (Fe-Z) alapú szelektív redukciós katalizátor (SCR) vagy ammónia-oxidációs katalizátor (AMOX): 5 175 — réz-zeolit (Cu-Z) alapú szelektív redukciós katalizátor (SCR): 11 550 — vanádium (V) alapú szelektív redukciós katalizátor (SCR): 5 175 — LNT (szegénykeverékes NOx-csapda): 18 050 Tr = referencia-hőmérséklet K-ben. = azon hőmérsékleteknek, amelyeknek a kibocsátáscsökkentő pótberendezés az adatgyűjtési szakasz során ki van téve, a hőmérsékleti hisztogramban feljegyzett i hőmérséklet-osztályközének középhőmérséklete K-ben kifejezve. = a hőmérsékletnek megfelelő, órában kifejezett idő a teljes hasznos élettartamra vetítve; például ha a hisztogram 5 órát jelenít meg és a hasznos élettartam az 1. táblázat szerint 4 000 óra, akkor a hisztogram összes időtételét meg kell szorozni -zal. = a kibocsátáscsökkentő pótberendezést a Tr hőmérsékletnek kitéve ugyanolyan mértékű öregedés eléréséhez szükséges, órában kifejezett megfelelő öregítési idő, mint amilyen mértékű öregedés a ideig hőmérsékletnek kitett kibocsátáscsökkentő pótberendezés esetében bekövetkezne. i = az osztályköz száma, ahol 1 a legalacsonyabb hőmérsékleti osztályköz száma és n a legmagasabb hőmérsékleti osztályköz száma. 2.3.4. A teljes megfelelő öregítési időt a következő egyenlet segítségével kell kiszámítani: 2. egyenlet: ahol: AT = a kibocsátáscsökkentő pótberendezést a Tr hőmérsékletnek kitéve ugyanolyan mértékű öregedés eléréséhez szükséges, órában kifejezett teljes megfelelő öregítési idő, mint amilyen mértékű öregedés a hisztogramban rögzített i osztályközökben a ideig hőmérsékletnek kitett kibocsátáscsökkentő pótberendezés hasznos élettartama alatt bekövetkezne. = a kibocsátáscsökkentő pótberendezést a Tr hőmérsékletnek kitéve ugyanolyan mértékű öregedés eléréséhez szükséges, órában kifejezett megfelelő öregítési idő, mint amilyen mértékű öregedés a ideig hőmérsékletnek kitett kibocsátáscsökkentő pótberendezés esetében bekövetkezne. i = az osztályköz száma, ahol 1 a legalacsonyabb hőmérsékleti osztályköz száma és n a legmagasabb hőmérsékleti osztályköz száma. n = A hőmérsékleti osztályközök száma. 2.3.5. A 2.2.13. pontban említett esetben az AT értékét minden készülékre ki kell számolni. 2.4. A tartampróba 2.4.1. Általános követelmények 2.4.1.1. A tartampróbának lehetővé kell tennie a kibocsátáscsökkentő pótberendezés öregítésének felgyorsítását a 2.2. pontban meghatározott adatgyűjtési szakaszban gyűjtött információk felhasználásával. 2.4.1.2. A tartampróba egy hőmérsékleti tartampróbából és egy kenőanyag-fogyasztási tartampróbából áll a 2.4.4.6. pontnak megfelelően. A gyártónak a típusjóváhagyó hatóság jóváhagyásával nem kötelező végrehajtania kenőanyag-fogyasztási tartampróbát, amennyiben a kibocsátáscsökkentő pótberendezések egy utókezelő szűrő (pl. dízel részecskeszűrő) után vannak beszerelve. A hőmérsékleti tartampróba és a kenőanyag-fogyasztási tartampróba egyaránt egymást követő hőmérsékleti, illetve kenőanyag-fogyasztási vizsgálatsorozatokból áll. 2.4.1.3. Aktív regenerálás mellett működő kibocsátáscsökkentő pótberendezések esetében a hőmérsékleti vizsgálatsorozatot ki kell bővíteni az aktív regenerálási üzemmóddal. 2.4.1.4. A hőmérsékleti tartampróbából és kenőanyag-fogyasztási tartampróbából álló tartampróbák esetében, ezek vizsgálatsorozatait felváltva kell végezni, azaz minden elvégzendő hőmérsékleti tartampróba után kenőanyag-fogyasztási tartampróbának kell következnie. 2.4.1.5. A tartampróba elvégezhető egyidejűleg több különböző berendezésre vonatkozóan. Ilyen esetben minden berendezésre vonatkozóan azonos tartampróbát kell meghatározni. 2.4.2. A hőmérsékleti tartampróba 2.4.2.1. A hőmérsékleti tartampróbának a termikus öregedés által a kibocsátáscsökkentő pótberendezésre annak hasznos élettartama végéig gyakorolt hatást kell szimulálnia. 2.4.2.2. A tartampróbához használt, a kibocsátáscsökkentő pótberendezést magában foglaló kipufogógáz-utókezelő rendszerrel ellátott motorral a 4. függelékben meghatározottak szerint legalább három egymást követő hőmérsékleti vizsgálatsorozatot kell végrehajtani. 2.4.2.3. A hőmérsékleteket legalább két hőmérsékleti vizsgálatsorozaton keresztül fel kell jegyezni. A bemelegítés céljából végzett első vizsgálatsorozatot a hőmérsékleti adatok gyűjtése szempontjából figyelmen kívül kell hagyni. 2.4.2.4. A hőmérsékletet a 2.2.6–2.2.9. pontnak megfelelően kiválasztott, megfelelő helyeken kell mérni, és legalább másodpercenként egyszer (1 Hz) fel kell jegyezni. 2.4.2.5. A 2.4.2.3. pontban említett hőmérsékleti vizsgálatsorozatoknak megfelelő tényleges öregítési időt a következő egyenletekkel kell kiszámítani: 3. egyenlet: 4. egyenlet: ahol: = a kibocsátáscsökkentő pótberendezést a Tr hőmérsékletnek kitéve ugyanolyan mértékű öregedés eléréséhez szükséges, órában kifejezett tényleges öregítési idő, mint amilyen mértékű öregedés a Ti hőmérsékletnek kitett kibocsátáscsökkentő pótberendezés esetében bekövetkezne a második i során. Ti = a második i során, minden egyes hőmérsékleti vizsgálatsorozatban mért hőmérséklet K-ben kifejezve. R = a kibocsátáscsökkentő pótberendezés termikus aktivitása. A gyártónak meg kell egyeznie a típusjóváhagyó hatósággal az alkalmazandó R értékről. Alternatív lehetőségként a következő alapértelmezett értékeket is alkalmazni lehet: — dízel oxidációs katalizátor (DOC): 18 050 — katalizátoros zárt részecskeszűrő (DPF): 18 050 — vas-zeolit (Fe-Z) alapú szelektív redukciós katalizátor (SCR) vagy ammónia-oxidációs katalizátor (AMOX): 5 175 — réz-zeolit (Cu-Z) alapú szelektív redukciós katalizátor (SCR): 11 550 — vanádium (V) alapú szelektív redukciós katalizátor (SCR): 5 175 — LNT (szegénykeverékes NOx-csapda): 18 050 Tr = referencia-hőmérséklet K-ben; megegyezik az 1. egyenletben szereplő értékkel. AE = a kibocsátáscsökkentő pótberendezést a Tr hőmérsékletnek kitéve ugyanolyan mértékű öregedés eléréséhez szükséges, órában kifejezett tényleges öregítési idő, mint amilyen mértékű öregedés a kitett kibocsátáscsökkentő pótberendezés esetében bekövetkezne a hőmérsékleti vizsgálatsorozat során. AT = a kibocsátáscsökkentő pótberendezést a Tr hőmérsékletnek kitéve ugyanolyan mértékű öregedés eléréséhez szükséges, órában kifejezett teljes megfelelő öregítési idő, mint amilyen mértékű öregedés a hisztogramban rögzített i osztályközökben a ideig hőmérsékletnek kitett kibocsátáscsökkentő pótberendezés hasznos élettartama alatt bekövetkezne. i = a hőmérsékletmérés száma. p = a hőmérsékletmérések száma összesen. nc = hőmérsékleti vizsgálatsorozat száma a 2.4.2.3. pontnak megfelelően a hőmérsékleti adatok gyűjtése érdekében végzett vizsgálatsorozatok közül. C = a hőmérsékleti adatok gyűjtése érdekében végzett hőmérsékleti vizsgálatsorozatok száma összesen. 2.4.2.6. A tartampróba keretében végrehajtandó összes hőmérsékleti vizsgálatsorozat számát a következő egyenlettel kell meghatározni: 5. egyenlet: NTS = AT/AE ahol: NTS = a tartampróba alatt végrehajtandó összes hőmérsékleti vizsgálatsorozat száma AT = a kibocsátáscsökkentő pótberendezést a Tr hőmérsékletnek kitéve ugyanolyan mértékű öregedés eléréséhez szükséges, órában kifejezett teljes megfelelő öregítési idő, mint amilyen mértékű öregedés a hisztogramban rögzített i osztályközökben a ideig hőmérsékletnek kitett kibocsátáscsökkentő pótberendezés hasznos élettartama alatt bekövetkezne. AE = a kibocsátáscsökkentő pótberendezést a Tr hőmérsékletnek kitéve ugyanolyan mértékű öregedés eléréséhez szükséges, órában kifejezett tényleges öregítési idő, mint amilyen mértékű öregedés a kitett kibocsátáscsökkentő pótberendezés esetében bekövetkezne a hőmérsékleti vizsgálatsorozat során. 2.4.2.7. Megengedett az NTS értékének és következésképpen a tartampróba időtartamának csökkentése oly módon, hogy a következő intézkedések közül egy vagy több intézkedést végrehajtva növelik a hőmérsékleteket, amelyeknek az egyes berendezések ki vannak téve az öregítési ciklus egyes üzemmódjaiban: a) a kipufogócső szigetelése; b) a kibocsátáscsökkentő pótberendezés közelebb helyezése a kipufogó-gyűjtőcsőhöz; c) a kipufogógáz hőmérsékletének mesterséges felmelegítése; d) a motor beállításainak optimalizálása a motor kibocsátási jellemzőinek lényeges módosítása nélkül. 2.4.2.8. A 2.4.4.6. és 2.4.4.7. pontban említett intézkedések alkalmazásakor az NTS alapján kiszámított összes öregítési idő nem lehet kevesebb az 1. táblázatban felsorolt hasznos élettartam 10 %-ánál, azaz például az N1 járműkategória NTS száma nem lehet kevesebb, mint 286 hőmérsékleti vizsgálatsorozat, feltéve, hogy egy vizsgálatsorozat 1 óra hosszú. 2.4.2.9. Megengedett az NTS értékének és következésképpen a tartampróba időtartamának növelése oly módon, hogy a következő intézkedések közül egy vagy több intézkedést végrehajtva csökkentik a hőmérsékleteket az egyes üzemmódokban: a) a kibocsátáscsökkentő pótberendezést távolabb helyezni a kipufogó-gyűjtőcsőtől; b) mesterségesen hűteni a kipufogógáz hőmérsékletét; c) optimalizálni a motor beállításait. 2.4.2.10. A 2.4.1.5. pontban említett esetben a következőket kell alkalmazni: 2.4.2.10.1. Az NTS számnak valamennyi berendezés esetében azonosnak kell lennie, hogy azonos tartampróbát lehessen meghatározni. 2.4.2.10.2. Ahhoz, hogy az NTS szám valamennyi berendezés esetében azonos legyen, ki kell számolni valamennyi berendezés kiindulási NTS értékét a saját AT és AE értékeivel. 2.4.2.10.3. Ha a kiszámított NTS értékek különböznek, arra (azokra) a berendezés(ek)re, amely(ek)nek az NTS értékét módosítani kell, a 2.4.2.3. pontban említett hőmérsékleti vizsgálatsorozatok során alkalmazni lehet a 2.4.2.7–2.4.2.10. pontban meghatározott intézkedések közül egy vagy több intézkedést annak érdekében, hogy befolyásolják a mért Ti értéket és ezáltal megfelelően felgyorsítsák vagy lelassítsák a megcélzott berendezés(ek) mesterséges öregítését. 2.4.2.10.4. A 2.4.2.10.3. pontban kapott új Ti hőmérsékletekhez tartozó új NTS értékeket ki kell számolni. 2.4.2.10.5. A 2.4.2.10.3–2.4.2.10.4. pontban meghatározott lépéseket addig kell ismételni, amíg a rendszerben lévő valamennyi berendezés NTS értéke meg nem egyezik. 2.4.2.10.6. A 2.4.2.10.4. és 2.4.2.10.5. pontban kapott különböző NTS értékekhez használt Tr értékeknek meg kell egyezniük a 2.3.2. és 2.3.5. pontban az egyes berendezések AT értékének kiszámításához használt értékekkel. 2.4.2.11. A kibocsátáscsökkentő pótberendezéseknek a 2007/46/EK irányelv 3. cikkének 25. pontja értelmében vett rendszert alkotó összeállítása esetében a következő két lehetőség egyikét lehet alkalmazni a berendezések termikus öregítésére: 2.4.2.11.1. Az összeállításhoz tartozó berendezéseket a 2.4.2.10. pontnak megfelelően külön-külön vagy együtt is lehet öregíteni. 2.4.2.11.2. Ha az összeállítás oly módon van kialakítva, hogy a berendezéseket nem lehet különválasztani (pl. a DOC + SCR egy házban található), a berendezés termikus öregítését a legmagasabb NTS értékkel kell elvégezni. 2.4.3. Módosított hőmérsékleti tartampróba aktív regenerálás mellett működő kibocsátáscsökkentő pótberendezések számára 2.4.3.1. Az aktív regenerálás mellett működő kibocsátáscsökkentő pótberendezések módosított hőmérsékleti tartampróbájának a hőterhelés és az aktív regenerálás miatt bekövetkező öregedés által a kibocsátáscsökkentő pótberendezésre annak hasznos élettartama végén gyakorolt hatást kell szimulálnia. 2.4.3.2. A tartampróbához használt, a kibocsátáscsökkentő pótberendezést magában foglaló kipufogógáz-utókezelő rendszerrel ellátott motorral legalább három olyan módosított hőmérsékleti vizsgálatsorozatot kell végrehajtani, amelyek mindegyike magában foglal egy, a 4. függelékben meghatározott hőmérsékleti vizsgálatsorozatot, amelyet egy teljes aktív regenerálás követ, és amelynek során az utókezelő rendszerben kialakuló csúcshőmérséklet nem lehet alacsonyabb, mint az adatgyűjtési szakaszban feljegyzett csúcshőmérséklet. 2.4.3.3. A hőmérsékleteket legalább két módosított hőmérsékleti vizsgálatsorozaton keresztül fel kell jegyezni. A bemelegítés céljából végzett első vizsgálatsorozatot a hőmérsékleti adatok gyűjtése szempontjából figyelmen kívül kell hagyni. 2.4.3.4. A 4. függelék szerinti hőmérsékleti vizsgálatsorozat és az azt követő aktív regenerálás között eltelt idő minimálisra csökkentése érdekében a gyártó mesterségesen kiválthatja az aktív regenerálást oly módon, hogy minden egyes, a 4. függelék szerinti hőmérsékleti vizsgálatsorozat után folyamatos üzemmódban járatja a motort, aminek következtében nagy mennyiségű korom termelődik a motorban. Ebben az esetben a folyamatos üzemmódot is a 2.4.3.2. pontban meghatározott módosított hőmérsékleti vizsgálatsorozat részének kell tekinteni. 2.4.3.5. Az egyes módosított hőmérsékleti vizsgálatsorozatoknak megfelelő tényleges öregítési időt a 3. és a 4. egyenlettel kell kiszámítani. 2.4.3.6. A tartampróba alatt végrehajtandó összes módosított hőmérsékleti vizsgálatsorozat számát az 5. egyenlettel kell kiszámítani. 2.4.3.7. Megengedett az NTS értékének és következésképpen a tartampróba időtartamának csökkentése oly módon, hogy a 2.4.2.7. pontban meghatározott intézkedések közül egy vagy több intézkedést végrehajtva növelik a módosított hőmérsékleti vizsgálatsorozat egyes üzemmódjainak hőmérsékletét. 2.4.3.8. A 2.4.3.7. pontban említett intézkedések mellett az NTS értékét úgy is lehet csökkenteni, hogy növelik a módosított hőmérsékleti vizsgálatsorozaton belüli aktív regenerálás csúcshőmérsékletét anélkül, hogy bármilyen körülmények között túllépnék a 800 °C-os hőmérsékletet. 2.4.3.9. Az NTS soha nem lehet alacsonyabb, mint a kibocsátáscsökkentő pótberendezésen annak hasznos élettartama alatt végrehajtott aktív regenerációk számának 50 %-a, amely aktív regenerációk számát a következő egyenlettel kell kiszámítani: 5. egyenlet: ahol: NAR = a kibocsátáscsökkentő pótberendezésen annak hasznos élettartama alatt végrehajtott aktív regenerációs vizsgálatsorozatok száma. tWHTC = az 1. táblázatból vett, ahhoz a járműkategóriához tartozó megfelelő óraszám, amelybe a kibocsátáscsökkentő pótberendezést szánták. tAR = az aktív regenerálás időtartama órában. tBAR = két egymást követő aktív regenerálás között eltelt idő órában. 2.4.3.10. Abban az esetben, ha a módosított hőmérsékleti vizsgálatsorozatok 2.4.3.9. pontban meghatározott minimális számának alkalmazása következtében a 4. egyenlet segítségével kiszámított AE × NTS meghaladja az AT 2. egyenlet segítségével kiszámított értékét, a hőmérsékleti vizsgálatsorozat 4. függelékben meghatározott és a 2.4.3.2. pont szerint a módosított hőmérsékleti vizsgálatsorozatba beillesztett egyes üzemmódjainak az időtartama ugyanilyen arányban csökkenthető annak érdekében, hogy AE × NTS = AT legyen. 2.4.3.11. Megengedett az NTS értékének és következésképpen a tartampróba időtartamának növelése oly módon, hogy a 2.4.2.9. pontban meghatározott intézkedések közül egy vagy több intézkedést végrehajtva csökkentik a hőmérsékleti-aktív regenerációs vizsgálatsorozat egyes üzemmódjainak hőmérsékletét. 2.4.3.12. A 2.4.1.5. pontban említett esetben a 2.4.2.10. és a 2.4.2.11. pontot kell alkalmazni. 2.4.4. Kenőanyag-fogyasztási tartampróba 2.4.4.1. A kenőanyag-fogyasztási tartampróbának a kenőanyag-fogyasztás következtében kialakuló vegyi mérgezés vagy lerakódás miatt bekövetkező öregedés által a kibocsátáscsökkentő pótberendezés teljesítményére annak hasznos élettartama végén gyakorolt hatást kell szimulálnia. 2.4.4.2. A g/h-ban kifejezett kenőanyag-fogyasztást legalább 24 hőmérsékleti vizsgálatsorozat vagy annak megfelelő számú módosított hőmérsékleti vizsgálatsorozat alatt kell egy alkalmas módszerrel, például a 6. függelékben leírt, a kenőanyag leeresztésére és megmérésére szolgáló eljárással meghatározni. Friss kenőanyagot kell használni. 2.4.4.3. A motort állandó térfogatú olajteknővel kell felszerelni annak érdekében, hogy elkerülhető legyen az utántöltés szükségessége, mivel az olajszint befolyásolja az olajfogyasztás mértékét. Bármilyen alkalmas módszert alkalmazni lehet, ilyen például a D7156-09 ASTM szabványban leírt módszer. 2.4.4.4. A kibocsátáscsökkentő pótberendezés hasznos élettartama alattinak megfelelő kenőanyag-fogyasztás eléréséhez szükséges hőmérsékleti tartampróba vagy adott esetben módosított hőmérsékleti tartampróba órában kifejezett elméleti időtartamát a következő egyenlet segítségével kell kiszámítani: 6. egyenlet: ahol: tTAS = a kibocsátáscsökkentő pótberendezés hasznos élettartama alattinak megfelelő kenőanyag-fogyasztás eléréséhez szükséges tartampróba órában kifejezett elméleti időtartama, feltéve, hogy a tartampróba kizárólag egymást követő hőmérsékleti tartampróbák vagy módosított hőmérsékleti tartampróbák sorozatából áll. LCRWHTC = a kenőanyag-fogyasztás 2.2.15. pontban meghatározott, g/h-ban kifejezett mértéke. tWHTC = az 1. táblázatból vett, ahhoz a járműkategóriához tartozó megfelelő óraszám, amelybe a kibocsátáscsökkentő pótberendezést szánták. LCRTAS = a kenőanyag-fogyasztás 2.4.4.2. pontban meghatározott, g/h-ban kifejezett mértéke. 2.4.4.5. A hőmérsékleti vizsgálatsorozatok vagy módosított hőmérsékleti vizsgálatsorozatok tTAS -nak megfelelő számát a következő hányadosként kell kiszámítani: 7. egyenlet: ahol: N = a hőmérsékleti vizsgálatsorozatok vagy módosított hőmérsékleti vizsgálatsorozatok tTAS -nak megfelelő száma. tTAS = a kibocsátáscsökkentő pótberendezés hasznos élettartama alattinak megfelelő kenőanyag-fogyasztás eléréséhez szükséges tartampróba órában kifejezett elméleti időtartama, feltéve, hogy a tartampróba kizárólag egymást követő hőmérsékleti tartampróbák vagy módosított hőmérsékleti tartampróbák sorozatából áll. tTS = egy hőmérsékleti vizsgálatsorozat vagy módosított hőmérsékleti vizsgálatsorozat időtartama órában. 2.4.4.6. Az N értékét össze kell hasonlítani az NTS 2.4.2.6. pont szerint, vagy aktív regenerálás mellett működő berendezések esetében a 2.4.3.5. pont szerint kiszámított értékével. Ha N ≤ NTS , akkor nem szükséges kenőanyag-fogyasztási tartampróbával kiegészíteni a hőmérsékleti tartampróbát. Ha N > NTS , akkor a hőmérsékleti tartampróbát kenőanyag-fogyasztási tartampróbával kell kiegészíteni. 2.4.4.7. A tartampróbát nem feltétlenül szükséges kenőanyag-fogyasztási tartampróbával kiegészíteni, ha a kenőanyag-fogyasztást 2.4.4.8.4. pont szerint növelve az NTS számú hőmérsékleti vizsgálatsorozatból vagy módosított hőmérsékleti vizsgálatsorozatból álló megfelelő hőmérsékleti tartampróba elvégzésével elérhető a szükséges a kenőanyag-fogyasztás. 2.4.4.8. A kenőanyag-fogyasztási tartampróba kidolgozása 2.4.4.8.1. Egy kenőanyag-fogyasztási tartampróba a kenőanyag-fogyasztási vizsgálatsorozat hőmérsékleti vizsgálatsorozattal vagy módosított hőmérsékleti vizsgálatsorozattal felváltva történő többszöri ismétléséből áll. 2.4.4.8.2. Minden kenőanyag-fogyasztási vizsgálatsorozat egy állandó terheléssel és fordulatszámon végrehajtott folyamatos üzemmódból áll, ahol a terhelést és a fordulatszámot úgy kell megválasztani, hogy a kenőanyag-fogyasztás a lehető legnagyobb, a tényleges termikus öregedés pedig a lehető legkisebb legyen. Az üzemmódot a gyártó választja ki a típusjóváhagyó hatósággal egyetértésben, a legjobb műszaki megítélés alapján. 2.4.4.8.3. Az egyes kenőanyag-fogyasztási vizsgálatsorozatok időtartamát a következőképpen kell meghatározni: 2.4.4.8.3.1. A motort megfelelő ideig járatni kell a gyártó által a 2.4.4.8.2. pontnak megfelelően meghatározott terheléssel és fordulatszámon, és meg kell határozni a g/h-ban kifejezett kenőanyag-fogyasztást egy alkalmas módszerrel, például a 6. függelékben leírt, a kenőanyag leeresztésére és megmérésére szolgáló eljárással. A kenőanyag cseréjét az ajánlott időközönként végre kell hajtani. 2.4.4.8.3.2. Az egyes kenőanyag-fogyasztási vizsgálatsorozatok időtartamát a következő egyenletet alkalmazva kell meghatározni: 8. egyenlet: ahol: tLS = egy kenőanyag-fogyasztási vizsgálatsorozat időtartama órában. LCRWHTC = a kenőanyag-fogyasztás 2.2.15. pontban meghatározott, g/h-ban kifejezett mértéke. tWHTC = az 1. táblázatból vett, ahhoz a járműkategóriához tartozó megfelelő óraszám, amelybe a kibocsátáscsökkentő pótberendezést szánták. LCRTAS = a kenőanyag-fogyasztás 2.4.4.2. pontban meghatározott, g/h-ban kifejezett mértéke. LCRLAS = a kenőanyag-fogyasztás 2.4.4.8.3.1. pontban meghatározott, g/h-ban kifejezett mértéke. tTS = egy, a 4. függelék szerinti hőmérsékleti vizsgálatsorozat vagy a 2.4.3.2. pont szerinti módosított hőmérsékleti vizsgálatsorozat időtartama órában. NTS = a tartampróba alatt végrehajtandó összes hőmérsékleti vizsgálatsorozat vagy módosított hőmérsékleti vizsgálatsorozat száma. 2.4.4.8.4. A kibocsátáscsökkentő pótberendezés elülső felületén történő túlzott hamufelhalmozódás elkerülése érdekében a kenőanyag-fogyasztás mértékének mindig a motor tüzelőanyag-fogyasztás mértékének 0,5 %-a alatt kell maradnia. 2.4.4.8.5. A kenőanyag-fogyasztási vizsgálatsorozat végrehajtása miatt bekövetkező termikus öregedést hozzá lehet adni a 4. egyenlettel kiszámított AE értékéhez. 2.4.5. A teljes tartampróba kidolgozása 2.4.5.1. A tartampróbát hőmérsékleti vizsgálatsorozatokkal vagy adott esetben módosított hőmérsékleti vizsgálatsorozatokkal felváltva végrehajtott kenőanyag-fogyasztási vizsgálatsorozatokkal kell megvalósítani. A fent említett sorozatokat NTS alkalommal kell megismételni, ahol NTS a 2.4.2. pont vagy adott esetben a 2.4.3. pont szerint kiszámított érték. Egy teljes tartampróbára a 7. függelék tartalmaz példát. Egy teljes tartampróba megvalósítását leíró folyamatábra a 8. függelékben található. 2.4.6. A tartampróba végrehajtása 2.4.6.1. A kibocsátáscsökkentő pótberendezést magában foglaló kipufogógáz-utókezelő rendszerrel ellátott motorral a 2.4.5.1. pontban meghatározott tartampróbát kell végrehajtani. 2.4.6.2. A tartampróba végrehajtásához használt motor különbözhet az adatgyűjtési szakaszban használt motortól, de mindig ez utóbbi az, amelyikhez a típus-jóváhagyási vizsgálat tárgyát képező kibocsátáscsökkentő pótberendezést tervezték, és amelyiken a kibocsátási vizsgálatot a 2.4.3.2. pont szerint el kell végezni. 2.4.6.3. Ha a tartampróba végrehajtásához használt motor lökettérfogata legalább 20 %-kal nagyobb, mint az adatgyűjtési szakaszban használt motoré, az előbbi motor kipufogórendszerét el kell látni egy megkerülő csővel, hogy a kiválasztott öregítési feltételek mellett a lehető legjobban meg lehessen közelíteni az utóbbi motor kipufogógáz-áramlási sebességét. 2.4.6.4. A 2.4.6.2. pontban említett esetben a tartampróba végrehajtásához használt motornak a 595/2009/EK rendelet szerinti típusjóváhagyással kell rendelkeznie. Emellett ha a vizsgált berendezést vagy berendezéseket kipufogógáz-visszavezető rendszerrel (EGR) ellátott motorrendszerbe való beszerelésre tervezték, a tartampróbához használt motorrendszernek is rendelkeznie kell EGR-rel. Ha a vizsgált berendezést vagy berendezéseket nem kipufogógáz-visszavezető rendszerrel (EGR) ellátott motorrendszerbe való beszerelésre tervezték, a tartampróbához használt motorrendszer sem rendelkezhet EGR-rel. 2.4.6.5. A tartampróba során használt kenőanyagnak és tüzelőanyagnak a lehető legnagyobb mértékben hasonlítaniuk kell a 2.2. pontban meghatározott, az adatgyűjtési szakaszban alkalmazott kenőanyagra és tüzelőanyagra. A kenőanyagnak összhangban kell lennie azon motor gyártójának ajánlásával, amelyhez a kibocsátáscsökkentő pótberendezést tervezték. A használt tüzelőanyagoknak a 98/70/EK irányelv vonatkozó követelményeinek megfelelő, kereskedelmi forgalomban kapható tüzelőanyagoknak kell lenniük. A gyártó kérésére e rendeletnek megfelelő referencia-tüzelőanyagokat is lehet használni. 2.4.6.6. A kenőanyagot karbantartáshoz az adatgyűjtési szakaszban használt motor gyártója által meghatározott időközönként cserélni kell. 2.4.6.7. SCR megléte esetén a karbamidbefecskendezést a kibocsátáscsökkentő pótberendezés gyártója által meghatározott stratégiával összhangban kell elvégezni.