02017R0654 — HU — 13.09.2021 — 003.001

Ez a dokumentum kizárólag tájékoztató jellegű és nem vált ki joghatást. Az EU intézményei semmiféle felelősséget nem vállalnak a tartalmáért. A jogi aktusoknak – ideértve azok bevezető hivatkozásait és preambulumbekezdéseit is – az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzétett és az EUR-Lex portálon megtalálható változatai tekintendők hitelesnek. Az említett hivatalos szövegváltozatok közvetlenül elérhetők az ebben a dokumentumban elhelyezett linkeken keresztül

Módosította:









▼B

A BIZOTTSÁG (EU) 2017/654 FELHATALMAZÁSON ALAPULÓ RENDELETE

(2016. december 19.)

az (EU) 2016/1628 európai parlamenti és tanácsi rendeletnek a nem közúti mozgó gépek belső égésű motorjainak kibocsátási határértékeire és típusjóváhagyására vonatkozó műszaki és általános követelmények tekintetében történő kiegészítéséről







1. cikk

Fogalommeghatározások

E rendelet alkalmazásában:

1. „Wobbe-index” vagy „W” : az egységnyi térfogatú gáz megfelelő fűtőértékének és az azonos referenciaviszonyok mellett mért relatív sűrűsége négyzetgyökének hányadosa:

2. „λ-eltolási tényező” vagy „Sλ” : az a kifejezés, amely a motorvezérlő rendszer megkívánt flexibilitását írja le a λ levegőfelesleg-hányados változása esetén, ha a motor a tiszta metántól különböző összetételű gázzal üzemel;

3. „folyékony üzemmód” : egy vegyes üzemű motor azon szokásos üzemmódja, amelynek során a motor semmilyen üzemállapotban nem használ gáz-halmazállapotú tüzelőanyagot;

4. „vegyes üzemmód” : egy vegyes üzemű motor azon szokásos üzemmódja, amelynek során a motor egyes üzemállapotokban egyszerre használ folyékony tüzelőanyagot és gáz-halmazállapotú tüzelőanyagot;

5. „részecske-utókezelő rendszer” : olyan kipufogógáz-utókezelő rendszer, amelyet arra terveztek, hogy mechanikai, aerodinamikai, diffúziós vagy inerciális leválasztással csökkentse a szilárd halmazállapotú szennyező anyagok kibocsátását;

6. „fordulatszám-szabályozó” : a motorfordulatszámot vagy -terhelést automatikusan szabályozó berendezés vagy szabályozási stratégia; eltér az NRSh kategóriájú motorba épített fordulatszám-korlátozótól, amely kizárólag abból a célból korlátozza a motor maximális fordulatszámát, hogy a motor ne üzemeljen bizonyos határértéket meghaladó fordulatszámon;

7. „környezeti hőmérséklet” : laboratóriumi környezet (például szűrőmérő helyiség vagy kamra) esetében az adott laboratóriumi környezeten belüli hőmérséklet;

8. „kibocsátásszabályozási alapstratégia” : olyan kibocsátásszabályozási stratégia, amely a motor teljes üzemi terhelés- és fordulatszám-tartományában mindenkor kifejti hatását, kivéve, ha kibocsátásszabályozási segédstratégia lép életbe;

9. „reagens” : bármely olyan fogyó vagy nem újratermelődő anyag, amelyre a kipufogógáz-utókezelő rendszer hatékony működéséhez szükség van, illetve amelyet erre használnak;

10. „kibocsátásszabályozási segédstratégia” : olyan kibocsátásszabályozási stratégia, amely valamely konkrét cél érdekében és a környezeti és/vagy üzemállapotok valamely együttesére válaszként lép életbe, és kizárólag e feltételek fennállásának ideje alatt átmenetileg módosítja a kibocsátásszabályozási alapstratégiát;

11. „helyes műszaki gyakorlat” : az általánosan elfogadott tudományos és műszaki elveknek, valamint a rendelkezésre álló információknak megfelelő döntések;

12. „nagy fordulatszám” vagy „nhi” : az a legmagasabb motor-fordulatszám, amelynél a motor a legnagyobb teljesítmény 70 %-át adja le;

13. „kis fordulatszám” vagy „nlo” : az a legalacsonyabb motor-fordulatszám, amelynél a motor a legnagyobb teljesítmény 50 %-át adja le;

14. „legnagyobb teljesítmény” vagy „Pmax” : a gyártó által tervezett legnagyobb teljesítmény kW-ban;

15. „részáramú hígítás” : a kipufogógáz elemzésére szolgáló módszer, amelynek értelmében a teljes kipufogógáz-áramból egy részt le kell választani, majd össze kell keverni megfelelő mennyiségű hígító levegővel, mielőtt elérné a részecske-mintavevő szűrőt;

16. „eltolódás” : a nullázó jel vagy a kalibráló jel és a mérőeszköz által közvetlen azután kijelzett érték közötti eltérés, hogy a berendezést kibocsátásvizsgálat során használták;

17. „mérési tartomány kalibrálása” : egy mérőkészülék oly módon történő beállítása, hogy megfelelő választ adjon a készülék mérési tartománya vagy várt használati tartománya legnagyobb értékének 75–100 %-át képviselő hitelesítő etalonra;

18. „mérésitartomány-kalibráló gáz” : a gázelemzők mérési tartományának kalibrálására használt, tisztított gázkeverék;

19. „HEPA-szűrő” : olyan, nagy hatásfokú levegőszűrők, amelyek kezdeti névleges részecskeeltávolítási hatásfoka 99,97 % az ASTM F 1471–93 szabványt követve;

20. „kalibrálás” : a mérési rendszer által kijelzett értékek bemeneti jelhez való beállítása oly módon, hogy azok meghatározott referenciajelek tartományával összhangban legyenek;

21. „fajlagos kibocsátások” : a g/kWh-ban kifejezett kibocsátott tömegek;

22. „kezelői parancs” : a motor kezelője által a motor teljesítményének szabályozása érdekében alkalmazott bevitel;

23. „a legnagyobb nyomatékhoz tartozó fordulatszám” : a gyártó által tervezett, a motorról levehető legnagyobb nyomatékhoz tartozó fordulatszám;

24. „a motor által szabályozott fordulatszám” : beépített fordulatszám-szabályozó által szabályozott üzemi motorfordulatszám;

25. „nyitott forgattyúsházból származó kibocsátások” : egy motor forgattyúsházából közvetlenül a környezetbe irányuló bármely kibocsátás;

26. „szonda” : az átvezető cső azon első szakasza, amely a mintát a mintavevő rendszer következő eleméhez továbbítja;

27. „vizsgálati intervallum” : egy olyan időszak, amely alatt meghatározzák a fékmunkára vonatkoztatott fajlagos kibocsátásokat;

28. „nullázó gáz” : olyan gáz, amely a gázelemző készülékbe bevezetve nulla értéket eredményez;

29. „nullázott” : a mérőkészülék úgy van beállítva, hogy nullapontválaszt adjon a nulla hitelesítő etalonra, például tisztított nitrogénre vagy tisztított levegőre;

30. „változó fordulatszámú, nem közúti, állandósult állapotú vizsgálati ciklus” (a továbbiakban: változó fordulatszámú NRSC) : az állandó fordulatszámú NRSC-től eltérő, nem közúti, állandósult állapotú vizsgálati ciklus;

31. „állandó fordulatszámú, nem közúti, állandósult állapotú vizsgálati ciklus” (a továbbiakban: állandó fordulatszámú NRSC) : valamely következő, az (EU) 2016/1628 rendelet IV. mellékletében meghatározott nem közúti, állandósult állapotú vizsgálati ciklus: D2, E2, G1, G2 vagy G3;

32. „mérésaktualizálás” : az a gyakoriság, amellyel az elemzőberendezés új, aktuális értékeket ad;

33. „kalibráló gáz” : a gázelemzők kalibrálására használt, tisztított gázkeverék;

34. „sztöchiometrikus” : a levegő és a tüzelőanyag azon aránya, amelynél a tüzelőanyag teljes mértékű oxidálódása esetén nem maradna sem tüzelőanyag, sem oxigén;

35. „tárolóközeg” : részecskeszűrő, mintavevő zsák vagy bármilyen más, tételes mintavételre használt tárolóeszköz;

36. „teljes áramú hígítás” : az a módszer, amely szerint a kipufogógáz-áramot összekeverik hígító levegővel, mielőtt mintát vennének a hígított kipufogógáz áramából az elemzéshez;

37. „tűrés” : az az intervallum, amelyen belül az egy mennyiséghez tartozó mért értékek 95 %-a elhelyezkedik, míg a fennmaradó 5 %-uk eltérhet ettől a toleranciaintervallumtól;

38. „karbantartási üzemmód” : a vegyes üzemű motor olyan különleges üzemmódja, amelynek célja javítás vagy a nem közúti mozgó gép forgalomból való eltávolítása, ha a vegyes üzemű motor működésképtelen.

2. cikk

Egyéb megadott tüzelőanyagokra, tüzelőanyag-keverékekre vagy emulziós tüzelőanyagokra vonatkozó követelmények

Az (EU) 2016/1628 rendelet 25. cikkének (2) bekezdésében említett referencia-tüzelőanyagoknak és a gyártó által az EU-típusjóváhagyás iránti kérelemben megadott egyéb tüzelőanyagoknak, tüzelőanyag-keverékeknek és emulziós tüzelőanyagoknak az e rendelet I. mellékletében foglalt műszaki jellemzőkkel kell rendelkezniük, leírásuknak pedig szerepelnie kell az ugyanott előírt adatközlő mappában.

3. cikk

A gyártásmegfelelőségre vonatkozó intézkedések

Annak érdekében, hogy a gyártás alatt álló motorok az (EU) 2016/1628 rendelet 26. cikkének (1) bekezdése szerint megfeleljenek a jóváhagyott típusnak, a jóváhagyó hatóságoknak meg kell tenniük az e rendelet II. mellékletében meghatározott intézkedéseket, és követniük kell az ugyanott előírt eljárásokat.

▼M2

4. cikk

A laboratóriumi kibocsátásvizsgálatok eredményeinek a romlási tényezők beszámításával történő kiigazítására szolgáló módszer

A laboratóriumi kibocsátásvizsgálatok eredményeit az e rendelet III. mellékletében meghatározott módszerrel ki kell igazítani úgy, hogy magukban foglalják a romlási tényezőket, köztük az (EU) 2016/1628 rendelet 25. cikke (1) bekezdésének c) pontjában említett, a részecskeszám mérésével és gázüzemű motorokkal kapcsolatos romlási tényezőket.

▼B

5. cikk

A kibocsátásszabályozási stratégiákra, az NOx-szabályozásra és a részecskeszabályozásra szolgáló megoldásra vonatkozó követelmények

Az (EU) 2016/1628 rendelet 25. cikke (3) bekezdése f) pontjának i. alpontja szerinti kibocsátásszabályozási stratégiák és az ugyanazon rendelet 25. cikke (3) bekezdése f) pontjának ii. alpontja szerinti NOx-szabályozás tekintetében végzett méréseknek és vizsgálatoknak, a szilárd halmazállapotú szennyezőanyagok kibocsátására vonatkozó szabályozásoknak, valamint az ezek igazolására előírt dokumentációnak meg kell felelniük az e rendelet IV. mellékletében meghatározott műszaki követelményeknek.

6. cikk

A nem közúti, állandósult állapotú vizsgálati ciklushoz tartozó tartományra vonatkozó mérések és vizsgálatok

Az (EU) 2016/1628 rendelet 25. cikke (3) bekezdése f) pontjának iii. alpontja szerinti tartományra vonatkozó méréseket és vizsgálatokat az e rendelet V. mellékletében meghatározott részletes műszaki követelményeknek megfelelően kell elvégezni.

7. cikk

A vizsgálatok elvégzésének feltételei és módszerei

A vizsgálatok elvégzésére vonatkozóan az (EU) 2016/1628 rendelet 25. cikke (3) bekezdésének a) és b) pontjában foglalt feltételeknek, a motorterhelés és -fordulatszám meghatározására vonatkozóan az ugyanazon rendelet 24. cikke szerinti módszereknek, a kartergáz-kibocsátás figyelembevételére vonatkozóan az ugyanazon irányelv 25. cikke (3) bekezdése e) pontjának i. alpontjában hivatkozott módszereknek, valamint a kipufogógáz-utókezelő rendszerek folyamatos vagy időszakos regenerációjának meghatározására és figyelembevételére vonatkozóan az ugyanazon rendelet 25. cikke (3) bekezdése e) pontjának ii. alpontjában említett módszereknek meg kell felelniük az e rendelet VI. mellékletének 5. és 6. szakaszában előírt követelményeknek.

8. cikk

A vizsgálatok elvégzéséhez szükséges eljárások

Az (EU) 2016/1628 rendelet 25. cikke (3) bekezdésének a) pontjában és f) pontjának iv. alpontjában említett vizsgálatokat az e rendelet VI. mellékletének 7. szakaszában és VIII. mellékletében megállapított eljárások szerint kell elvégezni.

9. cikk

A kibocsátásméréshez és mintavételhez szükséges eljárások

Az (EU) 2016/1628 rendelet 25. cikke (3) bekezdésének b) pontjában említett kibocsátásmérést és mintavételt az e rendelet VI. mellékletének 8. szakaszában és ugyanazon melléklet 1. függelékében megállapított eljárások szerint kell elvégezni.

10. cikk

A vizsgálatok elvégzéséhez, valamint a kibocsátásméréshez és mintavételhez szükséges berendezések

Az (EU) 2016/1628 rendelet 25. cikke (3) bekezdésének a) pontjában említett, a vizsgálatok elvégzéséhez szükséges berendezéseknek, valamint az ugyanazon rendelet 25. cikke (3) bekezdésének b) pontjában említett, kibocsátásméréshez és mintavételhez szükséges berendezéseknek meg kell felelniük az e rendelet VI. mellékletének 9. szakaszában előírt műszaki követelményeknek, és rendelkezniük kell az ugyanott megadott jellemzőkkel.

11. cikk

Az adatok kiértékelésére és kiszámítására szolgáló módszer

Az (EU) 2016/1628 rendelet 25. cikke (3) bekezdésének c) pontjában említett adatokat az e rendelet VII. mellékletében meghatározott módszerrel kell értékelni és kiszámítani.

12. cikk

A referencia-tüzelőanyagok műszaki jellemzői

Az (EU) 2016/1628 rendelet 25. cikkének (2) bekezdésében említett referencia-tüzelőanyagoknak az e rendelet IX. mellékletében meghatározott műszaki jellemzőkkel kell rendelkezniük.

13. cikk

A motor és a kipufogógáz-utókezelő rendszer külön történő leszállítására vonatkozó részletes műszaki előírások és feltételek

Ha a gyártó az (EU) 2016/1628 rendelet 34. cikkének (3) bekezdése szerint a kipufogógáz-utókezelő rendszertől külön szállít motort egy eredetiberendezés-gyártónak az Unióban, akkor a szállítást az e rendelet X. mellékletében foglalt részletes műszaki előírásoknak és feltételeknek megfelelően kell teljesítenie.

14. cikk

A helyszíni vizsgálat céljára való ideiglenes forgalomba hozatalra vonatkozó részletes műszaki előírások és feltételek

Az (EU) 2016/1628 rendelet szerinti EU-típusjóváhagyással nem rendelkező motorok esetében az ugyanazon rendelet 34. cikkének (4) bekezdése szerint engedélyezhető a helyszíni vizsgálat céljára való ideiglenes forgalomba hozataluk, ha a motorok megfelelnek az e rendelet XI. mellékletében foglalt részletes műszaki előírásoknak és feltételeknek.

15. cikk

Különleges rendeltetésű motorokra vonatkozó részletes műszaki előírások és feltételek

A különleges rendeltetésű motorok EU-típusjóváhagyását és forgalombahozatali engedélyét az (EU) 2016/1628 rendelet 34. cikke (5) és (6) bekezdésének rendelkezései szerint meg kell adni, amennyiben az e rendelet XII. mellékletében foglalt részletes műszaki előírások és feltételek teljesülnek.

16. cikk

Egyenértékű motor-típusjóváhagyások elfogadása

Az (EU) 2016/1628 rendelet 42. cikke (4) bekezdésének a) pontjában hivatkozott ENSZ EGB-előírásokat és azok módosításait, valamint az ugyanazon rendelet 42. cikke (4) bekezdésének b) pontjában hivatkozott uniós jogi aktusokat e rendelet XIII. melléklete tartalmazza.

17. cikk

Az eredetiberendezés-gyártóknak szóló lényeges információk és utasítások részletei

Az (EU) 2016/1628 rendelet 43. cikkének (2), (3) és (4) bekezdésében említett, az eredetiberendezés-gyártóknak szóló információk és utasítások részleteit e rendelet XIV. melléklete tartalmazza.

18. cikk

A végfelhasználóknak szóló lényeges információk és utasítások részletei

Az (EU) 2016/1628 rendelet 43. cikkének (3) és (4) bekezdésében említett, a végfelhasználóknak szóló információk és utasítások részleteit e rendelet XV. melléklete tartalmazza.

19. cikk

A műszaki szolgálatok teljesítménynormái és értékelése

(1) A műszaki szolgálatoknak meg kell felelniük a XVI. mellékletben meghatározott teljesítménynormáknak.

(2) A jóváhagyó hatóságoknak az e rendelet XVI. mellékletében foglalt eljárásoknak megfelelően kell értékelniük a műszaki szolgálatokat.

20. cikk

Az állandósult állapotú és a tranziens vizsgálati ciklusok jellemzői

Az (EU) 2016/1628 rendelet 24. cikkében említett állandósult állapotú és tranziens vizsgálati ciklusoknak az e rendelet XVII. mellékletében meghatározott jellemzőkkel kell rendelkezniük.

▼M2

20a. cikk

Átmeneti rendelkezések

(1) E rendeletnek az (EU) 2018/989 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelettel módosított rendelkezéseiben foglaltak alkalmazása ellenére a jóváhagyó hatóságok 2018. december 31-ig e rendelet 2018. augusztus 6-án alkalmazandó változatának megfelelően továbbra is megadják az EU-típusjóváhagyást a motortípusokra és a motorcsaládokra.

(2) E rendeletnek az (EU) 2018/989 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelettel módosított rendelkezéseiben foglaltak alkalmazása ellenére a tagállamok 2019. június 30-ig engedélyezik az e rendelet 2018. augusztus 6-án alkalmazandó változatának megfelelően jóváhagyott motortípuson alapuló motorok forgalomba hozatalát.

▼M3

(3) Az (EU) 2017/654 felhatalmazáson alapuló rendeletnek megfelelően 2021. augusztus 24. előtt jóváhagyott motortípus vagy motorcsalád EU-típusjóváhagyásai érvényben maradnak.

▼B

21. cikk

Hatálybalépés és alkalmazás

Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.

Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.









MELLÉKLETEK







Melléklet száma Melléklet címe Oldal I. Egyéb megadott tüzelőanyagokra, tüzelőanyag-keverékekre vagy emulziós tüzelőanyagokra vonatkozó követelmények II. A gyártásmegfelelőségre vonatkozó intézkedések III. A laboratóriumi kibocsátásvizsgálatok eredményeinek a romlási tényezők beszámításával történő kiigazítására szolgáló módszer IV. A kibocsátásszabályozási stratégiákra, az NOx-szabályozásra és a részecskeszabályozásra vonatkozó követelmények V. A nem közúti, állandósult állapotú vizsgálati ciklushoz tartozó tartományra vonatkozó mérések és vizsgálatok VI. A vizsgálatok elvégzéséhez, a kibocsátásméréshez és mintavételhez szükséges feltételek, módszerek, eljárások és berendezések VII. Az adatok kiértékelésére és kiszámítására szolgáló módszer VIII. Vegyes üzemű motorokra vonatkozó teljesítménykövetelmények és vizsgálati eljárások IX. A referencia-tüzelőanyagok műszaki jellemzői X. A motor kipufogógáz-utókezelő rendszertől külön történő leszállítására vonatkozó részletes műszaki elírások és feltételek XI. A helyszíni vizsgálat céljára való ideiglenes forgalomba hozatalra vonatkozó részletes műszaki előírások és feltételek XII. Különleges rendeltetésű motorokra vonatkozó részletes műszaki előírások és feltételek XIII. Egyenértékű motor-típusjóváhagyások elfogadása XIV. Az eredetiberendezés-gyártóknak szóló lényeges információk és utasítások részletei XV. A végfelhasználóknak szóló lényeges információk és utasítások részletei XVI. A műszaki szolgálatok teljesítménynormái és értékelése XVII. Az állandósult állapotú és tranziens vizsgálati ciklusok jellemzői









I. MELLÉKLET

Egyéb megadott tüzelőanyagokra, tüzelőanyag-keverékekre vagy emulziós tüzelőanyagokra vonatkozó követelmények

1. Folyékony tüzelőanyagokkal működő motorokra vonatkozó követelmények

1.1. EU-típusjóváhagyás kérelmezésekor a gyártók az alábbi lehetőségek közül választhatnak a motor tüzelőanyag-tartományát illetően: a) tüzelőanyag-tartomány tekintetében szabványos motor az 1.2. pontban előírtaknak megfelelően; vagy, b) tüzelőanyag-specifikus motor az 1.3. pontban előírtaknak megfelelően.

1.2. Tüzelőanyag-tartomány tekintetében szabványos (dízel-, benzin-) motorra vonatkozó követelmények A tüzelőanyag-tartomány tekintetében szabványos motoroknak az 1.2.1–1.2.4. pontban meghatározott követelményeknek kell megfelelniük. 1.2.1. Az alapmotornak az (EU) 2016/1628 rendelet II. mellékletében meghatározott vonatkozó határértékeknek, valamint az e rendeletben előírt követelményeknek kell megfelelnie, amennyiben a motor a IX. melléklet 1.1. vagy 2.1. pontjában megadott referencia-tüzelőanyagokkal működik. 1.2.2. ▼M2 Amennyiben a nem közúti mozgó gépekben használt gázolajra vonatkozóan nem áll rendelkezésre az Európai Szabványügyi Bizottság által kiadott szabvány (a továbbiakban: CEN-szabvány), vagy a 98/70/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv ( 1 ) nem tartalmaz a nem közúti mozgó gépekben használt gázolaj tüzelőanyag-jellemzőit összefoglaló táblázatot, akkor a IX. melléklet szerinti dízel (nem közúti mozgó gépekben használt gázolaj) referencia-tüzelőanyag képviseli a legfeljebb 10 mg/kg kéntartalmú, legalább 45 cetánszámú és legfeljebb 8,0 térfogatszázalék zsírsav-metil-észter-tartalmú, kereskedelmi forgalomban kapható, nem közúti mozgó gépekben használt gázolajakat. Az 1.2.2.1., 1.2.3. és 1.2.4. pont szerint megengedett kivételektől eltekintve a gyártónak a XV. melléklet követelményeinek megfelelően nyilatkozatot kell tennie a végfelhasználók részére arról, hogy a motor a nem közúti mozgó gépekben használt gázolajon kívül csak olyan tüzelőanyagokkal üzemeltethető, amelyek kéntartalma legfeljebb 10 mg/kg (a végső forgalmazás helyén 20 mg/kg), cetánszáma legalább 45, zsírsav-metil-észter-tartalma pedig legfeljebb 8,0 térfogatszázalék. A gyártó dönthet úgy is, hogy további paramétereket is megad (például a kenőképességre vonatkozóan). ▼B 1.2.2.1. ►M2 A motorgyártó csak akkor jelezheti, hogy valamely motortípus vagy motorcsalád üzemeltethető az e pontban meghatározott követelményeknek megfelelő tüzelőanyagoktól eltérő, kereskedelmi forgalomban kapható tüzelőanyagokkal az Unió területén, ha a gyártó az 1.2.3. pontban foglalt követelményeknek is eleget tesz. ◄ a) Benzin esetében a 98/70/EK irányelv vagy az EN 228:2012 CEN-szabvány. Kenőolaj a gyártó előírása szerint hozzáadható; b) Dízel (a nem közúti mozgó gépekben használt gázolajtól eltérő tüzelőanyag) esetében a 98/70/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv vagy az EN 590:2013 CEN-szabvány; ▼M2 c) Dízel (a nem közúti mozgó gépekben használt gázolaj) esetében a 98/70/EK irányelv, valamint a cetánszám legalább 45 és a zsírsav-metil-észter legfeljebb 8,0 térfogatszázalék. ▼B 1.2.3. Ha a gyártó megengedi, hogy a motorok az 1.2.2. pontban megjelölt tüzelőanyagoktól eltérő egyéb, kereskedelmi forgalomban kapható tüzelőanyagokkal, például B100-zal (EN 14214:2012+A1:2014 szabvány), B20-szal vagy B30-cal (EN 16709:2015 szabvány), illetve megadott tüzelőanyagokkal, tüzelőanyag-keverékekkel vagy emulziós tüzelőanyagokkal is üzemeljenek, akkor a gyártónak az 1.2.2.1. pontban foglalt követelmények teljesítésén túlmenően minden alábbi intézkedést is meg kell tennie: a) az (EU) 2017/656 bizottsági végrehajtási rendelet ( 2 ) szerinti adatközlő lapon közölnie kell a motorcsalád üzemeltetésére használható, kereskedelemben forgalmazott tüzelőanyagok, tüzelőanyag-keverékek vagy emulziós tüzelőanyagok leírását; b) igazolnia kell az alapmotor arra vonatkozó képességét, hogy teljesítse e rendelet megadott tüzelőanyagokra, tüzelőanyag-keverékekre vagy emulziós tüzelőanyagokra vonatkozó előírásait; c) felel az (EU) 2017/655 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet ( 3 ) használat közbeni megfigyelésre vonatkozó előírásainak a megadott tüzelőanyagok, tüzelőanyag-keverékek vagy emulziós tüzelőanyagok (ideértve azok bármilyen elegyét is), valamint az 1.2.2.1 pontban megjelölt, kereskedelmi forgalomban kapható tüzelőanyag tekintetében történő teljesítéséért. 1.2.4. Szikragyújtású motorok esetében a gyártó által ajánlott tüzelőanyag/olaj arányt kell alkalmazni. A tüzelőanyag/kenőanyag keverékhez felhasznált olaj százalékos arányát rögzíteni kell az adminisztratív követelményekről szóló (EU) 2017/656 végrehajtási rendelet szerinti adatközlő lapon.

1.3. Tüzelőanyag-specifikus (ED 95 vagy E 85) motorra vonatkozó követelmények A tüzelőanyag-specifikus (ED 95 vagy E 85) motoroknak az 1.3.1. és 1.3.2. pontban meghatározott követelményeknek kell megfelelniük. 1.3.1. ED 95 esetében az alapmotornak az (EU) 2016/1628 rendelet II. mellékletében meghatározott vonatkozó határértékeknek, valamint az e rendeletben előírt követelményeknek kell megfelelnie, amennyiben a motor a IX. melléklet 1.2. pontjában megadott referencia-tüzelőanyaggal működik. 1.3.2. E 85 esetében az alapmotornak az (EU) 2016/1628 rendelet II. mellékletében meghatározott vonatkozó határértékeknek, valamint az e rendeletben előírt követelményeknek kell megfelelnie, amennyiben a motor a IX. melléklet 2.2. pontjában megadott referencia-tüzelőanyaggal működik.

2. Földgáz/biometán- vagy LPG- (cseppfolyós propán-bután) motorokra (a vegyes üzemű motorokat is beleértve) vonatkozó követelmények

2.1. EU-típusjóváhagyás kérelmezésekor a gyártók az alábbi lehetőségek közül választhatnak a motor tüzelőanyag-tartományát illetően: a) tüzelőanyag-tartomány tekintetében általános motor a 2.3. pontban előírtaknak megfelelően; b) tüzelőanyag-tartomány tekintetében korlátozott motor a 2.4. pontban előírtaknak megfelelően; c) tüzelőanyag-specifikus motor a 2.5. pontban előírtaknak megfelelően.

2.2. A földgáz-/biometán-, az LPG- és a vegyes üzemű motorok EU-típusjóváhagyására vonatkozó követelményeket összefoglaló táblázatokat az 1. függelék tartalmazza.

2.3. Tüzelőanyag-tartomány tekintetében általános motorra vonatkozó követelmények 2.3.1. Földgáz-/biometánmotorok esetében (a vegyes üzemű motorokat is beleértve) a gyártónak az alapmotor tekintetében igazolnia kell, hogy az alapmotor a kereskedelmi forgalomban kapható bármely földgáz-/biometán-összetételhez képes alkalmazkodni. Ezt az igazolási eljárást e 2. szakasz szerint kell végrehajtani, illetve vegyes üzemű motorok esetében a VIII. melléklet 6.4. pontjában a tüzelőanyag minőségéhez való alkalmazkodás eljárására vonatkozó további rendelkezéseket is figyelembe kell venni. 2.3.1.1. Sűrített földgáz- (CNG)/biometánmotorok esetében általában két tüzelőanyag-típus létezik: nagy fűtőértékű tüzelőanyag (H-gáz) és kis fűtőértékű tüzelőanyag (L-gáz), de mindkét tartományon belül nagyok az eltérések; a gázok jelentős mértékben különböznek egymástól Wobbe-indexszel kifejezett energiatartalmukban és λ-eltolódási tényezőjükben (Sλ). A 0,89 és 1,08 közötti λ-eltolódási tényezőjű földgázokat (0,89 ≤ Sλ ≤ 1,08) a H tartományba, míg az 1,08 és 1,19 közötti λ-eltolódási tényezőjű földgázokat (1,08 ≤ Sλ ≤ 1,19) az L tartományba tartozónak tekintik. A referencia-tüzelőanyagok összetétele az Sλ lehetséges szélső értékeit tükrözi. Az alapmotornak a IX. mellékletben meghatározott GR (1. tüzelőanyag) és G25 (2. tüzelőanyag) referencia-tüzelőanyagokkal vagy azokkal egyenértékű, a IX. melléklet 1. függelékében meghatározott, vezetékes gáz más gázokkal alkotott keverékének felhasználásával előállított tüzelőanyagokkal meg kell felelnie e rendelet követelményeinek anélkül, hogy a két vizsgálat között kézzel utánállítanák a motor tüzelőanyag-ellátó rendszerét (önműködően alkalmazkodnia kell). A tüzelőanyag-váltás után egy alkalmazkodási menet megengedett. Az alkalmazkodási menet keretében a következő kibocsátási vizsgálatra való felkészülésként előkondicionálást kell végezni a vonatkozó vizsgálati ciklusnak megfelelően. A nem közúti állandósult állapotú vizsgálati ciklus („NRSC”) keretében vizsgált motorok esetében a gyártó által meghatározott másfajta alkalmazkodási menet is elvégezhető az előkondicionálás előtt, amennyiben az előkondicionálási ciklus nem elegendő ahhoz, hogy a motor tüzelőanyag-ellátó rendszere automatikusan alkalmazkodjon. 2.3.1.1.1. A gyártó a motort egy harmadik tüzelőanyaggal (3. tüzelőanyag) is bevizsgálhatja, ha a λ-eltolódási tényező (Sλ) 0,89 (vagyis GR alsó értéke) és 1,19 (vagyis G25 felső értéke) között van, például ha a 3. tüzelőanyag kereskedelmi forgalomban kapható tüzelőanyag. Ennek a vizsgálatnak az eredményei alapul szolgálhatnak a gyártás megfelelőségének értékeléséhez. 2.3.1.2. Cseppfolyósított földgáz- (LNG)/cseppfolyósított biometánmotorok esetében az alapmotornak a IX. mellékletben meghatározott GR (1. tüzelőanyag) és G20 (2. tüzelőanyag) referencia-tüzelőanyagokkal vagy azokkal egyenértékű, a IX. melléklet 1. függelékében meghatározott, vezetékes gáz más gázokkal alkotott keverékének felhasználásával előállított tüzelőanyagokkal meg kell felelnie e rendelet követelményeinek anélkül, hogy a két vizsgálat között kézzel utánállítanák a motor tüzelőanyag-ellátó rendszerét (önműködően alkalmazkodnia kell). A tüzelőanyag-váltás után egy alkalmazkodási menet megengedett. Az alkalmazkodási menet keretében a következő kibocsátási vizsgálatra való felkészülésként előkondicionálást kell végezni a vonatkozó vizsgálati ciklusnak megfelelően. A nem közúti állandósult állapotú vizsgálati ciklus (NRSC) keretében vizsgált motorok esetében a gyártó által meghatározott másfajta alkalmazkodási menet is elvégezhető az előkondicionálás előtt, amennyiben az előkondicionálási ciklus nem elegendő ahhoz, hogy a motor tüzelőanyag-ellátó rendszere automatikusan alkalmazkodjon. 2.3.2. Olyan sűrítettföldgáz- (CNG-)/biometánmotorok esetében, amely automatikusan alkalmazkodik egyfelől a H tartományú gázokhoz, másfelől az L tartományú gázokhoz, és amelynél egy kapcsolóval kell átváltani a H tartomány és az L tartomány között, az alapmotort az egyes tartományokra a IX. mellékletben meghatározott megfelelő referencia-tüzelőanyaggal kell vizsgálni a kapcsoló mindkét állásában. A két tüzelőanyag a H tartományú gázok esetében a GR (1. tüzelőanyag) és a G23 (3. tüzelőanyag), az L tartományú gázok esetében pedig a G25 (2. tüzelőanyag) és a G23 (3. tüzelőanyag), illetve azokkal egyenértékű, a IX. melléklet 1. függelékében meghatározott, vezetékes gáz más gázokkal alkotott keverékének felhasználásával előállított tüzelőanyagok. Az alapmotornak meg kell felelnie e rendelet követelményeinek a kapcsoló mindkét állásában anélkül, hogy a kétféle kapcsolóállásban végzett két vizsgálat között bármilyen utánállítást végeznének a tüzelőanyag változtatása miatt. A tüzelőanyag-váltás után egy alkalmazkodási menet megengedett. Az alkalmazkodási menet keretében a következő kibocsátási vizsgálatra való felkészülésként előkondicionálást kell végezni a vonatkozó vizsgálati ciklusnak megfelelően. A nem közúti állandósult állapotú vizsgálati ciklus keretében vizsgált motorok esetében a gyártó által meghatározott másfajta alkalmazkodási menet is elvégezhető az előkondicionálás előtt, amennyiben az előkondicionálási ciklus nem elegendő ahhoz, hogy a motor tüzelőanyag-ellátó rendszere automatikusan alkalmazkodjon. 2.3.2.1. A gyártó a motort a G23 tüzelőanyag helyett egy harmadik tüzelőanyaggal (3. tüzelőanyag) is bevizsgálhatja, ha a λ-eltolódási tényező (Sλ) 0,89 (vagyis GR alsó értéke) és 1,19 (vagyis G25 felső értéke) között van, például ha a 3. tüzelőanyag kereskedelmi forgalomban kapható tüzelőanyag. Ennek a vizsgálatnak az eredményei alapul szolgálhatnak a gyártás megfelelőségének értékeléséhez. 2.3.3. Földgáz-/biometánmotorok esetében a mért kibocsátás „r” viszonyszámát minden egyes szennyező anyagra az alábbiak szerint kell meghatározni: vagy, valamint 2.3.4. LPG-motorok esetében a gyártónak az alapmotor tekintetében igazolnia kell, hogy az a kereskedelmi forgalomban kapható bármely tüzelőanyag-összetételhez képes alkalmazkodni. LPG-motorok esetében a C3/C4 összetétel többféle lehet. A referencia-tüzelőanyagok tükrözik ezeket a változatokat. Az alapmotornak ki kell elégítenie a szennyezőanyag-kibocsátási követelményeket a IX. mellékletben meghatározott „A” és „B” referencia-tüzelőanyaggal anélkül, hogy a két vizsgálat között a tüzelőanyag változása miatt bármilyen utánállítást végeznének. A tüzelőanyag-váltás után egy alkalmazkodási menet megengedett. Az alkalmazkodási menet keretében a következő kibocsátási vizsgálatra való felkészülésként előkondicionálást kell végezni a vonatkozó vizsgálati ciklusnak megfelelően. A nem közúti állandósult állapotú vizsgálati ciklus keretében vizsgált motorok esetében a gyártó által meghatározott másfajta alkalmazkodási menet is elvégezhető az előkondicionálás előtt, amennyiben az előkondicionálási ciklus nem elegendő ahhoz, hogy a motor tüzelőanyag-ellátó rendszere automatikusan alkalmazkodjon. 2.3.4.1. A mért kibocsátás „r” viszonyszámát az egyes szennyező anyagokra az alábbiak szerint kell meghatározni:

2.4. Tüzelőanyag-tartomány tekintetében korlátozott motorokra vonatkozó követelmények A tüzelőanyag-tartomány tekintetében korlátozott motoroknak a 2.4.1–2.4.3. pontban meghatározott előírásoknak kell megfelelniük. 2.4.1. H tartományú vagy L tartományú gázokkal való üzemelésre kialakított sűrítettföldgáz-motorok 2.4.1.1. Az alapmotort a megfelelő tartományra a IX. mellékletben meghatározott megfelelő referencia-tüzelőanyaggal kell vizsgálni. A két tüzelőanyag a H tartományú gázok esetében a GR (1. tüzelőanyag) és a G23 (3. tüzelőanyag), az L tartományú gázok esetében pedig a G25 (2. tüzelőanyag) és a G23 (3. tüzelőanyag), illetve azokkal egyenértékű, a IX. melléklet 1. függelékében meghatározott, vezetékes gáz más gázokkal alkotott keverékének felhasználásával előállított tüzelőanyagok. Az alapmotornak meg kell felelnie e rendelet követelményeinek anélkül, hogy a két vizsgálat között bármilyen utánállítást végeznének a tüzelőanyag változtatása miatt. A tüzelőanyag-váltás után egy alkalmazkodási menet megengedett. Az alkalmazkodási menet keretében a következő kibocsátási vizsgálatra való felkészülésként előkondicionálást kell végezni a vonatkozó vizsgálati ciklusnak megfelelően. A nem közúti állandósult állapotú vizsgálati ciklus keretében vizsgált motorok esetében a gyártó által meghatározott másfajta alkalmazkodási menet is elvégezhető az előkondicionálás előtt, amennyiben az előkondicionálási ciklus nem elegendő ahhoz, hogy a motor tüzelőanyag-ellátó rendszere automatikusan alkalmazkodjon. 2.4.1.2. A gyártó a motort a G23 tüzelőanyag helyett egy harmadik tüzelőanyaggal (3. tüzelőanyag) is bevizsgálhatja, ha a λ-eltolódási tényező (Sλ) 0,89 (vagyis GR alsó értéke) és 1,19 (vagyis G25 felső értéke) között van, például ha a 3. tüzelőanyag kereskedelmi forgalomban kapható tüzelőanyag. Ennek a vizsgálatnak az eredményei alapul szolgálhatnak a gyártás megfelelőségének értékeléséhez. 2.4.1.3. A mért kibocsátás „r” viszonyszámát az egyes szennyező anyagokra az alábbiak szerint kell meghatározni: vagy, valamint ▼M2 ————— ▼B 2.4.2. Egy meghatározott összetételű gázzal történő üzemelésre kialakított földgáz- vagy LPG-motorok 2.4.2.1. Az alapmotornak ki kell elégítenie a szennyezőanyag-kibocsátásra vonatkozó követelményeket a IX. mellékletben meghatározott referencia-tüzelőanyaggal, vagyis sűrített földgázzal működő motor esetében a GR és G25 vagy azokkal egyenértékű, a IX. melléklet 1. függelékében meghatározott, vezetékes gáz más gázokkal alkotott keverékének felhasználásával előállított tüzelőanyagokkal, cseppfolyósított földgázzal működő motor esetében a GR és G20 vagy azokkal egyenértékű, a VI. melléklet 2. függelékében meghatározott, vezetékes gáz más gázokkal alkotott keverékének felhasználásával előállított tüzelőanyagokkal, LPG-gázzal működő motor esetében pedig az „A” és „B” referencia-tüzelőanyaggal. A vizsgálatok között megengedett a tüzelőanyag-adagoló rendszer finombeállítása. Ez a finombeállítás a tüzelőanyag-adatbázis átkalibrálása lehet úgy, hogy sem az alapvető szabályozási stratégia, sem az adatbázis alapszerkezete nem változhat. Szükség esetén a tüzelőanyag-áramra közvetlenül kiható elemek (például befecskendezők) kicserélése megengedett. 2.4.2.2. Sűrítettföldgáz-motorok esetén a gyártó a motort bevizsgálhatja a GR és G23 vagy a G25 és G23 referencia-tüzelőanyaggal, illetve azokkal egyenértékű, a IX. melléklet 1. függelékében meghatározott, vezetékes gáz más gázokkal alkotott keverékének felhasználásával előállított tüzelőanyagokkal, amely esetben az EU-típusjóváhagyás ennek megfelelően csak a gázok H, illetve L tartományára érvényes. 2.4.2.3. A vevőnek történő átadáskor a motoron lennie kell egy címkének (lásd az adminisztratív követelményekről szóló (EU) 2017/656 végrehajtási rendelet III. mellékletét), amelyen fel van tüntetve, hogy a motort milyen összetételű tüzelőanyag-tartományra kalibrálták.

2.5. A cseppfolyósított földgázzal (LNG)/cseppfolyósított biometánnal üzemelő tüzelőanyag-specifikus motorokra vonatkozó követelmények A cseppfolyósított földgázzal (LNG)/cseppfolyósított biometánnal üzemelő tüzelőanyag-specifikus motoroknak meg kell felelniük a 2.5.1–2.5.2. pontokban meghatározott követelményeknek. 2.5.1. Cseppfolyósított földgázzal (LNG)/cseppfolyósított biometánnal üzemelő tüzelőanyag-specifikus motorok 2.5.1.1. A motort bizonyos összetételű cseppfolyósított földgázra kell kalibrálni, és a kapott λ-eltolódási tényező legfeljebb 3 %-kal térhet el a IX. mellékletben meghatározott G20 tüzelőanyag λ-eltolódási tényezőjétől, illetve a tüzelőanyag etántartalma nem haladhatja meg az 1,5 %-ot. 2.5.1.2. Ha a 2.5.1.1. pontban foglalt követelmények nem teljesülnek, a gyártó a tüzelőanyag tekintetében általános motorra vonatkozó kérelmet nyújt be a 2.1.3.2. pont előírásai szerint. ▼M2 2.5.2. Cseppfolyósított földgázzal (LNG) üzemelő tüzelőanyag-specifikus vegyes üzemű motorok 2.5.2.1. Vegyes üzemű motorcsalád esetében, amennyiben a motorokat olyan meghatározott összetételű cseppfolyósított földgázra kalibrálták, amelynek a λ-eltolódási tényezője legfeljebb 3 %-kal tér el a IX. mellékletben meghatározott G20 tüzelőanyag λ-eltolódási tényezőjétől, és etántartalma nem haladja meg az 1,5 %-ot, az alapmotort csak a G20 referencia-tüzelőanyaggal vagy azzal egyenértékű, a IX. melléklet 1. függelékében meghatározott, vezetékes gáz más gázokkal alkotott keverékének felhasználásával előállított tüzelőanyaggal kell vizsgálni. ▼B

2.6. Motorcsalád egy tagjának EU-típusjóváhagyása 2.6.1. A 2.6.2. pontban említett eset kivételével az alapmotorra vonatkozó EU-típusjóváhagyást minden további vizsgálat nélkül ki kell terjeszteni a motorcsalád minden tagjára, (a 2.5. pontban leírt motorok esetében) abba a tartományba tartozó minden tüzelőanyag-összetételre, amely tartományra az alapmotort EU-típusjóváhagyást kapott, vagy (a 2.3. vagy 2.4. pontban leírt motorok esetében) ugyanarra a tüzelőanyag-tartományra, amelyre az alapmotort EU-jóváhagyásban részesítették. ▼M3 2.6.2. Ha a jóváhagyó hatóság úgy ítéli meg, hogy a kiválasztott alapmotor tekintetében a benyújtott kérelem nem reprezentatív teljes mértékben az (EU) 2017/656 végrehajtási rendelet IX. mellékletében meghatározott motorcsaládra, a jóváhagyó hatóság egy alternatív és szükség esetén egy további referenciamotort választhat ki és vizsgálhat meg. ▼B

2.7. A vegyes üzemű motorokra vonatkozó további követelmények Vegyes üzemű motortípus vagy motorcsalád EU-típusjóváhagyásának megszerzéséhez a gyártónak: a) el kell végeznie az 1. függelék 1.3. táblázata szerinti vizsgálatokat; b) a 2. szakaszban előírt követelményeken túlmenően igazolnia kell, hogy a vegyes üzemű motorokat bevizsgálják, és azok megfelelnek a VIII. mellékletben meghatározott követelményeknek.









1. függelék

A földgáz- és LPG-motorok (a vegyes üzemű motorokat is beleértve) jóváhagyási eljárásának összefoglalása

Az 1.1–1.3. táblázat a földgáz- és LPG-motorokra vonatkozó jóváhagyási eljárását, valamint a vegyes üzemű motorok jóváhagyásához elvégzendő vizsgálatok minimális számát foglalja össze.







1.1. táblázat: Földgázüzemű motorok EU-típusjóváhagyása 2.3. pont: Tüzelőanyag-tartomány tekintetében általános motorokra vonatkozó követelmények A vizsgálatok száma Az „r” kiszámítása 2.4. pont: Tüzelőanyag-tartomány tekintetében korlátozott motorokra vonatkozó követelmények A vizsgálatok száma Az „r” kiszámítása Lásd a 2.3.1. pontot. Tetszőleges tüzelőanyag-összetételhez alkalmazkodó földgázmotor GR (1) és G25 (2) a gyártó kérésére a motor más, kereskedelmi forgalomban kapható tüzelőanyaggal (3) is vizsgálható, ha Sl = 0,89–1,19 2 (max. 3) illetve másik tüzelőanyaggal történő vizsgálat esetén és Lásd a 2.3.2. pontot. Kapcsolóval működő, automatikusan alkalmazkodó földgázmotor GR (1) és G23 (3) a H tartományban és G25 (2) és G23 (3) az L tartományban A gyártó kérésére a G23 helyett a motor más, kereskedelmi forgalomban kapható tüzelőanyaggal (3) is vizsgálható, ha Sl = 0,89–1,19 2 a H tartományban és 2 az L tartományban a kapcsoló megfelelő állásában és Lásd a 2.4.1. pontot. Vagy H tartományú gázzal, vagy L tartományú gázzal való üzemelésre kialakított földgázüzemű motor GR (1) és G23 (3) a H tartományban vagy G25 (2) és G23 (3) az L tartományban A gyártó kérésére a G23 helyett a motor más, kereskedelmi forgalomban kapható tüzelőanyaggal (3) is vizsgálható, ha Sl = 0,89–1,19 2 a H tartományban vagy 2 az L tartományban 2 or market fuel vagy az L tartományban Lásd a 2.4.2. pontot. Egy meghatározott összetételű tüzelőanyaggal való üzemelésre kialakított földgázmotor GR (1) és G25 (2), A vizsgálatok között a finombeállítás megengedett. A gyártó kérésére a motor vizsgálható a következő tüzelőanyagokkal: GR (1) és G23 (3) a H tartományban vagy G25 (2) és G23 (3) az L tartományban 2 2 a H tartományban vagy 2 az L tartományban







1.2. táblázat: LPG-motorok EU-típusjóváhagyása 2.3. pont: Tüzelőanyag-tartomány tekintetében általános motorokra vonatkozó követelmények A vizsgálatok száma Az „r” kiszámítása 2.4. pont: Tüzelőanyag-tartomány tekintetében korlátozott motorokra vonatkozó követelmények A vizsgálatok száma Az „r” kiszámítása Lásd a 2.3.4. pontot. Tetszőleges tüzelőanyag-összetételhez alkalmazkodó LPG-motor „A” tüzelőanyag és „B” tüzelőanyag 2 Lásd a 2.4.2. pontot. Egy meghatározott összetételű tüzelőanyaggal való üzemelésre kialakított LPG-motor „A” tüzelőanyag és „B” tüzelőanyag, a vizsgálatok között a finombeállítás megengedett 2







1.3. táblázat: A vegyes üzemű motorok EU-típusjóváhagyásához elvégzendő vizsgálatok minimális száma Vegyes üzemű típus Folyékony üzem Vegyes üzem Sűrített földgáz Cseppfolyósított földgáz Cseppfolyósított földgáz20 LPG 1A Általános vagy korlátozott (2 vizsgálat) Általános (2 vizsgálat) Tüzelőanyag-specifikus (1 vizsgálat) Általános vagy korlátozott (2 vizsgálat) 1B Általános (1 vizsgálat) Általános vagy korlátozott (2 vizsgálat) Általános (2 vizsgálat) Tüzelőanyag-specifikus (1 vizsgálat) Általános vagy korlátozott (2 vizsgálat) 2A Általános vagy korlátozott (2 vizsgálat) Általános (2 vizsgálat) Tüzelőanyag-specifikus (1 vizsgálat) Általános vagy korlátozott (2 vizsgálat) 2B Általános (1 vizsgálat) Általános vagy korlátozott (2 vizsgálat) Általános (2 vizsgálat) Tüzelőanyag-specifikus (1 vizsgálat) Általános vagy korlátozott (2 vizsgálat) 3B Általános (1 vizsgálat) Általános vagy korlátozott (2 vizsgálat) Általános (2 vizsgálat) Tüzelőanyag-specifikus (1 vizsgálat) Általános vagy korlátozott (2 vizsgálat)









II. MELLÉKLET

A gyártásmegfelelőségre vonatkozó intézkedések

1. Fogalommeghatározások

E melléklet alkalmazásában:

1.1. „minőségirányítási rendszer” : azon összefüggő vagy egymásra ható elemek, amelyeket a szervezetek a minőségügyi szabályzatok végrehajtásának és a minőségügyi célok teljesítésének irányítására és ellenőrzésére használnak;

1.2. „ellenőrzés” : az annak értékelésére használt információgyűjtési folyamat, hogy az ellenőrzési kritériumokat mennyiben megfelelően használják; az ellenőrzés legyen objektív, pártatlan és független, és az ellenőrzési folyamat legyen módszeres és dokumentált;

1.3. „korrekciós intézkedések” : problémamegoldási eljárás, amelyet a megfelelés hiányát vagy a nem kívánatos állapotot előidéző ok megszüntetése érdekében végzett és az ismételt előfordulás megelőzése érdekében kialakított további lépések követnek;

2. Cél

2.1. A gyártásmegfelelőség ellenőrzésére szolgáló intézkedések célja annak biztosítása, hogy mindegyik motor megfeleljen a jóváhagyott motortípusra vagy motorcsaládra vonatkozó előírásoknak, valamint a teljesítmény- és jelölési követelményeknek.

2.2. Az eljárások elválaszthatatlanul magukban foglalják a „kezdeti értékelés”-ként említett és a 3. szakaszban meghatározott, a minőségirányítási rendszerekre vonatkozó értékelést, valamint a „termékek megfelelőségét biztosító intézkedések”-ként említett és a 4. szakaszban meghatározott felülvizsgálatot és gyártással kapcsolatos ellenőrzést.

3. Kezdeti értékelés

3.1. A jóváhagyó hatóságnak az EU-típusjóváhagyás megadása előtt ellenőriznie kell a gyártó által a hatékony ellenőrzés biztosítása céljából meghatározott, kielégítő intézkedések és eljárások meglétét, hogy a motorok a gyártás során megfeleljenek a jóváhagyott motortípusnak vagy motorcsaládnak.

3.2. A kezdeti értékelésre az EN ISO 19011:2011 szabványban meghatározott, a minőség- és/vagy környezeti irányítási rendszerek ellenőrzésére vonatkozó útmutató alkalmazandó.

3.3. A jóváhagyó hatóságnak megfelelőnek kell találnia a kezdeti értékelést és a 4. szakasz szerinti, a termékek megfelelőségét biztosító kezdeti intézkedéseket, szükség szerint figyelemmel a 3.3.1–3.3.3. pontban meghatározott intézkedések egyikére, vagy adott esetben részben vagy egészben az intézkedések kombinációjára. 3.3.1. A kezdeti értékelést és/vagy a termékek megfelelőségét biztosító intézkedések vizsgálatát a jóváhagyást megadó jóváhagyó hatóság vagy a jóváhagyó hatóság nevében eljáró kijelölt testület végzi el. 3.3.1.1. Az elvégzendő kezdeti értékelés terjedelmének meghatározásához a jóváhagyó hatóság figyelembe veheti a gyártónak a 3.3.3. pont alapján el nem fogadott tanúsítványával kapcsolatosan rendelkezésre álló információkat. 3.3.2. ▼M2 A kezdeti értékelés és a termékek megfelelőségét biztosító intézkedések vizsgálata más tagállam jóváhagyó hatóságával vagy a jóváhagyó hatóság által erre a célra kijelölt testülettel együttműködve is elvégezhető. ▼B 3.3.2.1. Ebben az esetben a másik tagállam jóváhagyó hatósága megfelelőségi tanúsítványt állít ki, amely vázolja az EU-típusjóváhagyás tárgyát képező motorok szempontjából lényeges területeket és gyártóüzemeket. 3.3.2.2. Egy tagállam EU-típusjóváhagyást megadó jóváhagyó hatóságának megfelelőségi tanúsítvány iránti kérelmére a másik tagállam jóváhagyó hatósága haladéktalanul megküldi a megfelelőségi tanúsítványt vagy a tájékoztatást arról, hogy nincs módja ilyen tanúsítvány kiadására. 3.3.2.3. A megfelelőségi tanúsítvány legalább a következőket tartalmazza: 3.3.2.3.1. vállalkozáscsoport vagy vállalkozás (például XYZ Gépgyártó); 3.3.2.3.2. a konkrét szervezet megjelölése (például európai részleg); 3.3.2.3.3. gyárak/telephelyek megnevezése (például 1. motorgyár [Egyesült Királyság] – 2. motorgyár [Németország]); 3.3.2.3.4. a tárgyát képező motortípusok/motorcsaládok; 3.3.2.3.5. az érintett területek (például motor-összeállítás, -vizsgálat, utókezelő rendszer gyártása) 3.3.2.3.6. a megvizsgált dokumentumok (például a vállalat és az üzem minőségbiztosítási kézikönyve és minőségbiztosítási eljárása); 3.3.2.3.7. az értékelés dátuma (például az ellenőrzésre 2013. május 18. és 2013. május 30. között került sor); 3.3.2.3.8. a tervezett ellenőrző látogatás időpontja (például 2014. október). 3.3.3. A jóváhagyó hatóságnak továbbá el kell fogadnia a gyártónak az EN ISO 9001:2008 harmonizált szabvány vagy azzal egyenértékű harmonizált szabvány szerinti megfelelő bizonylatát a 3.3. pont szerinti kezdeti értékelés követelményeinek teljesítésére vonatkozóan. A gyártó részletes adatokat nyújt a minősítésről, és vállalja, hogy értesíti a jóváhagyó hatóságot a minősítés érvényességével és hatályával kapcsolatos minden változásról.

4. A termékek megfelelőségét biztosító intézkedések

4.1. Az (EU) 2016/1628 rendelet, e felhatalmazáson alapuló rendelet, az (EU) 2017/655 felhatalmazáson alapuló rendelet és az (EU) 2017/656 végrehajtási rendelet szerint EU-típusjóváhagyásban részesített motorokat úgy kell gyártani, hogy az e mellékletben, az (EU) 2016/1628 rendeletben, valamint az említett, felhatalmazáson alapuló és végrehajtási rendeletekben foglalt követelményeket teljesítve megfeleljenek a jóváhagyott motortípusnak vagy motorcsaládnak.

4.2. Az (EU) 2016/1628 rendelet, valamint az ugyanazon rendelet alapján elfogadott, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok és végrehajtási jogi aktusok szerinti EU-típusjóváhagyás megadása előtt a jóváhagyó hatóság ellenőrzi, hogy sor került-e a megfelelő intézkedésekre, és írásban rögzítve rendelkezésre állnak-e a vizsgálati eljárások, minden jóváhagyás tekintetében a gyártóval egyeztetve, amelyet követően az ilyen vizsgálatokat és kapcsolódó ellenőrzéseket rendszeres időközönként végre kell hajtani a jóváhagyott motortípusnak vagy motorcsaládnak való folyamatos megfelelés ellenőrzése céljából, ideértve adott esetben az (EU) 2016/1628 rendeletben, valamint az ugyanazon rendelet alapján elfogadott, felhatalmazáson alapuló jogi aktusokban és végrehajtási jogi aktusokban meghatározott vizsgálatokat.

4.3. Az EU-típusjóváhagyás jogosultja: 4.3.1. gondoskodik a motorok jóváhagyott motortípusnak vagy motorcsaládnak való megfelelőségének hatékony ellenőrzését biztosító eljárások meglétéről és alkalmazásáról; 4.3.2. hozzáféréssel rendelkezik minden jóváhagyott motortípus vagy motorcsalád ellenőrzéséhez szükséges vizsgáló- vagy egyéb megfelelő rendszerhez; 4.3.3. biztosítja, hogy a vizsgálati vagy ellenőrzési eredményeket rögzítsék, és a csatolt iratok hozzáférhetők maradjanak a jóváhagyó hatósággal való megegyezés alapján meghatározott, akár 10 éves időtartamig; 4.3.4. az NRSh és az NRS motorkategória esetében – az NRS-v-2b és NRS-v-3 alkategória kivételével – gondoskodik legalább az (EU) 2016/1628 rendeletben, valamint az ugyanazon rendelet alapján elfogadott, felhatalmazáson alapuló jogi aktusokban és végrehajtási jogi aktusokban előírt ellenőrzések és vizsgálatok elvégzéséről. Egyéb motorkategóriák esetében a gyártó és a jóváhagyó hatóság megállapodhat a megfelelő kritérium alapján az alkatrész vagy alkatrész-összeállítás szintjén elvégzendő vizsgálatokról; 4.3.5. elemzi minden típusú vizsgálat vagy ellenőrzés eredményét, hogy az ipari termelésben megengedhető tűrések figyelembevételével ellenőrizze és biztosítsa a termék jellemzőinek állandóságát; 4.3.6. biztosítja, hogy ha a mintasorozat vagy a vizsgálati darab igazolhatóan nem felel meg az adott típusú vizsgálat során, további mintavételre, vizsgálatra és ellenőrzésre kerüljön sor.

4.4. Ha a 4.3.6. pontban említett további vizsgálat és ellenőrzés eredménye a jóváhagyó hatóság véleménye szerint nem kielégítő, a gyártónak korrekciós intézkedésekkel kell gondoskodnia arról, hogy a gyártásmegfelelőség a hatóság számára hitelt érdemlően a lehető leghamarabb helyreálljon.

5. Folyamatos felülvizsgálati intézkedések

5.1. Az EU-típusjóváhagyást megadó hatóság időszakos ellenőrzések keretében bármikor ellenőrizheti az egyes termelőüzemekben alkalmazott gyártásmegfelelőség-ellenőrzési módszereket. A gyártónak ebből a célból lehetővé kell tennie a gyártási, műszaki ellenőrzési, vizsgálati, tárolási helyekre és forgalmazási létesítményekbe történő belépést, és rendelkezésre kell bocsátania minden szükséges információt a minőségirányítási rendszer dokumentációja és nyilvántartásai tekintetében. 5.1.1. Az ilyen időszakos ellenőrzések során szokványos stratégiaként a 3. és 4. szakaszban meghatározott eljárások (kezdeti értékelés és a termékek megfelelőségét biztosító intézkedések) folyamatos hatékonyságát kell figyelemmel kísérni. 5.1.1.1. A (3.3.3. pont szerint minősített vagy elismert) műszaki szolgálat által folytatott felügyeleti tevékenységet kielégítőnek kell tekinteni a 5.1.1. pont előírásai szempontjából, tekintettel a kezdeti értékelésnél meghatározott követelményekre. 5.1.1.2. Az (5.1.1.1. pontban említettektől eltérő) felülvizsgálatokat legalább kétévente kell elvégezni annak biztosítása érdekében, hogy a 3. és 4. szakasz szerinti gyártásmegfelelőségi ellenőrzéseket olyan időközönként vizsgálják felül, amelyet a jóváhagyó hatóság az addigi tapasztalatok alapján állapít meg. A jóváhagyó hatóság mindazonáltal további felülvizsgálatokat végezhet az éves termeléstől, a korábbi értékelések eredményeitől és a korrekciós intézkedések ellenőrzésének szükségességétől függően, valamint másik jóváhagyó hatóság vagy valamely piacfelügyeleti hatóság indokolt kérelmére.

5.2. A vizsgálatok vagy ellenőrzések adatait és a gyártási nyilvántartásokat minden felülvizsgálatkor hozzáférhetővé kell tenni az ellenőr számára; különösen azoknak az ellenőrzéseknek vagy dokumentált vizsgálatoknak az eredményeit, amelyek a 4.2. pont alapján szükségesek.

5.3. Az ellenőr véletlenszerűen mintákat vehet, amelyeket a gyártó laboratóriumában vagy a műszaki szolgálat telephelyén megvizsgál, amely esetben csak fizikai vizsgálatok végezhetők el. A minták legkisebb száma a gyártó saját ellenőrzéseinek eredményei alapján határozható meg.

5.4. Ha az ellenőrzés szintje elégtelennek látszik, vagy ha szükségesnek tűnik ellenőrizni az 5.2. bekezdés alkalmazásában elvégzett vizsgálatok érvényességét, illetve másik jóváhagyó hatóság vagy valamely piacfelügyeleti hatóság arra vonatkozó indokolt kérelmet nyújt be, akkor az ellenőrnek mintákat kell vennie, amelyeket a gyártó laboratóriumában kell bevizsgálni vagy a műszaki szolgálathoz kell beküldeni, hogy fizikai vizsgálatokat végezzen a 6. szakaszban, az (EU) 2016/1628 rendeletben, valamint az ugyanazon rendelet alapján elfogadott, felhatalmazáson alapuló jogi aktusokban és végrehajtási jogi aktusokban foglalt követelmények szerint.

5.5. Amennyiben a műszaki ellenőrzés vagy a felülvizsgálat során a jóváhagyó hatóság vagy másik tagállam jóváhagyó hatósága az (EU) 2016/1628 rendelet 39. cikkének (3) bekezdésére figyelemmel hiányosságokat állapít meg, a jóváhagyó hatóság biztosítja, hogy minden szükséges intézkedést megtesznek a gyártás megfelelőségének helyreállítására, amilyen gyorsan az lehetséges.

6. A gyártás megfelelőségének vizsgálati követelményei a gyártásmegfelelőségi ellenőrzés 5.4. pontban említett nem megfelelő szintje esetén

6.1. A gyártásmegfelelőségi ellenőrzés 5.4. vagy 5.5. pontban említett nem megfelelő szintje esetén a gyártás megfelelőségét az adminisztratív követelményekről szóló (EU) 2017/656 végrehajtási rendelet IV. mellékletében meghatározott EU-típusbizonyítványban szereplő leírás alapján, kibocsátásvizsgálattal kell ellenőrizni.

6.2. A 6.3. pont eltérő rendelkezése hiányában a következő eljárást kell alkalmazni: 6.2.1. A vizsgált motortípus sorozatgyártásából három motort és – adott esetben – három utókezelő rendszert kell véletlenszerűen kiválasztani műszaki ellenőrzésre. További motorok is kiválaszthatók, ha erre az elfogadó vagy elutasító döntés meghozatalához szükség van. Az elfogadó döntéshez legalább négy motort kell bevizsgálni. 6.2.2. Miután az ellenőr kiválasztotta a motorokat, a gyártó többé semmiféle beállítást sem végezhet a kiválasztott motorokon. 6.2.3. A motorokon kibocsátásvizsgálatot kell végezni a VI. melléklet vagy vegyes üzemű motorok esetében a VIII. melléklet 2. függeléke szerinti követelményeknek megfelelően, a XVII. melléklet értelmében az adott motortípusra vonatkozó vizsgálati ciklusok során. ▼M2 6.2.3.1. A 6.2.3. pont rendelkezéseinek sérelme nélkül, amennyiben RLL kategóriájú motorok esetében az (EU) 2017/656 végrehajtási rendelet 7. cikkének (2) bekezdésével összhangban meglévő vizsgálati jelentést használnak a típusjóváhagyáshoz, e melléklet alkalmazásában az F. típusú vizsgálati ciklus adott számú üzemmódjában a százalékos terhelés és teljesítmény, valamint a súlyozó tényező értéke megegyezhet a típusjóváhagyási vizsgálathoz használt értékekkel. ▼B 6.2.4. Az (EU) 2016/1628 rendelet II. mellékletében meghatározott határértékeket kell alkalmazni. Amennyiben az utókezelő rendszerrel felszerelt motor a VI. melléklet 6.6.2. pontja szerint időszakosan regenerálódik, mindegyik gáz- vagy szilárd halmazállapotú szennyező anyag mért kibocsátását ki kell igazítani az adott motortípusra alkalmazandó tényezővel. Az egyes gáz- és szilárd halmazállapotú ►M2 szennyező anyagok mért kibocsátásának értékét minden esetben az adott motortípusra a III. mellékletnek megfelelően megállapított romlási tényezők alkalmazásával ◄ kell kiigazítani. 6.2.5. A vizsgálatokat újonnan gyártott motorokon kell végezni. 6.2.5.1. A gyártó kérésére a vizsgálatokat olyan motorokon is el lehet végezni, amelyeket a kibocsátástartóssági időtartam 2 %-ának megfelelő ideig, vagy ha ez rövidebb, 125 órán keresztül bejárattak. Amennyiben a bejáratást a gyártó végzi el, annak vállalnia kell, hogy semmilyen beállítást nem változtat meg ezeken a motorokon. Amennyiben a gyártó az adminisztratív követelményekről szóló (EU) 2017/656 végrehajtási rendelet I. melléklete értelmében bejáratási eljárást írt elő az adatközlő lap 3.3. pontjában, akkor a bejáratást azon eljárás szerint kell elvégezni. 6.2.6. Az 1. függelékben meghatározottak szerint mintaként kiválasztott motor vizsgálata alapján a vizsgált motorok sorozatgyártását a jóváhagyott típusnak megfelelőnek kell tekinteni, ha az 1. függelék vizsgálati kritériumai alapján és a 2.1. ábrán látható módon az összes szennyező anyaggal kapcsolatban elfogadó döntés született, és a jóváhagyott típusnak nem megfelelőnek kell tekinteni, ha egy szennyező anyaggal kapcsolatban elutasító döntés született. 6.2.7. Ha egy szennyező anyagra nézve elfogadó döntés született, ezt a döntést más szennyező anyagokkal kapcsolatos döntés érdekében végzett további vizsgálatok eredményei következtében nem változtathatják meg. Ha nem született elfogadó döntés valamennyi szennyező anyag tekintetében, és egyik szennyező anyagra sem született elutasító döntés, a vizsgálatot egy másik motoron is el kell végezni. 6.2.8. Ha nem született döntés, a gyártó bármikor leállíthatja a vizsgálatot. Ebben az esetben elutasító döntést kell rögzíteni.

6.3. A 6.2.1. ponttól eltérve a következő eljárást kell alkalmazni azokra a motortípusokra, amelyek Unión belüli éves értékesítési volumene 100 egység alatt van: 6.3.1. A vizsgált motortípus sorozatgyártásából egy motort és – adott esetben – egy utókezelő rendszert kell véletlenszerűen kiválasztani műszaki ellenőrzésre. 6.3.2. Ha a motor megfelel a 6.2.4. pontban foglalt követelményeknek, elfogadó döntés születik, és nincs szükség további vizsgálatokra. 6.3.3. Ha a vizsgálat során nem teljesülnek a 6.2.4. pontban meghatározott követelmények, a 6.2.6–6.2.9. pontban leírt eljárást kell alkalmazni.

6.4. Mindezek a vizsgálatok a megfelelő, kereskedelmi forgalomban kapható tüzelőanyagokkal végezhetők el. A gyártó kérésére azonban a IX. mellékletben leírt referencia-tüzelőanyagokat kell használni. ►M2 A földgáz/biometán- vagy LPG- (cseppfolyós propán-bután) motorok esetében (a vegyes üzemű motorokat is beleértve) a vizsgálatokat az I. melléklet 1. függelékében leírt módon mindegyik gázmotoron legalább két referencia-tüzelőanyaggal kell elvégezni, kivéve a tüzelőanyag-specifikus típusjóváhagyással rendelkező gázmotorokat, amelyek esetében csak egy referencia-tüzelőanyag szükséges. ◄ Több gáz-halmazállapotú referencia-tüzelőanyag használata esetén az eredményeknek igazolniuk kell, hogy a motor mindegyik tüzelőanyaggal megfelel a határértékeknek.

6.5. Gázmotorok meg nem felelése Ha a kereskedelmi forgalomban levő tüzelőanyag használatakor a gázmotorok (a vegyes üzemű motorokat is beleértve) megfelelését illetően vita alakulna ki, a vizsgálatokat minden olyan referencia-tüzelőanyaggal el kell végezni, amellyel az alapmotort vizsgálták, valamint a gyártó kérésére azzal az I. melléklet 2.3.1.1.1., 2.3.2.1. és 2.4.1.2. pontjában említett esetleges további harmadik tüzelőanyaggal, amellyel az alapmotort vizsgálhatták. Adott esetben az eredményt az I. melléklet 2.3.3., 2.3.4.1. és 2.4.1.3. pontjában leírt megfelelő „r”, „r a” vagy „r b” viszonyszámot alkalmazva át kell számítani. Ha az r, r a vagy r b kisebb egynél, nem kell korrekciót végezni. A mért és adott esetben a számított eredményeknek igazolniuk kell, hogy a motor minden vonatkozó tüzelőanyaggal (például földgáz-/biometánmotorok esetében az 1., 2. és adott esetben 3. tüzelőanyaggal, LPG-motorok esetében pedig az A. és B. tüzelőanyaggal) megfelel a határértékeknek. 2.1. ábra A gyártásmegfelelőség vizsgálatának folyamatábrája









1. függelék

Eljárás a gyártás megfelelőségének vizsgálatára

1. Ez a függelék a gyártás szennyezőanyag-kibocsátás szempontjából tekintett megfelelőségének igazolására szolgáló eljárást írja le.

2. Legalább három motorból álló mintaméret mellett a mintavételi eljárást úgy kell meghatározni, hogy annak valószínűsége, hogy a tétel átmenjen a próbán 30 %-nyi hibás motor mellett, 0,90 (a gyártó kockázata = 10 %), míg annak valószínűsége, hogy a tételt elfogadják 65 %-nyi hibás motor mellett, 0,10 (a fogyasztó kockázata = 10 %).

3. Mindegyik kibocsátott szennyező anyagra a következő eljárást kell alkalmazni (lásd a 2.1. ábrát):

Legyen : n = a próbadarabok száma.

4. A minta tekintetében meg kell adni az n-edik vizsgálatnál nem megfelelő eredménnyel végződő vizsgálatok összesített számát meghatározó vizsgálati statisztikát.

5. Ezután:

a) ha a vizsgálati statisztika eredménye nem nagyobb, mint a mintaméretre a 2.1. táblázatban megadott elfogadási küszöbérték, a szennyező anyagra elfogadó döntés születik;

b) ha a vizsgálati statisztika eredménye nem kisebb, mint a mintaméretre a 2.1. táblázatban megadott elutasítási küszöbérték, a szennyező anyagra elutasító döntés születik;

c) minden más esetben meg kell vizsgálni egy újabb motort a 6.2. pont szerint, és a számítási eljárást az eggyel nagyobb mintaméretre kell alkalmazni.

A 2.1. táblázatban megadott elfogadási és elutasítási küszöbértékeket az ISO 8422/1991 szabvány segítségével kell kiszámítani.

2.1. táblázat

A gyártás megfelelőségének vizsgálatára vonatkozó vizsgálati statisztika







Legkisebb mintaméret: 3 Minimális mintaméret elfogadó döntéshez: 4







Vizsgált motorok összesen (mintaméret) Elfogadási küszöbérték Elutasítási küszöbérték 3 — 3 4 0 4 5 0 4 6 1 5 7 1 5 8 2 6 9 2 6 10 3 7 11 3 7 12 4 8 13 4 8 14 5 9 15 5 9 16 6 10 17 6 10 18 7 11 19 8 9









III. MELLÉKLET

A laboratóriumi kibocsátásvizsgálatok eredményeinek a romlási tényezők beszámításával történő kiigazítására szolgáló módszer

1. Fogalommeghatározások

E melléklet alkalmazásában a következő fogalommeghatározásokat kell alkalmazni:

1.1. „öregítési ciklus” : a nem közúti mozgó gép vagy a motor tartampróba ideje alatt végrehajtandó működtetése (fordulatszám, terhelés, teljesítmény);

1.2. „kibocsátással kapcsolatos kritikus alkatrészek” : a kipufogógáz-utókezelő rendszer, az elektronikus motorvezérlő egység és a kapcsolódó érzékelők és működtetők, valamint kipufogógáz-visszavezető rendszer, beleértve az összes kapcsolódó szűrőt, hűtőt, szabályozószelepet és csőrendszert;

1.3. „kibocsátással kapcsolatos kritikus karbantartás” : a motor kibocsátással kapcsolatos kritikus alkatrészein elvégzendő karbantartás;

1.4. „kibocsátással kapcsolatos karbantartás” : olyan karbantartás, mely érdemben befolyásolja a kibocsátást, vagy amely a rendes használat során valószínűleg befolyásolja a nem közúti mozgó gép vagy a motor kibocsátáscsökkentési teljesítményét;

1.5. „utókezelő rendszer szerinti motorcsalád” : olyan motoroknak a gyártó által kialakított csoportja, amelyek megfelelnek egy motorcsalád definíciójának, de amelyeket ezen túlmenően a motorcsaládok hasonló kipufogógáz-utókezelő rendszert alkalmazó családjába soroltak;

1.6. „kibocsátással nem kapcsolatos karbantartás” : olyan karbantartás, amely érdemben nem befolyásolja a kibocsátást, vagy amely a rendes használat során nem fejt ki tartós hatást a nem közúti mozgó gép vagy a motor kibocsátásának romlására.

1.7. „tartampróba” : az utókezelő rendszer szerinti motorcsalád romlási tényezőinek meghatározása tekintetében az öregítési ciklus és az összesített használati időszak;

2. Általános rendelkezések

2.1. Ez a melléklet a romlási tényezőknek a motortípusok vagy motorcsaládok EU-típusjóváhagyásához és a gyártás megfelelőségének megállapításához történő meghatározása céljából a tartampróba alatt vizsgálandó motorok kiválasztására szolgáló eljárásokat határozza meg. A romlási tényezőket a VI. melléklet szerint kell alkalmazni a mért kibocsátásra, és a VII. mellékletnek megfelelően, a 3.2.7., illetve a 4.3. pontban meghatározott eljárást követve kell kiszámítani.

2.2. A romlás meghatározására elvégzett tartampróbákon vagy szennyezőanyag-kibocsátási vizsgálatokon a jóváhagyó hatóságnak nem kell részt vennie.

2.3. Ez a melléklet részletesen leírja a motorokon a tartampróba alatt elvégzendő vagy elvégezhető, kibocsátással kapcsolatos és kibocsátással nem kapcsolatos karbantartásokat is. Az ilyen karbantartásnak meg kell felelnie a használatban lévő motorokon végzett karbantartásnak, és erről tájékoztatni kell az új motorok végfelhasználóit.

3. NRE, NRG, IWP, IWA, RLL, RLR, SMB és ATS motorkategóriák, valamint NRS-v-2b és NRS-v-3 alkategóriák

3.1. A motorok kiválasztása a kibocsátástartóssági időtartam romlási tényezőinek meghatározása céljából

3.1.1. A kibocsátástartóssági időtartam romlási tényezőinek meghatározása céljából szennyezőanyag-kibocsátási vizsgálatra az adminisztratív követelményekről szóló (EU) 2017/656 végrehajtási rendelet IX. mellékletének 2. szakaszában meghatározott motorcsaládból választanak ki motorokat.

▼M2

3.1.2. Különböző motorcsaládokból származó motorokból is kialakíthatók motorcsaládok, az alkalmazott kipufogógáz-utókezelő rendszer alapján, vagy amennyiben nem alkalmaznak utókezelő rendszert, a kibocsátáscsökkentési rendszer műszaki jellemzőinek hasonlósága alapján. A különböző furattal és lökettel, különböző konfigurációban, különböző levegőkezelő rendszerekkel és különböző tüzelőanyag-rendszerekkel készült motorokat a kibocsátásromlási jellemzők szempontjából egyenértékűnek lehet tekinteni, ha a gyártó adatokat szolgáltat a jóváhagyó hatóságnak arról, hogy a szóban forgó megállapítás műszakilag megalapozott. Annak érdekében, hogy a kipufogógáz-utókezelő rendszer vonatkozásában hasonló műszaki specifikációjú és beépítésű motorcsaládokat ugyanabba az utókezelő rendszer szerinti motorcsaládba lehessen besorolni, a gyártónak olyan adatokat kell szolgáltatnia a jóváhagyó hatóság számára, amelyek bizonyítják, hogy az ilyen motorok kibocsátáscsökkentési teljesítménye hasonló.

3.1.3. A vizsgált motornak azon motorcsaládok kibocsátásromlási jellemzőit kell képviselnie, amelyek típusjóváhagyásánál a romlási tényezők kapott értékeit alkalmazni fogják. A motor gyártójának ki kell választania egy, a motorcsaládot, a motorcsaládok csoportját vagy az utókezelő rendszer szerinti, a 3.1.2. pontnak megfelelően meghatározott motorcsaládot reprezentáló motort a 3.2.2. pontban említett tartampróba alatti vizsgálatra, és ezt a vizsgálat megkezdése előtt jelentenie kell a jóváhagyó hatóságnak.

3.1.4. Ha a jóváhagyó hatóság úgy határoz, hogy a motorcsalád, a motorcsaládok csoportja vagy az utókezelő rendszer szerinti motorcsalád legrosszabb szennyező anyag-kibocsátását egy másik vizsgált motor jobban jellemezheti, a felhasználandó vizsgált motort a jóváhagyó hatóságnak és a motor gyártójának közösen kell kiválasztania.

▼B

3.2. A kibocsátástartóssági időtartam romlási tényezőinek meghatározása

▼M2

3.2.1. Általános rendelkezések

A motorcsaládra, a motorcsaládok csoportjára vagy az utókezelő rendszer szerinti motorcsaládra alkalmazandó romlási tényezőket a kiválasztott motorok tartampróbája alapján kell meghatározni, amelynek része a gáz- és a szilárd halmazállapotú szennyező anyag-kibocsátásnak a motorkategóriára vonatkozó egyes vizsgálati ciklusok során történő időszakos vizsgálata az (EU) 2016/1628 rendelet IV. mellékletében foglaltak szerint. Az NRE kategóriájú motorok nem közúti tranziens vizsgálati ciklusainak („NRTC”) esetében csak az NRTC melegindításos vizsgálatainak („melegindításos NRTC”) eredményeit kell használni.

▼B

3.2.1.1. A gyártó kérésére a jóváhagyó hatóság engedélyezheti a 3.2.2–3.2.5. pontban megállapított eljárásoktól eltérő eljárással meghatározott romlási tényezők alkalmazását. Ebben az esetben a gyártónak a jóváhagyó hatóság számára hitelt érdemlően igazolnia kell, hogy az alkalmazott eljárások nem kevésbé szigorúak, mint a 3.2.2–3.2.5. pontban megállapított eljárások.

3.2.2. A tartampróba menetrendje

A tartampróbát a gyártó választása szerint a kiválasztott motorral felszerelt nem közúti mozgó gép egy tényleges tartampróba szerinti tényleges üzemeltetésével vagy a kiválasztott motor motorfékpados tartampróba szerinti üzemeltetésével lehet teljesíteni. A gyártó a kibocsátásmérés vizsgálati pontjai közötti tartampróbához nem köteles referencia-tüzelőanyagot használni.

3.2.2.1. Tényleges és fékpados tartampróba

3.2.2.1.1. A gyártónak a helyes műszaki megítélés szerint kell meghatároznia a motorok tekintetében a tartampróba és az öregítési ciklus formáját és tartamát.

3.2.2.1.2. A gyártónak az alábbiak szerint kell meghatároznia az alkalmazandó ciklusok során a gáz- és szilárd halmazállapotú szennyezőanyag-kibocsátás méréséhez használt vizsgálati pontokat: 3.2.2.1.2.1. A 3.2.2.1.7. pont szerint a kibocsátástartóssági időtartamnál rövidebb tartampróba végrehajtása esetén a vizsgálatot legalább három ponton kell végezni: egyet a tartampróba kezdetén, egyet középidőben és egyet a program végén. 3.2.2.1.2.2. A tartampróba kibocsátástartóssági időtartam végéig történő végrehajtásakor a vizsgálatot legalább két ponton kell végezni: egyet a tartampróba kezdetén, egyet pedig a végén. 3.2.2.1.2.3. A gyártó ezen túlmenően egyenletesen elosztott közbenső pontokon is végezhet vizsgálatot.

3.2.2.1.3. Az indulási ponton és a kibocsátástartóssági időtartam végpontján a 3.2.5.1. pont szerint számított vagy a 3.2.2.1.2.2. pont szerint közvetlenül mért kibocsátási értékeknek a motorcsaládra vonatkozó határértékek közé kell esniük. A közbenső vizsgálati pontokon mért egyes kibocsátási eredmények ugyanakkor túlléphetik a kibocsátási határértékeket.

3.2.2.1.4. Azon motorkategóriák vagy -alkategóriák esetében, amelyekre NRTC vonatkozik, vagy azon NRS kategóriájú vagy alkategóriájú motorok esetében, amelyekre a nagy szikragyújtású motorokra vonatkozó nem közúti tranziens ciklus („LSI-NRTC”) vonatkozik, gyártó a jóváhagyó hatóság hozzájárulását kérheti ahhoz, hogy minden vizsgálati ponton csak egy vizsgálati ciklust (esettől függően a melegindításos NRTC- vagy LSI-NRTC-vizsgálatot, illetve az NRSC-vizsgálatot) futtasson, a másik vizsgálati ciklust pedig csak a tartampróba kezdetén és végén futtassa le.

3.2.2.1.5. Azon motorkategóriák vagy -alkategóriák esetében, amelyekre vonatkozóan nem szerepel nem közúti tranziens ciklus az (EU) 2016/1628 rendelet IV. mellékletében, csak az NRSC-ciklust kell lefuttatni az egyes vizsgálati pontokon.

3.2.2.1.6. A különböző utókezelő rendszer szerinti motorcsaládok tartampróbái különbözhetnek egymástól.

3.2.2.1.7. A tartampróbák rövidebbek lehetnek a kibocsátástartóssági időtartamnál, de nem lehetnek rövidebbek az (EU) 2016/1628 rendelet V. mellékletében megadott, vonatkozó kibocsátástartóssági időtartam legalább egynegyedénél.

3.2.2.1.8. A tartampróba tüzelőanyag-fogyasztás alapján történő kiigazításával megengedett a gyorsított öregítés. A kiigazításnak a használat közbeni jellemző tüzelőanyag-fogyasztás és az öregítési ciklus alatti tüzelőanyag-fogyasztás arányát kell alapul vennie, de az öregítési ciklus alatti tüzelőanyag-fogyasztás legfeljebb 30 %-kal haladhatja meg a használat közbeni jellemző tüzelőanyag-fogyasztást.

3.2.2.1.9. A jóváhagyó hatóság jóváhagyásával a gyártó más gyorsított öregítési módszereket is használhat.

3.2.2.1.10. A tényleges tartampróbát részletesen ismertetni kell a EU-típusjóváhagyásra irányuló kérelemben, és a vizsgálat megkezdése előtt jelenteni kell a jóváhagyó hatóságnak.

3.2.2.2. Ha a jóváhagyó hatóság úgy dönt, hogy további méréseket kell végezni a gyártó által kiválasztott pontok között, akkor erről értesítenie kell a gyártót. A tartampróba módosított programját a gyártó készíti el és a jóváhagyó hatóság hagyja jóvá.

3.2.3. A motor vizsgálata

3.2.3.1. A motor stabilizálása

3.2.3.1.1. A gyártónak az utókezelő rendszer szerinti minden egyes motorcsaládra meg kell határoznia a nem közúti mozgó gép vagy a motor azon üzemóraszámát, amely után az utókezelő rendszer működése stabilizálódik. A jóváhagyó hatóság kérésére a gyártó az ennek meghatározásához használt adatokat és elemzéseket rendelkezésre bocsátja. A gyártó ettől eltérően a motor-utókezelő rendszer stabilizálása érdekében 60–125 órán át vagy ennek megfelelő ideig az öregítési cikluson át is járathatja a motort vagy a nem közúti mozgó gépet.

3.2.3.1.2. A 3.2.3.1.1. pontban meghatározott stabilizálási időszak végét kell a tényleges tartampróba kezdetének tekinteni.

3.2.3.2. Vizsgálat tényleges használatban

3.2.3.2.1. A stabilizálás után a motort a 3.2.2. pontban ismertetett módon a gyártó által választott tényleges tartampróba szerint kell járatni. A tartampróba alatt a gyártó által megadott, illetve adott esetben a jóváhagyó hatóság által a 3.2.2.2. pontnak megfelelően meghatározott időközönként a motor gáz- és szilárd halmazállapotú szennyezőanyag-kibocsátását a motorkategóriára vonatkozó melegindításos NRTC- és NRSC-ciklusokkal vagy LSI-NRTC- és NRSC-ciklusokkal kell vizsgálni az (EU) 2016/1628 rendelet IV. mellékletében foglaltak szerint. A gyártó a szennyezőanyag-kibocsátásokat a kipufogógáz-utókezelő rendszer előtt is lemérheti, a kipufogógáz-utókezelő rendszer utáni szennyezőanyag-kibocsátásoktól függetlenül. Ha a 3.2.2.1.4. pontnak megfelelően megállapodás született arról, hogy az egyes vizsgálati pontokon csak egy vizsgálati ciklust (melegindításos NRTC, LSI-NRTC vagy NRSC) futtatnak le, akkor a másik vizsgálati ciklust (melegindításos NRTC, LSI-NRTC vagy NRSC) a tartampróba kezdetén és végén kell lefuttatni. A 3.2.2.1.5. pont szerint azon motorkategóriák vagy -alkategóriák esetében, amelyekre vonatkozóan nem szerepel nem közúti tranziens ciklus az (EU) 2016/1628 rendelet IV. mellékletében, csak az NRSC-ciklust kell lefuttatni az egyes vizsgálati pontokon.

3.2.3.2.2. A tartampróba alatt a motoron a karbantartást a 3.4. pontnak megfelelően kell elvégezni.

3.2.3.2.3. A tartampróba alatt nem tervezett karbantartást is lehet végezni a motoron vagy a nem közúti mozgó gépen, például, ha a gyártó szokásos diagnosztikai rendszere olyan problémát észlelt, amely hibát jelzett volna a nem közúti mozgó gép üzemeltetőjének.

3.2.4. Jelentéstétel

3.2.4.1. A tartampróba során végzett valamennyi kibocsátásmérés (melegindításos NRTC, LSI-NRTC és NRSC) eredményét a jóváhagyó hatóság rendelkezésére kell bocsátani. Ha egy kibocsátási vizsgálatot érvénytelennek nyilvánítanak, a gyártónak indokolnia kell, hogy miért lett érvénytelen a vizsgálat. Ilyen esetben a tartampróba következő 100 óráján belül másik kibocsátásmérési sorozatot kell lefolytatni.

3.2.4.2. A gyártónak nyilvántartásában a tartampróba alatt végzett kibocsátásmérésre és a motort érintő karbantartásra vonatkozó minden információt meg kell őriznie. Ezeket az információkat a tartampróba során végzett szennyezőanyag-kibocsátási vizsgálati eredményekkel együtt be kell nyújtania a jóváhagyó hatósághoz.

3.2.5. A romlási tényezők meghatározása

3.2.5.1. A 3.2.2.1.2.1. vagy a 3.2.2.1.2.3. pont szerinti tartampróba során a melegindításos NRTC-, LSI-NRTC- és NRSC-vizsgálatokkal mért valamennyi szennyező anyag esetében és valamennyi vizsgálati ponton mért összes vizsgálati eredmény alapján „legjobban illeszkedő” lineáris regresszióanalízist kell végezni. Az egyes szennyező anyagokra vonatkozóan kapott minden vizsgálati eredményt eggyel több tizedesjegyig kell megadni, mint ahány tizedesjegyig az adott motorcsaládra az adott szennyező anyag tekintetében vonatkozó határértéket megadták. Amennyiben a 3.2.2.1.4. vagy a 3.2.2.1.5. pontnak megfelelően minden vizsgálati ponton csak egy vizsgálati ciklust (melegindításos NRTC, LSI-NRTC vagy NRSC) folytatnak le, a regresszióanalízist csak az összes vizsgálati ponton végzett vizsgálati ciklus eredményei alapján kell elvégezni. A gyártó kérheti a jóváhagyó hatóság előzetes jóváhagyását a nem lineáris regresszióhoz.

3.2.5.2. Az egyes szennyező anyagok kibocsátási értékei a tartampróba kezdetén és a vizsgált motorra vonatkozó kibocsátástartóssági időtartam végpontján valamely alábbi módszerrel állapíthatók meg: a) a 3.2.2.1.2.1. vagy a 3.2.2.1.2.3. pont szerinti tartampróba során a 3.2.5.1. pontban foglalt regressziós egyenlet extrapolációjával, vagy b) a 3.2.2.1.2.2 pont szerinti tartampróba során közvetlenül méréssel. ▼M2 Amennyiben a motorcsaládok ugyanazon csoportjába vagy ugyanabba az utókezelő rendszer szerinti motorcsaládba tartozó, de eltérő kibocsátástartóssági időtartammal rendelkező motorcsaládok kibocsátási értékeit használják, valamennyi kibocsátástartóssági időtartam végpontjához tartozó kibocsátási értéket újra kell számolni a 3.2.5.1. pontban meghatározott regressziós egyenlet extrapolációjával vagy interpolációjával. ▼B

3.2.5.3. A romlási tényező (DF) minden szennyező anyagra vonatkozóan a kibocsátástartóssági időtartam végpontján és a tartampróba kezdetén tervezett kibocsátási értékek aránya (multiplikatív romlási tényező). A gyártó kérheti a jóváhagyó hatóság előzetes jóváhagyását ahhoz, hogy minden egyes szennyező anyagra additív romlási tényezőt alkalmazhasson. Az additív romlási tényező a kibocsátástartóssági időtartam végpontján és a tartampróba kezdetén számított kibocsátási értékek különbsége. Az 3.1. ábrán a romlási tényezők lineáris regresszióval történő meghatározására látható példa az NOx-kibocsátásra vonatkozóan. Ugyanazon szennyezőanyag-csoporton belül a multiplikatív és az additív romlási tényezők egyidejű alkalmazása nem megengedett. Ha a számítások a multiplikatív romlási tényezőre vonatkozóan 1,00-nél kisebb, vagy az additív romlási tényezőre vonatkozóan 0,00-nál kisebb értéket eredményeznek, akkor a romlási tényezőnek 1,0-nek, illetve 0,00-nak kell lennie. Ha a 3.2.2.1.4. pontnak megfelelően megállapodás született arról, hogy minden vizsgálati ponton csak egy vizsgálati ciklust (melegindításos NRTC, LSI-NRTC vagy NRSC) futtatnak le, és a másik vizsgálati ciklust (melegindításos NRTC, LSI-NRTC vagy NRSC) csak a tartampróba kezdetén és végén futtatják le, a többi vizsgálati ciklusra is alkalmazni kell az arra a vizsgálati ciklusra számított romlási tényezőt, amelyet minden vizsgálati ponton lefuttattak. 3.1. ábra. Példa romlási tényezők meghatározására

3.2.6. Rögzített romlási tényezők

3.2.6.1. A romlási tényezők tartampróbával való meghatározásának alternatívájaként a motorgyártók a 3.1. táblázatban szereplő rögzített multiplikatív romlási tényezőket is használhatják.



3.1. táblázat Rögzített romlási tényezők Vizsgálati ciklus CO CH NOx PM PN NRTC és LSI-NRTC 1,3 1,3 1,15 1,05 1,0 NRSC 1,3 1,3 1,15 1,05 1,0 Rögzített additív romlási tényezők nem adhatók meg. A rögzített multiplikatív romlási tényezők nem válthatók át additív romlási tényezőre. ▼M2 ————— ▼M2 3.2.6.1.1. A 3.2.6.1. pont rendelkezéseinek sérelme nélkül, a PN esetében 0,0 értékű additív romlási tényező vagy 1,0 multiplikatív romlási tényező alkalmazható annak az előző romlási tényezős vizsgálatnak az eredményeivel összefüggésben, amellyel nem sikerült megállapítani a PN értékét, feltéve, hogy mindkét alábbi feltétel teljesül: a) az előző romlási tényezős vizsgálatot olyan motortechnológián végezték, amely a 3.1.2. pontban foglaltak szerint ugyanabba az utókezelő rendszer szerinti motorcsaládba tartozhatott volna, mint a motorcsalád, amelyre a romlási tényezőket szándékoztak alkalmazni; valamint b) a mérési eredményeket egy, az (EU) 2016/1628 rendelet III. mellékletében meghatározott megfelelő EU-típusjóváhagyási határidő előtt megadott előző típusjóváhagyásban már felhasználták. ▼B

3.2.6.2. Rögzített romlási tényezők alkalmazása esetén a gyártónak megingathatatlan bizonyítékokkal kell a jóváhagyó hatóságnak szolgálnia arról, hogy ésszerűen elvárható, hogy a kibocsátásszabályozó alkatrészek a rögzített tényezőkhöz tartozó kibocsátástartóssággal rendelkezzenek. A bizonyíték alapulhat a terv elemzésén, vizsgálatokon vagy ezek kombinációján.

3.2.7. A romlási tényezők alkalmazása

3.2.7.1. A motoroknak a romlási tényezőknek a VI. mellékletnek megfelelően mért vizsgálati eredményekre (a részecskék és az egyes gázok ciklustól függően súlyozott, fajlagos kibocsátása) történő alkalmazását követően minden egyes szennyező anyag tekintetében meg kell felelniük a motorcsaládra vonatkozó szennyezőanyag-kibocsátási határértékeknek. A romlási tényező (DF) típusától függően a következő rendelkezéseket kell alkalmazni: a) Multiplikatív: (ciklustól függően súlyozott, fajlagos kibocsátás) × DF ≤ kibocsátási határérték b) Additív: (ciklustól függően súlyozott, fajlagos kibocsátás) + DF ≤ kibocsátási határérték A ciklustól függően súlyozott, fajlagos kibocsátás adott esetben magában foglalhatja az időszakos regenerálás miatt alkalmazott kiigazítást.

3.2.7.2. A multiplikatív NOx + CH romlási tényezőre vonatkozóan külön CH és NOx romlási tényezőket kell meghatározni, és a rosszabbodó kibocsátási szinteknek a szennyezőanyag-kibocsátási vizsgálat eredményéből történő kiszámításakor azokat külön kell alkalmazni, mielőtt a kibocsátási határértéknek való megfelelés megállapítására a kapott leromlott NOx- és CH-értékeket összeadnák.

3.2.7.3. A gyártó a valamely utókezelő rendszer szerinti motorcsaládra meghatározott romlási tényezőit olyan motorra is átviheti, mely nem tartozik ugyanabba az utókezelő rendszer szerinti motorcsaládba. Ilyen esetben a gyártónak igazolnia kell a jóváhagyó hatóság előtt, hogy arra a motorra, amelyre az utókezelő rendszer szerinti motorcsaládot eredetileg bevizsgálták, és arra a motorra, amelyre a romlási tényezőket átviszik, ugyanolyan műszaki specifikációk és nem közúti mozgó gépbe való beépítési követelmények vonatkoznak, és az ilyen motor kibocsátása is hasonló. Amennyiben a romlási tényezőket olyan motorra viszik át, amely eltérő kibocsátástartóssági időtartammal rendelkezik, újra kell számolni a romlási tényezőket a vonatkozó kibocsátástartóssági időtartamnak megfelelően a 3.2.5.1. pontban meghatározott regressziós egyenlet extrapolációjával vagy interpolációjával.

3.2.7.4. Valamennyi vizsgálati ciklusban, valamennyi szennyező anyagra vonatkozó romlási tényezőt fel kell jegyezni az adminisztratív követelményekről szóló (EU) 2017/656 végrehajtási rendelet VI. mellékletének 1. függelékében meghatározott vizsgálati jegyzőkönyvben.

3.3. A gyártásmegfelelőség ellenőrzése

3.3.1. A gyártásmegfelelőség szennyezőanyag-kibocsátás tekintetében történő ellenőrzése a II. melléklet 6. szakasza alapján történik.

3.3.2. A gyártó a szennyezőanyag-kibocsátásokat a kipufogógáz-utókezelő rendszer előtt is lemérheti, az EU-típusjóváhagyási vizsgálat elvégzésével egyidejűleg. E célra a gyártó meghatározhat nem hivatalos romlási tényezőket külön az utókezelő rendszer nélküli motorra és külön az utókezelő rendszerre, amelyeket segítségként felhasználhat a sorozatgyártás ellenőrzéséhez.

3.3.3. Az EU-típusjóváhagyás céljaira csak a 3.2.5. vagy a 3.2.6. pont szerint meghatározott romlási tényezőket kell rögzíteni az adminisztratív követelményekről szóló (EU) 2017/656 végrehajtási rendelet VI. melléklet 1. függelékében meghatározott vizsgálati jegyzőkönyvben.

3.4. Karbantartás

A tartampróba céljaira a karbantartást a gyártó szerviz- és karbantartási kézikönyvének megfelelően kell elvégezni.

3.4.1. Szennyezőanyag-kibocsátással kapcsolatos tervezett karbantartás

3.4.1.1. A tartampróba végrehajtásához a motor működése közben elvégzendő, kibocsátással kapcsolatos tervezett karbantartásnak azonos időközönként kell megtörténnie, mint ahogyan azt az új, nem közúti mozgó gépek vagy új motorok végfelhasználói számára adott gyártói karbantartási utasításban megadták. Ezt a tervezett karbantartást a tartampróba alapján szükség esetén módosítani lehet, azzal a feltétellel, hogy olyan művelet nem törölhető a karbantartási tervből, amelyet a vizsgált motoron már elvégeztek.

3.4.1.2. Minden, a motor működési hibájának megelőzését célzó, a kibocsátással kapcsolatos kritikus alkatrészeken a kibocsátástartóssági időtartam során rendszeres időközönként végzett beállítás, szétszerelés, tisztítás vagy csere csak a kibocsátásszabályozási rendszer kifogástalan működésének biztosításához technológiailag szükséges mértékben megengedett. El kell kerülni, hogy a kibocsátással kapcsolatos kritikus alkatrészek tervszerű cseréje a rutinszerűen cserélhető alkatrészektől eltekintve szükségessé váljon a tartampróba alatt és bizonyos motorüzemidő elteltével. Ezzel összefüggésben a rendszeres megújításhoz használt karbantartási fogyóeszközök vagy bizonyos motor-üzemóránként tisztítást igénylő alkatrészek minősülnek rutinszerűen cserélhető alkatrészeknek.

3.4.1.3. A tervezett karbantartásra vonatkozó követelményeket a jóváhagyó hatóságnak az EU-típusjóváhagyás megadása előtt jóvá kell hagynia, és a vevőnek átadott felhasználói kézikönyvnek tartalmaznia kell. ►M2 A jóváhagyó hatóság nem tagadhatja meg az észszerű és műszakilag szükséges karbantartási követelmények – egyebek mellett a 3.4.1.4. pontban foglaltak – jóváhagyását. ◄

3.4.1.4. A motorgyártónak a tartampróbára vonatkozóan pontosan meg kell határoznia a beállítást, a tisztítást és a karbantartást (ha szükséges), valamint a következők tervszerű cseréjét: — a kipufogógáz-visszavezetés szűrői és hűtői, — pozitív forgattyúsház-szellőzőszelep, ha van, — tüzelőanyag-befecskendező csúcs (csak a tisztítás), — tüzelőanyag-befecskendezők, — turbókompresszor, — elektronikus motorvezérlő egység és az ahhoz kapcsolódó érzékelők és működtető szerkezetek, — részecske-utókezelő rendszer (beleértve a kapcsolódó alkatrészeket is), — NO x -utókezelő rendszer (beleértve a kapcsolódó alkatrészeket is), — kipufogógáz-visszavezetés, beleértve a kapcsolódó szabályozószelepeket és csőrendszert, — minden más kipufogógáz-utókezelő rendszer.

3.4.1.5. A kibocsátással kapcsolatos kritikus tervezett karbantartást csak akkor kell elvégezni, ha arra használat közben szükség van, és erről értesítik a motor vagy nem közúti mozgó gép végfelhasználóját.

3.4.2. A tervezett karbantartás változásai

A gyártó az általa a tartampróba alatt elvégezni kívánt, és később a nem közúti mozgó gépek és motorok végfelhasználói számára javasolt minden új tervezett karbantartási műveletre vonatkozóan köteles jóváhagyási kérelmet benyújtani a jóváhagyó hatósághoz. A kérelemhez olyan adatokat kell csatolni, amelyek alátámasztják az új tervezett megelőző karbantartási művelet szükségességét és a karbantartási időközt.

3.4.3. Kibocsátással nem kapcsolatos tervezett karbantartás

Az ésszerű és műszakilag indokolt, kibocsátással nem kapcsolatos tervezett karbantartást (úgymint olajcsere, olajszűrőcsere, tüzelőanyagszűrő-csere, levegőszűrő-csere, hűtőrendszer-karbantartás, alapjárati fordulatszám beállítása, fordulatszám-szabályozó, motor-forgatónyomaték, szelepholtjáték, porlasztóholtjáték, ékszíj feszességének beállítása stb.) a tartampróbára kiválasztott motorokon vagy nem közúti mozgó gépeken a gyártó által a végfelhasználó számára ajánlott legkisebb gyakorisággal lehet elvégezni (azaz nem a mostoha használati körülmények esetén ajánlott időközönként).

3.5. Javítás

3.5.1. A tartampróba során való vizsgálatra kiválasztott motor alkatrészeinek javítását csak alkatrészhiba vagy a motor működési hibája esetén szabad elvégezni. Magának a motornak, a kibocsátásszabályozási rendszernek vagy a tüzelőanyag-rendszernek a javítása nem megengedett, kivéve a 3.5.2. pontban meghatározott mértékben.

3.5.2. Ha a motor, annak kibocsátásszabályozási rendszere vagy tüzelőanyag-rendszere a tartampróba során meghibásodik, a tartampróbát érvénytelennek kell tekinteni, és új motorral új tartampróbát kell kezdeni. Az előző bekezdés nem alkalmazandó, ha a meghibásodott alkatrészeket lecserélik olyan egyenértékű alkatrészekre, amelyeket hasonló óraszámú tartampróbának vetettek alá.

4. NRSh és NRS motorkategóriák és -alkategóriák az NRS-v-2b és az NRS-v-3 kivételével

4.1. A kibocsátástartóssági időtartam vonatkozó kategóriáját és a megfelelő romlási tényezőt e 4. szakasz szerint kell megállapítani.

4.2. Egy motorcsalád akkor tekinthető úgy, hogy megfelel az egy motor-alkategóriára vonatkozó határértékeknek, ha a motorcsaládot reprezentáló összes motor kibocsátásvizsgálati eredményeinek – a 2. szakaszban meghatározott romlási tényezőkkel való szorzással korrigált – értékei nem haladják meg az adott motor-alkategóriára érvényes határértékeket. Ha azonban a motorcsaládot reprezentáló egy vagy több motor kibocsátásvizsgálati eredményeinek – a 2. szakaszban meghatározott romlási tényezőkkel való szorzással korrigált – egy vagy több értéke magasabb az adott motor-alkategóriára érvényes egy vagy több kibocsátási határértéknél, akkor úgy tekintendő, hogy a motorcsalád nem felel meg az adott motor-alkategóriára érvényes határértékeknek.

4.3. A romlási tényezőket a következőképpen kell meghatározni: 4.3.1. Legalább egy kiválasztott motoron, amelynek a konfigurációja a legvalószínűbben meghaladja a CH + NOx kibocsátási határértéket, a kialakítása pedig jellemző a sorozatgyártású motorokra, a kibocsátás stabilizálódásának megfelelő óraszáma után el kell végezni a VI. mellékletben meghatározott (teljes) kibocsátási vizsgálati eljárást. 4.3.2. Egynél több motor vizsgálata esetén az eredményeket az összes vizsgált motorra vonatkozó eredmények alkalmazandó határértékekhez képest egy további tizedesjegyre kerekített átlagaként kell kiszámítani. 4.3.3. A motorok öregítési eljárása után ismét el kell végezni e kibocsátási vizsgálatot. Az öregítési eljárást úgy kell megtervezni, hogy a gyártó előre jelezni tudja a motor kibocsátástartóssági időtartama során a kibocsátás várható romlását üzem közben, s hogy figyelembe vegyék a kopás jellegét és más, a jellemző fogyasztói felhasználás során várható romlási tényezőket, amelyek befolyásolhatják a kibocsátási jellemzőket. Egynél több motor vizsgálata esetén az eredményeket az összes vizsgált motorra vonatkozó eredmények alkalmazandó határértékeken belül egy további tizedesjegyre kerekített átlagaként kell kiszámítani. 4.3.4. A kibocsátástartóssági időtartam végén mért kibocsátásokat (adott esetben az átlagos kibocsátást) minden, az előírás hatálya alá eső szennyező anyag tekintetében el kell osztani a stabilizálódott kibocsátásokkal (átlagos kibocsátás, ha alkalmazható), az eredményt pedig két tizedesjegyre kell kerekíteni. Az eredményül kapott szám a DF, kivéve, ha kisebb mint 1,00, mert ebben az esetben a DF értéke 1,00. 4.3.5. A gyártó a kibocsátási vizsgálat során további ellenőrző pontokat tervezhet a stabilizálódott kibocsátás ellenőrzési pontja és a kibocsátástartóssági időtartam vége között. Amennyiben időközi vizsgálatokat terveznek, az ellenőrzési pontokat egyenletesen kell elosztani az EDP alatt (plusz/mínusz két óra eltéréssel), az egyik ellenőrzési pontot pedig a kibocsátástartóssági időtartam felénél kell elhelyezni (plusz/mínusz két óra eltéréssel). 4.3.6. Minden egyes CH + NOx és CO szennyező anyag tekintetében az adatpontok között egy egyenest kell húzni, miközben az első vizsgálat időpontját a nulla pontban feltételezik, és a legkisebb négyzetek módszerét alkalmazzák. A romlási tényező a tartóssági időtartam végén kiszámított kibocsátás és a nulla pontban kiszámított kibocsátás hányadosa. A megfelelő vizsgálati ciklusban valamennyi szennyező anyagra vonatkozó romlási tényezőt fel kell jegyezni az adminisztratív követelményekről szóló (EU) 2017/656 végrehajtási rendelet VII. mellékletének 1. függelékében meghatározott vizsgálati jegyzőkönyvben. 4.3.7. A kiszámított romlási tényezők az alapul szolgáló típuson kívül további motorcsaládokra is alkalmazhatók, ha a gyártó az EU-típusjóváhagyás előtt a jóváhagyó hatóság számára elfogadhatóan megindokolja, hogy az érintett motorcsalád kibocsátásának romlási jellemzői az alkalmazott tervezési mód és a technológia alapján várhatóan hasonlóak lesznek. A következő nem kizárólagos felsorolás a tervezési mód és a technológia csoportosítását adja meg. — hagyományos kétütemű motorok kipufogógáz-utókezelő rendszer nélkül, — katalizátorral felszerelt hagyományos kétütemű motorok, amelyek aktív anyaga, terhelése és az egy cm 2 -re eső cellaszáma azonos, — rétegezett öblítő rendszerrel felszerelt kétütemű motorok, — rétegezett öblítő rendszerrel és katalizátorral felszerelt kétütemű motorok, amelyek aktív anyaga, terhelése és az egy cm 2 -re eső cellaszáma azonos, — katalizátorral felszerelt négyütemű motorok, amelyek szeleptechnológiája és kenési rendszere azonos, — katalizátor nélküli négyütemű motorok, amelyek szeleptechnológiája és kenési rendszere azonos.

4.4. A kibocsátástartóssági időtartam kategóriái 4.4.1. Az (EU) 2016/1628 rendelet V. mellékletének V-3. vagy V-4. táblázatában szereplő azon motorkategóriák esetében, amelyek a kibocsátástartóssági időtartam tekintetében alternatív értékekkel rendelkeznek, a gyártóknak az EU-típusjóváhagyáskor kell megadniuk a kibocsátástartóssági időtartam egyes motorcsaládokra vonatkozó kategóriáit. Ez az a kategória a 3.2. táblázatból, amelyik a legjobban megközelíti azon rendszer várható élettartamát, amelybe a gyártó meghatározása szerint a motorokat beépítik. A gyártók minden motorcsalád tekintetében megőrzik azon adatokat, amelyekkel alá tudják támasztani a kibocsátástartóssági időtartam kategóriájának kiválasztását. Ezen adatokat kérésre be kell nyújtani a jóváhagyó hatóságnak.



3.2. táblázat A kibocsátástartóssági időtartam kategóriái A kibocsátástartóssági időtartam kategóriája A motor felhasználási területe 1. kat. Fogyasztási cikkek 2. kat. Félprofesszionális termékek 3. kat. Professzionális termékek 4.4.2. A gyártónak a jóváhagyó hatóság számára hitelt érdemlően igazolnia kell, hogy a kibocsátástartóssági időtartam kategóriája helyes. Az egy adott motorcsaládra a kibocsátástartóssági időtartam kategóriájának gyártó általi kiválasztását alátámasztó adatok többek között a következőket foglalják magukban: — azon rendszer élettartamára vonatkozó felmérések, amelybe a szóban forgó motort beépítik, — az üzem során elöregedett motorok műszaki értékelése annak megállapítása érdekében, hogy a motor teljesítményének romlása mikor éri el azt a pontot, amikor a használhatóságának és/vagy megbízhatóságának romlása miatt a motor javítása vagy cseréje szükségessé válik, — jótállási nyilatkozat és jótállási idő, — a motor élettartamával kapcsolatos marketinganyagok, — a motor vásárlóinak hibabejelentései, és — a tartósság, a különleges motortechnológiák, a motorok anyagainak és tervezésének műszaki értékelése (órában).









IV. MELLÉKLET

A kibocsátásszabályozási stratégiákra, az NOx-szabályozásra és a részecskeszabályozásra vonatkozó követelmények

1. Fogalommeghatározások, rövidítések és általános követelmények

1.1. E melléklet alkalmazásában a következő fogalommeghatározásokat és rövidítéseket kell alkalmazni: (1) „diagnosztikai hibakód” („DTC”) : az NOx-szabályozás, illetve a részecskeszabályozás működési hibáját azonosító vagy címkéző szám vagy alfanumerikus azonosító; (2) „megerősített és aktív diagnosztikai hibakód” : olyan diagnosztikai hibakód, amelyet a rendszer elment, amikor az NOx-szabályozás-diagnosztikai és/vagy a részecskeszabályozás-diagnosztikai rendszer működési hibát jelez; (3) „NOx-szabályozás-diagnosztika szerinti motorcsalád” : a gyártó által az alapján csoportosított motorok, hogy az NOx-szabályozás működési hibáinak ellenőrzésére/diagnosztizálására szolgáló módszerek közösek; (4) „NO x -szabályozás-diagnosztikai rendszer” (NCD) : a motor fedélzetén található rendszer, mely képes az alábbiakra: a) az NOx-szabályozás működési hibájának észlelése; b) az NOx-szabályozás működési hibája valószínű okának beazonosítása számítógépes memóriában tárolt adatok alapján és/vagy ilyen információk kiadása külső eszközre; (5) „NOx-szabályozás működési hibája” (NCM) : egy motor NOx-szabályozó rendszerébe való szakszerűtlen beavatkozásra tett kísérlet vagy a rendszert érintő olyan működési hiba, amely vélhetően ilyen szakszerűtlen beavatkozás következménye, amelynek észlelését követően e rendelet szerint figyelmeztetésnek vagy használatkorlátozó rendszernek kell bekapcsolódnia; (6) „részecskeszabályozás-diagnosztikai rendszer” (PCD) : a motor fedélzetén található rendszer, amely képes az alábbiakra: a) a részecskeszabályozás működési hibájának észlelése, b) a részecskeszabályozás működési hibája valószínű okának beazonosítása számítógépes memóriában tárolt adatok alapján, és/vagy ilyen információk kiadása külső eszközre; (7) „részecskeszabályozás működési hibája” (PCM) : egy motor részecske-utókezelő rendszerébe való szakszerűtlen beavatkozásra tett kísérlet vagy a részecske-utókezelő rendszert érintő olyan működési hiba, amely vélhetően ilyen szakszerűtlen beavatkozás következménye, amelynek észlelését követően e rendelet szerint figyelmeztetésnek kell bekapcsolódnia; (8) „részecskeszabályozás-diagnosztika szerinti motorcsalád” : a gyártó által annak alapján csoportosított motorrendszerek, hogy a részecskeszabályozás működési hibáinak ellenőrzésére/diagnosztizálására szolgáló módszerek közösek; (9) „kiolvasó” : külső mérőberendezés, amely az NOx-szabályozás-diagnosztikai és/vagy a részecskeszabályozás-diagnosztikai rendszerrel való külső kommunikációra szolgál.

1.2. Környezeti hőmérséklet A 2. cikk (7) bekezdése ellenére a laboratóriumi környezettől eltérő környezetekkel összefüggésben környezeti hőmérsékletre való hivatkozás esetén a következő rendelkezéseket kell alkalmazni: 1.2.1. Próbapadra szerelt motoroknál a környezeti hőmérséklet a motorba táplált égési levegőnek a motor alkatrészei előtt mért hőmérséklete. 1.2.2. Nem közúti mozgó gépbe beépített motoroknál a környezeti hőmérséklet a közvetlenül a nem közúti mozgó gépen kívül mért léghőmérséklet.

2. A kibocsátásszabályozási stratégiával kapcsolatos műszaki követelmények

2.1. Ez a 2. szakasz azokra az NRE, NRG, IWP, IWA, RLL és RLR kategóriájú, elektronikus vezérlésű motorokra vonatkozik, amelyek megfelelnek az (EU) 2016/1628 rendelet II. mellékletben meghatározott, „V. szakasz” szerinti kibocsátási határértékeknek, és amelyeknél a befecskendezendő tüzelőanyag mennyiségét és a befecskendezés idejét elektronikus vezérlés határozza meg, vagy elektronikus vezérlés kapcsolja be, kapcsolja ki vagy modulálja az NOx csökkentésére szolgáló kibocsátásszabályozási rendszert.

2.2. A kibocsátásszabályozási alapstratégiára vonatkozó követelmények 2.2.1. A kibocsátásszabályozási alapstratégiát úgy kell megtervezni, hogy a motor – rendeltetésszerű használat esetén – megfeleljen e rendelet rendelkezéseinek. A rendeltetésszerű használat nem korlátozódik a 2.4. pontban meghatározott szabályozási feltételekre. 2.2.2. A kibocsátásszabályozási alapstratégiák közé tartoznak egyebek mellett az alábbiak szabályozására szolgáló jelleggörbék vagy algoritmusok: a) a tüzelőanyag-befecskendezés vagy a gyújtás vezérlése (motorvezérlés); b) kipufogógáz-visszavezetés (EGR); c) a szelektív katalitikus csökkentési rendszer reagensadagolása. 2.2.3. Minden olyan kibocsátásszabályozási alapstratégia tilos, amely különbséget tud tenni a szabványosított EU-típusjóváhagyási vizsgálat alatti és egyéb üzemeltetési körülmények melletti motorműködés között, és ennélfogva az EU-típusjóváhagyási eljárás lényeges körülményeihez képest eltérő körülmények melletti működés esetén alacsonyabb kibocsátásszabályozási teljesítményt eredményez. ▼M2 2.2.3.1. A 2.2.3. pont rendelkezéseinek sérelme nélkül, azon motor(-al)kategóriák esetében, amelyeket az EU-típusjóváhagyás megszerzéséhez nem kell nem közúti tranziens vizsgálati ciklusokban vizsgálni, a kibocsátásszabályozási alapstratégia meghatározhatja, hogy mikor állnak fenn tranziens üzemi feltételek, és alkalmazhatja a vonatkozó kibocsátásszabályozási stratégiát. Ebben az esetben ezt a kibocsátásszabályozási stratégiát bele kell foglalni a kibocsátásszabályozási alapstratégiának az (EU) 2017/656 végrehajtási rendelet I. mellékletének 1.4. pontjában előírt áttekintésébe, valamint az említett melléklet 2. függelékében foglalt, a kibocsátásszabályozási stratégiával kapcsolatos bizalmas információkba. 2.2.4. A gyártó köteles a műszaki szolgálatnak az EU-típusjóváhagyási vizsgálat időpontjában a 2.6. pontban említett dokumentáció alapján igazolni, hogy a kibocsátásszabályozási alapstratégia működése megfelel az e szakaszban foglalt követelményeknek. ▼B

2.3. A kibocsátásszabályozási segédstratégiára vonatkozó követelmények 2.3.1. A kibocsátásszabályozási segédstratégiát motor vagy nem közúti mozgó gép léptetheti életbe, feltéve, ha a kibocsátásszabályozási segédstratégia: 2.3.1.1. nem csökkenti állandó jelleggel a kibocsátásszabályozási rendszer hatékonyságát; 2.3.1.2. kizárólag a 2.4.1., 2.4.2. vagy 2.4.3. pontban leírtaktól eltérő szabályozási feltételek mellett, a 2.3.5. pontban meghatározott célokra és legfeljebb az e célok eléréséhez szükséges ideig működik, a 2.3.1.3., 2.3.2. és 2.3.4. pontban megengedett kivételektől eltekintve; 2.3.1.3. kizárólag kivételesen, a 2.4.1., 2.4.2., illetve 2.4.3. pontban meghatározott szabályozási feltételek mellett, a 2.3.5. pontban megállapított célokból igazoltan szükséges és a jóváhagyó hatóság által jóváhagyott esetben, legfeljebb az említett célokhoz szükséges időre lép életbe; 2.3.1.4. biztosítja, hogy kibocsátásszabályozási rendszer teljesítménye a lehető legjob