01987A0813(01) — HU — 01.02.2016 — 003.001

Ez a dokumentum kizárólag tájékoztató jellegű és nem vált ki joghatást. Az EU intézményei semmiféle felelősséget nem vállalnak a tartalmáért. A jogi aktusoknak – ideértve azok bevezető hivatkozásait és preambulumbekezdéseit is – az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzétett és az EUR-Lex portálon megtalálható változatai tekintendők hitelesnek. Az említett hivatalos szövegváltozatok közvetlenül elérhetők az ebben a dokumentumban elhelyezett linkeken keresztül

Módosította:





Helyesbítette:







(*) Ez a jogi aktus sosem jelent meg magyar nyelven.









▼B

EGYEZMÉNY AZ EGYSÉGES ÁRUTOVÁBBÍTÁSI ELJÁRÁSRÓL







AZ OSZTRÁK KÖZTÁRSASÁG, A FINN KÖZTÁRSASÁG, AZ IZLANDI KÖZTÁRSASÁG, A NORVÉG KIRÁLYSÁG, A SVÉD KIRÁLYSÁG, A SVÁJCI ÁLLAMSZÖVETSÉG, (a továbbiakban: EFTA-tagországok) és AZ EURÓPAI GAZDASÁGI KÖZÖSSÉG (a továbbiakban: Közösség) FIGYELEMBE VÉVE a Közösség és az egyes EFTA-tagországok közötti szabadkereskedelmi megállapodásokat, FIGYELEMBE VÉVE az EFTA-tagországok minisztereinek és a Közösség tagállamainak, valamint az Európai Közösségek Bizottságának 1984. április 9-én Luxemburgban elfogadott, egy Európai Gazdasági Tér kialakítására vonatkozó felhívást tartalmazó együttes nyilatkozatát, különösen a határalakiságok és a származási szabályok egyszerűsítése vonatkozásában, FIGYELEMBE VÉVE az EFTA-tagországok és a Közösség között megkötött, az ezen áruforgalomban történő használatra egy egységes vámokmányt bevezető, az áruforgalom alaki követelményeinek egyszerűsítésére vonatkozó egyezményt, FIGYELEMBE VÉVE, hogy a Közösség és az EFTA-tagországok, valamint az egyes EFTA-tagországok közötti árufuvarozásra vonatkozó egységes árutovábbítási eljárás keretén belül az ezen egységes okmány alkalmazása egyszerűsítéshez vezet, FIGYELEMBE VÉVE, hogy e cél elérésének legmegfelelőbb eszköze, a Közösségen belüli, a Közösség és Ausztria és Svájc, valamint Ausztria és Svájc közötti árufuvarozásra jelenleg alkalmazott árutovábbítási eljárásnak az ezen eljárást nem alkalmazó EFTA-tagországokra történő kiterjesztése, FIGYELEMBE VÉVE a Finnország, Norvégia és Svédország között alkalmazott Északi árutovábbítási szabályozást is, ELHATÁROZTÁK, hogy megkötik a következő egyezményt:







Általános rendelkezések

1. cikk

(1) Ez az egyezmény – az áruk fajtájára vagy származására való tekintet nélkül, egy egységes árutovábbítási eljárás bevezetésével – megállapítja a Közösség és az EFTA-tagországok között, valamint az egyes EFTA-tagországok között a tranzitáruk fuvarozására vonatkozó rendelkezéseket, beleértve – adott esetben – az átrakodott, továbbszállított vagy raktározott árukat is.

(2) Az ezen Egyezmény – és különösen annak a garanciákra vonatkozó – rendelkezéseinek sérelme nélkül, a Közösségen belül forgalomba hozott árukat a Közösségi árutovábbítási eljárás alá vontnak tekintik.

(3) Az alábbi 7-12. cikk rendelkezéseire is figyelemmel, az egységes árutovábbítási eljárásra vonatkozó szabályokat az ezen egyezmény I. és II. függeléke állapítja meg.

(4) Az egységes árutovábbítási eljárás céljából, az árutovábbítási nyilatkozatok és az árutovábbítási okmányok megfelelnek a III. függeléknek, és azokat azzal összhangban állítják ki.

▼M6

2. cikk

(1) Egységes árutovábbítási eljárás alatt a továbbiakban a T1 eljárás, illetve a T2 eljárás értendő.

(2) A T1 eljárás valamennyi, az 1. cikk (1) bekezdése szerint szállított árunál alkalmazható.

(3) A T2 eljárás az 1. cikk (1) bekezdése szerint szállított áruk esetén csak a következő feltételek mellett alkalmazható: a) a Közösségben: csak, ha közösségi árukról van szó. „Közösségi árunak” minősülnek: — az olyan áruk, melyek teljes egészében a Közösség vámterületén jöttek létre, harmadik országból vagy a Közösség vámterületéhez nem tartozó területekről származó áruk hozzáadása nélkül, — közösségi vámterülethez nem tartozó országból vagy területről származó olyan áruk, amelyek valamely tagállamban szabad forgalomba bocsátottak, — olyan áruk, amelyek közösségi vámterületen kizárólag a második francia bekezdés szerinti árukból, vagy az első és a második francia bekezdés szerinti árukból jöttek létre. Ugyanakkor ennek az egyezménynek vagy a Közösség által kötött más megállapodásoknak a sérelme nélkül, azok az áruk, amelyek ugyan teljesítik az előző három francia bekezdésben foglalt feltételeket, de a közösségi vámterületről történt kivitelüket követően újra behozatalra kerülnek erre a vámterületre, nem minősülnek közösségi árunak; b) egy EFTA-országban: csak akkor, ha az áru az adott EFTA-tagországba a T2 eljárással érkezett be és a 9. cikk különleges feltételei mellett kerül továbbszállításra.

(4) Az ebben az egyezményben rögzített, az áruk T2 eljárás alá vonására vonatkozó különleges feltételek érvényesek az áruk közösségi helyzetét igazoló dokumentumok kiállítására; az ilyen dokumentummal rendelkező árukat ugyanúgy kell kezelni, mint a T2 eljárás alá vont árukat, kivéve hogy az áruk közösségi helyzetét igazoló dokumentumnak nem kell kísérnie az árut.

▼M11

Article 3

1. For the purposes of this Convention, the term: (a) ‘transit’ shall mean a procedure under which goods are carried under the control of the competent authorities from one office of a Contracting Party to another office of the same Contracting Party or that of another Contracting Party over at least one frontier; (b) ‘country’, shall mean any EFTA country, any Member State of the Community or any other State which has acceded to this Convention; (c) ‘third country’ shall mean any State which is not Contracting Party to this Convention.

2. From the date on which the accession of a new Contracting Party becomes effective in accordance with Article 15a, all references to EFTA countries shall apply to that country mutatis mutandis, and solely for the purposes of this Convention.

3. In the application of the rules laid down in this Convention for the T1 or T2 procedure, the EFTA countries and the Community and its Member States shall have the same rights and obligations.

▼M6

4. cikk

(1) Ez az egyezmény nem sérti az árutovábbítási eljárással kapcsolatos egyéb nemzetközi megállapodások alkalmazását, figyelemmel két, a Közösségen belüli hely közötti áruszállításra vonatkozó esetleges korlátozásokra, valamint az áruk közösségi helyzetét igazoló dokumentumok kiállítására vonatkozó esetleges korlátozásokra is.

(2) Ez az egyezmény nem sérti továbbá a) az áruk ideiglenes behozatali eljárásban történő szállítását; valamint b) a határforgalomra vonatkozó megállapodásokat.

▼B

5. cikk

A szerződő felek és egy harmadik ország közötti – a szerződő felek között mozgó áruknak e harmadik országon keresztüli szállítását a T1 vagy T2 eljárás szerint lehetővé tevő – megállapodás hiányában, e harmadik országon keresztül történő áruszállításra ilyen eljárást csak akkor alkalmaznak, ha az ezen országon keresztüli szállítás egységes – valamely szerződő fél területén kiállított – fuvarokmány fedezete mellett történik és ezen eljárás működését a harmadik ország területén felfüggesztik.

▼M6

6. cikk

Feltéve, hogy az árukra vonatkozó intézkedések végrehajtása biztosított, az országok a T1 vagy a T2 eljárás keretében két- vagy többoldalú megállapodások útján egymás közt olyan egyszerűsített eljárásokat vezethetnek be, melyek szükség esetén megfelelnek a ►M21 I. függelékben ◄ meghatározott feltételeknek, és amelyek bizonyos forgalomtípusokra vagy meghatározott vállalkozásokra vonatkoznak.

Az ilyen megállapodásokról tájékoztatni kell az Európai Közösségek Bizottságát és a többi országot.

▼B







Az árutovábbítási eljárás végrehajtása

▼M6

7. cikk

(1) Figyelemmel az egyezmény különleges rendelkezéseire is, az EFTA-országok illetékes hivatalai jogosultak az indító hivatalok, az átléptető hivatalok, a rendeltetési hivatalok és a kezességnyújtás helye szerinti hivatalok feladatainak ellátására.

(2) A Közösség tagállamainak illetékes vámhivatalai jogosultak az EFTA-országokban található illetékes hivatalokba történő árutovábbítási szállítás T1 és T2 dokumentumainak kiállítására. Az egyezmény különös rendelkezéseire is figyelemmel, jogosultak továbbá az EFTA-országba feladott áruk közösségi helyzetét igazoló dokumentum kiállítására.

(3) Amennyiben több áruszállítmányt összevonnak és gyűjtőszállítmányként egyetlen fuvareszközre raknak fel az I. függelék 12. cikke (2) bekezdésének megfelelően, és egyetlen T1 vagy T2 művelet keretében ad fel egy főkötelezett egy indító hivatalból egy rendeltetési hivatalba egyetlen címzettnek, úgy a szerződő fél megkövetelheti, hogy az ilyen szállítmányokhoz – kivételes és indokolt esetek kivételével – egyetlen T1 vagy T2 nyilatkozatot mellékeljenek, amelyhez csatolják a megfelelő rakományjegyzéket.

(4) Az áru közösségi helyzetének adott esetben történő igazolását előíró kötelezettség ellenére az a személy, aki valamely szerződő fél határvámhivatalánál teljesíti a kiviteli alakiságokat, nem kötelezhető arra, hogy az árukat a T1 vagy T2 eljárás alá vonja, függetlenül attól, hogy a szomszédos határvámhivatalnál milyen vámeljárás alá vonják az árut.

(5) Az áru közösségi helyzetének adott esetben történő igazolását előíró kötelezettség ellenére a szerződő fél határvámhivatala, amelynél eleget tesznek a kiviteli alakiságoknak, megtagadhatja az áruknak a T1 vagy T2 eljárás alá vonását, ha ez az eljárás a szomszédos határvámhivatalnál fejeződik be.

▼B

8. cikk

A T1 vagy T2 okmány fedezete mellett történő árutovábbítás esetén – különösen amikor a szállítmányokat felosztják, átrakodják vagy ömlesztik – az áruhoz más nem adható hozzá, abból nem vehető el, és az mással nem helyettesíthető.

▼M6

9. cikk

(1) Az olyan áruk, amelyeket egy EFTA-országba T2 eljárás keretében hoztak be, és amelyek ennek az eljárásnak a keretében továbbszállíthatók, végig ennek az országnak a vámfelügyelete alatt maradnak, hogy jellegük és állapotuk változatlansága biztosítható legyen.

(2) Amennyiben ilyen árut egy EFTA-országból továbbszállítanak, miután abban az EFTA-országban árutovábbítási vagy vámraktározási eljáráson kívüli egyéb vámeljárás alá vonták, a T2 eljárást nem lehet alkalmazni.

Ez a rendelkezés azonban nem vonatkozik olyan árukra, amelyek kiállításon, vásáron vagy hasonló rendezvényen történő bemutatás céljából kerültek ideiglenes behozatalra, és az eredeti állapotuk megóvását vagy a szállítmány megosztását célzó műveleten kívül más műveleteken nem estek át.

(3) Az áruknak valamely EFTA-országból vámraktározási eljárás után történő továbbküldése esetén a T2 eljárás csak az alábbi feltételek mellett alkalmazható: — a raktározás időtartama nem haladhatja meg az öt évet; az áruk vámtarifába történő sorolásának nómenklatúrája (14 June 1983 nemzetközi egyezmény az összehangolt áruleíró és kódrendszerről) 1–24. árucsoportjába tartozó áruk esetén azonban ez az időszak hat hónapra korlátozódik, — az árukat elkülönített helyen tárolták, és eredeti állapotuk megóvását vagy a szállítmánynak a csomagolás kicserélését mellőző megosztását célzó műveleten kívül más műveleteken nem estek át, — e műveleteket vámfelügyelet mellett végezték.

(4) Minden olyan T2 dokumentumon és az áru közösségi helyzetét igazoló dokumentumon, amelyet egy EFTA-tagország illetékes hivatala állított ki, szerepelnie kell egy hivatkozásnak arra a T2 dokumentumra vagy a közösségi helyzetet igazoló dokumentumra, amellyel az áru az adott EFTA-tagországba beérkezett, és tartalmaznia kell az azon található összes különleges záradékot.

10. cikk

(1) Az alábbi (2) bekezdés vagy a függelékek eltérő rendelkezésének hiányában, minden T1 vagy T2 műveletet egy olyan biztosíték fedez, mely az adott műveletben érintett összes szerződő félre érvényes.

(2) Az (1) bekezdés rendelkezései nem érintik a szerződő felek azon jogát, hogy a) egymás közt megállapodjanak abban, hogy eltekintenek a biztosítéktól a csak az ő területüket érintő T1 vagy T2 műveletek esetében; b) nem kérnek biztosítékot a T1 vagy T2 műveletnek az indító hivatal és az első átléptető hivatal közötti szakaszára.

▼M21 —————

▼M6

11. cikk

(1) Az áruk azonosságát alapvetően vámzárral kell biztosítani.

(2) Az alábbiakat kell vámzárral ellátni: a) az árukat befogadó tér, amennyiben a fuvareszközt már egyéb előírások alapján jóváhagyták vagy azt az indító vámhivatal vámzárral való ellátásra alkalmasnak találta; b) egyéb esetekben az egyes csomagolási egységek.

(3) A fuvareszköz vámzár felhelyezésére alkalmasnak minősül, ha a) arra a vámzárak egyszerűen és hatékonyan elhelyezhetők; b) olyan kialakításúak, hogy nem lehet árut kivenni és hozzátenni anélkül, hogy ne lennének látható nyomai a feltörésnek vagy a vámzár megsértésének; c) nincsenek benne rejtekhelyek, ahová árut lehetne elrejteni; d) raktere jól hozzáférhető az illetékes hatóságok általi ellenőrzéshez.

▼M30

(4) Az indító vámhivatal eltekinthet a vámzár felhelyezésétől, ha – tekintettel a lehetséges azonosítási intézkedésekre – az árutovábbítási nyilatkozat adataiban vagy a csatolt okmányokban található árumegnevezés azokat könnyen azonosíthatóvá teszi.

▼B

12. cikk

(1) Az EFTA-tagországoknak és a Közösség tagállamainak az árutovábbítási statisztikájuk elkészítéséhez szükséges adatokkal történő rendelkezését biztosító, a statisztikai adatcserével kapcsolatos eljárására vonatkozó megállapodás létrejöttéig, a T1 vagy T2 okmányok ►M30 4. számú példányának vagy az árutovábbítási kísérőokmány ◄ egy példányát statisztikai célokból benyújtják az alábbiakhoz, kivéve, ha valamely szerződő fél ezek benyújtását nem kéri: a) minden EFTA-tagország első átléptető vámhivatala; b) a Közösség első átléptető vámhivatala, EFTA-tagországban kezdődött T1 vagy T2 eljárás alá tartozó áruk esetén.

▼M17

(2) ►M21 ◄ . However, the additional copy referred to above shall not be required when the goods are carried under the conditions laid down inChapter VIII of Title III of Appendix I

▼B

(3) A főkötelezett vagy meghatalmazott képviselője – az árutovábbítási statisztikáért felelős nemzeti szervezeti egységek kérésére – a statisztikák összeállításához szükséges, a T1 vagy T2 okmányokkal kapcsolatos minden információt megad.







Közigazgatási segítségnyújtás

▼M6

13. cikk

(1) Az érintett országok illetékes hatóságai minden rendelkezésükre álló tájékoztatást megadnak egymásnak, amely ezen egyezmény helyes alkalmazásának ellenőrzéséhez szükséges.

(2) Az érintett országok illetékes hatóságai, amennyiben szükséges, közölnek egymással minden olyan megállapítást, dokumentumot, jelentést, feljegyzést és felvilágosítást, amely a T1 vagy T2 eljárás szerinti szállítási műveletre vonatkozik, valamint az ezekkel kapcsolatos szabálytalanságokra és szabályszegésekre vonatkozóan.

Továbbá szükség esetén értesítik egymást az olyan árukkal kapcsolatos valamennyi megállapításról, amelyekre a kölcsönös segítségnyújtás vonatkozik, s amelyeket vámraktározási eljárás alá vontak.

(3) Amennyiben szabálytalanság vagy szabályszegés gyanúja forog fenn olyan árukkal kapcsolatosan, amelyeket egyik országból egy másik országba hoztak, valamely országon átszállítottak vagy vámraktározási eljárásban tároltak, akkor az érintett ország illetékes hatóságai megkeresésre minden felvilágosítást megadnak egymásnak: a) az áruk szállításának körülményeiről, ha az adott áru: — T1 vagy T2 dokumentummal vagy az áruk közösségi helyzetét igazoló okmánnyal érkezett abba az országba, amelyhez a megkeresést intézték, függetlenül az áru továbbszállításának módjától, vagy — onnan – függetlenül az áru adott országba érkezésének módjától – T1 vagy T2 dokumentummal vagy az áruk közösségi helyzetét igazoló okmánnyal került továbbszállításra; b) a vámraktározás körülményeiről, ha az adott áru T2 okmánnyal vagy az áruk közösségi helyzetét igazoló okmánnyal érkezett abba az országba, amelyhez a megkeresést intézték, vagy onnan T2 okmánnyal vagy az áruk közösségi helyzetét igazoló okmánnyal került továbbszállításra.

(4) Az (1)–(3) bekezdés szerinti megkeresésben meg kell adni, hogy az mely esetre vagy esetekre vonatkozik.

(5) Amennyiben egy ország illetékes hatósága olyan segítségnyújtást kér, amelyet maga nem tudna teljesíteni, ha ilyet kérnének tőle, akkor a megkeresésben utalnia kell erre a tényre. Ezután a megkeresett illetékes hatóság mérlegeli, hogy eleget tesz-e az ilyen megkeresésnek.

(6) Az (1)–(3) bekezdés szerint kapott tájékoztatást kizárólag ennek az egyezménynek a céljára szabad felhasználni, s a fogadó ország részéről az ugyanolyan védelmet élvez, mint amilyet annak az országnak a nemzeti joga biztosít az ilyen jellegű tájékoztatásnak. Ezt a tájékoztatást csak az azt kiadó illetékes hatóság írásos beleegyezésével és az általa megadott esetleges korlátozások figyelembevételével szabad felhasználni.

▼M15







Behajtás

13. cikk a) pontja

Az érintett országok illetékes hatóságai a IV. függelék rendelkezéseivel összhangban segítséget nyújtanak egymásnak a követelések behajtása terén, ha ezek a követelések a T1 vagy T2 művelettel kapcsolatban merültek fel.

▼B







Vegyes bizottság

14. cikk

(1) Vegyes bizottság jön létre, amelyben ezen egyezmény minden szerződő fele képviselteti magát.

(2) A vegyes bizottság kölcsönös egyetértés alapján jár el.

(3) A vegyes bizottság szükség szerint, de évente legalább egyszer ül össze. Bármely szerződő fél kérheti az ülés összehívását.

(4) A vegyes bizottság elfogadja saját eljárási szabályzatát, ami – többek között – tartalmazza az ülések összehívására, az elnök kijelzésére és hivatali idejének időtartamára vonatkozó rendelkezéseket.

(5) A vegyes bizottság – a feladatainak ellátását segítő – albizottságok és munkacsoportok létrehozásáról határozhat.

15. cikk

(1) A vegyes bizottság feladata ezen egyezmény betartatása, és megfelelő végrehajtásának biztosítása. E célból, a szerződő felek rendszeresen tájékoztatják a bizottságot az ezen egyezmény alkalmazásának tapasztalatairól, és a bizottság ajánlásokat tesz – és a (3) bekezdésben előírt esetekben határozatokat hoz.

(2) Különösen az alábbiakra tesz ajánlásokat: a) az ezen egyezménynek – a (3) bekezdésben említetteken kívüli – módosításai; b) minden más, az annak alkalmazásához szükséges intézkedés.

▼M11

(3) The Joint Committee shall adopt by decision: (a) amendments to the Appendices; ▼M21 ————— ▼M11 (c) other amendments to this Convention made necessary by amendments to the Appendices; ▼M17 ————— ▼M11 ►M17 ◄ (d) transitional measures required in the case of the accession of new Member States to the Community; ►M17 ◄ (e) invitations to third countries within the meaning of Article 3 (1) (c) to accede to this Convention in accordance with Article 15a.

▼M17

Decisions taken under points (a) to (d) shall be put into effect by the Contracting Parties in accordance with their own legislation.

▼B

(4) Amennyiben a vegyes bizottságban valamely szerződő fél képviselője egy határozatot alkotmányos követelmények teljesülésének feltételével fogadott el, akkor a határozat, amennyiben nem tartalmaz időpontot, a fenntartás visszavonásának közlésétől számított második hónap első napján lép hatályba.

▼M17

(5) Decisions of the Joint Committee referred to in paragraph 3 (e) inviting a third country to accede to this Convention shall be sent to the General Secretariat of the Council of the European Communities, which shall communicate it to the third country concerned, together with a text of the Convention in force on that date.

▼M11

(6) From the date referred to in paragraph 5, the third country concerned may be represented on the Joint Committee, subcommittees and working parties by observers.







Accession of third countries

Article 15a

1. Any third country may become a Contracting Party to this Convention if invited to do so by the depositary of the Convention following a decision of the Joint Committee.

2. A third country invited to become a Contracting Party to this Convention shall do so by lodging an instrument of accession with the General Secretariat of the Council of the European Communities. The said instrument shall be accompanied by a translation of the Convention into the official language(s) of the acceding country.

3. The accession shall become effective on the first day of the second month following the lodging of the instrument of accession.

4. The depositary shall notify all Contracting Parties of the date on which the instrument of accession was lodged and the date on which the accession will become effective.

5. Recommendations and decisions of the Joint Committee referred to in Article 15 (2) and (3) adopted between the date referred to in paragraph 1 of this Article and the date on which accession becomes effective shall also be communicated to the invited third country via the General Secretariat of the Council of the European Communities.

A declaration accepting such acts shall be inserted either in the instrument of accession or in a separate instrument lodged with the General Secretariat of the Council of the European Communities within six months of the communication. If the declaration is not lodged within that period the accession shall be considered void.

▼B







Vegyes és záró rendelkezések

16. cikk

Minden szerződő fél megteszi a megfelelő intézkedéseket, hogy biztosítsa az ezen egyezmény rendelkezéseinek hatékony és harmonikus végrehajtását, figyelemmel a szereplőket terhelő alakiságoknak a lehető legnagyobb fokú csökkentése szükségességére, és az e rendelkezések alkalmazásából fakadó bármilyen nehézségre kölcsönösen megfelelő megoldások megtalálásának szükségességére.

17. cikk

A szerződő felek folyamatosan tájékozatják egymást az ezen egyezmény végrehajtására vonatkozóan elfogadott rendelkezésekről.

18. cikk

Ezen egyezmény rendelkezései nem zárják ki a szerződő felek vagy a Közösség tagállamai által az áruk behozatalára, kivitelére és továbbítására vonatkozó, a közerkölcs, a közrend, a közbiztonság, az emberek, az állatok vagy a növények egészségének és életének védelme, a művészi, történelmi vagy régészeti értéket képviselő nemzeti kincsek védelme, az ipari és kereskedelmi tulajdon oltalma miatt indokolt tilalmakra és korlátozásokra.

▼M17

Article 19

The Appendices to this Convention shall form an integral part thereof.

▼B

20. cikk

(1) Ezen egyezményt egyrészről azokon a területeken kell alkalmazni, ahol az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződést alkalmazzák, az abban a szerződésben meghatározott feltételek szerint, másrészről az EFTA-tagországok területén.

(2) Ezen egyezményt a Liechtensteini Hercegségre is alkalmazni kell mindaddig, ameddig a Hercegséget vámuniós szerződés köti a Svájci Államszövetséghez.

21. cikk

Bármely szerződő fél a letéteményeshez eljuttatott írásbeli értesítéssel az egyezményt tizenkét hónapra felmondhatja, erről a letéteményes a többi szerződő felet értesíti.

22. cikk

(1) Ezen egyezmény 1988. január 1-jén lép hatályba, amennyiben a szerződő felek 1987. november 1-je előtt elfogadó okirataikat az Európai Közösségek Tanácsának Titkárságánál, mint letéteményesnél letétbe helyezik.

(2) Amennyiben ezen egyezmény nem lép 1988. január 1-jén hatályba, akkor az utolsó elfogadó okirat letétbe helyezését követő második hónap első napján lép hatályba.

(3) A letéteményes minden szerződő fél elfogadó okirata letétbe helyezésének időpontjáról, és az egyezmény hatálybalépésének időpontjáról tájékoztat.

23. cikk

(1) Ezen egyezmény hatálybalépésével hatályát veszti az Ausztria illetve Svájc és a Közösség között, 1972. november 30-án illetve 1972. november 23-án megkötött, a közösségi árutovábbításra vonatkozó szabályok alkalmazásáról szóló megállapodás, továbbá a Közösség és e két ország között, 1977. július 12-én megkötött, a közösségi árutovábbításra vonatkozó szabályok alkalmazásának kiterjesztéséről szóló megállapodás.

(2) Az (1) bekezdésben említett megállapodások azonban, továbbra is vonatkoznak az ezen egyezmény hatálybalépése előtt megkezdett T1 vagy T2 eljárásokra.

(3) A Finnország, Norvégia és Svédország között alkalmazott Skandináv Árutovábbítási Szabályozás az ezen egyezmény hatálybalépésének időpontjában hatályát veszti.

24. cikk

Ezen egyezményt, amely egyetlen példányban angol, dán, finn, francia, görög, holland, izlandi, német, norvég, olasz, portugál, spanyol, valamint svéd nyelven készült, és amely szövegek mindegyike egyaránt hiteles az Európai Közösségek Tanácsa Titkárságának levéltárában helyezik letétbe, amely minden szerződő félnek eljuttatja annak egy-egy hiteles példányát.

Kelt Interlakenben, 1987. május 20-án.

▼M30

I. FÜGGELÉK

EGYSÉGES ÁRUTOVÁBBÍTÁSI ELJÁRÁSOK







I. CÍM

ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK

1. cikk

(1) Ez a függelék rögzíti az egységes árutovábbítási eljárás bizonyos szabályait, az egyezmény 1. cikkének (3) bekezdésével összhangban.

(2) Ellentétes rendelkezés hiányában e függelék rendelkezéseit kell alkalmazni az egységes árutovábbítás eljárás alapján végzett műveletekre, függetlenül attól, hogy a T1 vagy a T2 eljárást alkalmazzák.

(3) A magas kockázatot képviselő árukat az I. melléklet tartalmazza. Amikor a jelen egyezmény valamely rendelkezése erre a mellékletre hivatkozik, az abban megnevezett árukra vonatkozó intézkedéseket csak akkor kell alkalmazni, ha az ilyen áruk mennyisége a vonatkozó minimumot meghaladja. Az I. melléklet legalább évente egyszer felülvizsgálatra kerül.







I. FEJEZET

Hatály és meghatározások

2. cikk

Az eljárás hatálya

(1) Az egységes árutovábbítási eljárás nem alkalmazandó az Egyetemes Postaegyesület Egyezményének szabályai szerint továbbított postai küldeményekre (postai csomagokat is beleértve), ha az áruk szállítása az e szabályok szerinti jogok és kötelezettségek jogosultjai által, vagy az ő részükre történik.

(2) Bármely szerződő fél dönthet úgy, hogy nem alkalmazza az egységes árutovábbítási eljárást a csővezetékes áruszállításra. Az ilyen döntést a Bizottsággal közölni kell, amely erről a többi országot tájékoztatja.

3. cikk

Fogalommeghatározások

Ezen egyezmény alkalmazásában:

a) „illetékes hatóságok”: a vámhatóság, vagy bármely más, ezen egyezmény alkalmazásáért felelős hatóság;

b) „árutovábbítási nyilatkozat”: az a cselekmény, amellyel valamely személy, az előírt formában és módon jelzi azon szándékát, hogy egy árut egységes árutovábbítási eljárás alá kíván vonni;

c) „árutovábbítási kísérőokmány”: a számítógépes rendszerből kinyomtatott okmány, amely az árukat kíséri és amely az árutovábbítási nyilatkozat adatain alapul;

d) „T2 eljárás”: az egyezmény 2. cikkében említett T2 eljárás, amelyet az árutovábbítási nyilatkozaton a „T2” vagy a „T2F” jelzés azonosít;

e) „főkötelezett”: az a személy, aki egységes árutovábbítási nyilatkozatot tesz, vagy akinek az érdekében egységes árutovábbítási nyilatkozatot tesznek;

f) „indító vámhivatal”: az a vámhivatal, ahol az egységes árutovábbítási eljárás alá vonásra irányuló nyilatkozatot elfogadják;

g) „átléptető vámhivatal”: — az a vámhivatal, amely egy szerződő fél belépési helyén van, vagy — egy szerződő fél kiléptető helyén lévő vámhivatal, amennyiben a szállítmány árutovábbítási eljárás keretében hagyja el ezen szerződő fél vámterületét ezen szerződő fél és egy harmadik ország határán keresztül;

h) „rendeltetési vámhivatal”: az a vámhivatal, ahol az egységes árutovábbítási eljárás alá vont árukat az eljárás befejezéséhez be kell mutatni;

i) „a kezességnyújtás helye szerinti vámhivatal”: az egyes országok illetékes hatóságai által meghatározott vámhivatal, ahol a kezesek biztosítékot nyújtanak;

j) „kezes”: minden harmadik személy, akár természetes, akár jogi személy, aki vagy amely írásban vállalja, hogy a főkötelezettel egyetemlegesen, készfizető kezesként és a kezességnyújtás összegéig az esetlegesen keletkező tartozás összegét megfizeti;

k) „HR-kód”: a Harmonizált Áruleíró és Kódrendszerről szóló 1983. június 14-i egyezmény által megállapított nómenklatúra vámtarifaszámaira és alszámaira vonatkozó numerikus kód;

l) „tartozás”: az egységes árutovábbítási eljárás alá vont árukkal kapcsolatos behozatali vámok vagy kiviteli vámok és egyéb terhek;

m) „adós”: minden természetes vagy jogi személy, aki vagy amely a tartozás megfizetéséért felelős;

n) „Bizottság”: az Európai Közösségek Bizottsága;

o) „áru kiadása”: a vámhatóságok azon intézkedése, amellyel az árut rendelkezésre bocsátják az egységes árutovábbítási eljáráshoz meghatározott célokra, amely alá az árukat vonják;

p) „az egyik szerződő fél területén letelepedett személy”: — természetes személy esetében minden személy, akinek ott van a szokásos lakóhelye, — jogi személy vagy személyegyesülés esetében minden személy, amelynek ott bejegyzett székhelye, központi irodája vagy állandó telephelye van;

q) „adatfeldolgozási eljárások”: — EDI szabványüzenetek cseréje az illetékes hatóságokkal, vagy — a vonatkozó alakiságok elvégzéséhez szükséges információk bevitele az illetékes hatóságok adatfeldolgozási rendszereibe;

r) „EDI” (Electronic Data Interchange): a megállapodásban rögzített üzenetszabványok szerint struktúrált adatok elektronikus átvitele két számítógépes rendszer között;

s) „szabványüzenet”: az elektronikus adatátvitelhez elfogadott, előre meghatározott struktúra;

t) „személyes adatok”: minden, azonosított vagy azonosítható természetes vagy jogi személyre vonatkozó információ;

u) „üzemszüneti eljárás”: az árutovábbítási nyilatkozat benyújtását, ellenőrzését és az árutovábbítási művelet nyomon követését lehetővé tevő papíralapú okmányok felhasználásán alapuló eljárás, amennyiben a szokásos, az elektronikus úton megvalósuló eljárás, nem végezhető el;

v) „EV-egyezmény”: az áruforgalom alakiságainak egyszerűsítéséről szóló 1987. május 20-i egyezmény.







II. FEJEZET

Szokásos eljárás

4. cikk

(1) Az általuk meghatározott körülmények között és módon és a vámszabályok által előírt alapelvek kellő figyelembevételével az illetékes hatóságok úgy rendelkeznek, hogy a T1 vagy T2 eljárás alkalmazásához kapcsolódó alakiságokat elektronikus adatfeldolgozási eljárással kell elvégezni.

(2) A szerződő felek egymással egyetértésben meghatározzák az alábbiakra vonatkozó intézkedéseket: a) a vámhivatalok között kicserélendő üzeneteket meghatározó és irányító – a vámjogszabályok alkalmazásához szükséges – szabályokat; b) egy közös adatkészletet és a vámjogszabályok értelmében kicserélendő adat-üzenetformátumokat.

5. cikk

Hatály

(1) A különleges körülmények sérelme nélkül, az illetékes hatóságok az ebben a fejezetben leírt típusú információcseréhez informatikai technológiát és számítógépes hálózatokat használnak.

(2) Az (1) bekezdésben leírt típusú információcseréhez az Európai Közösség „közös kommunikációs hálózatát/közös rendszerinterfészét” (CCN/CSI) használja minden szerződő fél. Az EFTA-országok pénzügyi részvételéről és az ezzel összefüggő egyéb kérdésekről a Közösség és az egyes EFTA-országok közösen megállapodnak.

(3) E fejezet rendelkezései – ezzel ellentétes rendelkezések hiányában – nem alkalmazhatók a 44. cikk (1) bekezdésének f) és g) pontjaiban ismertetett egyszerűsítésekre.

6. cikk

Biztonság

(1) Az alakiságok adatfeldolgozási eljárásokkal történő elvégzéséhez előírt feltételeknek magukban kell foglalniuk különösen az adatok forrásának ellenőrzését biztosító, valamint a véletlen vagy jogellenes adatrongálás, az adatvesztés, a megváltoztatás vagy az illetéktelen hozzáférés elleni intézkedéseket.

(2) Az (1) bekezdésben említett biztonsági követelményeken kívül az illetékes hatóságok megfelelő biztonsági intézkedéseket állapítanak meg és tartanak fenn az árutovábbítás egész rendszerének hatékony, megbízható és biztonságos működtetése érdekében.

(3) A fent említett biztonsági szint biztosítása érdekében minden adatbevitelt, -módosítást és -törlést fel kell jegyezni az adatfeldolgozási művelet okának és pontos időpontjának, valamint az azt végző személynek a megjelölésével. Egyebekben az eredeti adatokat és bármely így feldolgozott adatot azon év végétől számított legalább három naptári évig kell megőrizni, amelyikre az ilyen adatok vonatkoznak, vagy egy ennél hosszabb időszakon át, ha azt más rendelkezések előírják.

(4) Az illetékes hatóságok rendszeresen ellenőrzik a biztonságot.

(5) Az érintett illetékes hatóságok értesítik egymást a biztonsági intézkedések minden gyanítható megszegéséről.

7. cikk

A személyes adatok védelme

(1) A szerződő felek az ezen egyezmény alkalmazásában kicserélt személyes adatokat kizárólag az egyezmény céljaira és az egységes árutovábbítási eljárást követő vámjogi sorsokhoz használják fel. Ez a korlátozás azonban nem akadályozza meg ezen adatok kockázatelemzésre való felhasználását az egységes árutovábbítási eljárás, valamint az egységes árutovábbítási eljárásból következő vizsgálat és bírósági eljárás során. Ebben az esetben az említett információkat átadó illetékes hatóságot az ilyen felhasználásról haladéktalanul értesítik.

(2) A szerződő felek vállalják, hogy megteszik a szükséges intézkedéseket, hogy amennyiben az ezen egyezmény alkalmazása keretében kicserélt személyes adatok feldolgozására sor kerül, a személyes adatok számára legalább az egyének személyes adataik gépi feldolgozása során biztosítandó védelméről szóló, 1981. január 28-i európa tanácsi egyezmény követelményeinek megfelelő védelmet biztosítsanak.

(3) Minden szerződő fél megteszi a szükséges intézkedéseket, hogy hatékony ellenőrzésekkel biztosítsa a cikk tiszteletben tartását.







III. FEJEZET

A főkötelezett, a fuvarozó és a címzett kötelezettségei

8. cikk

(1) A főkötelezett köteles: a) sértetlenül bemutatni az árukat és a szükséges okmányokat a rendeltetési vámhivatalban, az előírt határidőn belül és az illetékes hatóságok által hozott azonosítási intézkedések megfelelő betartásával; b) betartani az egységes árutovábbítási eljárásra vonatkozó egyéb rendelkezéseket; c) bemutatni az ellenőrzésért felelős illetékes hatóságoknak, azok kérésére és a megállapított határidőkön belül minden szükséges okmányt és információt – bármilyen adathordozón található – és minden szükséges segítséget.

(2) A főkötelezett az (1) bekezdésben előírt kötelezettségeitől függetlenül, az áru fuvarozója vagy címzettje, aki abban a tudatban veszi át az árukat, hogy azokat az egységes árutovábbítási eljárás keretében szállítják, szintén felelős azért, hogy az előírt határidőn belül az árut sértetlenül és az azonosítás biztosítására az illetékes hatóságok által hozott intézkedések betartásával, valamint a szükséges okmányokat a rendeltetési vámhivatalnál bemutassák.







IV. FEJEZET

Biztosítékok

9. cikk

Biztosítéknyújtási kötelezettség

(1) A főkötelezett biztosítékot nyújt a szóban forgó áruk tekintetében esetleg keletkező tartozás megfizetésének biztosítására.

(2) A biztosíték: a) lehet egyedi kezesség, amely egyetlen egységes árutovábbítási műveletet fedez; b) vagy – a 44. cikk értelmében vett egyszerűsítések révén – lehet összkezesség, amely több műveletet fedez.

10. cikk

A kezességnyújtás formái

(1) A biztosíték nyújtható: a) akár készpénzletéttel, az indító vámhivatalban; vagy b) akár kezes által, a kezességnyújtás helye szerinti vámhivatalban.

(2) Mindazonáltal az illetékes hatóságok a javasolt biztosítékfajta módját visszautasíthatják, ha az összeegyeztethetetlen az egységes árutovábbítási eljárás megfelelő működésével.

10a. cikk

Készpénzletét

A készpénzletétet az indulási ország pénznemében vagy bármely más, ennek az országnak az illetékes hatóságai által elfogadott fizetőeszközben kell teljesíteni.

A készpénzletét vagy azzal egyenértékű fizetőeszköz formájában adott biztosítékot az indulási ország hatályos rendelkezéseinek megfelelően kell benyújtani.

10b. cikk

Kezes

(1) A kezesnek azon szerződő fél területén kell letelepedettnek lennie, ahol a biztosítékot nyújtották és azt az illetékes hatóságok jóváhagyták. A kezes köteles megadni egy értesítési címet vagy kijelölni egy kézbesítésre meghatalmazottat a szóban forgó egységes árutovábbítási művelet által érintett minden szerződő fél országában. Amennyiben az egyik szerződő fél a Közösség, a kezes minden tagállamban köteles megadni egy értesítési címet vagy kijelölni egy kézbesítésre meghatalmazottat.

(2) A kezességvállalás, a biztosított összeg mértékéig, kiterjed az utólagos ellenőrzések nyomán fizetendő behozatali vagy kiviteli vámok összegére is.

(3) Az illetékes hatóságok elutasítják a kezes jóváhagyását, amennyiben az véleményük szerint nem biztos, hogy képes lesz biztosítani az esetlegesen keletkező összes, a kezesség maximális összegéig terjedő tartozás előírt időn belül történő megfizetését.

(4) Amikor a biztosítéknyújtás a kezességnyújtás helye szerinti vámhivatalban történő kezességvállalással történik: a) a főkötelezett kap egy „biztosítékhivatkozási számot” (GRN) a biztosíték felhasználása és a kezes összes kötelezettségvállalásának azonosításához; b) a „biztosítékhivatkozási számhoz” (GRN) egy hozzáférési kód társul, amelyet a főkötelezettel közölnek.

11. cikk

A biztosítéknyújtás alóli mentesség

(1) A szükség esetén meghatározandó esetek kivételével, biztosítékot nem kell nyújtani a következők fedezésére: a) légi szállításra; b) a Rajnán és a rajnai vízi utakon történő áruszállításra; c) a csővezetéken történő szállításra; d) a 44. cikk (1) bekezdése f) pontjának i. alpontja szerinti egységes árutovábbítási műveletekre.

(2) Bármely ország adhat mentességet a biztosítéknyújtás alól az országa területén fekvő, de az (1) bekezdés b) pontjától különböző vízi utakon történő áruszállításra. Az ezzel kapcsolatos intézkedéseket a Bizottsággal közölnie kell, amely erről a többi országot tájékoztatja.







V. FEJEZET

Vegyes rendelkezések

12. cikk

Az okmányok jogi státusa és megállapítások

(1) Valamely ország illetékes hatóságai által szabályszerűen kiállított okmányok, technikai formátumuktól függetlenül, és a bevezetett vagy elfogadott intézkedések a többi országban ugyanolyan joghatásokkal bírnak, mint az ezen országok illetékes hatóságai által szabályszerűen kiállított okmányok és bevezetett vagy elfogadott intézkedések.

(2) Az egyik ország illetékes hatóságai által az árutovábbítási eljárás keretében elvégzett ellenőrzések során tett megállapítások ugyanazzal a joghatással bírnak a többi országban, mint az ezen országok illetékes hatóságai által tett megállapítások.

13. cikk

Az egységes árutovábbítási műveletekért felelős vámhivatalok jegyzéke

Minden egyes ország beviszi a számítógépes rendszerbe az egységes árutovábbítási műveletekben illetékes vámhivatalok jegyzékét, feltüntetve az azonosító számukat és illetékességüket, és megadva a nyitvatartási időt. Minden változást a számítógépes rendszerbe is be kell vinni.

A Bizottság a számítógépes rendszer felhasználásával közli ezeket az információkat a többi országgal.

14. cikk

Központi vámhivatal

Adott esetben minden ország értesíti a Bizottságot a központi vámhivatalok kijelöléséről, valamint az egységes árutovábbítási eljárás irányításában és nyomon követésében, továbbá az okmányok fogadásában és továbbításában ezekre a vámhivatalokra ruházott hatáskörökről, jelezve az érintett okmányok típusát.

A Bizottság közli ezt az információt a többi országgal.

15. cikk

Bűncselekmények, illetve szabálysértések és szankciók

Az országok megteszik a szükséges lépéseket mindenféle bűncselekmény, illetve szabálysértés vagy más szabálytalanság elleni küzdelemre, és hatékony, arányos és visszatartó erejű szankciókat szabnak ki.







II. CÍM

AZ ELJÁRÁS MŰKÖDÉSE







I. FEJEZET

Egyedi kezesség

16. cikk

Az egyedi kezesség formái

(1) Az egyedi kezesség lefedi a várhatóan felmerülő tartozás teljes összegét az indulási országban a harmadik országból behozott azonos természetű termékekre, azok vám- és adójogi szabad forgalomba bocsátása esetén alkalmazott legmagasabb tehermegállapítási tételek, ezen belül a behozatali vámok alapján számítva. Ennek kiszámítása során az egységes árutovábbítási eljárásról szóló egyezmény szerint szállított közösségi árukat nem közösségi árunak kell tekinteni. Az egyedi kezesség kiszámítása során figyelembe veendő tehermegállapítási tétel azonban nem lehet alacsonyabb a minimális díjtételnél, amennyiben ez a tétel az I. melléklet ötödik oszlopában feltüntetésre került.

(2) A készpénzletét formájában nyújtott egyedi kezesség az összes szerződő félnél érvényes. Az eljárás lezárása után ezt visszafizetik.

(3) A kezes által nyújtott egyedi kezesség történhet 7 000 EUR-ról szóló egyedi garanciajegyek formájában, amelyeket a kezes a főkötelezettként eljárni szándékozó személyek számára bocsát ki, és amelyek minden szerződő félnél érvényesek. A kezes garanciajegyenként 7 000 EUR összegig felelős.

(4) Kezes által nyújtott egyedi kezesség „biztosítékhivatkozási számához” (GRN) kapcsolódó hozzáférési kódot a főkötelezett – a IV. melléklet 3. pontjának alkalmazásának kivételével – nem módosíthatja.

17. cikk

A kezes által nyújtott egyedi kezesség szabályai

(1) A kezes által nyújtott egyedi kezességet a III. függelék C1. mellékletében található mintának megfelelő kezesi nyilatkozaton kell vállalni. A kezességvállalási okmányt a kezességnyújtás helye szerinti vámhivatal őrzi meg.

(2) Amennyiben nemzeti törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezés vagy az általános kereskedelmi gyakorlat megköveteli, bármely ország engedélyezheti az (1) bekezdésben említettől eltérő formájú kötelezettségvállalást is, feltéve hogy az a mintán látható kötelezettségvállalással azonos joghatással érvénnyel bír.

18. cikk

A garanciajegyekkel nyújtott egyedi kezesség szabályai

(1) A 16. cikk (3) bekezdésében említett esetben a kezes által nyújtott egyedi kezességnek a II. függelék C2. mellékletében található mintának kell megfelelnie. A 17. cikk (2) bekezdését értelemszerűen alkalmazni kell.

(2) A kezes, az illetékes hatóságok által meghatározott szabályok szerint, a kezességnyújtás helye szerinti vámhivatalnak az általa kiadott egyedi garanciajegyekkel kapcsolatban minden szükséges felvilágosítást megad. A garanciajegy felhasználására a kibocsátásának dátumától számított egy évig kerülhet sor.

(3) A kezes a főkötelezettnek minden egyes, neki kiadott egyedi garanciajegyre megadja a „biztosítékhivatkozási számot” (GRN). Az ahhoz társuló hozzáférési kódot a főkötelezett nem változtathatja meg.

(4) A 22. cikk (1) bekezdésének b) pontja alkalmazásában a főkötelezett felhasználhatja a C3. mellékletben szereplő mintának megfelelő, az azonosító számot tartalmazó papíralapú formájú egyedi garanciajegyeket.

(5) A kezes kibocsáthat olyan egyedi garanciajegyeket, amelyek az I. mellékletben felsorolt áruk tekintetében végzett egységes árutovábbítási műveletekre nem érvényesek. Ebben az esetben a kezes a papíralapú egyedi garanciajegyeket a következő átlós bejegyzéssel záradékolja: — Korlátozott érvényű – 99200

(6) A főkötelezett az esetlegesen felmerülő tartozás teljes összegének fedezéséhez szükséges számú, egyenként 7 000 EUR-ról szóló egyedi garanciajegyet nyújt be az indító vámhivatalnál. A 22. cikk (1) bekezdése b) pontjának alkalmazásában a papíralapú garanciajegyeket az indító vámhivatalnak kell átadni, és ott megőrizni, és e vámhivatal minden egyes garanciajegy azonosító számát közli a garanciajegyen feltüntetett, a kezességnyújtás helye szerinti vámhivatallal.

19. cikk

A kezesi nyilatkozat visszavonása és felmondása

(1) A kezességnyújtás helye szerinti vámhivatal visszavonja a kezes kötelezettségvállalását elfogadó határozatát, ha az annak kibocsátásakor meghatározott feltételek már nem teljesülnek. Kötelezettségvállalását a kezes is bármikor felmondhatja.

(2) A visszavonás vagy felmondás a kezes vagy – az esettől függően – a kezességnyújtás helye szerinti vámhivatal értesítésének napját követő 16. napon lép hatályba. Attól a naptól kezdve, amikor a visszavonás vagy felmondás hatályba lép, a korábban kibocsátott egyedi garanciajegyeket az áruk egységes árutovábbítási eljárás alá vonására többé nem lehet felhasználni.

(3) A visszavonásról vagy felmondásról és a hatálybalépés dátumáról szóló tájékoztatást a kezességnyújtás helye szerinti vámhivatalért felelős ország illetékes hatóságai haladéktalanul beviszik a számítógépes rendszerbe.







II. FEJEZET

Szállítóeszközök és nyilatkozatok

20. cikk

Berakodás

(1) Minden árutovábbítási nyilatkozat csak ugyanazon indító vámhivatalból ugyanazon rendeltetési vámhivatalig történő szállításra használt, egyetlen szállítóeszközbe berakodott vagy berakandó árukat tartalmazhatja. Ennek a cikknek az alkalmazásában a következők tekintendők egyetlen szállítóeszköznek, azzal a feltétellel, hogy a szállított árukat együtt küldik el: a) a közúti járművek a pótkocsival/pótkocsikkal vagy a nyerges pótkocsival/nyerges pótkocsikkal együtt; b) az összekapcsolt vasúti személy- vagy áruszállító kocsik; c) egységet alkotó hajók; d) az e cikk szerint egyetlen szállítóeszközbe berakott szállítótartályok.

(2) Egyetlen szállítóeszköz használható az áruk különböző indító vámhivataloknál történő berakodására és különböző rendeltetési vámhivataloknál történő kirakodására.

21. cikk

Árutovábbítási nyilatkozat adatfeldolgozási technika felhasználásával

(1) A III. függelék A1. mellékletében említett nyilatkozat adatait kódolt formában vagy a hatóságok által meghatározott bármely más, számítógépes feldolgozásra alkalmas formában kell megadni, és azoknak a szükséges adatoknak meg kell felelniük.

(2) Az EDI felhasználásával készült árutovábbítási nyilatkozat akkor tekinthető benyújtottnak, amikor az illetékes hatóságok az EDI-üzenetet megkapták. Az EDI felhasználásával készült árutovábbítási nyilatkozat elfogadásáról a főkötelezettet válaszüzenet formájában értesítik, amely legalább a kapott üzenet azonosítását és/vagy az árutovábbítási nyilatkozat nyilvántartási számát, valamint az elfogadás időpontját tartalmazza.

(3) Az EDI-szabványüzenetek cseréjével benyújtott árutovábbítási nyilatkozat a III. függelékben szereplő szerkezetnek és adatoknak felel meg.

(4) Az árutovábbítási nyilatkozatot a III. függeléknek megfelelően kell kitölteni, a szerződő felek egyik, az indulási ország illetékes hatóságai által elfogadott hivatalos nyelvén. Ha szükséges, az árutovábbítási műveletben érintett valamely ország illetékes hatóságai kérhetik az okmány lefordítását ennek az országnak a hivatalos nyelvére vagy egyik hivatalos nyelvére.

(5) Amennyiben az indulási országban az egységes árutovábbítási eljárás egy másik vámjogi sorsot követ, az indító hivatal kérheti a vonatkozó okmányok bemutatását.

(6) Az árukat a fuvarokmánnyal együtt kell bemutatni. Az indító vámhivatal a vámalakiságok teljesítése során eltekinthet ennek az okmánynak a bemutatásától, azzal a feltétellel, hogy az okmányt rendelkezésére tartják.

22. cikk

Írásban benyújtott árutovábbítási nyilatkozat

(1) Az áruk az egységes árutovábbítási eljárás alá vonhatók írásban benyújtott árutovábbítási nyilatkozattal, az EV-egyezmény I. mellékletének 1. függelékében szereplő mintának megfelelő formanyomtatványon, a következő esetekben: a) amennyiben az árukat a vámhatóság számítógépes rendszeréhez való közvetlen hozzáférést nélkülöző utasok szállítják, a 22a. cikkben ismertetett szabályok szerint; b) amikor az üzemszüneti eljárást veszik igénybe az V. mellékletben meghatározott feltételek között és az ott meghatározott szabályok szerint; c) amennyiben az egyik szerződő fél így határoz.

(2) Az (1) bekezdés a) és c) pontjának alkalmazása keretében az illetékes hatóságok biztosítják, hogy az árutovábbítás adatait az illetékes hatóságok egymás között a vám számítógépes rendszere révén cseréljék ki.

(3) Az írásban benyújtott árutovábbítási nyilatkozat (1) bekezdés b) pontja szerinti használatához, amikor a főkötelezett számítógépes alkalmazása és/vagy a hálózat nem üzemel, a vámhatóságok jóváhagyása szükséges.

(4) Az árutovábbítási nyilatkozatot kiegészítheti egy vagy több pótlap, az EV-egyezmény I. mellékletének 3. függelékében szereplő mintának megfelelően. A nyomtatványok a nyilatkozat szerves részét képezik.

(5) A III. függelékben szereplő mintának megfelelő rakományjegyzékek felhasználhatók az árutovábbítási nyilatkozat leíró részeként, pótlapok helyett, ekkor a rakományjegyzék a nyilatkozat szerves részét képezi.

(6) Az (1), (4) és (5) bekezdésekben említett nyomtatványokat a III. függeléknek megfelelően kell kitölteni.

(7) A 21. cikk (4)–(6) bekezdését értelemszerűen alkalmazni kell.

22a. cikk

Árutovábbítási nyilatkozat utasok számára

A 22. cikk (1) bekezdésének a) pontja alkalmazásában az utas az árutovábbítási nyilatkozatot a III. függelék B6. mellékletének 5. és 6. cikkei szerint állítja ki.

23. cikk

Vegyes szállítmányok

Azoknak a szállítmányoknak az esetében, amelyek egyaránt tartalmaznak olyan árukat, amelyeket a T1 eljárás szerint, valamint olyan árukat, amelyeket a T2 eljárás szerint kell fuvarozni, a „T” jelzéssel ellátott árutovábbítási nyilatkozatot minden árutétel szintjén ki kell egészíteni a „T1”, „T2” vagy „T2F” jelzéssel.

24. cikk

A főkötelezett árutovábbítási és kötelezettségvállalási nyilatkozatának aláírása

(1) Az árutovábbítási nyilatkozatnak tartalmaznia kell egy elektronikus aláírást vagy más hitelesítési eszközt.

(2) Az árutovábbítási nyilatkozat benyújtása a főkötelezett kötelezettségvállalását jelenti: a) az árutovábbítási nyilatkozatban megadott információk helyességéért; b) a bemutatott okmányok hitelességéért; c) a szóban forgó áruknak az egységes árutovábbítási eljárás alá vonásával kapcsolatos összes kötelezettség betartásáért.







III. FEJEZET

Az indító vámhivatalban elvégzendő alakiságok

25. cikk

Az árutovábbítási nyilatkozat bemutatása

Az illetékes hatóságok által meghatározott nyitvatartási idő alatt kell az árutovábbítási nyilatkozatot benyújtani és az árukat bemutatni az indító vámhivatalnak.

Az indító vámhivatal, a főkötelezett kérésére és költségére, engedélyezheti azt is, hogy az áruk bemutatása bármely egyéb helyen történjen.

26. cikk

Szállítási útvonal

(1) Az egységes árutovábbítási eljárás alá vont árukat a rendeltetési vámhivatalhoz gazdaságilag indokolt útvonalon kell elszállítani.

(2) Az 59. cikk sérelme nélkül, az I. mellékletben felsorolt áruk esetében, vagy ahol a vámhatóságok vagy a főkötelezett szükségesnek tartja, az indító vámhivatal kötelező szállítási útvonalat ír elő, és bejegyzi az árutovábbítási nyilatkozat 44. rovatába legalább azokat a tagállamokat, amelyeken a tranzitútvonal áthalad, figyelembe véve a főkötelezett által közölt adatokat.

27. cikk

Az árutovábbítási nyilatkozat elfogadása és nyilvántartásba vétele

(1) Az árutovábbítási nyilatkozatot az indító vámhivatal fogadja el és veszi nyilvántartásba, az illetékes hatóságok által megállapított nyitvatartási idő alatt, feltéve hogy: a) a nyilatkozat tartalmazza a jelen egyezmény alkalmazásához szükséges összes adatot; b) ahhoz az összes szükséges okmányt csatolták; és c) a vonatkozó árukat a vámhatóságnak bemutatták.

(2) Az illetékes hatóságok megengedhetik, hogy az (1) bekezdés b) pontjában említett okmányokat ne a nyilatkozattal együtt mutassák be. Ilyen esetben az okmányok az illetékes hatóságok rendelkezésére kell tartani.

(3) Ellenkező, konkrét rendelkezések hiányában az egységes árutovábbítási eljárást szabályozó összes rendelkezés alkalmazásához azt az időpontot kell figyelembe venni, amikor a nyilatkozatot az illetékes hatóságok elfogadták.

28. cikk

Az árutovábbítási nyilatkozat módosítása

(1) A főkötelezett, kérésére, engedélyt kaphat az árutovábbítási nyilatkozat egy vagy több adatának módosítására, miután azt az illetékes hatóságok elfogadták. A módosítás nem járhat olyan hatással, hogy az árutovábbítási nyilatkozat az annak tárgyát képező áruktól eltérő árukra vonatkozzon.

(2) Semmiféle módosítás nem engedélyezhető azonban, amennyiben az engedélyt azt követően kérik, hogy az illetékes hatóságok: a) arról tájékoztatták a főkötelezettet, hogy szándékukban áll az áruk megvizsgálását elvégezni; vagy b) megállapították a kérdéses adatok helytelenségét; vagy c) az árukat kiadták.

29. cikk

Határidő

(1) Az indító vámhivatal megállapítja azt a határidőt, amíg az árukat a rendeltetési vámhivatalban be kell mutatni, figyelembe véve a szállítási útvonalat, a vonatkozó hatályos szállítási vagy más jogszabályokat és szükség esetén a főkötelezett által közölt adatokat.

(2) Az indító vámhivatal által előírt határidő kötelező érvényű azon országok illetékes hatóságai számára, amelyek területére az áruk az egységes árutovábbítási művelet során belépnek, és e hatóságok azt nem változtathatják meg.

30. cikk

Az árutovábbítási nyilatkozat és az áruk ellenőrzése

(1) Az indulási ország illetékes hatóságai kockázatelemzés alapján vagy szúrópróbaszerűen: a) elvégezhetik az elfogadott árutovábbítási nyilatkozatra és a hozzá csatolt okmányokra vonatkozó ellenőrzést; b) megvizsgálhatják az árukat, amihez szükség esetén társulhat mintavétel, azok elemzése vagy alaposabb ellenőrzése céljából.

(2) Az árukat az erre a célra megadott helyeken és meghatározott időpontokban vizsgálják meg. Mindazonáltal az illetékes hatóságok, a főkötelezett kérésére és költségére, az áruk megvizsgálását más helyen vagy időpontban is elvégezhetik.

31. cikk

Azonosítási intézkedések

(1) Az indító vámhivatal megteszi az általa szükségesnek tartott azonosítási intézkedéseket és a vonatkozó adatokat az árutovábbítási nyilatkozatra rávezeti.

(2) Az egyezmény 11. cikke (4) bekezdésének sérelme nélkül az egységes árutovábbítási eljárás alá vonandó áruk kiadását meg kell tagadni, amennyiben a vámzár felhelyezése nem hajtható végre az egyezmény 11. cikkének (2) és (3) bekezdéseiben foglalt rendelkezéseknek megfelelően.

(3) Amennyiben a vámzárat raktérzárként alkalmazzák, az illetékes hatóságok ellenőrzik, hogy a szállítóeszközt jóváhagyták-e vámzár felhelyezésére, vagy hogy az alkalmas-e vámzár felhelyezésére.

(4) Az egyezmény 11. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében vett más rendelkezések alkalmazásával, bármely közúti gépjárművet, pótkocsit, nyerges pótkocsit vagy szállítótartályt, amely vámzárral történő áruszállítás céljának megfelel azon nemzetközi megállapodás rendelkezései szerint, amelynek az Európai Közösség vagy annak tagállamai és az EFTA-országok szerződő felei, vámzár felhelyezésére alkalmas szállítóeszköznek kell tekinteni.

(5) A záraknak a II. mellékletben meghatározott jellemzőkkel kell rendelkezniük.

(6) A vámzár nem távolítható el az illetékes hatóságok engedélye nélkül.

(7) Az árumegnevezés az áruk azonosítására az egyezmény 11. cikkének (4) bekezdése értelmében alkalmasnak tekinthető, amennyiben a megnevezés kielégítően pontos az áruk mennyiségének és jellegének könnyű azonosíthatóságához.

32. cikk

Az áruk kiadása

(1) Az ellenőrzés eredményeitől függően az indító vámhivatal a vonatkozó adatokat az árutovábbítási nyilatkozatra rávezeti.

(2) Ha a nyilatkozat ellenőrzésének adatai lehetővé teszik, az indító vámhivatal engedélyezi az áruk kiadását, és annak időpontját jelzi a számítógépes rendszerben.

(3) Az áruk kiadásakor az indító vámhivatal az egységes árutovábbítási műveletről az „előzetes érkezési jelentés” üzenetet használva tájékoztatja a bejelentett rendeltetési vámhivatalt és az „előzetes áthaladási jelentés” üzenetet használva minden egyes átléptető vámhivatalt. Ezek az üzenetek a megfelelően kitöltött, szükség esetén módosított, árutovábbítási nyilatkozatból származó adatokon alapulnak.

33. cikk

Árutovábbítási kísérőokmány

(1) Az árutovábbítási kísérőokmány a III. függelékben megadott mintának és adatoknak felel meg. Az egységes árutovábbítási eljárás alá vont áruk szállítását kíséri. Az áruk kiadását követően a következő eljárások egyikének megfelelően bocsátják a gazdasági szereplő rendelkezésére: a) vagy az indító vámhivatal bocsátja ki a főkötelezettnek, vagy az illetékes hatóságok engedélyével azt a főkötelezett számítógépes rendszeréből nyomtatják ki; b) vagy az engedélyezett feladó számítógépes rendszeréből nyomtatják ki, miután megkapták az indító vámhivatal üzenetét az áruk kiadásához való hozzájárulásról.

(2) Adott esetben, az árutovábbítási kísérőokmányt ki kell egészíteni a III. függelékben található mintának megfelelő, az okmány szerves részét képező tételjegyzékkel.







IV. FEJEZET

A szállítás során teljesítendő alakiságok

34. cikk

Az árutovábbítási kísérőokmány bemutatása

Az árutovábbítási kísérőokmányt és az árukat kísérő többi okmányt az illetékes hatóságok kérésére mindenkor be kell mutatni.

35. cikk

Átléptető vámhivatal

(1) A szállítmányt, valamint az árutovábbítási kísérőokmányt minden átléptető vámhivatalban be kell mutatni.

(2) Az átléptető vámhivatal nyilvántartásba veszi az áthaladást, amelyről „előzetes áthaladási jelentés” üzenetben az indító vámhivataltól értesítést kapott. Az indító vámhivatal a határ átlépéséről „határátlépési értesítés” üzenet révén értesül.

(3) Az átléptető vámhivatalok, amennyiben szükségesnek ítélik, az árukat megvizsgálják. Az áruk esetleges vizsgálatára különösen az „előzetes áthaladási jelentés” alapján kerül sor.

(4) Amennyiben az árukat nem a bejelentett és az árutovábbítási kísérőokmányban szereplő átléptető vámhivatalon keresztül szállítják, az érintett átléptető vámhivatal lekéri az „előzetes áthaladási jelentés” üzenetet az indító vámhivataltól, és az átléptetésről a „határátlépési értesítés” üzenet megküldésével tájékoztatja az indító vámhivatalt. Szükség esetén az indító vámhivatal tájékoztatja arról, hogy a biztosíték az érintett országra nem érvényes.

(5) Az (1)–(4) bekezdések nem alkalmazandók az áruk vasúti szállítására.

36. cikk

A szállítás során előforduló események

(1) A fuvarozó köteles megtenni a szükséges bejegyzéseket az árutovábbítási kísérőokmányon, és a szállítmánnyal együtt bemutatni azon ország illetékes hatóságainak, amelynek területén a szállítóeszköz van, a következő esetekben: a) ha az előírt útvonal megváltozott, és amennyiben a 26. cikk (2) bekezdésének rendelkezéseit kell alkalmazni; b) ha a szállítás során a vámzár a fuvarozó által nem befolyásolható okok miatt megsérült; c) ha az árukat átrakodják egy másik szállítóeszközre; minden ilyen átrakodást az illetékes hatóságok felügyelete mellett kell végrehajtani, amelyek azonban engedélyezhetik az átrakodást a felügyeletük nélkül is; d) a szállítóeszköz azonnali, részleges vagy teljes kirakását szükségessé tevő fenyegető veszély esetén; e) olyan esemény vagy baleset esetén, amely befolyásolhatja a főkötelezett vagy a fuvarozó képességét kötelezettségei teljesítésére.

(2) Amennyiben az illetékes hatóságok úgy ítélik meg, hogy az egységes árutovábbítási művelet a szokásos módon folytatódhat, megteszik az esetlegesen szükséges lépéseket, majd záradékolják az árutovábbítási kísérőokmányt. Az átrakodással vagy más eseménnyel kapcsolatos lényeges információkat az átléptető vámhivatal vagy a rendeltetési vámhivatal illetékes hatóságai rögzítik a számítógépes rendszerbe.







V. FEJEZET

A rendeltetési vámhivatalnál teljesítendő alakiságok

37. cikk

Bemutatás a rendeltetési vámhivatalnál

(1) Az árut és a szükséges okmányokat a rendeltetési vámhivatalnak annak nyitvatartási ideje alatt kell bemutatni. Mindazonáltal ez a vámhivatal, az érdekelt kérésére és költségére, engedélyezheti, hogy erre a bemutatásra a nyitvatartási időn kívüli időpontban kerüljön sor. Ugyanakkor a rendeltetési vámhivatal, az érdekelt kérésére és költségére, engedélyezheti azt is, hogy az áruk és a szükséges okmányok bemutatása egy másik helyen történjen.

(2) Amennyiben az árukat a rendeltetési vámhivatalnál az indító vámhivatal által meghatározott határidő lejárta után mutatják be, és a határidő betartásának elmulasztása a rendeltetési vámhivatal számára kielégítő módon megindokolt körülményeknek tudható be, és nem róható fel a fuvarozónak vagy a főkötelezettnek, akkor az előírt határidő betartottnak tekintendő.

(3) A rendeltetési vámhivatal az árutovábbítási kísérőokmányt megőrzi, az áruk vizsgálatát pedig az indító vámhivataltól kapott „előzetes érkezési jelentés” üzenet felhasználásával kell végrehajtani.

(4) A főkötelezett kérésére annak igazolása érdekében, hogy az eljárás a 42. cikk (1) bekezdésének megfelelően befejeződött, a rendeltetési vámhivatal az árutovábbítási kísérőokmány egy másolatát a következő bejegyzés rávezetésével záradékolja: — Alternatív igazolás – 99202

(5) Egy árutovábbítási művelet befejeződhet egy, az árutovábbítási nyilatkozatba bejegyzett vámhivataltól eltérő vámhivatalban. Ebben az esetben ez a vámhivatal lesz a rendeltetési vámhivatal. Ha az új rendeltetési vámhivatal az eredetileg kijelölt vámhivatal felett joghatóságot gyakorló szerződő féltől eltérő szerződő fél joghatósága alá tartozik, az új rendeltetési vámhivatal megkéri az „előzetes érkezési jelentés” üzenetet az indító vámhivataltól.

38. cikk

Bemutatási igazolás

(1) A rendeltetési vámhivatal az árukat és a szükséges okmányokat bemutató személy kérelmére bemutatási igazolást állít ki.

(2) A bemutatási igazolásnak meg kell felelnie a III. függelékben szereplő adatoknak.

(3) A bemutatási igazolást az érintett személynek előre ki kell töltenie. Tartalmazhat egyéb, a szállítmányra vonatkozó adatokat, kivéve a rendeltetési vámhivatal számára fenntartott rovatot. A bemutatási igazolás nem használható annak bizonyítékául a 42. cikk (1) bekezdése értelmében, hogy az eljárás befejeződött.

39. cikk

Az információ visszaküldése

(1) A rendeltetési vámhivatal az „érkezési értesítés” üzenet használatával ugyanazon a napon értesíti az indító vámhivatalt az áruk megérkezéséről, mint amikor az árukat bemutatják a rendeltetési vámhivatalban.

(2) Amennyiben az árutovábbítási művelet az árutovábbítási nyilatkozatban bejelentettől eltérő vámhivatalban fejeződik be, az új rendeltetési vámhivatal az „érkezési értesítés” üzenetet használva tájékoztatja az érkezésről az indító vámhivatalt. Az indító vámhivatal tájékoztatja az érkezésről az eredetileg bejelentett rendeltetési vámhivatalt, a „továbbított érkezési értesítés” üzenetet használva.

(3) Az (1) és (2) bekezdésekben említett „érkezési értesítés” üzenet nem használható annak bizonyítékául a 40. cikk (2) bekezdése értelmében, hogy az eljárás befejeződött.

(4) Indokolt esetek kivételével a rendeltetési vámhivatal legkésőbb az áruknak a rendeltetési vámhivatalnál történő bemutatását követő harmadik napon továbbítja az indító vámhivatalnak az „ellenőrzés eredménye” üzenetet. Ugyanakkor, amennyiben a 65. cikk alkalmazandó, a rendeltetési vámhivatal legkésőbb az áruk bemutatását követő hatodik napon küldi el az indító vámhivatalnak az „ellenőrzés eredménye” üzenetet.







VI. FEJEZET

Az eljárás befejeződésének ellenőrzése

40. cikk

Az eljárás befejezése és lezárása

(1) Az egységes árutovábbítási eljárás akkor fejeződik be és a főkötelezett kötelezettségeit akkor teljesítette, amikor az eljárás alá vont árukat, a szükséges okmányokat és adatokat a rendeltetési vámhivatalnak az eljárás rendelkezéseinek megfelelően bemutatták.

(2) Az illetékes hatóságok az egységes árutovábbítási eljárást akkor zárják le, amikor az indító vámhivatalban és a rendeltetési vámhivatalban rendelkezésre álló adatok összehasonlítása alapján meg tudják állapítani, hogy az eljárás rendben befejeződött.

41. cikk

Keresési eljárás

(1) Amennyiben az indulási ország illetékes hatóságai nem kapták meg az „érkezési értesítés” üzenetet az áruknak a rendeltetési vámhivatalban történő bemutatására előírt határidőn belül, vagy ha az „ellenőrzés eredménye” üzenetet nem kapták meg az „érkezési értesítés” üzenet beérkezésétől számított hat napon belül, akkor fontolóra kell venniük keresési eljárás indítását az eljárás lezárásához szükséges információk megszerzése érdekében, vagy ha ez nem lehetséges, akkor abból a célból, hogy: — megállapítsák, hogy keletkezett-e vámtartozás, — azonosítsák az adóst, és — meghatározzák a könyvelésbe vételért felelős illetékes hatóságokat.

(2) A keresési eljárás legkésőbb az (1) bekezdésben említett határidők egyikének letelte utáni hetedik napon megindul, kivéve a szerződő felek közös egyetértésével meghatározott kivételes eseteket. Ha az illetékes hatóságok korábban információkhoz jutnak arról, hogy az árutovábbítási eljárás nem fejeződött be, vagy ennek gyanúja merül fel, haladéktalanul megkezdik a keresési eljárást.

(3) Ha az indulási ország illetékes hatóságai csak az „érkezési értesítés” üzenetet kapják meg, az „ellenőrzés eredménye” üzenetet kérve annak a rendeltetési vámhivatalnak a megkeresésével indítják meg a keresési eljárást, amely az „érkezési értesítés” üzenetet küldte.

(4) Ha az indulási ország illetékes hatóságai az „érkezési értesítés” üzenetet nem kapják meg, a keresési eljárást oly módon indítják meg, hogy a főkötelezettől vagy – amennyiben a rendeltetési helyen való kereséshez elegendő információ áll rendelkezésre – a rendeltetési vámhivataltól kérik az eljárás lezárásához szükséges információkat. Ha az árutovábbítási műveletet nem lehet lezárni, a főkötelezettet fel kell kérni, hogy az eljárás lezárásához szükséges információkat legkésőbb a rendeltetési vámhivatalnál folytatott keresési eljárás megindításától számított huszonnyolc napon belül közölje.

(5) A rendeltetési vámhivatalnak és a főkötelezettnek a (4) bekezdésben említett kérésre huszonnyolc napon belül válaszolniuk kell. Ha a főkötelezett ezen az időszakon belül elegendő információt biztosított, az indulási ország illetékes hatóságainak ezeket az információkat figyelembe kell venniük vagy, ha a biztosított információk azt lehetővé teszik, a műveletet le kell zárniuk.

(6) Ha a főkötelezett által közölt információk az eljárás lezárását nem teszik lehetővé, de az indulási ország illetékes hatóságai azokat elégségesnek ítélik meg ahhoz, hogy a keresési eljárást folytassák, a kérést az érintett vámhivatalnak haladéktalanul meg kell küldeni.

(7) Amennyiben a keresési eljárás azt állapítja meg, hogy az árutovábbítási eljárás rendben befejeződött, az indulási ország illetékes hatóságai a műveletet lezárják és erről haladéktalanul értesítik a főkötelezettet, valamint – ha szükséges – az olyan illetékes hatóságokat, amelyek a 117. cikknek megfelelően beszedési eljárást kezdeményezhetnek.

41a. cikk

(1) Amennyiben a keresési eljárás megindítása után és mielőtt a 116. cikk (1) bekezdésének c) pontjában jelzett határidő letelne, az indulási ország illetékes hatóságai – a továbbiakban: „megkereső hatóságok” – bármely módon bizonyítékot szereznek arra a helyre vonatkozóan, ahol a tartozás keletkezését kiváltó események bekövetkeztek, és feltéve hogy ez a hely más szerződő fél területén található, az említett hely szerint illetékes hatóságoknak – a továbbiakban: „megkeresett hatóságok” – késedelem nélkül minden rendelkezésre álló információt megküldenek.

(2) A megkeresett hatóságok visszaigazolják a közlemény kézhezvételét, és jelzik, hogy felelősek-e a beszedésért. Amennyiben huszonnyolc napon belül nem érkezik válasz, a megkereső hatóságok haladéktalanul folytatják az általuk megkezdett keresési eljárást.

42. cikk

Az eljárás befejeződésének alternatív igazolása

(1) Arról, hogy az eljárás a nyilatkozatban megadott határidőn belül befejeződött, a főkötelezett benyújthat az illetékes hatóságok megelégedésére szolgáló bizonyítékot, a rendeltetési ország illetékes hatóságai által igazolt olyan okmány formájában, amely azonosítja a szóban forgó árukat, és megállapítja, hogy azokat bemutatták a rendeltetési vámhivatalban vagy – ha a 64. cikk alkalmazandó – az engedélyezett címzettnek.

(2) Az egységes árutovábbítási eljárást akkor is befejezettnek kell tekinteni, ha a főkötelezett az illetékes hatóságok megelégedésére bemutatja az árukat azonosító alábbi okmányok valamelyikét: a) egy harmadik országban kibocsátott vámokmányt, amely az áruknak vámjogi sorsot határoz meg; b) egy harmadik országban kibocsátott, ennek az országnak a vámhatóságai által lebélyegzett okmányt, amely tanúsítja, hogy az áruk az érintett harmadik országban szabad forgalomban lévőnek minősülnek.

(3) A (2) bekezdésben említett okmányokat azok másolatai vagy fénymásolatai is helyettesíthetik, amennyiben az eredeti okmányokat hitelesítő testület, az érintett harmadik ország hatóságai vagy az egyik ország hatóságai azokat hiteles másolatokként hitelesítik.

43. cikk

Utólagos ellenőrzés

(1) Az illetékes hatóságok elvégezhetik az egységes árutovábbítási eljárás kapcsán cserélt információk, valamint okmányok, formanyomtatványok, engedélyek vagy adatok utólagos ellenőrzését, a megadott és esetleg az alkalmazott bélyegzőlenyomatok hitelességének ellenőrzése céljából. Ezeket az ellenőrzéseket kétség esetén vagy csalás gyanúja esetén el kell végezni. Elvégezhetők kockázatelemzés alapján vagy szúrópróbaszerűen is.

(2) Az illetékes hatóságok, amelyek utólagos ellenőrzés iránti megkeresést kapnak, arra haladéktalanul válaszolnak.

(3) Amennyiben az indulási ország illetékes hatóságai az árutovábbítási kísérőokmányok és az „ellenőrzés eredménye” üzenetben foglalt információk utólagos ellenőrzését kérik kétség vagy csalás gyanúja esetén, akkor a 40. cikk (2) bekezdésének feltételeit mindaddig nem lehet teljesítettnek tekinteni, amíg azoknak az adatoknak a hitelessége vagy pontossága, amelyekre az utólagos ellenőrzést kérték, megerősítést nem nyert.

(4) Ezeket a rendelkezéseket a 22. cikkre értelemszerűen alkalmazni kell.







III. CÍM

EGYSZERŰSÍTÉSEK







I. FEJEZET

Az egyszerűsítésekre vonatkozó általános rendelkezések

44. cikk

Hatály

(1) A főkötelezett vagy – adott esetben – a címzett kérelmére az illetékes hatóságok a következő egyszerűsítéseket engedélyezhetik: a) összkezesség használata vagy a biztosítéknyújtás alóli mentesség; b) különleges vámzárak használata; c) mentesség az előírt szállítási útvonal használatának követelménye alól; d) engedélyezett feladói státus; e) engedélyezett címzetti státus; f) bizonyos szállítási módokhoz kapcsolódó egyszerűsített eljárások használata: i. vasúton vagy konténerben szállított áruk esetében; ii. légi úton szállított áruk esetében; iii. csővezetéken szállított áruk esetében; g) az egyezmény 6. cikke értelmében egyéb egyszerűsített eljárás igénybevétele.

(2) Ha ez a függelék vagy az engedély másként nem rendelkezik, az (1) bekezdés a), és f) pontjában említett egyszerűsítések minden országban alkalmazandóak. A b), c) és d) pontban említett egyszerűsítések csak azokra az egységes árutovábbítási műveletekre alkalmazandóak, amelyek abban az országban kezdődtek meg, ahol az engedélyt kiadták. Az e) pontban említett egyszerűsítés kizárólag abban az országban alkalmazandó, ahol az engedélyt kiadták.

45. cikk

Az engedély megadásának általános feltételei

(1) A 44. cikk (1) bekezdésében említett engedélyt csak azon személyek részére lehet kiadni, akik: a) az egyik szerződő fél országában letelepedettek, azzal a kikötéssel, hogy az összkezesség alkalmazására vonatkozó engedély csak azoknak a személyeknek adható, akik abban az országban letelepedettek, ahol a kezességet nyújtják; b) rendszeresen alkalmazzák az egységes árutovábbítási eljárást, vagy akikről az illetékes hatóságok tudják, hogy eleget tudnak tenni az eljárás feltételeinek, vagy a 44. cikk (1) bekezdése e) pontjában említett egyszerűsítés esetén rendszeresen fogadnak olyan árukat, amelyeket egységes árutovábbítási eljárás alá vontak; és c) nem sértették meg súlyosan vagy ismételten a vám- vagy adójogszabályokat.

(2) Az egyszerűsítések megfelelő igazgatása érdekében engedély csak akkor adható, ha: a) az illetékes hatóságok képesek felügyelni az eljárást, és az érintett személyek igényeivel aránytalan igazgatási erőfeszítések nélkül képesek ellenőrzéseket végrehajtani; b) és ha az érintett személyek olyan nyilvántartásokat vezetnek, amelyek lehetővé teszik az illetékes hatóságok számára a hatékony ellenőrzések elvégzését.

46. cikk

Az engedély iránti kérelem tartalma

(1) Az egyszerűsítések alkalmazására vonatkozó engedély iránti kérelmet (a továbbiakban: „a kérelem”) dátummal és aláírással kell benyújtani. Készülhet írásban vagy benyújtható elektronikus adatfeldolgozási eljárás segítségével, az illetékes hatóságok által meghatározott feltételek és szabályok szerint.

(2) A kérelemnek tartalmaznia kell minden olyan elemet, amely lehetővé teszi az illetékes hatóságok számára annak ellenőrzését, hogy teljesültek azok a feltételek, amelyek mellett az egyszerűsítések használatára vonatkozó engedély adható.

47. cikk

A kérelmező felelőssége

Az egyszerűsítések használatát kérelmező személy, a szerződő feleknél érvényben lévő rendelkezések értelmében és a büntetőjogi rendelkezések esetleges alkalmazásának sérelme nélkül, felel:

a) a megadott információk pontosságáért;

b) a csatolt okmányok hitelességéért.

48. cikk

Illetékes hatóságok

(1) A kérelmet annak az országnak az illetékes hatóságaihoz kell benyújtani, ahol a kérelmező letelepedett.

(2) Az engedély megadása vagy a kérelem elutasítása a szerződő feleknél érvényben lévő rendelkezéseknek megfelelően történik.

(3) A kérelem elutasítására vonatkozó határozatot a kérelmezővel az érintett országban érvényben lévő határidőknek és szabályoknak megfelelően közlik. Az elutasító határozatot indoklással kell ellátni.

49. cikk

Az engedély tartalma

(1) Az engedély dátummal ellátott és aláírt eredeti példányát és egy vagy több másolatát át kell adni a jogosultnak.

(2) Az engedélyben meg kell határozni az egyszerűsítés igénybevételének feltételeit, és az alkalmazás, illetve az ellenőrzés részletes szabályait. Az engedély a kiadásának napjától érvényes.

(3) Az egyszerűsítések használatára engedélyt kapott személy felel minden, a szóban forgó áruknak az egységes árutovábbítási eljárás alá vonásával kapcsolatos kötelezettségért.

(4) A 44. cikk (1) bekezdésének b), c) és f) pontjában említett egyszerűsítések esetében az engedélyt az indító vámhivatal felszólítására be kell mutatni.

50. cikk

Visszavonás és módosítás

(1) Az engedély jogosultja köteles értesíteni az illetékes hatóságokat az engedély megadását követően felmerült bármely olyan tényezőről, amely befolyásolhatja az engedély fenntartását vagy tartalmát.

(2) Az engedélyt az illetékes hatóságok visszavonják vagy módosítják, amennyiben: a) a kiadásához meghatározott egy vagy több feltételt nem, vagy többé nem tartják be; vagy b) az engedély kiadását követően bekövetkezett tényezőkihatással van annak fenntartására vagy tartalmára.

(3) Az engedélyt az illetékes hatóságok visszavonhatják vagy módosíthatják, amennyiben annak jogosultja az ennek az engedélynek az értelmében fennálló kötelezettségét többé nem teljesíti.

(4) A módosításról vagy a visszavonásról szóló határozatot indoklással kell ellátni. Azt az engedély jogosultjával közölni kell.

(5) A határozatban foglalt visszavonás vagy módosítás közlésének időpontjában érvénybe lép. Mindazonáltal, kivételes esetekben, és akkor, ha az engedélyes jogos érdekei megkövetelik, az illetékes hatóságok az érvénybe lépést egy későbbi dátumra is meghatározhatják. Az érvénybe lépés napját a határozatban jelezni kell.

51. cikk

A nyilvántartások megőrzése az illetékes hatóságok részéről

(1) Az illetékes hatóságok a kiállított engedély egy példányával együtt megőrzik a kérelmet és a csatolt igazoló okmányokat.

(2) Amennyiben a kérelmet elutasítják, vagy az engedélyt visszavonják, a kérelmet és adott esetben a kérelmet elutasító, az engedélyt visszavonó határozatot és az összes csatolt igazoló okmányt meg kell őrizni a kérelem elutasítása vagy az engedély visszavonása szerinti naptári év végétől számított legalább három évig.







II. FEJEZET

Összkezesség és a biztosítéknyújtás alóli mentesség

52. cikk

Referenciaösszeg

(1) A főkötelezett egy referenciaösszeg keretében összkezességet vagy biztosítéknyújtás alóli mentességet vehet igénybe.

(2) A referenciaösszeg megegyezik azon tartozás összegével, amely a főkötelezett által legalább egyhetes időszak során egységes árutovábbítási eljárás alá helyezett áruk tekintetében merülhet fel. Ezt az összeget a kezességnyújtás helye szerinti vámhivatal állapítja meg, az érdekelttel együttműködve: a) az érdekelt által a múltban szállított árukra vonatkozó információ alapján, valamint a végrehajtani szándékozott egységes árutovábbítási műveletek mennyiségének becslésével, többek között kereskedelmi nyilvántartásai és könyvelése alapján; és b) a kezességnyújtás helye szerinti vámhivatal országában azonos természetű áruk harmadik országból történő behozatala és vám és adójogi szabad forgalomba bocsátása esetén alkalmazott legmagasabb vámtételek és egyéb terhek, ezen belül a behozatali vámok figyelembevételével. Ennek kiszámítása során az egységes árutovábbítási eljárásról szóló egyezmény szerint szállított közösségi árukat nem közösségi árunak kell tekinteni. Azon vámok és egyéb terhek, amelyek vonatkozásában a főkötelezett kötelezettségvállalást tett, összegének pontos kiszámítását minden egyes árutovábbítási műveletre el kell végezni, ha a szükséges adatok rendelkezésre állnak. Ellenkező esetben, amennyiben az I. mellékletben említettektől eltérő árukról van szó, az összeget 7 000 EUR-nak tekintik, kivéve ha az illetékes hatóságok által ismert egyéb információk más összegeket eredményeznek.

(3) A kezességnyújtás helye szerinti vámhivatal – különösen, ha a főkötelezett kéri – felülvizsgálja a referenciaösszeget, és szükség esetén kiigazítja azt.

(4) Minden egyes főkötelezett kötelessége biztosítani, hogy a folyó és még be nem fejezett műveletekre vonatkozóan esetleg felmerülő tartozás összege ne haladja meg a referenciaösszeget. Az illetékes hatóságok számítógépes rendszerei kezelik és nyomon követhetik a referenciaösszeget, minden egyes árutovábbítási műveletnél.

53. cikk

Az összkezesség összege és a biztosítéknyújtás alóli mentesség

(1) Az összkezesség által fedezendő összegnek meg kell egyeznie a 52. cikkben említett referenciaösszeggel.

(2) Azok a személyek, akik bizonyítani tudják az illetékes hatóságok számára, hogy pénzügyi helyzetük szilárd és a (3) és (4) bekezdésekben ismertetett megbízhatósági normákat teljesítik, engedélyt kaphatnak arra, hogy csökkentett összegű összkezességet biztosítsanak, vagy a biztosítéknyújtás alól mentességet kapjanak.

(3) Az összkezesség összege csökkenthető: a) a referenciaösszeg 50 %-ára, amennyiben a főkötelezett bizonyítja, hogy kellő tapasztalattal rendelkezik az egységes árutovábbítási eljárás alkalmazását illetően; b) a referenciaösszeg 30 %-ára, amennyiben a főkötelezett bizonyítja, hogy kellő tapasztalattal rendelkezik az egységes árutovábbítási eljárás alkalmazását illetően, továbbá szorosan együttműködik az illetékes hatóságokkal.

(4) A biztosítéknyújtás alóli mentesség akkor adható, ha a főkötelezett bizonyítja, hogy kellő tapasztalattal rendelkezik az egységes árutovábbítási eljárás alkalmazását illetően, hogy szorosan együttműködik az illetékes hatóságokkal, a szállítási tevékenységet ellenőrzése alatt tartja és kielégítő pénzügyi forrásokkal rendelkezik kötelezettségei teljesítéséhez.

(5) A (3) és (4) bekezdés alkalmazásában az országok figyelembe veszik a III. mellékletben meghatározott rendelkezéseket.

53a. cikk

Az összkezesség és a biztosítéknyújtás alóli mentesség szabályai

Az összkezesség minden egyes használata és/vagy a biztosítéknyújtás alóli minden egyes mentesség vonatkozásában:

a) a biztosíték használatához a főkötelezett kap egy „biztosítékhivatkozási számot”, amely a meghatározott referenciaösszeghez kötődik;

b) a „biztosítékhivatkozási számhoz” egy hozzáférési kód társul, amelyet a főkötelezettel a kezességnyújtás helye szerinti vámhivatal közöl.

A főkötelezett ehhez a biztosítékhoz egy vagy több hozzáférési kódot társíthat, saját maga vagy képviselői számára.

54. cikk

A magas kockázatot képviselő árukra vonatkozó különleges rendelkezések

(1) Az I. mellékletben szereplő áruk esetében a főkötelezettnek az összkezesség biztosítására szóló engedély megszerzéséhez nem csak azt kell bizonyítania, hogy megfelel a 45. cikk feltételeinek, hanem azt is, hogy a pénzügyi helyzete szilárd, kellő tapasztalattal rendelkezik az egységes árutovábbítási eljárás használatára vonatkozóan, és vagy szorosan együttműködik az illetékes hatóságokkal, vagy a szállítási tevékenységet ellenőrzése alatt tartja.

(2) Ezeknél az áruknál az összkezesség összege csökkenthető: a) a referenciaösszeg 50 %-ára, amennyiben a főkötelezett bizonyítja, hogy szorosan együttműködik az illetékes hatóságokkal, és a szállítási tevékenységet ellenőrzése alatt tartja; b) a referenciaösszeg 30 %-ára, amennyiben a főkötelezett bizonyítja, hogy szorosan együttműködik a vámhatóságokkal, a szállítási tevékenységet ellenőrzése alatt tartja, továbbá hogy kielégítő pénzügyi forrásokkal rendelkezik kötelezettségei teljesítésére.

(3) A (2) bekezdés alkalmazásában az országok figyelembe veszik a III. mellékletben meghatározott feltételeket.

(4) Az előző bekezdéseket kell alkalmazni akkor is, amikor egy kérelem kifejezetten az összkezességnek egyazon összkezességi tanúsítvány keretében mind az I. mellékletben szereplő jegyzékben felsorolt árukra, mind az abban fel nem sorolt áruk tekintetében való alkalmazására is vonatkozik.

(5) A biztosítéknyújtás alóli mentesség az I. mellékletben felsorolt áruk tekintetében végzett egységes árutovábbítási műveletekre nem alkalmazható.

(6) Az összkezesség engedélyezésére és a biztosíték összegének csökkentésére vonatkozó elveket figyelembe véve, a csökkentett összegű összkezesség használatát – kivételképpen, sajátos körülmények fennállása esetén – ideiglenesen meg lehet tiltani.

(7) Az összkezesség engedélyezésére és a biztosíték összegének csökkentésére vonatkozó elveket figyelembe véve, az összkezesség használatát ideiglenesen meg lehet tiltani az olyan áruk vonatkozásában, amelyeknél az összkezesség keretében nagy arányban tártak fel csalásokat.

(8) A (6) és (7) bekezdések alkalmazásának szabályait a IV. melléklet ismerteti.

55. cikk

Kezesi nyilatkozat

(1) Az összkezességet egy kezesnek kell nyújtania.

(2) Az összkezességet a III. függelék C4. mellékletében található mintának megfelelő kezesi nyilatkozaton kell nyújtani. A kezesi nyilatkozatot a kezességnyújtás helye szerinti vámhivatal őrzi meg.

(3) A 17. cikk (2) bekezdését értelemszerűen alkalmazni kell.

56. cikk

A kezességi és a biztosítéknyújtás alóli mentességről szóló tanúsítványok

(1) Az engedély alapján az illetékes hatóságok a főkötelezett részére kiállítanak egy vagy több kezességi tanúsítványt vagy biztosítéknyújtás alóli mentességről szóló tanúsítványt (a továbbiakban: tanúsítványok), a III. függelékben található mintának megfelelően, amely lehetővé teszi számára az összkezesség vagy a biztosítéknyújtás alóli mentesség bizonyítását, a 22. cikk (1) bekezdésének b) pontja alkalmazásában.

(2) A tanúsítvány érvényességének időtartama nem haladhatja meg a két évet. Ezt az időtartamot a kezességnyújtás helye szerinti vámhivatal egy alkalommal, legfeljebb két évvel meghosszabbíthatja.

57. cikk

Visszavonás és felmondás

(1) Az összkezesség visszavonására vagy felmondására a 19. cikk (1) bekezdését és (2) bekezdésének első albekezdését értelemszerűen alkalmazni kell.

(2) Az összkezesség használatára vagy a biztosítéknyújtás alóli mentességre vonatkozó engedély illetékes hatóságok általi visszavonását, vagy a kezességnyújtás helye szerinti vámhivatal által a kezes kötelezettségvállalását elfogadó határozatának visszavonását vagy a kezes kötelezettségvállalásának kezes által történő felmondását, valamint a hatálybalépés időpontját a kezességnyújtás helye szerinti vámhivatalnak kell a számítógépes rendszerbe bevinnie.

(3) Attól a naptól kezdve, amikor a visszavonás vagy felmondás hatályba lép, a 22. cikk (1) bekezdésének b) pontja alkalmazására kibocsátott tanúsítványokat az áruk egységes árutovábbítási eljárás alá vonására nem lehet többé felhasználni, és azokat a főkötelezettnek késedelem nélkül vissza kell juttatnia a kezességnyújtás helye szerinti vámhivatalnak. Minden ország közli a Bizottsággal az érvényben lévő, még nem visszajuttatott vagy ellopottként, elveszettként vagy hamisítottként bejelentett tanúsítványok azonosító adatait. A Bizottság tájékoztatja erről a többi országot.







III. FEJEZET

Különleges zárak használata

58. cikk

(1) Az illetékes hatóságok engedélyezhetik a főkötelezett számára különleges zárak használatát a szállítóeszközökön vagy a csomagokon, feltéve hogy az illetékes hatóságok jóváhagyják a zárakat, mint amelyek megfelelnek a II. mellékletben meghatározott jellemzőknek.

(2) A főkötelezett a használatban lévő zárak számát, típusát és jelzését az árutovábbítási nyilatkozat adatai között szerepelteti. A főkötelezettnek legkésőbb az áruk kiadásakor fel kell helyeznie a vámzárakat.







IV. FEJEZET

Az előírt szállítási útvonal alóli mentesség

59. cikk

Az illetékes hatóságok mentességet biztosíthatnak az előírt szállítási útvonal alól azon főkötelezettnek, aki biztosítja, hogy az illetékes hatóságok mindenkor megbizonyosodhatnak az érintett szállítmány helyéről.







V. FEJEZET

Engedélyezett feladói státus

60. cikk

Engedélyezett feladó

Az áruknak és a vonatkozó árutovábbítási nyilatkozatnak az indító vámhivatalban vagy más engedélyezett helyen való bemutatása nélkül egységes árutovábbítási műveleteket végrehajtani szándékozó személyek számára biztosítható az engedélyezett feladói státus.

Ezt az egyszerűsítést csak azoknak a személyeknek lehet biztosítani, akik jogosultak az összkezesség használatára, vagy akik biztosítéknyújtás alóli mentességet kaptak.

61. cikk

Az engedély tartalma

Az engedélynek különösen a következőket kell meghatároznia:

a) a jövőbeli egységes árutovábbítási műveletekért felelős indító vámhivatalt vagy vámhivatalokat;

b) azt, hogy az illetékes hatóságoknak mennyi idő áll rendelkezésére az árutovábbítási nyilatkozatnak az engedélyezett feladó által történő benyújtása után ahhoz, hogy szükség esetén az áruk kiadása előtt elvégezhessék az ellenőrzéseket;

c) végrehajtandó azonosítási intézkedéseket. E célból az illetékes hatóságok előírhatják, hogy a szállítóeszközöket vagy a csomagokat az engedélyezett feladó által felhelyezett, az illetékes hatóságok által a II. mellékletben meghatározott jellemzőknek megfelelő, jóváhagyott különleges vámzárakkal kell ellátni;

d) a kizárt árukategóriákat és árumozgásokat.

62. cikk

Alakiságok az áruk elindításakor

Az engedélyezett feladó árutovábbítási nyilatkozatot nyújt be az indító vámhivatalnak. Az áruk kiadására nem kerülhet sor a 61. cikk b) pontjában előírt határidő vége előtt.

63. cikk

Kötelező megjegyzések

Az engedélyezett feladó szükség esetén a következő adatokat viszi be a számítógépes rendszerbe:

— a vámzárak számát, típusát és jelölését,

— adott esetben, a 26. cikk (2) bekezdése rendelkezéseinek megfelelően előírt szállítási útvonalat,

— az áruknak a rendeltetési vámhivatalban való bemutatására a 29. cikknek megfelelően előírt határidőt.







VI. FEJEZET

Engedélyezett címzetti státus

64. cikk

Engedélyezett címzett

(1) Azoknak a személyeknek, akik a helyiségükben vagy területükön vagy más meghatározott helyen szándékoznak az egységes árutovábbítási eljárás alá vont árukat fogadni anélkül, hogy akár az árukat, akár az árutovábbítási kísérőokmányt be kellene mutatniuk a rendeltetési vámhivatalban, engedélyezhető az engedélyezett címzetti státus.

(2) A szállítmányt kísérő árutovábbítási kísérőokmánynak a sértetlen árukkal együtt az előírt határidőn belül az engedélyezett címzett részére a helyiségükbe vagy területükre vagy az engedélyben meghatározott helyre történő leszállításával, és az azonosítási intézkedések teljes mértékben történő betartásával a főkötelezett teljesíti a 8. cikk (1) bekezdésének a) pontja szerinti kötelezettségeit, és az egységes árutovábbítási eljárás befejezettnek tekintendő.

(3) A fuvarozó kérésére az engedélyezett címzett a (2) bekezdésnek megfelelően leszállított összes szállítmány tekintetében kiállítja a bemutatási igazolást, amelyre a 38. cikket értelemszerűen alkalmazni kell.

65. cikk

Kötelezettségek

(1) Amikor az áruk megérkeznek a helyiségükbe vagy területükre vagy az engedélyben megjelölt helyre, az engedélyezett címzett köteles: a) haladéktalanul tájékoztatni az illetékes rendeltetési vámhivatalt az áruk megérkezéséről, az „érkezési értesítés” üzenet révén, amely tartalmazza a szállítás során bekövetkezett eseményeket; b) megvárni a „kirakodási engedély” üzenetet, mielőtt a kirakodáshoz hozzálátna; c) miután a „kirakodási engedély” üzenetet megkapta, elküldeni a rendeltetési vámhivatalnak, legkésőbb az áruk beérkezésétől számított harmadik napon a „kirakodási megjegyzések” üzenetet, amely tartalmaz minden eltérést, az engedélyben rögzített eljárással összhangban; d) a rendeltetési vámhivatal rendelkezésére bocsátani vagy hozzá eljuttatni az árukat kísérő árutovábbítási kísérőokmány másolatát, az engedélyben megadott rendelkezéseknek megfelelően.

(2) A rendeltetési vámhivatal az „ellenőrzés eredménye” üzenetet alkotó adatokat beviszi a számítógépes rendszerbe.

66. cikk

Az engedély tartalma

(1) Az engedélynek különösen a következőket kell meghatároznia: a) az engedélyezett címzett által fogadott árukért felelős rendeltetési vámhivatalt vagy vámhivatalokat; b) azt a határidőt, amelyen belül az engedélyezett címzett a rendeltetési vámhivataltól a „kirakodási engedély” üzenet révén megkapja az „előzetes érkezési jelentés” üzenet adatait, a 37. cikk (2) bekezdésének értelemszerű alkalmazása céljából; c) a kizárt árukategóriákat és árumozgásokat.

(2) Az illetékes hatóságok az engedélyben meghatározzák, hogy szükség van-e a rendeltetési vámhivatal részéről bármilyen intézkedésre azelőtt, hogy az engedélyezett címzett rendelkezhetne a beérkezett árukról.







VII. FEJEZET

A vasúton vagy konténerben szállított árukra vonatkozó egyszerűsített eljárások







1. Szakasz







A vasúti áruszállításra vonatkozó általános rendelkezések

67. cikk

Hatály

Az egységes árutovábbítási eljárás alakiságait a 68–79., a 95. és a 96. cikkek rendelkezései szerint egyszerűsítik a vasúttársaságok által, a „CIM fuvarlevél és expresszárulevél” (a továbbiakban: „CIM fuvarlevél”) révén szállított áruk esetében.

68. cikk

A felhasznált okmány jogi értéke

A CIM fuvarlevél egyenértékű az árutovábbítási nyilatkozattal.

69. cikk

A nyilvántartások ellenőrzése

Minden ország vasúttársasága a központi elszámolási hivatalában vagy hivatalaiban vezetett nyilvántartásait országa illetékes hatóságainak, azok ellenőrzése végett, rendelkezésre bocsátja.

70. cikk

Főkötelezett

(1) Az a vasúttársaság, amely az árut az egységes árutovábbítási nyilatkozatként szolgáló CIM fuvarlevéllel történő fuvarozásra átveszi, ezen árutovábbítási művelet főkötelezettje lesz.

(2) Annak az országnak a vasúttársasága, amelynek területén keresztül az áruszállítás a szerződő felek országaiba belép, főkötelezetté válik a harmadik ország vasútján való szállításra elfogadott árukkal kapcsolatos műveletek tekintetében.

71. cikk

Címke

A vasúttársaságok úgy járnak el, hogy az egységes árutovábbítási eljárás szerint teljesített szállításokat címkékkel látják el, amelyeken a III. függelék B11. mellékletében található minta szerinti piktogram szerepel.

A címkéket felrakják a CIM fuvarlevélre, valamint a kocsira is, amennyiben zárt rakományról van szó, vagy a csomagra vagy csomagokra az egyéb esetekben.

Az első albekezdésben említett címkét helyettesítheti zöldtintás bélyegző alkalmazása, amely a III. függelék B1. mellékletében szereplő piktogramot ábrázolja.

72. cikk

A szállítási szerződés módosítása

Abban az esetben, ha a szállítási szerződés módosítása azzal a hatással jár, hogy:

— az egyik szerződő fél területén belül fejeződik be egy szállítás, amelynek a jelzett szerződő fél országán kívül kellett volna befejeződnie, vagy

— az egyik szerződő fél országán kívül fejeződik be egy szállítás, amelynek a jelzett szerződő fél országán belül kellett volna befejeződnie,

akkor a vasúttársaságok a módosított szerződést csak az indító vámhivatal előzetes engedélyével teljesíthetik.

Minden egyéb esetben a vasúttársaságok teljesíthetik a módosított szerződést; a bekövetkezett módosításról az indító vámhivatalt haladéktalanul értesítik.







A szerződő felek közötti áruforgalom

73. cikk

A CIM fuvarlevél használata

(1) Amennyiben egy szállítás, amelyre az egységes árutovábbítási eljárás alkalmazandó, a szerződő felek területén indul és ott is kell befejeződnie, a CIM fuvarlevelet az indító vámhivatalban kell bemutatni.

(2) Amennyiben az áruk a Közösség egyik pontja és egy másik pontja között mozognak, amelynek során egy vagy több EFTA-ország területét érintik, az indító vámhivatal a CIM fuvarlevél 1., 2. és 3. példányán a vám számára fenntartott rovatban jól láthatóan feljegyzi: — a „T1” jelzést, ha az árukat a T1 eljárás szerint szállítják, — a „T2” vagy „T2F” jelzést, szükség szerint, ha az árukat a T2 eljárás szerint szállítják, amennyiben a közösségi rendelkezések szerint ennek a jelzésnek a bejegyzése kötelező. A „T2” vagy „T2F” jelzést az indító vámhivatal bélyegzőjének alkalmazása hitelesíti.

(3) Amennyiben az árukat a Közösségen belüli indító hivataltól elhagyva egy EFTA-országban lévő rendeltetési helyre szállítják, az indító vámhivatal a CIM fuvarlevél 1., 2. és 3. példányán a vám számára fenntartott rovatban jól láthatóan feljegyzi a „T1” jelzést, ha az áruk szállítása a T1 eljárás szerint történik.

(4) A (2) és a (3) bekezdésben említett esetektől eltekintve azokat az árukat, amelyek a Közösség egyik pontjáról egy másik pontjára egy vagy több EFTA-ország területét érintve szállítják, valamint azokat az árukat, amelyek szállítása a Közösséget elhagyva egy EFTA-országon belüli rendeltetési helyre irányul, a Közösség egyes tagállamai által megállapított szabályok szerint, az indító pályaudvartól a rendeltetési pályaudvarig terjedő teljes útvonal egészére a T2 eljárás alá vonják, anélkül, hogy az indító vámhivatalban az ezekre az árukra vonatkozó CIM fuvarlevelet be kellene mutatni. Ha olyan árukról van szó, amelyeket a Közösség egyik pontjáról egy másikra egy vagy több EFTA-ország érintésével szállítják, a 71. cikkben említett címkéket nem kell felhelyezni.

(5) Azokat az árukat, amelyek szállítása egy EFTA-országban kezdődik meg, a T1 eljárás alá vontnak kell tekinteni. Mindazonáltal, ha az áruk szállításának a T2 eljárás szerint kell végbemennie, az egyezmény 2. cikke (3) bekezdésének b) pontjában foglalt rendelkezéseknek megfelelően, az indító vámhivatal a CIM fuvarlevél 3. példányán jelzi, hogy azoknak az áruknak a szállítása, amelyekre ez az okmány vonatkozik, a T2 eljárás szerint történik; e célból jól láthatóan feltünteti a „T2” vagy „T2F” jelzést, szükség szerint, valamint az indító vámhivatal bélyegzőjét és az illetékes tisztviselő aláírását a vám számára fenntartott rovatban. A T1 eljárás szerint szállított áruk tekintetében a „T1” jelzést az okmányon nem kell feltüntetni.

(6) A CIM fuvarlevél minden példányát vissza kell adni az érdekeltnek.

(7) Bármely EFTA-ország előírhatja, hogy a T1 eljárás szerint szállított áruk szállíthatók a T1 eljárás szerint, anélkül, hogy a CIM fuvarlevelet az indító vámhivatalnak be kellene mutatni.

(8) Ami a (2), (3) és (5) bekezdésekben említett árukat illeti, a rendeltetési vámhivatal szerepét az a vámhivatal látja el, amelynek illetékességébe a rendeltetési pályaudvar tartozik. Mindazonáltal, amennyiben egy köztes pályaudvaron az árukat szabad forgalomba bocsátják vagy egy másik eljárás alá vonják, a rendeltetési vámhivatal szerepét az a vámhivatal tölti be, amelynek illetékességébe ez a pályaudvar tartozik. Ami azokat az árukat illeti, amelyeket a Közösség egyik pontjáról egy másikra egy vagy több EFTA-ország érintésével szállítanak, a (4) bekezdésben említett feltételek szerint, a rendeltetési vámhivatalban semmiféle alakiságot nem kell elvégezni.

74. cikk

Azonosítási intézkedések

Általában, és a vasúttársaságok által alkalmazott azonosítási intézkedéseket figyelembe véve, az indító vámhivatal nem helyez el vámzárakat a szállítóeszközökön vagy a csomagokon.

75. cikk

A CIM fuvarlevél különböző példányainak használata

(1) Azokat az eseteket kivéve, amikor az árukat a Közösség egyik pontja és egy másik pontja között szállítják, amelynek során egy vagy több EFTA-ország területét érintik, a rendeltetési vámhivatal felett joghatóságot gyakorló ország vasúttársasága megküldi a CIM fuvarlevél 2. és 3. példányát e vámhivatalnak.

(2) A rendeltetési vámhivatal haladéktalanul visszajuttatja a lebélyegzett 2. lapot a vasúttársaságnak, a 3. lapot pedig megtartja.







Harmadik országok felé irányuló vagy onnan származó szállítások

76. cikk

Harmadik országokba történő szállítások

(1) Amennyiben egy szállítás a szerződő felek területén kezdődik és ezek területén kívül kell befejeződnie, a 73. és a 74. cikkek rendelkezéseit kell alkalmazni.

(2) A rendeltetési vámhivatal szerepét az a vámhivatal látja el, amelynek illetékességébe az a határátlépési pályaudvar tartozik, ahol az árutovábbításban lévő áruk a szerződő felek területét elhagyják.

(3) A rendeltetési vámhivatalnál semmilyen alakiságot nem kell teljesíteni.

77. cikk

Harmadik országokból történő szállítások

(1) Amennyiben egy szállítás a szerződő felek területén kívül kezdődik és ezek területén belül fejeződik be, az indító vámhivatal szerepét az a vámhivatal látja el, amelynek illetékességébe az a határátlépési pályaudvar tartozik, ahol az áruk a szerződő felek területére belépnek. Az indító vámhivatalnál semmilyen alakiságot nem kell teljesíteni.

(2) A rendeltetési vámhivatal szerepét az a vámhivatal látja el, amelynek illetékességébe a rendeltetési pályaudvar tartozik. Mindazonáltal, amennyiben egy köztes pályaudvaron az árukat szabad forgalomba bocsátják vagy egy másik vámeljárás alá vonják, a rendeltetési vámhivatal szerepét az a vámhivatal tölti be, amelynek illetékességébe ez a pályaudvar tartozik. A rendeltetési vámhivatalban a 75. cikkben előírt alakiságokat kell elvégezni.

78. cikk

A szerződő felek területén átmenő szállítások

(1) Amennyiben egy szállítás a szerződő felek területén kívül kezdődik és azon kívül kell befejeződnie, az indító vámhivatal és a rendeltetési vámhivatal szerepét ellátó vámhivatalok azok, amelyeket a 77. cikk (1) bekezdése, illetve a 76. cikk (2) bekezdése említ.

(2) Az indító és a rendeltetési vámhivataloknál semmilyen alakiságot nem kell teljesíteni.

79. cikk

Az áruk vámjogi helyzete

A 77. cikk (1) bekezdésében vagy a 78. cikk (1) bekezdésében említett szállítás tárgyát képező árukat a T1 eljárás szerint szállítottnak kell tekinteni, kivéve ha ezen áruk közösségi helyzete a II. függelék rendelkezéseinek megfelelően megállapítható.







2. Szakasz







Konténerekben történő szállítások

80. cikk

Hatály

Az egységes árutovábbítási eljárás alakiságait a 81–96. cikkek rendelkezései szerint egyszerűsítik a vasúttársaságok által a fuvarozási vállalatok közvetítésével konténerekben, az átadási jegyzékek révén (e függelékben a továbbiakban „TR átadási jegyzék”) történő szállítások esetében. Az ilyen szállítások adott esetben magukban foglalják ezeknek a szállítmányoknak a fuvarozási vállalatok által, a vasúttól különböző szállítási módokkal történő szállítását, a feladó országban az ebben az országban található indító pályaudvarig és a rendeltetési országban az ebben az országban található rendeltetési pályaudvartól, valamint az olyan tengeri szállítást, amelyre e két pályaudvar között kerül sor.

81. cikk

Fogalommeghatározások

A 80–96. cikkek alkalmazásában:

1. „fuvarozási vállalat”: a vasúttársaságok által társas vállalkozási formában létrehozott vállalkozás, amelynek maguk is tagjai, amely vállalkozást az áruknak konténerekben, TR átadási jegyzékkel történő szállítása céljából alapították;

2. „konténer”: áruk szállítására szolgáló eszköz, amely: — tartós minőségű, — kifejezetten az áruknak a rakomány megbontása nélkül, egy vagy több szállítási módon történő szállításának könnyítésére tervezték, — úgy tervezték, hogy könnyen csatolható és/vagy kezelhető legyen, — úgy tervezték, hogy megfelelően lehessen zárral ellátni, amennyiben ezt a 89. cikk alkalmazása megköveteli, — mérete olyan, hogy az alaplap négy külső sarka által bezárt terület legalább 7 négyzetméter;

3. „TR átadási jegyzék”: az olyan szállítási szerződésből álló okmány, amelyben a fuvarozási vállalat megállapodik, hogy egy