02015R2447 — HU — 21.04.2018 — 002.004

Ez a dokumentum kizárólag tájékoztató jellegű és nem vált ki joghatást. Az EU intézményei semmiféle felelősséget nem vállalnak a tartalmáért. A jogi aktusoknak – ideértve azok bevezető hivatkozásait és preambulumbekezdéseit is – az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzétett és az EUR-Lex portálon megtalálható változatai tekintendők hitelesnek. Az említett hivatalos szövegváltozatok közvetlenül elérhetők az ebben a dokumentumban elhelyezett linkeken keresztül

Módosította:





Helyesbítette:









▼B

A BIZOTTSÁG (EU) 2015/2447 VÉGREHAJTÁSI RENDELETE

(2015. november 24.)

az Uniós Vámkódex létrehozásáról szóló 952/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet egyes rendelkezéseinek végrehajtására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról







I. CÍM

ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK







1. FEJEZET

A vámjogszabályok alkalmazási köre, a vám küldetése és fogalommeghatározások

1. cikk

Fogalommeghatározások

(1) E rendelet alkalmazásában az (EU) 2015/2446 felhatalmazáson alapuló rendelet ( 1 ) 1. cikkében rögzített fogalommeghatározások alkalmazandók.

(2) E rendelet alkalmazásában:

(1) „kézipoggyász” : légi közlekedés esetében az a poggyász, amit a természetes személy a légi jármű utasterébe fel-, majd onnan levisz;

(2) „vám elé állítás helye szerinti vámhivatal” : az áruk vám elé állításának helyén illetékes vámhivatal;

(3) „feladott poggyász” : légi közlekedés esetében az a poggyász, amelyet az indulási repülőtéren adtak fel, és az a természetes személy számára sem a repülés alatt, sem – amennyiben releváns – az esetleges közbülső leszállások alatt nem hozzáférhető;

(4) „azonos áruk” : a vámérték megállapításával összefüggésben olyan, ugyanabban az országban előállított áruk, amelyek minden tekintetben megegyeznek, beleértve a fizikai tulajdonságokat, a minőséget és a hírnevet is. A meghatározásnak egyébként megfelelő áruk kisebb megjelenésbeli eltérései nem zárják ki, hogy ezeket az árukat azonosnak tekintsék;

(5) „uniós nemzetközi repülőtér” : bármely uniós repülőtér, amely – a vámhatóságok erre irányuló engedélye alapján – jóváhagyással rendelkezik az Unió vámterületén kívüli területekkel légi közlekedés bonyolítására;

(6) „Unión belüli légi járat” : légi jármű két uniós repülőtér közötti, közbülső leszállás nélküli mozgása, amely nem kezdődik és nem végződik nem uniós repülőtéren;

(7) „fő feldolgozott termékek” : azok a feldolgozott termékek, amelyek esetében megadták az aktív feldolgozásra vonatkozó engedélyt;

(8) „marketingtevékenység” : a vámérték megállapításával összefüggésben a szóban forgó áru reklámozásával, marketingjével és eladásának ösztönzésével, valamint az árura vonatkozó jótállással és szavatossággal kapcsolatos valamennyi tevékenység;

(9) „másodlagos feldolgozott termékek” : azok a fő feldolgozott termékeken kívüli feldolgozott termékek, amelyek a feldolgozási művelet szükségszerű melléktermékei;

(10) „üzleti vagy turisztikai célú légi jármű” : olyan utazásokra szánt magán légi jármű, amelynek útvonalát a használók határozzák meg;

(11) „III. típusú közvámraktár” : olyan vámraktár, amelyet a vámhatóság üzemeltet.

(12) „helyhez kötött szállítóberendezés” : műszaki eszköz, amelyet olyan áruk folyamatos szállítására használnak, mint például az elektromos áram, gáz vagy olaj;

(13) „átléptető vámhivatal” : a következők valamelyike: a) az Unió vámterületéről való kilépés helye szerint illetékes vámhivatal, amennyiben az áruk ezt a területet árutovábbítási művelet során egy, az egységes árutovábbítási országtól eltérő, Unió vámterületén kívüli területtel közös határon keresztül hagyják el; b) az Unió vámterületére való belépés helye szerint illetékes vámhivatal, amikor az áruk az árutovábbítási művelet során egy az Unió vámterületén kívüli területen is áthaladnak;

(14) „hasonló áruk” : a vámérték megállapításával összefüggésben olyan, ugyanabban az országban előállított áruk, amelyek bár nem minden tekintetben egyeznek meg, de hasonló tulajdonságokkal rendelkeznek és hasonló összetevő anyagokból állnak, ami lehetővé teszi, hogy megfeleljenek ugyanazon funkcióknak és a kereskedelemben egymással helyettesíthetők legyenek; az áruk hasonlóságának megállapításakor a figyelembe veendő tényezők közé tartozik azok minősége, hírneve és az, hogy rendelkeznek-e védjeggyel.







2. FEJEZET

A személyek vámjogszabályok szerinti jogai és kötelezettségei







1. szakasz

Információnyújtás







1. alszakasz

A közös adatszolgáltatási követelményekhez, adatcseréhez és -tároláshoz kapcsolódó formátumok és kódok

▼M1

2. cikk

A közös adatszolgáltatási követelményekhez kapcsolódó formátumok és kódok

(A Vámkódex 6. cikkének (2) bekezdése)

(1) A kérelmekhez és határozatokhoz szükséges információcserével és adattárolással összefüggésben a Vámkódex 6. cikkének (2) bekezdésében és az (EU) 2015/2446 felhatalmazáson alapuló rendelet 2. cikkében említett közös adatszolgáltatási követelményekhez kapcsolódó formátumokat és kódokat e rendelet A. melléklete határozza meg.

(2) Az árunyilatkozatokhoz, az értesítésekhez és a vámjogi státus igazolásához szükséges információcserével és adattárolással összefüggésben a Vámkódex 6. cikkének (2) bekezdésében és az (EU) 2015/2446 felhatalmazáson alapuló rendelet 2. cikkében említett közös adatszolgáltatási követelményekhez kapcsolódó formátumokat és kódokat e rendelet B. melléklete határozza meg.

(3) E cikk (1) bekezdésétől eltérve a kötelező érvényű tarifális felvilágosítás (KTF) rendszerének és a Felügyelet 2 rendszernek az (EU) 2016/578 bizottsági végrehajtási határozat ( 2 ) mellékletében említett korszerűsítése első szakaszának telepítési időpontjáig a KTF-kérelmekre és -határozatokra vonatkozóan az e rendelet A. mellékletében előírt formátumok és kódok nem alkalmazandók, és az (EU) 2016/341 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet ( 3 ) 2–5. mellékletében meghatározott formátumokat és kódokat kell alkalmazni.

E cikk (1) bekezdésétől eltérve az engedélyezett gazdálkodók (AEO) rendszerének az (EU) 2016/578 végrehajtási határozat mellékletében említett korszerűsítése időpontjáig az AEO-kérelmekre és -engedélyekre vonatkozóan az e rendelet A. mellékletében előírt formátumok és kódok nem alkalmazandók, és az (EU) 2016/341 felhatalmazáson alapuló rendelet 6. és 7. mellékletében meghatározott formátumokat és kódokat kell alkalmazni.

(4) E cikk (2) bekezdésétől eltérve az (EU) 2016/341 felhatalmazáson alapuló rendelet 1. mellékletében felsorolt informatikai rendszerek esetében az (EU) 2016/578 végrehajtási határozat mellékletében említett megfelelő informatikai rendszerek telepítésének, illetve korszerűsítésének időpontjáig az e rendelet B. mellékletében meghatározott, közös adatszolgáltatási követelményekhez kapcsolódó formátumok és kódok nem alkalmazandók.

Az (EU) 2016/341 felhatalmazáson alapuló rendelet 1. mellékletében felsorolt informatikai rendszerek esetében az (EU) 2016/578 végrehajtási határozat mellékletében említett megfelelő informatikai rendszerek telepítésének, illetve korszerűsítésének időpontjáig az árunyilatkozatokhoz, az értesítésekhez és a vámjogi státus igazolásához szükséges információcserére és adattárolásra az (EU) 2016/341 felhatalmazáson alapuló rendelet 9. mellékletében megállapított formátumokat és kódokat kell alkalmazni.

(5) Az (EU) 2016/578 végrehajtási határozat mellékletében említett Uniós Vámkódex – vámhatósági határozatok rendszer telepítésének időpontjáig a vámhatóságok dönthetnek úgy, hogy az e rendelet A. mellékletében megállapított formátumok és kódok helyett azoktól eltérő formátumokat és kódokat kell alkalmazni a következő kérelmek és engedélyek esetében:

a) az áru vámértékének részét képező összegek meghatározásának egyszerűsítésére vonatkozó kérelmek és engedélyek;

b) az összkezesség nyújtására vonatkozó kérelmek és engedélyek;

c) a halasztott fizetésre vonatkozó kérelmek és engedélyek;

d) az átmeneti megőrzési létesítmények üzemeltetésére vonatkozó kérelmek és engedélyek a Vámkódex 148. cikkében említettek szerint;

e) a menetrend szerinti tengeri árufuvarozó járatokra vonatkozó kérelmek és engedélyek;

f) az engedélyes kibocsátóra vonatkozó kérelmek és engedélyek;

g) engedélyes banánmérlegelő státusra vonatkozó kérelmek és engedélyek;

h) önértékelésre vonatkozó kérelmek és engedélyek;

i) a TIR-műveletek engedélyezett címzetti státusára vonatkozó kérelmek és engedélyek;

j) az uniós árutovábbítási eljáráshoz kapcsolódó engedélyezett feladói státusra vonatkozó kérelmek és engedélyek;

k) az uniós árutovábbítási eljáráshoz kapcsolódó engedélyezett címzetti státusra vonatkozó kérelmek és engedélyek;

l) különleges zárak használatára vonatkozó kérelmek és engedélyek;

m) csökkentett adattartalmú árutovábbítási árunyilatkozat használatára vonatkozó kérelmek és engedélyek;

n) elektronikus fuvarokmány vám-árunyilatkozatként való használatára vonatkozó kérelmek és engedélyek.

(6) Az Uniós Vámkódex – vámhatósági határozatok rendszer telepítésének időpontjáig a vámhatóságok megengedhetik az (EU) 2016/341 felhatalmazáson alapuló rendelet 12. mellékletében meghatározott, a kérelmekre és engedélyekre vonatkozó közös adatszolgáltatási követelményekhez kapcsolódó formátumok és kódok használatát az e rendelet A. mellékletében megállapított adatszolgáltatási követelmények helyett a következő kérelmek és engedélyek esetében:

a) az egyszerűsített árunyilatkozat használatára vonatkozó kérelmek és engedélyek;

b) a központi vámkezelésre vonatkozó kérelmek és engedélyek;

c) a nyilatkozattevő nyilvántartásába való bejegyzésre vonatkozó kérelmek és engedélyek;

d) aktív feldolgozás alkalmazására vonatkozó kérelmek és engedélyek;

e) passzív feldolgozás alkalmazására vonatkozó kérelmek és engedélyek;

f) meghatározott célra történő felhasználás alkalmazására vonatkozó kérelmek és engedélyek;

g) ideiglenes behozatal alkalmazására vonatkozó kérelmek és engedélyek;

h) vámraktározás céljára szolgáló raktározási létesítmények üzemeltetésére vonatkozó kérelmek és engedélyek.

(7) A (6) bekezdésben foglaltak ellenére az Uniós Vámkódex – Automatizált Kiviteli Rendszer (AES) telepítésének vagy a nemzeti importrendszerek korszerűsítésének az (EU) 2016/578 végrehajtási határozat mellékletében említett időpontjaiig – amennyiben az engedély iránti kérelem az (EU) 2015/2446 felhatalmazáson alapuló rendelet 163. cikkének (1) bekezdése szerinti vám-árunyilatkozaton alapul – az (EU) 2016/341 felhatalmazáson alapuló rendelet 12. mellékletében meghatározott formátumokat és kódokat kell alkalmazni a kérelemhez szükséges kiegészítő adatelemek tekintetében.

▼B

3. cikk

Elektronikus rendszerek biztonsága

(A Vámkódex 16. cikkének (1) bekezdése)

(1) Az elektronikus rendszereknek a Vámkódex 16. cikke (1) bekezdése szerinti kifejlesztése, fenntartása és alkalmazása során a tagállamok megfelelő biztonsági intézkedéseket állapítanak meg és tartanak fenn a különféle rendszerek hatékony, megbízható és biztonságos működtetése érdekében. Biztosítják továbbá az adatok forrásának ellenőrzését, valamint az adatoknak az illetéktelen hozzáféréssel, az adatvesztéssel, a megváltoztatással vagy a megsemmisüléssel szembeni védelmét célzó intézkedéseket.

(2) Az adatok minden bevitelét, módosítását vagy törlését fel kell jegyezni a művelet céljával, pontos időpontjával, valamint az azt végző személy megjelölésével együtt.

(3) A tagállamok tájékoztatják egymást, a Bizottságot, és adott esetben az érintett gazdálkodókat az elektronikus rendszerek biztonsági intézkedéseinek minden tényleges vagy gyanítható megsértéséről.

4. cikk

Az adatok tárolása

(A Vámkódex 16. cikkének (1) bekezdése)

A releváns elektronikus rendszer által validált valamennyi adatot – eltérő rendelkezés hiányában – az azon év végétől számított legalább három naptári évig meg kell őrizni, amelyik évben az adatokat validálták.

5. cikk

Elektronikus rendszerek rendelkezésre állása

(A Vámkódex 16. cikkének (1) bekezdése)

(1) A Bizottság és a tagállamok működtetési megállapodásokat kötnek, amelyekben meghatározzák az elektronikus rendszerek rendelkezésre állására és teljesítményére, valamint az üzletmenet folytonosságára vonatkozó gyakorlati követelményeket.

(2) Az (1) bekezdés szerinti működtetési megállapodásokban mindenekelőtt megfelelő válaszadási idő kerül megállapításra a releváns elektronikus rendszerekben végrehajtott információcsere és -feldolgozás tekintetében.

(3) Az elektronikus rendszereknek állandóan rendelkezésre kell állniuk. Ez a kötelezettség azonban nem alkalmazandó:

a) az (1) bekezdésben említett megállapodásokban – vagy nemzeti szinten, amennyiben nem léteznek ilyen megállapodások – meghatározott elektronikus rendszerek használatához kapcsolódó különös esetekben;

b) vis maior esetén.







2. alszakasz

Személyek nyilvántartásba vétele

6. cikk

Illetékes vámhatóság

(A Vámkódex 9. cikke)

A nyilvántartásba vételért felelős vámhatóságokat a tagállamok jelölik ki. A tagállamok megküldik a Bizottságnak az említett hatóságok nevét és címét. A Bizottság ezeket az információkat közzéteszi az interneten.

7. cikk

Az EORI-számhoz kapcsolódó elektronikus rendszer

(A Vámkódex 16. cikke)

(1) Az EORI-hoz kapcsolódó információcseréhez és adattároláshoz a Vámkódex 16. cikkének (1) bekezdése szerint erre a célra létrehozott elektronikus rendszert (a továbbiakban: EORI-rendszer) kell használni.

Új EORI-szám hozzárendelése vagy a már végrehajtott regisztráció kapcsán tárolt adatok változása esetén az illetékes vámhatóság az említett rendszeren keresztül rendelkezésre bocsátja az információt.

(2) Minden egyes személyhez egyetlen EORI-számot kell hozzárendelni.

(3) Az EORI-rendszerben tárolt adatok formátumát és kódjait a 12-01. melléklet állapítja meg.

(4) E cikk (1) bekezdésétől eltérve a 12-01. mellékletben meghatározott formátumok és kódok nem alkalmazandók a központi EORI-rendszer korszerűsítésének időpontjáig.

A központi EORI-rendszer korszerűsítésének időpontjáig a gazdálkodók és egyéb személyek regisztrálására vonatkozó közös adatszolgáltatási követelmények kódjait ►M1 az (EU) 2016/341 felhatalmazáson alapuló rendelet ◄ 9. melléklete határozza meg.

(5) Amennyiben a tagállamok a 12-01. melléklet 4. pontjában felsorolt adatokat gyűjtenek, kötelesek biztosítani, hogy a 12-01. mellékletben meghatározott formátumokat és kódokat használják.







2. szakasz

A vámjogszabályok alkalmazásával kapcsolatos határozatok







1. alszakasz

A vámhatóságok által hozott határozatok

8. cikk

A meghallgatáshoz való jogra vonatkozó általános eljárás

(A Vámkódex 22. cikkének (6) bekezdése)

(1) A Vámkódex 22. cikke (6) bekezdésének első albekezdésében említett közlés:

a) hivatkozást tartalmaz a vámhatóságok által határozatuk alapjául használni kívánt okmányokra és információkra;

b) meghatározza az érintett személy által álláspontja kifejezésére rendelkezésre álló időtartamot, amely attól a naptól kezdődik, amelyen a közlést megkapta vagy úgy tekintendő, hogy megkapta;

c) hivatkozást tartalmaz az érintett személy azon jogára, hogy – az alkalmazandó rendelkezéseknek megfelelően – hozzáférése legyen az a) pontban említett okmányokhoz és információkhoz.

(2) Ha az érintett személy az (1) bekezdés b) pontjában említett időtartam lejárta előtt kifejezi álláspontját, a vámhatóságok folytathatják a határozathozatalt, kivéve, ha az érintett személy egyidejűleg jelzi arra irányuló szándékát, hogy az előírt időtartamon belül részletesebben kifejezze álláspontját.

9. cikk

A meghallgatáshoz való jogra vonatkozó különös eljárás

(A Vámkódex 22. cikkének (6) bekezdése)

(1) A vámhatóságok a Vámkódex 22. cikke (6) bekezdésének első albekezdésében említett közlést beilleszthetik a megerősítési vagy ellenőrzési folyamatba, amennyiben a következők bármelyike alapján szándékoznak határozatot hozni:

a) az áruk vám elé állítását követő megerősítés eredményei;

b) a vám-árunyilatkozat Vámkódex 191. cikke szerinti megerősítésének eredményei;

c) a Vámkódex 48. cikkében említett, áruátengedést követő ellenőrzés eredményei, amennyiben az áruk még vámfelügyelet alatt állnak;

d) az áruk uniós vámjogi státusára vonatkozó igazolás megerősítésének vagy adott esetben az ilyen igazolás nyilvántartásba vétele vagy az ilyen igazolás záradékolása iránti kérelem megerősítésének eredményei;

e) a származási igazolás vámhatóságok általi kiadása;

f) az olyan áruk ellenőrzésének eredményei, amelyek kapcsán nem nyújtottak be gyűjtő árunyilatkozatot, átmeneti megőrzési árunyilatkozatot, újrakiviteli árunyilatkozatot vagy vám-árunyilatkozatot.

(2) Az (1) bekezdés szerinti közlés esetén az érintett személy:

a) a közléshez az (EU) 2015/2446 felhatalmazáson alapuló rendelet 9. cikke szerint használttal azonos módon haladéktalanul kifejezheti álláspontját; vagy

b) a 8. cikk szerinti közlést kérhet, kivéve az (1) bekezdés f) pontjában említett eseteket.

A vámhatóságoknak tájékoztatniuk kell az érintett személyt erről a két lehetőségről.

(3) Amennyiben a vámhatóságok az érintett személyre nézve hátrányos határozatot hoznak, rögzítik, hogy a szóban forgó személy kifejezte-e álláspontját a (2) bekezdés a) pontjának megfelelően.







2. alszakasz

Kérelem alapján hozott határozatok

10. cikk

A határozatokhoz kapcsolódó elektronikus rendszerek

(A Vámkódex 16. cikkének (1) bekezdése)

(1) Az esetleg több tagállamban hatással járó kérelmekkel és határozatokkal, valamint az eredeti kérelemre vagy határozatra esetleg hatást gyakorló bármely későbbi eseménnyel kapcsolatos információcseréhez és adattároláshoz a Vámkódex 16. cikkének (1) bekezdése szerint e célra létrehozott elektronikus rendszert kell használni.

Az illetékes vámhatóságnak ezen a rendszeren keresztül kell haladéktalanul rendelkezésre bocsátania az információt, legkésőbb az attól az időponttól számított hét napon belül, amikor arról tudomást szerzett.

(2) Az olyan kérelmekkel és határozatokkal kapcsolatos információcseréhez, amelyeknek több tagállamban lehet hatásuk, a Bizottság és a tagállamok által egymással egyetértésben kialakított, uniós szinten összehangolt gazdasági szereplői interfészt kell használni.

(3) E cikk (1) és (2) bekezdése a 2014/255/EU végrehajtási határozat mellékletében említetteknek megfelelően az Uniós Vámkódex – vámhatósági határozatok rendszer telepítési időpontjától kezdődően alkalmazandó.

11. cikk

A kérelmek fogadására kijelölt vámhatóság

(A Vámkódex 22. cikke (1) bekezdésének harmadik albekezdése)

A tagállamok közlik a Bizottsággal a Vámkódex 22. cikke (1) bekezdésének harmadik albekezdésében említett, a kérelmek fogadására kijelölt vámhatóságok jegyzékét. A tagállamok közlik a Bizottsággal az említett jegyzék későbbi módosításait is.

12. cikk

A kérelem befogadása

(A Vámkódex 22. cikkének (2) bekezdése)

(1) Ha a vámhatóság befogad egy az (EU) 2015/2446 felhatalmazáson alapuló rendelet 11. cikkének (1) bekezdése szerinti kérelmet, a szóban forgó kérelem befogadásának dátuma az a nap, amikor a vámhatóság a Vámkódex ►M1 22. cikke (2) bekezdésének második albekezdése ◄ szerinti valamennyi információt megkapta.

(2) Ha a vámhatóság azt állapítja meg, hogy a kérelem nem tartalmazza az összes szükséges információt, ésszerű határidőn belül, amely nem haladja meg a 30 napot, felkéri a kérelmezőt, hogy adja meg a szükséges információkat.

Amennyiben a kérelmező nem nyújtja be a vámhatóságok által kért információt a hatóságok által e célból meghatározott határidőn belül, a kérelmet nem lehet befogadni, és a kérelmezőt erről értesíteni kell.

(3) Amennyiben a kérelmező nem kap arra vonatkozó értesítést, hogy a kérelmet befogadták-e vagy sem, a kérelem befogadottnak tekintendő. A befogadás dátuma a kérelem benyújtásának napja, vagy abban az esetben, ha a kérelmező a vámhatóság kérésére további információkat nyújtott be a (2) bekezdésnek megfelelően, az utolsó információ benyújtásának napja.

13. cikk

A határozatokkal kapcsolatos információk tárolása

(A Vámkódex 23. cikkének (5) bekezdése)

A határozat meghozatalában illetékes vámhatóság a határozat érvényességének zárónapjától számított legalább három évig megőrzi a határozathozatal alapjául szolgáló adatokat és alátámasztó okmányokat.

14. cikk

Vámhatóságok közötti egyeztetés

(A Vámkódex 22. cikke)

(1) Ha a határozat meghozatalában illetékes vámhatóságnak egyeztetnie kell egy másik érintett tagállam vámhatóságával a kedvező határozat meghozatalához szükséges feltételek és kritériumok teljesítéséről, az egyeztetést a szóban forgó határozat meghozatalára előírt határidőn belül kell lefolytatni. A határozat meghozatalában illetékes vámhatóság megállapítja az egyeztetésre vonatkozó határidőt, amely azon a napon kezdődik, amikor az említett vámhatóság közli azokat a feltételeket és kritériumokat, amelyeket az egyeztetésre felkért vámhatóságnak meg kell vizsgálnia.

Amennyiben az első albekezdésben említett vizsgálatot követően az egyeztetésre felkért vámhatóság megállapítja, hogy a kérelmező nem teljesíti a kedvező határozat meghozatalához szükséges feltételek és kritériumok valamelyikét, a kellően dokumentált és indokolt eredményeket továbbítani kell a határozat meghozatalában illetékes vámhatóságnak.

(2) A határozat meghozatalában illetékes vámhatóság a következő esetekben meghosszabbíthatja az egyeztetésre vonatkozóan az (1) bekezdésnek megfelelően megállapított határidőt:

a) amennyiben az elvégzendő vizsgálatok jellege miatt az egyeztetésre felkért hatóság több időt kér;

b) amennyiben a kérelmező az (1) bekezdésben említett feltételek és kritériumok teljesítésének biztosítása érdekében kiigazításokat hajt végre és azokat közli a határozat meghozatalában illetékes vámhatósággal, amely megfelelően tájékoztatja az egyeztetésre felkért vámhatóságot.

(3) Amennyiben az egyeztetésre felkért vámhatóság az (1) és a (2) bekezdésnek megfelelően az egyeztetésre megállapított határidőn belül nem ad választ, az egyeztetés tárgyát képező feltételek és kritériumok teljesítettnek tekintendők.

(4) Az (1) és (2) bekezdésben megállapított egyeztetési eljárás alkalmazható a határozat újraértékelése és nyomon követése céljából is.

15. cikk

Kedvező határozat visszavonása

(A Vámkódex 28. cikke)

Az (EU) 2015/2446 felhatalmazáson alapuló rendelet 16. cikkének (1) bekezdése szerint felfüggesztett határozatot a határozat meghozatalában illetékes vámhatóságnak az említett rendelet 16. cikke (1) bekezdésének b) és c) pontjában említett esetekben vissza kell vonnia, amennyiben a határozat jogosultja az előírt időtartamon belül elmulasztja megtenni a határozat tekintetében megállapított feltételek teljesítéséhez vagy a határozatból fakadó kötelezettségeinek teljesítéséhez szükséges intézkedéseket.







3. alszakasz

Kötelező érvényű felvilágosításra vonatkozó határozatok

16. cikk

Kötelező érvényű felvilágosításra vonatkozó határozat iránti kérelem

(A Vámkódex 22. cikkének (1) bekezdése)

(1) Ha az (EU) 2015/2446 felhatalmazáson alapuló rendelet 19. cikkének (1) bekezdése szerinti, kötelező érvényű felvilágosításra vonatkozó határozat iránti kérelem kerül benyújtásra a kérelmező letelepedésének helye szerinti tagállamtól eltérő tagállamban, az a vámhatóság, amelynek a kérelmet benyújtották, a kérelem befogadásától számított hét napon belül értesíti a kérelmező letelepedésének helye szerinti tagállam vámhatóságát.

Amennyiben az értesítést átvevő vámhatóság olyan információ birtokában van, amelyet a kérelem feldolgozása szempontjából relevánsnak tart, a lehető leghamarabb, de legkésőbb az értesítés dátumától számított 30 napon belül továbbítja ezt az információt annak a vámhatóságnak, amelyhez a kérelmet benyújtották.

(2) A kötelező érvényű tarifális felvilágosításra vonatkozó határozat (KTF-határozat) iránti kérelem csak olyan árukra vonatkozhat, amelyek hasonló tulajdonságokkal rendelkeznek, és amelyek eltérései tarifális besorolásuk céljából nem relevánsak.

(3) A kötelező érvényű származási felvilágosításra vonatkozó határozat (KSZF-határozat) iránti kérelem csak egy típusú árukra és a származás megállapítása szempontjából egy körülménycsoportra vonatkozhat.

(4) A Vámkódex 33. cikke (1) bekezdése második albekezdésének a) pontjában a KTF-határozat iránti kérelemmel kapcsolatban meghatározott követelménynek való megfelelés biztosítása céljából az (EU) 2015/2446 felhatalmazáson alapuló rendelet 19. cikkének (1) bekezdésében említett vámhatóság ellenőrzést végez az e rendelet 21. cikkében említett elektronikus rendszerben és nyilvántartja ezen ellenőrzések eredményeit.

17. cikk

Meglévő KTF-határozattal való összhang

(A Vámkódex 22. cikkének (3) bekezdése)

A határozat meghozatalában illetékes vámhatóság – az általa kiadni szándékozott KTF-határozat és a korábban kiadott határozatok összhangjának biztosításához – ellenőrzést végez a 21. cikkben említett elektronikus rendszerben és nyilvántartja ezen ellenőrzések eredményeit.

18. cikk

Értesítés a KSZF-határozatról

(A Vámkódex 6. cikkének (3) bekezdése)

(1) Amennyiben a határozat meghozatalában illetékes vámhatóság az elektronikus adatfeldolgozási eljárástól eltérő módon értesíti a kérelmezőt a KSZF-határozatról, a 12-02. mellékletben meghatározott nyomtatványt kell használnia.

(2) Amennyiben a határozat meghozatalában illetékes vámhatóság az elektronikus adatfeldolgozási eljárás alkalmazásával értesíti a kérelmezőt a KSZF-határozatról, az említett határozatnak a 12-02. mellékletben meghatározott formátumban nyomtathatónak kell lennie.

19. cikk

KSZF-határozatokkal kapcsolatos adatok cseréje

(A Vámkódex 23. cikkének (5) bekezdése)

(1) A vámhatóságok negyedévente továbbítják a Bizottságnak a KSZF-határozatok releváns adatait.

(2) A Bizottság az (1) bekezdésnek megfelelően kapott adatokat valamennyi tagállam vámhatóságának rendelkezésére bocsátja.

20. cikk

A KTF-határozatok nyomon követése

(A Vámkódex 23. cikkének (5) bekezdése)

Amennyiben a vámalakiságokat a KTF-határozat által érintett áruk tekintetében a KTF-határozat jogosultja vagy az érdekében eljáró személy teljesíti, ezt a KTF-határozat hivatkozási számának feltüntetésével jelezni kell a vám-árunyilatkozatban.

21. cikk

A kötelező érvényű tarifális felvilágosításhoz kapcsolódó elektronikus rendszer

(A Vámkódex 16. cikkének (1) bekezdése és 23. cikkének (5) bekezdése)

(1) A kötelező érvényű tarifális felvilágosítás iránti kérelmekkel és határozatokkal, valamint az eredeti kérelemre vagy határozatra esetleg hatást gyakorló bármely későbbi eseménnyel kapcsolatos információcseréhez és adattároláshoz a Vámkódex 16. cikkének (1) bekezdése szerint erre a célra létrehozott elektronikus rendszert kell használni.

Az illetékes vámhatóságnak ezen a rendszeren keresztül kell haladéktalanul rendelkezésre bocsátania az információt, legkésőbb az attól az időponttól számított hét napon belül, amikor arról tudomást szerzett.

(2) Az (1) bekezdésben említett információn túlmenően:

a) az e rendelet 55. cikkében említett felügyeletnek ki kell terjednie azokra az adatokra, amelyek a KTF-határozatok használatának ellenőrzése szempontjából relevánsak;

b) az a vámhatóság, amely átvette a kérelmet és meghozta a KTF-határozatot, az (1) bekezdésben meghatározott rendszeren keresztül közli, ha a KTF-határozat tekintetében további felhasználhatósági időtartamot hagytak jóvá, feltünteti a további felhasználhatóság időtartamának végét és az időtartam által érintett áruk mennyiségét.

(3) A Bizottság rendszeresen tájékoztatja a tagállamokat a (2) bekezdés a) pontjában említett nyomon követés eredményeiről, hogy segítse a vámhatóságok által a kötelező érvényű tarifális felvilágosításból származó kötelezettségeknek való megfelelésre vonatkozóan végzett nyomon követést.

(4) A kötelező érvényű tarifális felvilágosítás iránti kérelmekkel és határozatokkal kapcsolatos információcseréhez a Bizottság és a tagállamok által egymással egyetértésben kialakított, uniós szinten összehangolt gazdasági szereplői interfészt kell használni.

(5) A vámhatóságok a kötelező érvényű tarifális felvilágosításra vonatkozó határozatok iránti kérelmek feldolgozása során feltüntetik a kérelem státusát az (1) bekezdésben említett rendszerben.

(6) E cikk (1) bekezdésétől eltérve a tagállamok az ott említett rendszer 2014/255/EU végrehajtási határozat mellékletével összhangban történő korszerűsítésének időpontjáig a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló 2913/92/EGK tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó rendelkezések megállapításáról szóló 2454/93/EGK bizottsági rendelet ( 4 ) 8. cikkének (3) bekezdésében meghatározott bizottsági központi adatbázist használják.

(7) Az e cikk (1) bekezdésében említett rendszer, valamint az e rendelet 56. cikkében említett rendszer korszerűsítése első szakaszának telepítési időpontjáig a vámhatóságok a KTF-határozatok használatának ellenőrzését a vámellenőrzéseknek vagy az áruátengedést követő ellenőrzéseknek a Vámkódex 46. cikkével és 48. cikkével összhangban történő végrehajtása során végzik el. E cikk (3) bekezdésétől eltérve, a telepítés említett időpontjáig a Bizottság nem kötelezhető arra, hogy közölje a tagállamok felé az e cikk (2) bekezdésének a) pontjában említett ellenőrzés eredményeit.

22. cikk

A kötelező érvényű felvilágosításra vonatkozó határozatok további felhasználhatósága

(A Vámkódex 34. cikkének (9) bekezdése)

(1) Amennyiben a vámhatóságok úgy döntenek, hogy a Vámkódex 34. cikke (9) bekezdése harmadik albekezdésének megfelelően további felhasználhatóságra vonatkozó időtartamot hagynak jóvá, pontosan meghatározzák azt a dátumot, amikor a szóban forgó határozat további felhasználhatóságának időtartama lezárul.

(2) Amennyiben a vámhatóságok úgy döntenek, hogy a Vámkódex 34. cikke (9) bekezdése harmadik albekezdésének megfelelően egy KTF-határozattal összefüggésben további felhasználhatóságra vonatkozó időtartamot hagynak jóvá, az (1) bekezdésben említett dátum mellett pontosan meghatározzák a további felhasználhatóság időtartama alatt vámkezelhető áruk mennyiségét.

Az említett mennyiségek elérésekor meg kell szüntetni azon határozat felhasználását, amelyre további felhasználhatóságra vonatkozó időtartamot hagytak jóvá.

Az 55. cikkben említett felügyelet alapján a Bizottság tájékoztatja a tagállamokat, amint az említett mennyiségeket elérik.

23. cikk

A helyes és egységes tarifális besorolás vagy származásmegállapítás biztosítására irányuló intézkedések

(A Vámkódex 34. cikkének (10) bekezdése)

(1) A Bizottság haladéktalanul értesíti a vámhatóságokat a KTF- és a KSZF-határozatok meghozatalának a Vámkódex 34. cikke (10) bekezdésének a) pontja szerinti felfüggesztéséről, amennyiben:

a) a Bizottság helytelen vagy nem egységes határozatokat azonosított;

b) a vámhatóságok olyan eseteket terjesztettek a Bizottság elé, amelyek kapcsán nem tudták a maximális 90 napos időtartamon belül rendezni a helyes és egységes tarifális besorolással vagy a származás megállapításával összefüggő nézetkülönbségeiket.

A helyes és egységes tarifális besorolás vagy származásmegállapítás biztosításáig nem adható ki kötelező érvényű felvilágosításra vonatkozó határozat az a) vagy b) pont hatálya alá tartozó áruk tekintetében attól a dátumtól, amikor a Bizottság értesíti a vámhatóságokat a felfüggesztésről.

(2) A helyes és egységes tarifális besorolásról vagy származás megállapításról a lehető leghamarabb és legkésőbb a Bizottság általi, (1) bekezdés szerinti értesítést követő 120 napon belül uniós szintű egyeztetést kell folytatni.

(3) A Bizottság haladéktalanul értesíti a vámhatóságokat a felfüggesztés visszavonásáról.

(4) Az (1)–(3) bekezdés alkalmazásában a KSZF-határozatok akkor tekintendők nem egységesnek, ha eltérő származást alapoznak meg olyan áruk tekintetében, amelyek:

a) ugyanazon vámtarifaszám alá tartoznak, és amelyek származását ugyanazon származási szabályok alapján állapították meg; és

b) azonos feltételek között, ugyanolyan gyártási folyamat és – kifejezetten azok származó vagy nem származó státusára tekintettel – azonos megítélés alá eső anyagok használatával lettek előállítva.







3. szakasz

Engedélyezett gazdálkodó

24. cikk

Megfelelés

(A Vámkódex 39. cikkének a) pontja)

(1) Amennyiben a kérelmező természetes személy, a Vámkódex 39. cikkének a) pontjában meghatározott kritériumot teljesítettnek kell tekinteni, ha a kérelmező – és adott esetben a kérelmező vámügyeiért felelős alkalmazott – az elmúlt három évben nem sértette meg súlyosan vagy ismételten a vámjogszabályokat és az adószabályokat, és nincs nyilvántartásban gazdasági tevékenységükhöz kapcsolódó súlyos bűncselekmény.

Amennyiben a kérelmező nem természetes személy, a Vámkódex 39. cikkének a) pontjában meghatározott kritériumokat teljesítettnek kell tekinteni, ha az elmúlt három évben a következő személyek egyike sem sértette meg súlyosan vagy ismételten a vámjogszabályokat és az adószabályokat, és gazdasági tevékenységéhez kapcsolódóan súlyos bűncselekmény nincs nyilvántartva:

a) a kérelmező;

b) a kérelmezőért felelős vagy annak vezetése felett ellenőrzést gyakorló személy;

c) a kérelmező vámügyeiért felelős alkalmazott.

(2) Mindazonáltal a Vámkódex 39. cikkének a) pontjában említett kritériumot teljesítettnek kell tekinteni, ha a határozat meghozatalában illetékes vámhatóság úgy ítéli meg, hogy a jogsértés csekély jelentőségű a kapcsolódó műveletek számához és nagyságrendjéhez képest, és a vámhatóságnak nincs kétsége a kérelmező jóhiszeműségét illetően.

(3) Amennyiben az (1) bekezdés b) pontjában említett személy harmadik országban letelepedett vagy lakóhelye harmadik országban van, a határozat meghozatalában illetékes vámhatóság a rendelkezésére álló nyilvántartások és információk alapján értékeli a Vámkódex 39. cikkének a) pontjában említett kritérium teljesítését.

(4) Amennyiben a kérelmezőt három évnél rövidebb ideje alapították, a határozat meghozatalában illetékes vámhatóság a rendelkezésére álló nyilvántartások és információk alapján értékeli a Vámkódex 39. cikkének a) pontjában említett kritérium teljesítését.

25. cikk

A kereskedelmi és szállítási nyilvántartások vezetésének kielégítő színvonalú rendszere

(A Vámkódex 39. cikkének b) pontja)

(1) A Vámkódex 39. cikkének b) pontjában meghatározott kritériumot akkor kell teljesítettnek tekinteni, ha a következő feltételek teljesülnek:

a) olyan számviteli rendszert tart fenn, amely összhangban van az abban a tagállamban alkalmazott általánosan elfogadott számviteli elvekkel, ahol a könyvelést vezetik, és amely lehetővé teszi a számviteli alapú vámellenőrzést, továbbá a számviteli rendszer keretében olyan nyilvántartást vezet a rögzített adatokról, amely számviteli ellenőrzési nyomvonalat biztosít attól a pillanattól kezdve, hogy az adat bekerül az adatállományba;

b) a vámügyi célból nyilvántartott adatok beépülnek számviteli rendszerébe vagy lehetővé teszik az adatok összevetését a számviteli rendszerrel;

c) lehetővé teszi a vámhatóság számára a számviteli rendszeréhez és adott esetben kereskedelmi és szállítási nyilvántartásához való fizikai hozzáférést;

d) lehetővé teszi a vámhatóság számára a számviteli rendszeréhez és adott esetben kereskedelmi és szállítási nyilvántartásához való elektronikus hozzáférést, amennyiben ezeket a rendszereket vagy nyilvántartásokat elektronikusan vezetik;

e) logisztikai rendszere azonosítja az uniós és nem uniós árukat és adott esetben jelzi az áruhelyet;

f) olyan igazgatási szervezettel rendelkezik, amely megfelel a vállalkozás típusának és méretének és alkalmas az áruforgalom kezelésére, valamint olyan belső ellenőrzéssel rendelkezik, amely képes a hibák megelőzésére, felderítésére és kijavítására, valamint a jogellenes vagy szabálytalan ügyletek megelőzésére és felderítésére;

g) adott esetben megfelelő, kialakult eljárásokkal rendelkezik a kereskedelempolitikai intézkedésekkel vagy a mezőgazdasági termékekkel folytatott kereskedelemmel kapcsolatban megadott engedélyek kezelésére;

h) megfelelő, kialakult eljárásokkal rendelkezik nyilvántartásainak és információinak archiválásához és az információvesztés elleni védelemhez;

i) biztosítja, hogy az érintett munkavállalói utasítást kapjanak arra, hogy a vámhatóságokat tájékoztassák, ha a megfeleléssel kapcsolatban nehézségeket fedeznek fel, és megfelelő eljárásokat hoz létre ahhoz, hogy az ilyen nehézségekről a vámhatóságok tájékoztatást kapjanak;

j) megfelelő biztonsági intézkedésekkel rendelkezik számítógépes rendszerének a jogosulatlan behatolással szembeni védelméhez és a kérelmező dokumentációjának megóvásához;

k) adott esetben megfelelő, kialakult eljárásokkal rendelkezik a tilalmakkal és a korlátozásokkal kapcsolatos behozatali és kiviteli engedélyek kezelésére, ideértve a tilalmak vagy korlátozások alá eső áruk más áruktól való megkülönböztetését szolgáló intézkedéseket is, valamint a tilalmak és a korlátozások érvényesítését szolgáló intézkedéseket.

(2) Ha a kérelmező csak a Vámkódex 38. cikke (2) bekezdésének b) pontja értelmében vett „biztonság és védelem” típusú engedélyezett gazdálkodó (AEOS) státus iránti engedélyt kérelmez, az (1) bekezdés e) pontjában meghatározott követelmény nem alkalmazandó.

26. cikk

Fizetőképesség

(A Vámkódex 39. cikkének c) pontja)

(1) A Vámkódex 39. cikkének c) pontjában meghatározott kritériumot akkor kell teljesítettnek tekinteni, ha a kérelmező megfelel a következőknek:

a) nem folyik ellene csődeljárás;

b) a kérelem benyújtását megelőző három év során eleget tett az áruk behozatalakor vagy kivitelekor, illetve ahhoz kapcsolódóan szedett vámok, valamint minden egyéb adó és díj kifizetésével kapcsolatos pénzügyi kötelezettségeinek;

c) a kérelem benyújtását megelőző három évre vonatkozóan rendelkezésre álló adatok és információk alapján igazolja, hogy elegendő pénzügyi forrással rendelkezik, hogy teljesítse kötelezettségeit és eleget tegyen vállalásainak az üzleti tevékenység típusára és volumenére tekintettel, ►C2 hogy többek között nem rendelkezik negatív nettó eszközökkel, csak amennyiben finanszírozhatóak. ◄

(2) Ha a kérelmezőt három évnél rövidebb ideje alapították, a Vámkódex 39. cikkének c) pontja szerinti fizetőképességét a rendelkezésre álló nyilvántartások és információk alapján kell ellenőrizni.

27. cikk

Gyakorlati jellegű szakértelem vagy szakmai képesítések

(A Vámkódex 39. cikkének d) pontja)

(1) A Vámkódex 39. cikkének d) pontjában meghatározott kritériumot akkor kell teljesítettnek tekinteni, ha a következő feltételek bármelyike teljesül:

a) a kérelmező vagy a kérelmező vámügyeiért felelős személy rendelkezik a következő gyakorlati jellegű szakértelem valamelyikével:

i. vámügyekben szerzett, legalább három éves igazolt gyakorlati tapasztalat;

ii. európai szabványügyi szervezet által a vámügyet illetően elfogadott minőségi standardnak való megfelelés.

b) a kérelmező vagy a kérelmező vámügyeiért felelős személy sikeresen elvégzett olyan a vámjogszabályokra vonatkozó képzést, amely megfelel a vámügyekkel kapcsolatos feladatainak és abból a szempontból releváns, és amelyet a következők valamelyike nyújtott:

i. valamely tagállami vámhatóság;

ii. a vámhatóságok vagy szakmai képzésért felelős tagállami szerv által a szóban forgó szakmai képesítés nyújtása céljából elismert oktatási intézmény;

iii. a szóban forgó szakmai képesítés nyújtása céljából a tagállami vámhatóságok által elismert vagy az Unióban akkreditált szakmai vagy kereskedelmi szövetség.

(2) Amennyiben a kérelmező vámügyeiért felelős személy szerződtetett személy, a Vámkódex 39. cikkének d) pontjában meghatározott kritériumot ►C3 teljesítettnek kell tekinteni, ha ◄ a szerződtetett személy a Vámkódex 38. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében vett „vámügyi egyszerűsítések” típusú engedélyezett gazdálkodó (AEOC).

28. cikk

Biztonsági és védelmi szabványok

(A Vámkódex 39. cikkének e) pontja)

(1) A Vámkódex 39. cikkének e) pontjában meghatározott kritériumot akkor kell teljesítettnek tekinteni, ha a következő feltételek teljesülnek:

a) az AEOS-engedélyhez kapcsolódó műveletekkel összefüggésben használandó épületek védelmet nyújtanak a jogellenes behatolással szemben, és olyan anyagokból épültek, amelyek a jogellenes belépésnek ellenállnak;

b) megfelelő intézkedéseket alkalmaznak az irodákba, a szállítási területekre, a berakodási dokkokba, a rakományterekbe és egyéb releváns helyekre történő jogosulatlan belépés megelőzésére;

c) az áruk kezelését szolgáló intézkedésekre került sor, amelyek magukban foglalják a nem engedélyezett bejuttatással, kicseréléssel, az áruk helytelen kezelésével, valamint a rakománytételek manipulálásával szembeni védelmet;

d) a kérelmező olyan intézkedéseket hajtott végre, amelyek lehetővé teszik kereskedelmi partnereinek egyértelmű azonosítását, valamint – megfelelő szerződéses megállapodások és egyéb, a kérelmező üzleti modelljével összhangban levő, megfelelő intézkedések végrehajtása révén – biztosítják, hogy a szóban forgó kereskedelmi partnerek gondoskodjanak a nemzetközi ellátási lánc rájuk eső részének biztonságáról;

e) a kérelmező – amennyiben a nemzeti jogszabályok azt megengedik – biztonsági átvilágítást végez biztonsági szempontból érzékeny beosztásban dolgozó leendő alkalmazottainál; valamint időszakosan, illetve a körülmények által indokolt esetben háttérellenőrzéseket végez az ilyen beosztásban dolgozó jelenlegi alkalmazottainál;

f) a kérelmező megfelelő biztonsági eljárásokkal rendelkezik a szerződtetett külső szolgáltatásnyújtók tekintetében;

g) a kérelmező biztosítja, hogy a biztonsággal összefüggő feladatokat ellátó személyzete rendszeresen részt vegyen a szóban forgó biztonsági kérdésekkel összefüggő tudatosságot elősegítő programokon;

h) a kérelmező a védelmi és biztonsági kérdésekben illetékes kapcsolattartó személyt nevezett ki.

(2) Amennyiben a kérelmező rendelkezik nemzetközi egyezmények vagy a Nemzetközi Szabványügyi Szervezet nemzetközi szabványa, illetőleg valamely európai szabványügyi szervezet európai szabványa alapján kiadott biztonsági és védelmi tanúsítvánnyal, ezeket a tanúsítványokat figyelembe kell venni a Vámkódex 39. cikkének e) pontjában meghatározott kritériumoknak való megfelelés ellenőrzésekor.

A kritériumokat teljesítettnek kell tekinteni, amennyiben megállapításra kerül, hogy a szóban forgó tanúsítvány kiadásának kritériumai azonosak vagy egyenértékűek a Vámkódex 39. cikkének e) pontjában meghatározott kritériumokkal.

A kritériumokat teljesítettnek kell tekinteni, amennyiben a kérelmező olyan harmadik ország által kiadott biztonsági és védelmi tanúsítvánnyal rendelkezik, amellyel az Unió az említett tanúsítvány elismerését előíró megállapodást kötött.

(3) Ha a kérelmező a 300/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet ( 5 ) 3. cikke szerint meghatalmazott ügynök vagy ismert szállító, valamint megfelel a 185/2010/EU bizottsági rendeletben ( 6 ) előírt követelményeknek, az (1) bekezdésben meghatározott kritériumokat teljesítettnek kell tekinteni azon helyszínek és műveletek tekintetében, amelyekre a kérelmező a meghatalmazott ügynök vagy az ismert szállító státusát megszerezte, amennyiben a meghatalmazott ügynök vagy az ismert szállító státus kiadásának kritériumai azonosak, illetve egyenértékűek a Vámkódex 39. cikkének e) pontjában meghatározott kritériumokkal.

29. cikk

A kritériumok vizsgálata

(A Vámkódex 22. cikke)

(1) A Vámkódex 39. cikkének b) és e) pontjában meghatározott kritériumok vizsgálata céljából a határozat meghozatalában illetékes vámhatóság biztosítja, hogy helyszíni ellenőrzést hajtsanak végre minden olyan helyiségre vagy területre vonatkozóan, amely érintett a kérelmező vámügyekkel kapcsolatos tevékenységeiben.

Amennyiben a kérelmező nagy számú helyiséggel vagy területtel rendelkezik és a határozathozatalra előírt határidő nem teszi lehetővé az összes helyiség vagy terület vizsgálatát, a vámhatóság dönthet úgy, hogy ezeknek a helyiségeknek vagy területeknek csak egy reprezentatív részét vizsgálja meg, amennyiben meggyőződött arról, hogy a kérelmező az összes helyiségénél vagy területénél ugyanazokat a biztonsági és védelmi szabványokat alkalmazza és valamennyi helyiség vagy terület esetében ugyanazokat a közös standardokat és eljárásokat alkalmazza a nyilvántartások vezetésénél.

(2) A határozat meghozatalában illetékes vámhatóságok figyelembe vehetik az uniós jogszabályoknak megfelelően elvégzett értékelések és ellenőrzések eredményeit, amilyen mértékben azok a Vámkódex 39. cikkében meghatározott kritériumok vizsgálata szempontjából relevánsak.

(3) Annak vizsgálatakor, hogy teljesülnek-e a Vámkódex 39. cikkének b), c) és e) pontjában meghatározott kritériumok, a vámhatóságok figyelembe vehetik a kérelmező által benyújtott szakértői megállapításokat, amennyiben az azokat kidolgozó szakértő e rendelet 127. cikkének értelmében nem áll kapcsolatban a kérelmezővel.

(4) A vámhatóságok a Vámkódex 39. cikkében meghatározott kritériumok teljesülésének vizsgálatakor kellő mértékben figyelembe veszik a gazdálkodók, különösen a kis- és középvállalkozások sajátos jellemzőit.

(5) A határozat meghozatalában illetékes vámhatóság dokumentálja a Vámkódex 39. cikkében meghatározott kritériumok vizsgálatát, valamint a vizsgálat eredményeit.

30. cikk

Az AEO státushoz kapcsolódó elektronikus rendszer

(A Vámkódex 16. cikkének (1) bekezdése)

(1) Az engedélyezett gazdálkodói (AEO) engedély iránti kérelmekkel és a megadott AEO-engedélyekkel, valamint az eredeti határozatot a későbbiekben esetleg befolyásoló további eseményekkel vagy cselekményekkel, többek között a megsemmisítéssel, felfüggesztéssel, visszavonással vagy módosítással, vagy a nyomon követés vagy újraértékelés eredményével összefüggő információcseréhez és adattároláshoz a Vámkódex 16. cikkének (1) bekezdése szerint erre a célra létrehozott elektronikus rendszert kell használni. Az illetékes vámhatóságnak ezen a rendszeren keresztül kell haladéktalanul, de legkésőbb hét napon belül rendelkezésre bocsátania az információt.

Az AEO-engedélyekhez kapcsolódó kérelmekkel és határozatokkal összefüggő információcseréhez a Bizottság és a tagállamok által egymással egyetértésben kialakított, uniós szinten összehangolt gazdasági szereplői interfészt kell használni.

(2) Adott esetben, különösen amennyiben az AEO státus egyéb uniós jogszabályok szerint megadandó jóváhagyás, engedélyek vagy könnyítések alapja, az illetékes vámhatóság hozzáférést biztosíthat az (1) bekezdésben említett elektronikus rendszerhez a polgári légiközlekedés-védelemért felelős nemzeti hatóság számára. A hozzáférés a következő információkra vonatkozik:

a) az AEOS-engedélyek, többek között az engedélyes neve, és adott esetben az engedélyek módosítása vagy visszavonása, vagy az engedélyezett gazdálkodó státus felfüggesztése és annak okai;

b) az AEOS-engedélyek újraértékelése és annak eredményei.

A polgári légiközlekedés-védelemért felelős, a szóban forgó információt kezelő nemzeti hatóságok csak a meghatalmazott ügynökre és az ismert szállítóra vonatkozó releváns programok céljából használják ezt az információt, valamint ezen információk védelmének biztosítása érdekében végrehajtják a megfelelő technikai és szervezeti intézkedéseket.

(3) E cikk (1) bekezdésétől eltérve a 2014/255/EU végrehajtási határozat mellékletében említett engedélyezett gazdálkodók (AEO) rendszere korszerűsítésének időpontjáig a tagállamok a 2454/93/EGK bizottsági rendelet 14x. cikkében meghatározott rendszert használják.

31. cikk

A vámhatóságok közötti egyeztetési eljárás és információcsere

(A Vámkódex 22. cikke)

(1) A határozat meghozatalában illetékes hatóság egyeztethet más tagállamok azon vámhatóságaival, amelyeknek illetékességi területén található a szükséges információ vagy az a hely, ahol a Vámkódex 39. cikkében meghatározott egy vagy több kritérium vizsgálata céljából ellenőrzést kell végezni.

(2) Az (1) bekezdésben említett egyeztetés kötelező, amennyiben:

a) az AEO státus iránti kérelmet az (EU) 2015/2446 felhatalmazáson alapuló rendelet 12. cikkének (1) bekezdésével összhangban ahhoz a vámhatósághoz nyújtják be, amelynek illetékességi területén a kérelmező vámügyi tevékenységekkel kapcsolatos főkönyveit vezetik, vagy ahol ezek hozzáférhetőek;

b) az AEO státus iránti kérelmet az (EU) 2015/2446 felhatalmazáson alapuló rendelet 27. cikkével összhangban annak a tagállamnak a vámhatóságához nyújtották be, amelyben a kérelmező állandó üzleti telephellyel rendelkezik, és ahol az Unión belüli általános logisztikai irányítási tevékenységére vonatkozó információkat tartja vagy ahol ezek hozzáférhetőek;

c) az AEO státus iránti kérelem szempontjából releváns nyilvántartásoknak és dokumentációnak egy részét egy a határozat meghozatalában illetékes vámhatóság tagállamától eltérő tagállamban őrzik;

d) az AEO státus kérelmezője raktározási létesítményt tart fenn vagy vámügyekkel kapcsolatos egyéb tevékenységet folytat egy az illetékes vámhatóság tagállamától eltérő tagállamban.

(3) Az e rendelet 14. cikke (1) bekezdése első albekezdésének második mondatában meghatározott határidőtől eltérve a vámhatóságoknak az egyeztetési folyamatot le kell zárniuk attól a naptól számított 80 napon belül, amikor az egyeztetésre felkért vámhatóság által megvizsgálandó feltételeket és kritériumokat a határozat meghozatalában illetékes vámhatóság közli.

(4) Amennyiben egy másik tagállam vámhatósága ►C2 az AEO státus megadása szempontjából ◄ lényeges információ birtokában van, a kérelemnek az e rendelet 30. cikke szerinti elektronikus rendszeren keresztül történő közlésétől számított 30 napon belül közli ezt az információt a határozat meghozatalában illetékes vámhatósággal.

32. cikk

Kérelem elutasítása

(A Vámkódex 22. cikke)

Az AEO kérelem elutasítása nem érinti a kérelmezővel kapcsolatban a vámjogszabályoknak megfelelően hozott meglévő kedvező határozatokat, kivéve, ha a szóban forgó kedvező határozat meghozatala valamely olyan AEO kritérium teljesítésén alapul, amelyről az AEO kérelem vizsgálata során bizonyították, hogy nem teljesül.

33. cikk

Az engedély két típusának kombinációja

(A Vámkódex 38. cikkének (3) bekezdése)

Ha egy kérelmező jogosult arra, hogy részére mind az AEOC-, mind pedig az AEOS-engedélyt megadják, a határozat meghozatalában illetékes vámhatóság egyetlen, kombinált engedélyt ad ki.

34. cikk

Az engedély visszavonása

(A Vámkódex 28. cikke)

(1) Az AEO engedély visszavonása nem érinti az ugyanarra a személyre vonatkozóan hozott kedvező határozatot, kivéve, ha az AEO státus a kedvező határozat feltétele volt, vagy a szóban forgó határozat a Vámkódex 39. cikkében felsorolt olyan kritériumon alapult, amely már nem teljesül.

(2) Az engedélyesre vonatkozó kedvező határozat visszavonása vagy módosítása nem befolyásolja automatikusan az érintett személy AEO-engedélyét.

(3) Ha ugyanazon személy AEOC- és AEOS-státussal is rendelkezik és a Vámkódex 39. cikkének d) pontjában meghatározott feltételek nem teljesítése miatt a Vámkódex 28. cikke vagy e rendelet 15. cikke alkalmazandó, az AEOC-engedélyt vissza kell vonni, az AEOS-engedély pedig érvényes marad.

Ha ugyanazon személy AEOS- és AEOC-státussal is rendelkezik és a Vámkódex 39. cikkének e) pontjában meghatározott feltételek nem teljesítése miatt a Vámkódex 28. cikke vagy e rendelet 15. cikke alkalmazandó, az AEOC-engedélyt vissza kell vonni, az AEOS-engedély pedig érvényes marad.

35. cikk

Nyomon követés

(A Vámkódex 23. cikkének (5) bekezdése)

(1) A tagállamok vámhatóságai haladéktalanul tájékoztatják az illetékes vámhatóságot az AEO státus megadását követően felmerülő minden olyan tényezőről, amely befolyásolhatja az engedély fenntartását vagy tartalmát.

(2) Az illetékes vámhatóság minden rendelkezésére álló releváns információt elérhetővé tesz azon többi tagállam vámhatósága számára, ahol az AEO vámügyekkel kapcsolatos tevékenységeket folytat.

(3) Ha a vámhatóság visszavon egy az AEO státus alapján hozott kedvező határozatot, értesíti a státust megadó vámhatóságot.

(4) Amennyiben az AEOS gazdálkodó a 300/2008/EK rendelet 3. cikke szerinti meghatalmazott ügynök vagy ismert szállító, valamint megfelel a 185/2010/EU rendeletben előírt követelményeknek, az illetékes vámhatóság haladéktalanul elérhetővé teszi a polgári légiközlekedés-védelemért felelős nemzeti hatóság számára a rendelkezésére álló következő minimális információkat az AEO státusával kapcsolatban:

a) az AEOS-engedély, többek között az engedélyes neve, és adott esetben az engedély módosítása, visszavonása, vagy az engedélyezett gazdálkodó státus felfüggesztése és annak okai;

b) arra vonatkozó információk, hogy a vámhatóságok látogatást tettek-e az érintett konkrét helyszínen, az utolsó látogatás dátuma és hogy a látogatás az engedélyezési folyamatra, az újraértékelésre vagy a nyomon követésre tekintettel történt-e;

c) az AEOS-engedély újraértékelése és annak eredményei.

A nemzeti vámhatóságok a polgári légi közlekedés védelméért felelős nemzeti hatósággal egyetértésben megállapítják azon információk cseréjének részletes módját, amelyekre nem vonatkozik az e rendelet 30. cikke szerinti elektronikus rendszer.

A polgári légiközlekedés-védelemért felelős, a szóban forgó információt kezelő nemzeti hatóságok csak a meghatalmazott ügynökre és az ismert szállítóra vonatkozó programok céljából használják fel ezen információkat, valamint az információk védelmének biztosítása érdekében végrehajtják a megfelelő technikai és szervezeti intézkedéseket.







4. Szakasz

Az áruk ellenőrzése







1. alszakasz

Vámellenőrzések és kockázatkezelés

36. cikk

A vámellenőrzésekhez és kockázatkezeléshez kapcsolódó elektronikus rendszer

(A Vámkódex 16. cikkének (1) bekezdése)

(1) A kockázattal összefüggő információra vonatkozó, a tagállamok vámhatóságai és a Bizottság közötti kommunikációhoz kapcsolódó információcseréhez és adattároláshoz a Vámkódex 16. cikkének (1) bekezdése szerint erre a célra létrehozott elektronikus rendszert (a továbbiakban: vámügyi kockázatkezelési rendszer) kell használni.

(2) Az (1) bekezdésben említett rendszert kell használni továbbá a vámhatóságok közötti, illetőleg a vámhatóságok és a Bizottság közötti kommunikációhoz a közös kockázati kritériumok és standardok végrehajtása, a közös kiemelt ellenőrzési területek, a vámügyi válságkezelés, a kockázatokkal összefüggő információcsere és a Vámkódex 46. cikkének (5) bekezdése szerinti kockázatelemzés eredményei, valamint a vámellenőrzések eredményei tekintetében.







2. alszakasz

Kézi- és feladott poggyász légi szállítása

37. cikk

Tranzitjáratok

(A Vámkódex 49. cikke)

(1) Az olyan személyek kézi- és feladott poggyászára alkalmazandó vámellenőrzéseket és alakiságokat, akik nem uniós repülőtérről érkező olyan légi járművön utaznak, amely egy uniós repülőtéren való közbülső leszállás után egy másik uniós repülőtérre folytatja útját, az utolsó uniós nemzetközi repülőtéren kell elvégezni.

A kézi- és feladott poggyászra a harmadik országból érkező személyek poggyászára vonatkozó szabályokat kell alkalmazni, kivéve, ha az ilyen poggyászt szállító személy bizonyítja az abban levő áruk uniós státusát.

(2) Az olyan személyek kézi- és feladott poggyászára alkalmazandó vámellenőrzéseket és alakiságokat, akik uniós repülőtérről érkező olyan légi járművön utaznak, amely egy uniós repülőtéren való közbülső leszállás után egy nem uniós repülőtérre folytatja útját, az első uniós nemzetközi repülőtéren kell elvégezni.

A kézipoggyász az áruk uniós vámjogi státusáról való megbizonyosodás céljából ellenőrizhető azon az utolsó uniós nemzetközi repülőtéren is, ahol a légi jármű megszakítja az útját.

38. cikk

Tranzitjáratok üzleti és turisztikai célú légi járművön

(A Vámkódex 49. cikke)

Az üzleti vagy turisztikai célú légi járművön utazó személyek poggyászára alkalmazandó vámellenőrzéseket és alakiságokat a következő repülőtereken kell elvégezni:

a) nem uniós repülőtérről érkező olyan légi jármű esetében, amely egy uniós repülőtéren való közbülső leszállás után egy másik uniós repülőtérre folytatja útját, az első uniós nemzetközi repülőtéren;

b) uniós repülőtérről érkező olyan légi jármű esetében, amely egy uniós repülőtéren való közbülső leszállás után egy nem uniós repülőtérre folytatja útját, az utolsó uniós nemzetközi repülőtéren.

39. cikk

Érkező transzferjáratok

(A Vámkódex 49. cikke)

(1) Amennyiben egy nem uniós repülőtérről uniós repülőtérre érkező légi jármű fedélzetén szállított poggyászt ezen az uniós repülőtéren egy Unión belüli légi járatként közlekedő másik légi járműre rakodnak át, a (2) és a (3) bekezdés alkalmazandó.

(2) A feladott poggyászra alkalmazandó vámellenőrzéseket és alakiságokat az Unión belüli légi járat érkezése szerinti utolsó uniós nemzetközi repülőtéren kell elvégezni. Mindazonáltal az olyan feladott poggyászra alkalmazandó vámellenőrzések és alakiságok, amely nem uniós repülőtérről érkezik és amelyet egy uniós nemzetközi repülőtéren egy ugyanazon tagállam területén lévő másik uniós nemzetközi repülőtérre induló légi járműre rakodnak át, elvégezhetők a feladott poggyász átrakodásának helye szerinti uniós nemzetközi repülőtéren.

A feladott poggyászra alkalmazandó vámellenőrzések és alakiságok, kivételes esetben és az első albekezdésben említett ellenőrzéseken és alakiságokon túlmenően, elvégezhetők az első uniós nemzetközi repülőtéren, amennyiben azok a kézipoggyász ellenőrzését követően szükségesnek bizonyulnak.

(3) A kézipoggyászra alkalmazandó vámellenőrzéseket és alakiságokat az első uniós nemzetközi repülőtéren kell elvégezni.

Kézipoggyászra alkalmazandó további vámellenőrzések és alakiságok egy Unión belüli légi járat érkezési repülőterén csak kivételes esetben végezhetők, amennyiben a feladott poggyász ellenőrzését követően szükségesnek bizonyulnak.

40. cikk

Induló transzferjáratok

(A Vámkódex 49. cikke)

(1) Amennyiben a poggyászt egy uniós repülőtéren rakodták be egy Unión belüli légi járatként közlekedő légi járműre, és azt egy másik uniós repülőtéren át fogják rakodni egy olyan légi járműre, amelynek rendeltetési helye egy nem uniós repülőtér, a (2) és a (3) bekezdés alkalmazandó.

(2) A feladott poggyászra alkalmazandó vámellenőrzéseket és alakiságokat az indulás szerinti első uniós nemzetközi repülőtéren kell elvégezni. Mindazonáltal az olyan feladott poggyászra alkalmazandó vámellenőrzések és alakiságok, amelyet egy uniós nemzetközi repülőtéren rakodtak be egy légi járműbe és ugyanazon tagállam területén lévő másik uniós nemzetközi repülőtéren rakodnak át egy nem uniós repülőtérre induló légi járműre, elvégezhetők a feladott poggyász átrakodásának helye szerinti uniós nemzetközi repülőtéren.

A feladott poggyászra alkalmazandó vámellenőrzések és alakiságok kivételes esetben és az első albekezdésben említett ellenőrzéseken és alakiságokon túlmenően elvégezhetők az utolsó uniós nemzetközi repülőtéren, amennyiben azok a kézipoggyász ellenőrzését követően szükségesnek bizonyulnak.

(3) A kézipoggyászra alkalmazandó vámellenőrzéseket és alakiságokat az utolsó uniós nemzetközi repülőtéren kell elvégezni.

Kézipoggyászra alkalmazandó további vámellenőrzések és alakiságok csak kivételes esetben végezhetők egy Unión belüli légi járat indulási repülőterén, amennyiben a feladott poggyász ellenőrzését követően szükségesnek bizonyulnak.

41. cikk

Átrakodás turisztikai vagy üzleti célú légi járműbe

(A Vámkódex 49. cikke)

(1) Az olyan poggyászra alkalmazandó vámellenőrzéseket és alakiságokat, amely egy nem uniós repülőtérről menetrend szerinti vagy charterjáraton érkezik egy uniós repülőtérre, és amelyet ezen az uniós repülőtéren egy Unión belüli légi járatként közlekedő turisztikai vagy üzleti célú légi járműre rakodnak át, a menetrend szerinti vagy charterjárat érkezési repülőterén kell elvégezni.

(2) Az olyan poggyászokra alkalmazandó vámellenőrzéseket és alakiságokat, amelyeket egy uniós repülőtéren egy Unión belüli légi járatként közlekedő turisztikai vagy üzleti célú légi járműre rakodnak be azzal a céllal, hogy ezeket a poggyászokat egy másik uniós repülőtéren átrakodják egy olyan menetrend szerinti vagy charterjáratra, amelynek rendeltetési helye egy nem uniós repülőtér, a menetrend szerinti vagy charterjárat indulási repülőterén kell elvégezni.

42. cikk

Ugyanazon tagállam területén levő repülőterek közötti átrakodás

(A Vámkódex 49. cikke)

A vámhatóságok a következő poggyászok ellenőrzését hajthatják végre azon az uniós nemzetközi repülőtéren, ahol a feladott poggyászt átrakodják:

a) amelyek egy nem uniós repülőtérről érkeztek, és amelyeket egy uniós nemzetközi repülőtéren olyan légi járműre rakodnak át, amely ugyanazon államterület uniós nemzetközi repülőterére tart,

b) amelyeket egy uniós nemzetközi repülőtéren azért rakodtak be egy légi járműbe, hogy az ugyanazon államterületen található másik uniós nemzetközi repülőtéren olyan légi járműre rakodják át, amely nem uniós repülőtérre tart.

43. cikk

Az illegális átrakodás megelőzését célzó intézkedések

(A Vámkódex 49. cikke)

A tagállamok biztosítják, hogy:

a) azon uniós nemzetközi repülőtérre való érkezéskor, ahol a vámellenőrzést végre kell hajtani, nyomon kövessék a kézipoggyászban lévő áruknak a szóban forgó poggyászon végzett említett ellenőrzéseket megelőző átrakodását;

b) azon uniós nemzetközi repülőtérről való induláskor, ahol a vámellenőrzést végre kell hajtani, nyomon kövessék a kézipoggyászban lévő áruknak a szóban forgó poggyászon végzett említett ellenőrzést követő átrakodását;

c) azon uniós nemzetközi repülőtérre való érkezéskor, ahol a vámellenőrzést végre kell hajtani, megtegyék a megfelelő intézkedéseket annak megakadályozása érdekében, hogy a feladott poggyászban lévő áruk bármilyen átrakodására sor kerüljön a szóban forgó poggyászon végzett említett ellenőrzés elvégzését megelőzően;

d) azon uniós nemzetközi repülőtérről való induláskor, ahol a vámellenőrzést végre kell hajtani, megtegyék a megfelelő intézkedéseket annak megakadályozása érdekében, hogy a feladott poggyászban lévő áruk bármilyen átrakodására sor kerüljön a szóban forgó poggyászon végzett említett ellenőrzés elvégzését követően.

44. cikk

Poggyászcímke

(A Vámkódex 49. cikke)

Az uniós repülőtéren regisztrált feladott poggyászt a hozzáerősített címkével kell azonosítani. A címke mintáját és műszaki jellemzőit a 12-03. melléklet tartalmazza.

45. cikk

Az uniós nemzetközi repülőterek jegyzéke

(A Vámkódex 49. cikke)

A tagállamok benyújtják a Bizottságnak uniós nemzetközi repülőtereik jegyzékét és tájékoztatják a Bizottságot a jegyzék változásairól.







3. alszakasz

Poggyász tengeri szállítása

46. cikk

Kedvtelési célú vízi jármű

(A Vámkódex 49. cikke)

A kedvtelési célú vízi járművön utazó személyek poggyászára alkalmazandó vámellenőrzéseket és alakiságokat a hajó származásától vagy rendeltetési helyétől függetlenül a kikötés céljából az Unióban igénybe veendő kikötőben kell elvégezni. Kedvtelési célú vízi jármű a kedvtelési célú vízi járművekre vonatkozó tagállami törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések közelítéséről szóló, 1994. június 16-i 94/25/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben ( 7 ) meghatározott kedvtelési célú vízi jármű.

47. cikk

Átszállásos tengeri utazás

(A Vámkódex 49. cikke)

Az olyan személyek poggyászára alkalmazandó vámellenőrzéseket és alakiságokat, akik ugyanazon hajón olyan egymás utáni útszakaszokból álló tengeri utazáson vesznek részt, amely egy nem uniós kikötőből indul, ott áll meg, vagy oda érkezik, azon uniós kikötőben kell elvégezni, amelyben a szóban forgó poggyászt berakják, illetve kirakják.







3. FEJEZET

Valutaátszámítás

48. cikk

A tarifális célból meghatározott átváltási árfolyamra vonatkozó rendelkezések

(A Vámkódex 53. cikke)

(1) Az euro értékét, amennyiben a Vámkódex 53. cikke (1) bekezdésének b) pontjával összhangban arra szükség van, havonta egyszer kell rögzíteni.

Az alkalmazandó átváltási árfolyam az Európai Központi Bank által a hónap utolsó előtti napját megelőzően megállapított legutolsó árfolyam, amely a következő hónapban érvényes.

Amennyiben azonban a hónap kezdetén alkalmazandó árfolyam több mint 5 %-kal eltér az Európai Központi Bank által ugyanazon hónap 15. napja előtt megállapított árfolyamtól, a hónap 15. napjától a szóban forgó hónap végéig az utóbbi árfolyamot kell alkalmazni.

(2) Amennyiben valutaátszámításra van szükség a Vámkódex 53. cikkének (2) bekezdésében említett bármely ok miatt, az euro nemzeti pénznemekben kifejezett értékeként az Európai Központi Bank által október első munkanapján megállapított árfolyam alkalmazandó, amely árfolyamot a következő év január 1-jei hatállyal kell alkalmazni.

(3) A tagállamok változatlanul hagyhatják az euróban meghatározott összeg nemzeti valutában kifejezett értékét, amennyiben az éves kiigazítás időpontjában a szóban forgó összegnek az átváltása a nemzeti pénznemben kifejezett értéknek kevesebb mint 5 %-os változását eredményezi.

A tagállamok az átváltás után kapott összeget felfelé vagy lefelé kerekíthetik a legközelebbi tizedesjegyig.







II. CÍM

AZOK A TÉNYEZŐK, AMELYEK ALAPJÁN AZ ÁRUFORGALOMRA VONATKOZÓ BEHOZATALI ÉS KIVITELI VÁMOT ÉS MÁS INTÉZKEDÉSEKET ALKALMAZZÁK







1. FEJEZET

Közös Vámtarifa és az áruk tarifális besorolása







1. Szakasz

A vámkontingensek kezelése

49. cikk

A vámkontingensek egységes kezelésére vonatkozó általános szabályok

(A Vámkódex 56. cikkének (4) bekezdése)

(1) Az ebben a cikkben és az e rendelet 50–54. cikkében meghatározott módszerre hivatkozó uniós jogszabályoknak megfelelően megnyitott vámkontingenseket a szabad forgalomba bocsátásra vonatkozó vám-árunyilatkozatok elfogadásának időbeli sorrendje alapján kell kezelni.

(2) Az uniós jogszabályokban minden vámkontingenst rendelésszám azonosít, ami megkönnyíti kezelésüket.

(3) E szakasz alkalmazásában, a vámhatóságok által január 1-jén, 2-án vagy 3-án elfogadott szabad forgalomba bocsátásra vonatkozó árunyilatkozatokat ugyanazon év január 3-án elfogadottnak kell tekinteni. Ha azonban e napok bármelyike szombatra vagy vasárnapra esik, a nyilatkozatokat az adott év január 4-én elfogadottnak kell tekinteni.

(4) E szakasz alkalmazásában munkanap az a nap, amely nem munkaszüneti nap az uniós intézmények számára Brüsszelben.

50. cikk

A tagállamok vámhatóságainak a vámkontingensek egységes kezelésével kapcsolatos feladatai

(A Vámkódex 56. cikkének (4) bekezdése)

(1) A vámhatóságok megvizsgálják, hogy a vámkontingenst megnyitó uniós jogszabály értelmében érvényes-e a vámkontingens igénybevétele iránti kérelem, amelyet a nyilatkozattevő a szabad forgalomba bocsátásra vonatkozó vám-árunyilatkozatban tett.

(2) Amennyiben a nyilatkozattevő által tett, vámkontingens igénybevétele iránti érvényes kérelmet tartalmazó szabad forgalomba bocsátásra vonatkozó vám-árunyilatkozatot elfogadnak, és a vámhatóságok megkapták a vámkontingens megadásához szükséges összes alátámasztó okmányt, a vámhatóságok haladéktalanul továbbítják a Bizottsághoz a kérelmet, megjelölve a vám-árunyilatkozat elfogadásának dátumát és a kérelmezett pontos mennyiséget.

51. cikk

Vámkontingens-mennyiségek kiosztása

(A Vámkódex 56. cikkének (4) bekezdése)

(1) A Bizottság munkanapokon végzi a kiosztást. Mindazonáltal a Bizottság dönthet úgy, hogy egy adott munkanapon nem oszt fel mennyiségeket, feltéve, hogy a tagállamok illetékes hatóságait előre értesítik.

(2) A vámkontingens-mennyiségek nem oszthatók ki azon vám-árunyilatkozat elfogadásának dátumát követő második munkanapnál korábban, amelyben a nyilatkozattevő kérelmezte a vámkontingens igénybevételét.

A Bizottság általi minden egyes kiosztás során figyelembe kell venni azokat a vámkontingens igénybevétele iránti még teljesítetlen kérelmeket, amelyek olyan vám-árunyilatkozatokon alapulnak, amelyeket a felosztás időpontját megelőző második munkanapon vagy korábban fogadtak el, és amelyeket a vámhatóságok továbbítottak az e rendelet 54. cikkében említett rendszerbe.

(3) A Bizottság minden vámkontingens esetében a hozzá beérkezett, vámkontingens igénybevétele iránti kérelmek alapján, a vonatkozó vám-árunyilatkozatok elfogadásának időbeli sorrendjét követve osztja ki a mennyiségeket olyan mértékben, ahogy az adott vámkontingens fennmaradó egyenlege azt megengedi.

(4) Amennyiben egy kiosztási napon a vámkontingens igénybevétele iránti azon kérelmek szerinti mennyiségek összege, amelyek ugyanazon időpontban elfogadott árunyilatkozatokhoz kapcsolódnak, nagyobb, mint a vámkontingens fennmaradó egyenlege, a Bizottság e kérelmek kapcsán a kérelmezett mennyiségek figyelembevételével arányosan osztja ki a mennyiségeket.

(5) Amikor új vámkontingens kerül megnyitásra, a Bizottság a vámkontingenst megnyitó uniós jogi aktus közzétételének napját követő tizenegyedik munkanap előtt nem oszt ki vámkontingens-mennyiségeket.

52. cikk

Kérelmek törlése és a kiosztott, de fel nem használt vámkontingens-mennyiségek visszatérítése

(A Vámkódex 56. cikkének (4) bekezdése)

(1) A vámhatóságok haladéktalanul visszatérítik a tévesen kiosztott mennyiségeket az e rendelet 54. cikkében említett elektronikus rendszerbe. A visszatérítési kötelezettség azonban nem alkalmazandó, ha egy 10 EUR-nál kisebb összegű vámtartozást képviselő téves felosztás felfedezésére az érintett vámkontingens érvényességi idejének végét követő első hónap után kerül sor.

(2) Amennyiben a vámhatóságok olyan áruk tekintetében, amelyek vámkontingens igénybevétele iránti kérelem tárgyát képezik, azelőtt érvénytelenítenek egy vám-árunyilatkozatot, hogy a Bizottság kiosztotta volna a kért mennyiséget, a vámhatóságoknak a vámkontingens igénybevétele iránti teljes kérelmet törölniük kell.

Amennyiben a Bizottság már kiosztotta a kért mennyiséget egy érvénytelenített vám-árunyilatkozat alapján, a vámhatóságnak haladéktalanul vissza kell térítenie a kiosztott mennyiséget az e rendelet 54. cikkében említett elektronikus rendszerbe.

53. cikk

A vámkontingensek kritikus státusa

(A Vámkódex 56. cikkének (4) bekezdése)

(1) Az (EU) 2015/2446 felhatalmazáson alapuló rendelet 153. cikkének alkalmazásában egy vámkontingenst kritikusnak kell tekinteni, amint a vámkontingens teljes mennyiségének 90 %-a felhasználásra került.

(2) Az (1) bekezdéstől eltérve, a vámkontingenst a megnyitása napjától kezdve kritikusnak kell tekinteni bármely következő esetben:

a) a vámkontingenst három hónapnál rövidebb időre nyitják meg;

b) az előző két évben nem nyitottak meg a szóban forgó vámkontingensével megegyező termékkörre kiterjedő, megegyező származású árukra vonatkozó és azonos időtartamra szóló vámkontingenst („egyenértékű vámkontingens”);

c) az előző két évben megnyitott egyenértékű vámkontingens a kontingensidőszaka harmadik hónapjának utolsó napján vagy azt megelőzően kimerült, vagy nagyobb induló mennyiségre vonatkozott, mint a szóban forgó vámkontingens.

(3) Az olyan vámkontingenst, amelynek a 654/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet ( 8 ) előírásai szerint egyedüli célja védintézkedés vagy engedmények felfüggesztése miatti intézkedés alkalmazása, kritikusnak kell tekinteni, amint a teljes mennyiség 90 %-a felhasználásra kerül, függetlenül attól, hogy nyitottak-e meg egyenértékű vámkontingenst az előző két évben.

54. cikk

A vámkontingensek kezeléséhez kapcsolódó elektronikus rendszer

(A Vámkódex 16. cikkének (1) bekezdése és 56. cikkének (4) bekezdése)

(1) A vámkontingensek kezelésére a Vámkódex 16. cikkének (1) bekezdése szerint e célokra felállított elektronikus rendszert kell használni a következőkhöz:

a) a vámhatóságok és a Bizottság közötti, a vámkontingensek igénybevétele iránti kérelmekkel és a visszatérítésekkel, valamint a vámkontingensek státusával kapcsolatos információcsere, és ezen információk tárolása;

b) a vámkontingensek igénybevétele iránti kérelmek és a visszatérítések Bizottság általi kezelése;

c) a vámhatóságok és a Bizottság közötti, a vámkontingens–mennyiségek kiosztásával kapcsolatos információcsere, és ezen információk tárolása;

d) bármely további esemény vagy aktus rögzítése, amely hatással lehet a vámkontingensek eredeti lehívására vagy visszatérítésére, illetve kiosztására.

(2) A Bizottság a kiosztás eredményével kapcsolatos információt e rendszeren keresztül teszi elérhetővé.







2. szakasz

Az áruk szabad forgalomba bocsátásának vagy kivitelének felügyelete

55. cikk

Az áruk szabad forgalomba bocsátásának vagy kivitelének felügyeletére vonatkozó általános szabályok

(A Vámkódex 56. cikkének (5) bekezdése)

(1) Ha a Bizottság előírja, hogy egyes áruk a szabad forgalomba bocsátáskor vagy a kivitelkor felügyelet hatálya alá tartozzanak, a felügyeleti követelmény alkalmazandóvá válása előtt kellő időben tájékoztatja a vámhatóságokat a szóban forgó áruk KN-kódjáról és a felügyelet céljára szükséges adatokról.

A Bizottság által a felügyelet céljára előírható adatok jegyzékét a 21-01. melléklet határozza meg.

(2) Ha az áruk szabad forgalomba bocsátáskor vagy kivitelkor történő felügyelet hatálya alá kerültek, a vámhatóságok kötelesek legalább hetente egyszer a Bizottság rendelkezésére bocsátani a vonatkozó eljáráshoz kapcsolódó vám-árunyilatkozatra vonatkozó adatokat.

A vámhatóságok kötelesek haladéktalanul a Bizottság rendelkezésére bocsátani az adatokat, amikor az árukat a Vámkódex 194. cikke (1) bekezdésének megfelelően átengedik.

(3) A vámhatóságok által rendelkezésre bocsátott, az (1) bekezdésben említett adatokat a Bizottság csak összesített formában, és csak az e rendelet 56. cikke (2) bekezdésének megfelelően engedélyezett felhasználók számára teheti közzé.

(4) Amennyiben az árukat a Vámkódex 166. cikkében említettek szerint egyszerűsített árunyilatkozat alapján, vagy a Vámkódex 182. cikkében említettek szerint a nyilatkozattevő nyilvántartásába történő bejegyzés révén vonják vámeljárás alá, és a Bizottság által előírt információ nem állt rendelkezésre, amikor az árukat a Vámkódex 194. cikke (1) bekezdésének megfelelően átengedték, a vámhatóságok kötelesek ezt az információt a Vámkódex 167. cikke szerint benyújtott kiegészítő árunyilatkozat kézhezvételét követően haladéktalanul a Bizottság rendelkezésére bocsátani.

(5) Ha a Vámkódex 167. cikkének (3) bekezdése értelmében eltekintenek a kiegészítő árunyilatkozat benyújtására vonatkozó kötelezettségtől, vagy ha a kiegészítő árunyilatkozatot e rendelet 225. cikkének megfelelően nyújtották be vagy bocsátották rendelkezésre, az engedélyes legalább havonta egyszer elküldi a vámhatóságoknak a Bizottság által előírt adatokat, vagy a vámhatóságoknak a nyilatkozattevő rendszeréből kell begyűjteniük az említett adatokat.

A vámhatóságoknak az adatokat haladéktalanul be kell vinniük az e rendelet 56. cikkében említett elektronikus rendszerbe.

(6) E cikk (1) bekezdésétől eltérve addig az időpontig, ameddig az 56. cikk (1) bekezdésében említett rendszer korszerűsítése első szakaszának és a 2014/255/EU végrehajtási határozat mellékletében említett nemzeti import- és exportrendszereknek meg nem történik a telepítése, a Bizottság által a felügyelet céljára előírható adatok jegyzékét ►C2 a 21-02. melléklet ◄ határozza meg.

56. cikk

Az áruk szabad forgalomba bocsátásának vagy kivitelének felügyeletéhez kapcsolódó elektronikus rendszer

(A Vámkódex 16. cikkének (1) bekezdése és 56. cikkének (5) bekezdése)

(1) Az áruk szabad forgalomba bocsátásának vagy kivitelének felügyeletére a Vámkódex 16. cikkének (1) bekezdése szerint felállított elektronikus rendszert kell használni a következő információk továbbítására és tárolására:

a) ►C2 az áruk szabad forgalomba bocsátásának vagy kivitelének felügyeleti adatai; ◄

b) olyan információk, amelyek aktualizálhatják az elektronikus rendszerbe bevitt és ott tárolt, az áruk szabad forgalomba bocsátására vagy kivitelére vonatkozó felügyeleti adatokat.

(2) A Bizottság a tagállamok kérése alapján engedélyezheti a felhasználók számára az (1) bekezdésben említett elektronikus rendszerhez való hozzáférést.

(3) E cikk (1) bekezdésétől eltérve a 2014/255/EU végrehajtási határozat mellékletében szereplő rendszer korszerűsítése első szakaszának telepítési időpontjáig az említett bekezdés a) és b) pontja szerinti ►C2 adattovábbítás és -tárolás céljára ◄ a Bizottság Felügyelet 2 rendszerét kell használni.







2. fejezet

Az áruk származása







1. szakasz

A nem preferenciális származás igazolása

57. cikk

Különleges nem preferenciális behozatali rendelkezések hatálya alá tartozó termékek származási bizonyítványa

(A Vámkódex 61. cikkének (1) és (2) bekezdése)

(1) A harmadik országból származó, különleges nem preferenciális behozatali rendelkezések hatálya alá tartozó termékekre vonatkozó származási bizonyítványt – amennyiben azok a rendelkezések erre a cikkre hivatkoznak – a 22-14. mellékletben meghatározott nyomtatvány használatával, az ott megállapított technikai előírásoknak megfelelően kell kiadni.

▼M1

A különleges nem preferenciális behozatali rendelkezésekben a 2454/93/EGK rendelet 55–65. cikkével összhangban kiadott származási bizonyítványokra történő hivatkozásokat az e cikkben említett származási bizonyítványokra való hivatkozásoknak kell tekinteni.

▼B

(2) A származási bizonyítványt azon harmadik ország illetékes hatósága adja ki, amelyből a különleges nem preferenciális behozatali rendelkezések hatálya alá tartozó termékek származnak, vagy az említett hatóságok által e célra megfelelően felhatalmazott megbízható ügynöksége (kiadó hatóságok), feltéve, hogy a termékek származását a Vámkódex 60. cikkének megfelelően állapították meg.

A kiadó hatóságoknak meg kell őrizniük minden kiadott származási bizonyítvány másolatát.

(3) A származási bizonyítványt azt megelőzően kell kiadni, hogy a származási harmadik országban kivitelre bejelentik az általa érintett terméket.

(4) A (3) bekezdéstől eltérve, a származási bizonyítványt kivételes esetben az általa érintett termékek kivitele után is ki lehet adni, ha azt tévedés, nem szándékos mulasztás vagy különleges körülmények miatt nem adták ki a kivitelkor.

A kiadó hatóság mindaddig nem adhatja ki visszamenőleges hatállyal az (1) bekezdésben meghatározott származási bizonyítványt, amíg meg nem győződött arról, hogy az exportőr kérelmében szereplő adatok megegyeznek a vonatkozó kiviteli adatokkal.

58. cikk

A különleges nem preferenciális behozatali rendelkezésekhez kapcsolódó igazgatási együttműködést érintő információk rendelkezésre bocsátása

(A Vámkódex 61. cikke)

(1) Ha az egyes termékekhez kapcsolódó különleges nem preferenciális behozatali rendelkezések az e rendelet 57. cikkében foglalt származási bizonyítvány használatát írják elő, az ilyen rendelkezések alkalmazásának feltétele igazgatási együttműködési eljárás létrehozása, amennyiben az érintett rendelkezések másképpen nem rendelkeznek.

Az igazgatási együttműködési eljárás létrehozása céljából az érintett harmadik országok eljuttatják a Bizottsághoz:

a) a kiadó hatóságok nevét és címét az általuk használt bélyegzők mintáival együtt;

b) azoknak a kormányzati hatóságoknak a nevét és címét, amelyekhez az e rendelet 59. cikkében előírt, a származási bizonyítvány utólagos megerősítésre irányuló megkeresést kell küldeni.

A Bizottság a fent említett információkat továbbítja a tagállamok illetékes hatóságaihoz.

(2) Ha egy harmadik ország nem küldi el az (1) bekezdésben meghatározott információt a Bizottságnak, az illetékes uniós hatóságok megtagadják a különleges nem preferenciális behozatali rendelkezések alkalmazását.

59. cikk

Különleges nem preferenciális behozatali rendelkezések hatálya alá tartozó termékek származási bizonyítványának utólagos megerősítése

(A Vámkódex 61. cikke)

(1) Az e rendelet 57. cikkében említett származási bizonyítványok megerősítését e cikkel összhangban, a vám-árunyilatkozat elfogadását követően kell elvégezni (utólagos megerősítés).

(2) Ha a vámhatóságoknak alapos kétségük van a származási bizonyítvány hitelességét vagy a benne foglalt információk pontosságát illetően, és ha szúrópróbaszerű utólagos megerősítéseket végeznek, felkérik az e rendelet 58. cikke (1) bekezdésének b) pontjában említett hatóságot annak megerősítésére, hogy az adott származási bizonyítvány hiteles-e, vagy arra, hogy a megjelölt származást helyesen és a Vámkódex 60. cikkének megfelelően állapították-e meg, vagy mindkettőre.

E célból a vámhatóságok visszajuttatják a származási bizonyítványt vagy annak egy másolatát az e rendelet 58. cikke (1) bekezdésének b) pontjában említett hatósághoz. Amennyiben az árunyilatkozatot számla kísérte, az eredeti számlát vagy annak egy másolatát csatolni kell a visszaküldött származási bizonyítványhoz.

A vámhatóságok adott esetben megadják az utólagos megerősítés indokait és rendelkezésre bocsátják a birtokukban lévő összes olyan információt, amely arra utal, hogy ►C2 a származási bizonyítványon megadott adatok pontatlanok ◄ vagy hogy a származási bizonyítvány nem hiteles.

(3) Az e rendelet 58. cikke (1) bekezdésének b) pontjában említett hatóság a lehető leghamarabb tájékoztatja a vámhatóságokat a megerősítés eredményéről.

Ha a (2) bekezdés szerint elküldött megkeresést követő hat hónapon belül nem érkezik válasz, a vámhatóságok megtagadják a különleges nem preferenciális behozatali rendelkezések alkalmazását a kérdéses termékek vonatkozásában.







2. szakasz

Preferenciális származás

60. cikk

E szakasz alkalmazásában az (EU) 2015/2446 felhatalmazáson alapuló rendelet 37. cikkében rögzített fogalommeghatározások alkalmazandók.







1. alszakasz

A származási igazolások kiadását vagy kiállítását megkönnyítő eljárások

61. cikk

Beszállítói nyilatkozatok és felhasználásuk

(A Vámkódex 64. cikkének (1) bekezdése)

(1) Ha a beszállító az exportőr vagy a gazdasági szereplő rendelkezésére bocsátja az Unió és bizonyos országok vagy területek közötti preferenciális kereskedelemre irányadó rendelkezések alkalmazásában az áruk származó státusának (preferenciális származó státus) megállapításához szükséges információkat, a beszállító ezt a beszállítói nyilatkozat útján teszi meg.

Minden áruszállítmányhoz külön beszállítói nyilatkozatot kell készíteni, az e rendelet 62. cikkében meghatározott esetek kivételével.

(2) A beszállító a nyilatkozatot a szállítmányra vonatkozó kereskedelmi számlán, a szállítólevélen vagy bármely más olyan kereskedelmi okmányon teszi meg, amely az érintett árukat az azonosításukat lehetővé tevő kellő részletességgel írja le.

(3) A beszállító bármikor, még az áruk leszállítása után is megteheti a nyilatkozatot.

▼M1

62. cikk

A hosszú távú beszállítói nyilatkozat

(A Vámkódex 64. cikkének (1) bekezdése)

(1) Ha egy beszállító egy exportőrnek vagy gazdasági szereplőnek rendszeresen szállít áruszállítmányokat, és valamennyi szóban forgó árunak várhatóan ugyanaz lesz a származó státusa, a beszállítónak lehetősége van az említett áruk több szállítmányára kiterjedő egyetlen nyilatkozat rendelkezésre bocsátására (hosszú távú beszállítói nyilatkozat).

(2) A hosszú távú beszállítói nyilatkozatot egy bizonyos időszak alatt feladott szállítmányokra vonatkozóan kell kiállítani, és azon az alábbi három dátumot kell feltüntetni:

a) a nyilatkozat kiállításának dátuma (a kiállítás dátuma);

b) az időszak kezdetének dátuma (kezdő dátum), amely nem lehet korábban, mint 12 hónappal a kiállítás dátuma előtt vagy később, mint 6 hónappal a kiállítás dátuma után;

c) az időszak végének dátuma (záró dátum), amely nem lehet később, mint 24 hónappal a kezdő dátum után.

(3) A beszállító haladéktalanul tájékoztatja az érintett exportőrt vagy gazdasági szereplőt, ha a hosszú távú beszállítói nyilatkozat nem érvényes a szállított és még szállítandó áruk néhány vagy összes szállítmánya tekintetében.

▼B

63. cikk

Beszállítói nyilatkozatok kiállítása

(A Vámkódex 64. cikkének (1) bekezdése)

(1) A preferenciális származó státussal rendelkező termékek esetében a beszállítói nyilatkozatot a 22-15. mellékletben meghatározottak szerint kell kiállítani. Mindazonáltal az említett termékekre vonatkozó hosszú távú beszállítói nyilatkozatokat a 22-16. mellékletben meghatározottak szerint kell kiállítani.

(2) Az Unióban megmunkáláson vagy feldolgozáson átesett, de preferenciális származó státussal nem rendelkező termékek esetében a beszállítói nyilatkozatot a 22-17. mellékletben meghatározottak szerint kell kiállítani. Mindazonáltal a hosszú távú beszállítói nyilatkozatok esetében a beszállítói nyilatkozatokat a 22-18. mellékletben meghatározottak szerint kell kiállítani.

(3) A beszállítói nyilatkozatot a beszállító saját kezű aláírásával kell ellátni. Azonban ha a beszállítói nyilatkozatot és a számlát is elektronikus úton készítik, ezeket elektronikusan is lehet hitelesíteni, vagy a beszállító írásbeli kötelezettségvállalást tesz az exportőr vagy gazdasági szereplő felé arról, hogy minden őt azonosító beszállítói nyilatkozatért úgy vállal teljes felelősséget, mintha saját kezűleg aláírta volna.

64. cikk

INF 4 adatlap kiadása

(A Vámkódex 64. cikkének (1) bekezdése)

(1) A vámhatóságok kérhetik az exportőrtől vagy gazdasági szereplő, hogy szerezzenek be a beszállítótól egy INF 4 adatlapot, amely igazolja a beszállítói nyilatkozat pontosságát és hitelességét.

(2) Az INF 4 adatlapot a beszállító kérésére azon tagállam vámhatóságainak kell kiadniuk, ahol a beszállítói nyilatkozatot a 22-02. mellékletben meghatározott nyomtatvány használatával, az abban megállapított technikai előírásoknak megfelelően kiállították. A hatóságok bármilyen bizonyítékot kérhetnek és betekinthetnek a beszállító nyilvántartásaiba, vagy elvégezhetnek más általuk megfelelőnek ítélt ellenőrzést.

(3) A vámhatóságok az INF 4 adatlapot a beszállító kérelmének kézhezvételétől számított 90 napon belül kiadják a beszállítónak, megjelölve, hogy a beszállítói nyilatkozat pontos-e és hiteles-e.

(4) A vámhatóságnak, amelyhez az INF 4 adatlap kiadása iránti kérelmet intézték, a kérelemnyomtatványt legalább három évig vagy szükség esetén hosszabb ideig meg kell őriznie az Unió és bizonyos országok vagy területek közötti preferenciális kereskedelemre irányadó rendelkezéseknek való megfelelés biztosítása érdekében.

65. cikk

A tagállamok közötti igazgatási együttműködés

(A Vámkódex 64. cikkének (1) bekezdése)

A vámhatóságok segítik egymást a beszállítói nyilatkozatban megadott információk pontosságának ellenőrzésében.

66. cikk

A beszállítói nyilatkozatok ellenőrzése

(A Vámkódex 64. cikkének (1) bekezdése)

(1) Ha egy exportőr nem tudja bemutatni az INF 4 adatlapot a vámhatóságok kérését követő 120 napon belül, a kiviteli tagállam vámhatóságai felkérhetik azon tagállam vámhatóságait, amelyben a beszállítói nyilatkozatot kiállították, hogy erősítsék meg az Unió és bizonyos országok vagy területek közötti preferenciális kereskedelemre irányadó rendelkezések alkalmazásában az érintett termékek származását.

(2) Az (1) bekezdés alkalmazásában a kiviteli tagállam vámhatóságainak minden rendelkezésre álló információt és okmányt el kell küldeniük azon tagállam vámhatóságainak, amelyben a beszállítói nyilatkozatot kiállították, és meg kell indokolniuk a megkeresést.

(3) Az (1) bekezdés alkalmazásában azon tagállam vámhatóságai, amelyben a beszállítói nyilatkozatot kiállították, bizonyítékot kérhetnek a beszállítótól vagy elvégezhetik a szóban forgó nyilatkozat megfelelő megerősítését.

(4) A megerősítést kérő vámhatóságokat az INF 4 adatlap útján a lehető leghamarabb tájékoztatni kell az eredményekről.

(5) Ha a megerősítésre irányuló megkeresésre az annak dátumától számított 150 napon belül nem érkezik válasz, vagy ha a válasz nem tartalmaz elegendő információt az érintett termékek ►C2 származásának megállapításához ◄ , az exportáló ország vámhatóságai érvénytelennek nyilvánítják a beszállítói nyilatkozat alapján kiállított származási igazolást.

67. cikk

Elfogadott exportőri engedély

(A Vámkódex 64. cikkének (1) bekezdése)

(1) Ha az Unió egy harmadik országgal preferenciális megállapodást kötött, amely úgy rendelkezik, hogy a származási igazolásnak egy elfogadott exportőr által kiállított számlanyilatkozat vagy származási nyilatkozat formáját kell öltenie, akkor az említett nyilatkozatok kiállítása és helyettesítése céljából elfogadott exportőri engedélyt kérhetnek ►M1 az Unió vámterületén letelepedett exportőrök és továbbküldők ◄ .

(2) Az elfogadott exportőri engedélyekre vonatkozó határozatokra nem alkalmazandó az (EU) 2015/2446 felhatalmazáson alapuló rendeletnek a kérelmek befogadására és a határozatok felfüggesztésére vonatkozó 11. cikke (1) bekezdésének d) pontja, 16. cikke, 17. cikke és 18. cikke, valamint e rendeletnek a kérelmekhez és határozatokhoz kapcsolódó információ elektronikus úton történő cseréjére és tárolására, illetve a kedvező határozatok visszavonására vonatkozó 10. és 15. cikke.

(3) Az elfogadott exportőri engedélyt kizárólag olyan személyek kaphatják meg, akik teljesítik vagy az Unió és bizonyos, az Unió vámterületén kívüli országok vagy területek között kötött megállapodás, vagy az Unió által az ilyen országok vagy területek tekintetében egyoldalúan elfogadott intézkedések származási rendelkezéseiben meghatározott feltételeket.

(4) A vámhatóságok az elfogadott exportőrnek vámfelhatalmazási számot adnak, amelyet a preferenciális származási igazoláson fel kell tüntetni. A vámfelhatalmazási szám ►M1 elején ◄ az engedélyt kiadó tagállam ISO 3166-1-alpha-2 szerinti országkódja szerepel.

(5) A Bizottság az érintett harmadik országok rendelkezésére bocsátja az elfogadott exportőrök által kiállított preferenciális származási igazolás ellenőrzéséért felelős vámhatóságok címét.

(6) Ha az alkalmazandó preferenciális megállapodás nem határozza meg a számlanyilatkozatok vagy származási nyilatkozatok formáját, az említett nyilatkozatokat ►M1 a 22-13. mellékletben ◄ meghatározott nyomtatványnak megfelelően kell kiállítani.

(7) Ha az alkalmazandó preferenciális megállapodás nem határozza meg azt az értékküszöböt, amelyig egy nem elfogadott exportőr számlanyilatkozatot vagy származási nyilatkozatot állíthat ki, az értékküszöb minden egyes szállítmány esetében 6 000 EUR.

▼M1

68. cikk

Az Unió GSP-rendszerének keretén kívüli exportőrök regisztrálása

(A Vámkódex 64. cikkének (1) bekezdése)

(1) Amennyiben az Unió olyan preferenciális megállapodást kötött, melynek értelmében az exportőrnek a vonatkozó uniós jogszabályokkal összhangban származásra vonatkozó okmányt kell kitöltenie, ilyen okmányt csak valamely tagállam vámhatóságai által e célból regisztrált exportőr tölthet ki. A szóban forgó exportőrök azonosító adatait fel kell jegyezni az (EU) 2016/578 végrehajtási határozat mellékletében említett regisztrált exportőri rendszerben (REX). ►M2 E rendelet 80., 82., 83., 84., 86., 87., 89. és 91. cikke értelemszerűen alkalmazandó. ◄

(2) E cikk alkalmazásában a kérelmek befogadásának feltételeire és határozatok felfüggesztésére vonatkozóan az (EU) 2015/2446 felhatalmazáson alapuló rendelet 11. cikke (1) bekezdésének d) pontja, 16., 17. és 18. cikke, valamint e rendelet ►M2 10. cikkének (1) bekezdése és 15. cikke ◄ nem alkalmazandó. Az e cikkhez kapcsolódó kérelmek és határozatok nem oszthatók meg és nem tárolhatók az e rendelet 10. cikkében meghatározott elektronikus információs és kommunikációs rendszerben.

▼M2 —————

▼M1

(4) Az (1) bekezdéstől eltérve, ha az alkalmazandó preferenciális megállapodás nem határozza meg azt az értékküszöböt, amelyig egy nem regisztrált exportőr származásra vonatkozó okmányt tölthet ki, az értékküszöb minden egyes szállítmány esetében 6 000 EUR.

▼M2 —————

▼M2

(6) Ha egy preferenciális megállapodás lehetővé teszi az Unió számára, hogy egyes származó termékek tekintetében mentesítést nyújtson a származásra vonatkozó okmány benyújtásának kötelezettsége alól, ez a mentesség a 103. cikkben megállapított feltételekkel alkalmazandó, amennyiben az említett feltételekről nem rendelkezik az érintett preferenciális megállapodás.

(7) Ha egy preferenciális megállapodás lehetővé teszi az Unió számára, hogy eltekintsen attól a követelménytől, hogy a származásra vonatkozó okmányt az exportőrnek alá kell írnia, nem követelhető meg ilyen aláírás.

▼M2

69. cikk

Az Unió GSP-rendszerének keretén kívül kiadott vagy kiállított, származásra vonatkozó okmányok helyettesítése

(A Vámkódex 64. cikkének (1) bekezdése)

(1) Ha a korábban az Unió általános preferenciarendszerétől eltérő, a Vámkódex 56. cikke (2) bekezdésének d) vagy e) pontjában említett preferenciális tarifális intézkedés céljából kiadott vagy kiállított, származásra vonatkozó okmány által lefedett származó termékeket még nem bocsátották szabad forgalomba és egy uniós vámhivatal ellenőrzése alá vonták őket, a származásra vonatkozó kezdeti okmány helyettesíthető egy vagy több, a származásra vonatkozó helyettesítő okmánnyal abból a célból, hogy az említett termékek összességét vagy egy részét az Unión belül máshová szállítsák.

(2) Az (1) bekezdésben említett, származásra vonatkozó helyettesítő okmányt – ugyanolyan formában, mint a származásra vonatkozó kezdeti okmányt, vagy a 101. cikknek és a 22-20. mellékletnek megfelelően értelemszerűen elkészített helyettesítő származásmegjelölő nyilatkozat formájában – a következők bármelyike számára ki lehet adni, illetve a következők bármelyike kiállíthatja:

a) az árukat továbbküldő, az Unióban elfogadott vagy az Unióban regisztrált exportőr;

b) az áruk unióbeli továbbküldője, ha a megbontandó kezdeti szállítmányban lévő származó termékek összértéke nem haladja meg az alkalmazandó értékküszöböt;

c) az áruk unióbeli továbbküldője, ha a megbontandó kezdeti szállítmányban lévő származó termékek összértéke meghaladja az alkalmazandó értékküszöböt, és a továbbküldő csatolja a származásra vonatkozó kezdeti okmány másolatát a származásra vonatkozó helyettesítő okmányhoz.

Amennyiben a származásra vonatkozó kezdeti okmány helyettesítése nem lehetséges az első albekezdésnek megfelelően, az (1) bekezdésben említett, a származásra vonatkozó helyettesítő okmányt EUR.1 szállítási bizonyítvány formájában is kiállíthatja az a vámhivatal, amelynek ellenőrzése alá kerülnek az áruk.

(3) Ha a származásra vonatkozó helyettesítő okmány EUR.1 szállítási bizonyítvány, akkor a helyettesítő EUR.1 szállítási bizonyítványt kiadó vámhivatal záradékát a bizonyítvány 11. rovatában kell szerepeltetni. A bizonyítvány 4. rovatában szereplő, a származási országra vonatkozó adatoknak meg kell egyezniük a származásra vonatkozó kezdeti okmányon szereplő adatokkal. A 12. rovatot a továbbküldő aláírja. A 12. rovatot jóhiszeműen aláíró továbbküldő nem felelős a származásra vonatkozó kezdeti okmányon szereplő adatok pontosságáért.

A helyettesítő EUR.1 szállítási bizonyítvány kiadására felkért vámhivatal a származásra vonatkozó kezdeti okmányra vagy annak csatolmányára feljegyzi a továbbított termékek tömegét, darabszámát és jellegét, valamint rendeltetési országukat, és feltünteti rajta a megfelelő helyettesítő bizonyítvány vagy bizonyítványok sorszámát. A vámhivatal legalább három évig megőrzi a származásra vonatkozó kezdeti okmányt.

▼M2

69a. cikk

A preferenciális származó státussal rendelkező árukból előállított feldolgozott termékek preferenciális származása

(A Vámkódex 64. cikkének (1) bekezdése)

(1) Amennyiben olyan nem uniós árukat vonnak aktív feldolgozási eljárás alá, amelyek az Unió és egy harmadik ország közötti preferenciális megállapodás keretében preferenciális származó státussal rendelkeznek, a belőlük előállított feldolgozott termékeket azok szabad forgalomba bocsátásakor ugyanolyan preferenciális származó státusúnak kell tekinteni, mint az említett árukat.

(2) Az (1) bekezdés nem alkalmazható a következő esetekben:

a) a feldolgozási művelet az (1) bekezdésben említetteken kívüli nem uniós árukat is érint, ideértve a valamely más preferenciális megállapodás értelmében preferenciális származó státussal rendelkező árukat;

b) a feldolgozott termékeket a Vámkódex 223. cikkében említett helyettesítő árukból állították elő;

c) a vámhatóságok a Vámkódex 258. cikkének megfelelően engedélyezték az áruk további feldolgozásra történő ideiglenes újrakivitelét.

(3) Amennyiben alkalmazandó az (1) bekezdés, az aktív feldolgozási eljárás alá vont árukra vonatkozóan kiadott vagy kiállított, származásra vonatkozó okmányt a feldolgozott termékekre vonatkozóan kiadott vagy kiállított, származásra vonatkozó okmánynak kell tekinteni.

▼B







2. alszakasz

Az Unió GSP-rendszerének keretén belüli kedvezményezett országok kötelezettségei

70. cikk

A REX-rendszer keretében igazgatási együttműködés biztosítására vonatkozó kötelezettség

(A Vámkódex 64. cikkének (1) bekezdése)

(1) A GSP-rendszer helyes alkalmazása érdekében a kedvezményezett országok kötelesek vállalni, hogy:

a) kialakítják és fenntartják azokat az igazgatási struktúrákat és rendszereket, amelyek az ezen alszakaszban és az e szakasz 3–9. alszakaszában, valamint az (EU) 2015/2446 felhatalmazáson alapuló rendelet II. címe 1. fejezete 2. szakaszának 2. és 3. alszakaszában megállapított szabályoknak és eljárásoknak az adott országban való végrehajtásához és kezeléséhez szükségesek, az adott esetnek megfelelően ideértve a kumuláció alkalmazásához szükséges feladatok ellátását is;

b) illetékes hatóságaik együttműködnek a Bizottsággal és a tagállamok vámhatóságaival.

(2) Az (1) bekezdés b) pontja szerinti együttműködés a következő elemekből áll:

a) minden szükséges támogatás megadása abban az esetben, ha a Bizottság kéri, hogy elvégezhesse a GSP-rendszernek az érintett országban való helyes igazgatásának ellenőrzését, ideértve a Bizottság vagy a tagállamok vámhatóságai által tett helyszíni ellenőrző látogatásokat is;

b) e rendelet 108. és 109. cikkének sérelme nélkül a termékek származó státusának és az ezen alszakaszban, az e szakasz 3–9. alszakaszában, valamint az (EU) 2015/2446 felhatalmazáson alapuló rendelet II. címe 1. fejezete 2. szakaszának 2. és 3. alszakaszában megállapított egyéb feltételek teljesülésének megerősítése, ideértve a helyszíni látogatásokat is, ha a Bizottság vagy valamely tagállam vámhatóságai a származásra vonatkozó vizsgálatok keretében ezt kérik.

(3) A kedvezményezett országoknak ahhoz, hogy jogosultak legyenek a regisztrált exportőri rendszer alkalmazására, az (1) bekezdés szerinti vállalásukat legalább három hónappal azt a dátumot megelőzően be kell nyújtaniuk a Bizottsághoz, amikor az exportőrök regisztrálását meg akarják kezdeni.

▼M1

(4) Amennyiben egy országot vagy területet törölnek a 978/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet ( 9 ) II. mellékletéből, az (EU) 2015/2446 felhatalmazáson alapuló rendelet 55. cikkében meghatározott szabályok és eljárások, valamint az e rendelet 72., 80. és 108. cikkében meghatározott kötelezettségek a mellékletből való törlés dátumától számított három évig továbbra is vonatkoznak az adott országra vagy területre.

▼B

71. cikk

Form A származási bizonyítvány és számlanyilatkozat használatával történő kivitel tekintetében alkalmazandó igazgatási együttműködési eljárások és módszerek

(A Vámkódex 64. cikkének (1) bekezdése)

(1) Valamennyi kedvezményezett ország köteles betartani a következő rendelkezéseket, illetve köteles gondoskodni betartásukról:

a) az (EU) 2015/2446 felhatalmazáson alapuló rendelet II. címe 1. fejezete 2. szakaszának 2. alszakaszában meghatározott, az exportált termékek származására vonatkozó szabályok;

b) a Form A származási bizonyítványok kitöltésére és kiadására vonatkozó szabályok;

c) a 22-09. mellékben meghatározott követelményeknek megfelelően kiállított számlanyilatkozatok használatára vonatkozó rendelkezések;

d) az e rendelet 73. cikkében említett értesítési kötelezettségekre vonatkozó rendelkezések;

e) a Vámkódex 64. cikkének (6) bekezdésében említett eltérések engedélyezésére vonatkozó rendelkezések.

(2) A kedvezményezett országok illetékes hatóságai együttműködnek a Bizottsággal és a tagállamokkal, ennek keretében kötelesek különösen:

a) minden szükséges támogatást megadni abban az esetben, ha a Bizottság kéri, hogy elvégezhesse a GSP-rendszernek az érintett országban való helyes igazgatásának ellenőrzését, ideértve a Bizottság vagy a tagállamok vámhatóságai által tett helyszíni ellenőrző látogatásokat is;

b) e rendelet 73. és 110. cikkének sérelme nélkül a termékek származó státusának és az ezen alszakaszban, az e szakasz 3–9. alszakaszában, valamint az (EU) 2015/2446 felhatalmazáson alapuló rendelet II. címe 1. fejezete 2. szakaszának 2. és 3. alszakaszában megállapított egyéb feltételek teljesülésének megerősítése, ideértve a helyszíni látogatásokat is,