2002L0087 — HU — 04.01.2011 — 003.001

Ez a dokumentum kizárólag tájékoztató jellegű, az intézmények semmiféle felelősséget nem vállalnak a tartalmáért

Módosította:









▼B

AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 2002/87/EK IRÁNYELVE

(2002. december 16.)

a pénzügyi konglomerátumhoz tartozó hitelintézetek, biztosítóintézetek és befektetési vállalkozások kiegészítő felügyeletéről, valamint a 73/239/EGK, a 79/267/EGK, a 92/49/EGK, a 92/96/EGK, a 93/6/EGK és a 93/22/EGK tanácsi irányelvek, illetve a 98/78/EK és 2000/12/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvek módosításáról







AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 47. cikke (2) bekezdésére, tekintettel a Bizottság javaslatára ( 1 ), tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére ( 2 ), a Régiók Bizottságával folytatott konzultációt követően, tekintettel az Európai Központi Bank véleményére ( 3 ), a Szerződés 251. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően ( 4 ), mivel: (1) A hatályos közösségi jog átfogó szabályrendszert ír elő az önállóan működő hitelintézetek, biztosítóintézetek és befektetési vállalkozások, valamint a bankcsoporthoz, befektetési vállalkozások csoportjához, illetőleg biztosítási csoporthoz, azaz homogén pénzügyi tevékenységet folytató csoporthoz tartozó hitelintézetek, biztosítóintézetek és befektetési vállalkozások prudenciális felügyeletére. (2) A pénzpiacokon végbemenő újabb fejlemények olyan pénzügyi csoportok, úgynevezett konglomerátumok kialakulásához vezettek, amelyek a pénzpiacok különböző ágazataiban nyújtanak szolgáltatásokat és termékeket. Mindeddig nem létezett az ilyen konglomerátumhoz tartozó hitelintézetek, biztosítóintézetek és befektetési vállalkozások prudenciális felügyeletének a csoportra kiterjedő formája, különösen a csoport szintjén vizsgált fizetőképesség és kockázati koncentráció, a csoporton belüli ügyletek, a csoportszintű belső kockázatkezelési eljárások, valamint a vezetés alkalmassága és megfelelő volta tekintetében. E konglomerátumok némelyike a pénzpiacokon tevékenykedő legnagyobb pénzügyi csoportok közé tartozik, és világszerte nyújt szolgáltatásokat. Amennyiben az ilyen konglomerátumok, és különösen az ilyen konglomerátumhoz tartozó hitelintézetek, biztosítóintézetek és befektetési vállalkozások pénzügyi nehézségekkel küzdenének, ez súlyosan destabilizálná a pénzügyi rendszert, és kárt okozhat az egyéni betéteseknek, a biztosítottaknak és a befektetőknek. (3) A Bizottság pénzügyi szolgáltatásokkal kapcsolatos cselekvési terve egy sor olyan intézkedést állapít meg, amelyek szükségesek a pénzügyi szolgáltatások egységes piacának megvalósításához, és a pénzügyi konglomerátumokra vonatkozó olyan kiegészítő prudenciális jogszabályok kialakítását jelenti be, amelyek célja a hatályos ágazati jogszabályok hiányosságainak, valamint a prudens működéssel kapcsolatos további kockázatok kiküszöbölése az ágazatközi vegyes tevékenységet folytató pénzügyi csoportok hatékony felügyeletének biztosítása érdekében. Egy ilyen ambiciózus célkitűzés csak szakaszokban valósítható meg. A pénzügyi konglomerátumokhoz tartozó hitelintézetek, biztosítóintézetek és befektetési vállalkozások kiegészítő felügyeletének létrehozása ilyen szakaszt jelent. (4) Más nemzetközi fórumok is megfogalmazták a pénzügyi konglomerátumok megfelelő felügyeletére vonatkozó koncepció kidolgozásának szükségességét. (5) Az eredményességhez a pénzügyi konglomerátumhoz tartozó hitelintézetek, biztosítóintézetek és befektetési vállalkozások kiegészítő felügyeletét minden olyan érintett csoportra alkalmazni kell, amelynek ágazatközi pénzügyi tevékenységei meghatározott küszöbérték alapján jelentősnek minősülnek, függetlenül azok struktúrájától. A kiegészítő felügyeletnek az ágazati pénzügyi jogszabályokban meghatározott valamennyi pénzügyi tevékenységre ki kell terjednie, és a kiegészítő felügyelet hatálya alá kell vonni valamennyi, elsődlegesen ilyen tevékenységet folytató vállalkozást, a vagyonkezelő társaságokat is beleértve. (6) Az arra vonatkozó döntést, hogy valamely vállalkozás ne tartozzék a kiegészítő felügyelet hatálya alá, többek között annak figyelembevételével kell meghozni, hogy az ágazati szabályok értelmében az adott vállalkozás a csoportszintű felügyelet hatálya alá esik-e. (7) Az illetékes hatóságoknak fel kell tudni mérniük a pénzügyi konglomerátumhoz tartozó hitelintézetek, biztosítóintézetek és befektetési vállalkozások csoportszintű pénzügyi helyzetét, különösen a fizetőképesség (ideértve a szavatoló tőke terhére történő többszörös kötelezettségvállalás kiküszöbölését), a kockázati koncentráció és a csoporton belüli ügyletek tekintetében. (8) A pénzügyi konglomerátumok vezetése gyakran üzletági alapon történik, amely nem esik teljesen egybe a csoport jogi felépítésével. Ennek a tendenciának a figyelembevétele érdekében tovább kell bővíteni a vezetéssel kapcsolatos követelményeket, különösen a vegyes pénzügyi holdingtársaságok vezetése tekintetében. (9) A kiegészítő felügyelet hatálya alá tartozó valamennyi pénzügyi konglomerátum esetében ki kell jelölni egy koordinátort az érintett illetékes hatóságok közül. (10) A koordinátor feladatai nem érinthetik az illetékes hatóságoknak az ágazati szabályokban meghatározott feladatait és felelősségi körét. (11) Az érintett illetékes hatóságoknak és különösen a koordinátornak megfelelő eszközzel kell rendelkezniük ahhoz, hogy megkapják a pénzügyi konglomerátumon belüli vállalkozásoktól, illetve az egyéb illetékes hatóságoktól a kiegészítő felügyelet ellátásához szükséges információkat. (12) Sürgős szükség van a hitelintézetek, biztosítóintézetek és befektetési vállalkozások felügyeletéért felelős hatóságok közötti fokozott együttműködésre, beleértve az ugyanahhoz a pénzügyi konglomerátumhoz tartozó vállalkozások felügyeletébe bevont hatóságok közötti ad hoc együttműködési szabályok kialakítását. (13) Előfordulhat, hogy egyes hitelintézetek, biztosítóintézetek és befektetési vállalkozások, amelyek székhelye a Közösségen belül helyezkedik el, olyan pénzügyi konglomerátumhoz tartoznak, amelynek székhelye a Közösségen kívül található. Ezeket a felügyelt vállalkozásokat is olyan egyenértékű és megfelelő kiegészítő felügyeleti szabályok hatálya alá kell vonni, amelyek alkalmasak az ezen irányelv rendelkezései által kitűzött célok és eredmények eléréséhez. E célból rendkívül fontos a szabályok átláthatósága és a harmadik országbeli hatóságokkal folytatott információcsere valamennyi lényeges körülményről. (14) Csak akkor feltételezhető ilyen egyenértékű és megfelelő kiegészítő felügyeleti szabályok megléte, ha a harmadik országbeli felügyeleti hatóságok megállapodtak az érintett illetékes hatóságokkal való együttműködésről a pénzügyi konglomerátumok feletti kiegészítő felügyelet gyakorlásának eszközei és célkitűzései tekintetében. (15) Ez az irányelv nem írja elő az ezen irányelv, illetve egyéb ágazati irányelvek értelmében titoktartási kötelezettség hatálya alá eső információknak az illetékes hatóságok által történő felfedését a pénzügyi konglomerátumokkal foglalkozó bizottság előtt. (16) Mivel a javasolt intézkedés, azaz a pénzügyi konglomerátumhoz tartozó hitelintézetek, biztosítóintézetek és befektetési vállalkozások kiegészítő felügyeletére vonatkozó szabályok megalkotásának célkitűzése a tagállamok részéről elégséges módon nem érhető el, és ezért az intézkedés nagyságrendjére és hatásaira tekintettel közösségi szinten könnyebben megvalósítható, a Közösség, a Szerződés 5. cikkében meghatározott szubszidiaritás elvével összhangban elfogadhat ilyen intézkedéseket. Az említett cikkben meghatározott arányosság elvének megfelelően ez az irányelv nem lép túl az említett célkitűzés eléréséhez szükséges mértéken. Tekintettel arra, hogy ez az irányelv minimumszabályokat határoz meg, a tagállamoknak jogukban áll szigorúbb szabályokat megállapítani. (17) Ez az irányelv tiszteletben tartja az alapvető jogokat, és különösen az Európai Unió alapjogi chartájában elismert alapelveket. (18) Az ezen irányelv végrehajtásához szükséges intézkedéseket a Bizottságra ruházott végrehajtási hatáskörök gyakorlására vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 1999. június 28-i 1999/468/EK tanácsi határozattal ( 5 ) összhangban kell elfogadni. (19) Az ezen irányelvben megállapított szabályok tekintetében időről időre technikai iránymutatásra és végrehajtási intézkedésekre lehet szükség a pénzpiacokon végbemenő újabb fejlemények figyelembevétele érdekében. A Bizottságot ennek megfelelően fel kell hatalmazni végrehajtási intézkedések elfogadására, feltéve, hogy nem jelentik ezen irányelv lényeges elemeinek módosítását. (20) A hitelintézetekre, biztosítóintézetekre és befektetési vállalkozásokra vonatkozó hatályos ágazati szabályokat ki kell egészíteni egy minimális szintre, különösen az ágazati szabályok és a pénzügyi konglomerátumokra vonatkozó jogszabályok közötti esetleges különbségek kihasználásának elkerülése érdekében. Ezért megfelelően módosítani kell az életbiztosítás körén kívül eső közvetlen biztosítási tevékenységek megkezdésére és gyakorlására vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 1973. július 24-i 73/239/EGK első tanácsi irányelvet ( 6 ), a közvetlen életbiztosítási tevékenység megkezdésére és gyakorlására vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 1979. március 5-i 79/267/EGK első tanácsi irányelvet ( 7 ), az életbiztosítás körén kívül eső közvetlen biztosítási tevékenységekre vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 1992. június 18-i 92/49/EGK tanácsi irányelvet (harmadik nem-életbiztosítási irányelv) ( 8 ), a közvetlen életbiztosítási tevékenységre vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 1992. november 10-i 92/96/EGK tanácsi irányelvet (harmadik életbiztosítási irányelv) ( 9 ), a befektetési vállalkozások és hitelintézetek tőkemegfeleléséről szóló, 1993. március 15-i 93/6/EGK tanácsi irányelvet ( 10 ), az értékpapír befektetési szolgáltatásokról szóló, 1993. május 10-i 93/22/EGK tanácsi irányelvet ( 11 ), valamint a biztosítási csoportok biztosítóintézeteinek kiegészítő felügyeletéről szóló, 1998. október 27-i 98/78/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet ( 12 ) és a hitelintézetek tevékenységének megkezdéséről és folytatásáról szóló, 2000. március 20-i 2000/12/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet ( 13 ). A további jogharmonizáció célkitűzése ugyanakkor csak gondos elemzés alapján, szakaszosan valósítható meg. (21) A vagyonkezelő társaságok ágazati szabályokkal összhangban történő kezelésével kapcsolatos esetleges további harmonizáció szükségességének felmérése és előkészítése céljából a Bizottságnak be kell számolnia a tagállamok által e területen folytatott gyakorlatról, mivel: ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:







I. FEJEZET

CÉLKITŰZÉS ÉS FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK

1. cikk

Célkitűzés

Ez az irányelv a 73/239/EGK irányelv 6. cikkének, a 79/267/EGK irányelv 6. cikkének, a 93/22/EGK irányelv 3. cikke (1) bekezdésének, illetve a 2000/12/EK irányelv 4. cikkének értelmében engedélyezett, pénzügyi konglomerátumhoz tartozó szabályozott vállalkozások kiegészítő felügyeletére vonatkozó szabályokat határoz meg. Egyúttal módosítja a fent említett irányelvekben szabályozott vállalkozásokra vonatkozó ágazati szabályokat.

2. cikk

Fogalommeghatározások

Ezen irányelv alkalmazásában:

1. „hitelintézet”: a 2000/12/EK irányelv 1. cikke (1) bekezdésének második albekezdése szerinti hitelintézet;

2. „biztosítóintézet”: a 73/239/EGK irányelv 6. cikke, a 79/267/EGK irányelv 6. cikke vagy a 98/78/EK irányelv 1. cikkének b) pontja szerinti biztosítóintézet;

3. „befektetési vállalkozás”: a 93/22/EGK irányelv 1. cikkének (2) bekezdése szerinti befektetési vállalkozás, ideértve a 93/6/EGK irányelv 2. cikkének (4) bekezdésében említett vállalkozásokat is;

4. „szabályozott vállalkozás”: hitelintézet, biztosítóintézet vagy befektetési vállalkozás;

5. „vagyonkezelő társaság”: az átruházható értékpapírokkal foglalkozó kollektív befektetési vállalkozásokra (ÁÉKBV) vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 1985. december 20-i 85/611/EGK tanácsi irányelv ( 14 ) 1a. cikkének (2) bekezdése szerinti vagyonkezelő társaság, illetve olyan vállalkozás, amelynek létesítő okirat szerinti székhelye a Közösségen kívül található és amelynek az említett irányelv 5. cikke (1) bekezdésének értelmében engedélyre lenne szüksége, amennyiben létesítő okirat szerinti székhelye a Közösségen belül lenne;

6. „viszontbiztosító intézet”: a 98/78/EK irányelv 1. cikkének c) pontja szerinti viszontbiztosító intézet;

7. „ágazati szabályok”: a szabályozott vállalkozások prudenciális felügyeletével kapcsolatos közösségi jogszabályok, és különösen a 73/239/EGK, a 79/267/EGK, a 98/78/EK, a 93/6/EGK, a 93/22/EGK és 2000/12/EK irányelvben foglaltak;

8. „pénzügyi ágazat”: a következő vállalkozások közül legalább egyet magában foglaló ágazat: a) a 2000/12/EK irányelv 1. cikkének (5) és (23) bekezdése szerinti hitelintézet, pénzügyi intézmény vagy kiegészítő banki szolgáltatásokat nyújtó vállalkozás (banki ágazat); b) a 98/78/EK irányelv 1. cikkének i) pontja szerinti biztosítóintézet, viszontbiztosító intézet vagy biztosítási holdingtársaság (biztosítási ágazat); c) a 93/6/EGK irányelv 2. cikkének (7) bekezdése szerinti befektetési vállalkozás vagy pénzügyi szervezet (befektetési szolgáltatási ágazat); d) vegyes pénzügyi holdingtársaság;

9. „anyavállalat”: az összevont (konszolidált) beszámolóról szóló, 1983. június 13-i 83/349/EGK hetedik tanácsi irányelv ( 15 ) 1. cikke szerinti anyavállalat, illetve olyan vállalkozás, amely az illetékes hatóságok véleménye szerint ténylegesen meghatározó befolyást gyakorol egy másik vállalkozásra;

10. „leányvállalat”: a 83/349/EGK irányelv 1. cikke szerinti leányvállalat, illetve olyan vállalkozás, amely felett egy anyavállalat az illetékes hatóságok véleménye szerint ténylegesen meghatározó befolyást gyakorol; a leányvállalat valamennyi leányvállalata egyúttal az anyavállalat leányvállalatának is minősül;

11. „részesedés”: a meghatározott jogi formájú gazdasági társaságok éves beszámolójáról szóló, 1978. július 25-i 78/660/EGK negyedik tanácsi irányelv ( 16 ) 17. cikkének első mondata szerinti részesedés, illetve egy vállalkozás szavazati jogai vagy tőkéje legalább 20 %-ának közvetlen vagy közvetett tulajdona;

12. „csoport”: anyavállalatból, annak leányvállalataiból, továbbá olyan vállalkozásokból álló csoport, amelyben az anyavállalat vagy leányvállalatai részesedéssel rendelkeznek, valamint a 83/349/EGK irányelv 12. cikkének (1) bekezdése szerint egymással kapcsolatban álló vállalkozások;

13. „szoros kapcsolat”: olyan helyzet, amelyben két vagy több természetes vagy jogi személyt: a) olyan „részesedés” köt össze, amely egy vállalkozás szavazati jogainak vagy tőkéjének 20 %-os vagy azt meghaladó részben közvetlen vagy ellenőrzés útján fennálló tulajdonlása, vagy b) olyan „ellenőrzés” köt össze, amely az anyavállalat és leányvállalat között fennálló viszony a 83/349/EGK irányelv 1. cikke (1) és (2) bekezdése értelmében, az ott említett valamennyi esetet ideértve, vagy bármely természetes vagy jogi személy és egy vállalkozás közötti hasonló jellegű kapcsolat; egy leányvállalat bármely leányvállalata egyben az előbbi vállalkozások élén álló anyavállalat leányvállalatának is tekintendő. Olyan helyzetet, amelyben két vagy több természetes vagy jogi személy ellenőrzési kapcsolat révén tartósan kapcsolódik ugyanahhoz a személyhez, szintén az ilyen személyek közötti szoros kapcsolatnak kell tekinteni;

14. „pénzügyi konglomerátum”: olyan csoport, amely a 3. cikkre is figyelemmel eleget tesz a következő feltételeknek: a) a csoport élén egy az 1. cikk szerinti szabályozott vállalkozás áll, vagy a csoportba tartozó leányvállalatok legalább egyike az 1. cikk szerinti szabályozott vállalkozás; b) amennyiben az 1. cikk szerinti szabályozott vállalkozás áll a csoport élén, az vagy egy pénzügyi ágazatbeli vállalkozás anyavállalata, pénzügyi ágazatbeli vállalkozásban részesedéssel rendelkező vállalkozás, vagy egy pénzügyi ágazatbeli vállalkozással a 83/349/EGK irányelv 12. cikkének (1) bekezdése szerinti kapcsolatban álló vállalkozás; c) abban az esetben, ha a csoport élén nem az 1. cikk szerinti szabályozott vállalkozás áll, a csoport tevékenységei a 3. cikk (1) bekezdésének megfelelően elsősorban a pénzügyi ágazatban folynak; d) a csoporthoz tartozó vállalkozásoknak legalább egyike a biztosítási ágazatban és legalább egyike a banki vagy a befektetetési szolgáltatási ágazatban működik; e) a csoporton belül a biztosítási ágazatban működő vállalkozások összevont és/vagy összesített tevékenységei és a banki és befektetési szolgáltatási ágazatban működő vállalkozások összevont és/vagy összesített tevékenységei a 3. cikk (2) vagy (3) bekezdése értelmében egyaránt jelentősnek minősülnek. A 12. pont szerinti csoport bármely, az e pontban felsorolt követelményeknek megfelelő alcsoportja pénzügyi konglomerátumnak minősül.

15. „vegyes pénzügyi holdingtársaság”: a szabályozott vállalkozáson kívüli anyavállalat, amely leányvállalataival együtt – amelyek közül legalább egy olyan szabályozott vállalkozás, amelynek székhelye a Közösségen belül található –, valamint az egyéb vállalkozások együttesen pénzügyi konglomerátumot alkot;

16. „illetékes hatóságok”: az egyes tagállamok azon nemzeti hatóságai, amelyeket törvény vagy rendelet felhatalmaz hitelintézetek és/vagy biztosítóintézetek és/vagy befektetési vállalkozások akár egyedi, akár csoportszintű felügyeletére;

17. „érintett illetékes hatóságok” a következők: a) a tagállamoknak a pénzügyi konglomerátum bármely szabályozott vállalkozásának ágazati csoportszintű felügyeletéért felelős illetékes hatóságai; b) a 10. cikk szerint kinevezett koordinátor, amennyiben nem azonos az a) pontban említett hatóságokkal; c) egyéb, az a) és b) pontban említett hatóságok véleménye szerint illetékesnek minősülő hatóságok; e vélemény kialakítása során különösen figyelembe kell venni a konglomerátum szabályozott vállalkozásainak más tagállamokban fennálló és különösen az 5 %-os arányt meghaladó piaci részesedését, valamint egy másik tagállamban létrehozott szabályozott vállalkozásnak a konglomerátumon belüli jelentőségét;

18. „csoporton belüli ügylet”: minden olyan ügylet, amelynek révén a pénzügyi konglomerátumon belüli szabályozott vállalkozást közvetve vagy közvetlenül ugyanazon csoportba tartozó egyéb vállalkozáshoz, illetve az abban a csoportban részt vevő vállalkozással „szoros kapcsolatban” álló bármely természetes vagy jogi személyhez valamely – szerződéses vagy azon kívüli – kötelezettség, akár fizetéses, akár pedig azon kívüli teljesítésre irányuló kapcsolat fűzi;

19. „kockázati koncentráció”: a pénzügyi konglomerátumon belüli szabályozott vállalkozások által viselt valamennyi olyan kárveszéllyel járó kockázat, amely elég nagy a pénzügyi konglomerátumhoz tartozó szabályozott vállalkozások fizetőképességének vagy általános pénzügyi helyzetének veszélyeztetéséhez; ilyen kockázatot eredményezhet ügyfélkockázat/hitelkockázat, befektetési kockázat, biztosítási kockázat, piaci kockázat, egyéb kockázatok vagy az ilyen kockázatok kombinációja, illetve kölcsönhatása.

3. cikk

A pénzügyi konglomerátum meghatározására szolgáló küszöbértékek

(1) Annak meghatározásához, hogy valamely csoport tevékenységei a 2. cikk (14) bekezdésének c) pontja szerint elsősorban a pénzügyi ágazatban folynak-e, a csoporthoz tartozó szabályozott és nem szabályozott pénzügyi ágazatbeli vállalkozások mérlegfőösszegének meg kell haladnia a csoport egésze mérlegfőösszegének 40 %-át.

(2) Annak meghatározásához, hogy a különböző pénzügyi ágazatokban folytatott tevékenységek a 2. cikk (14) bekezdésének e) pontja szerint jelentősnek minősülnek-e, az egyes pénzügyi ágazatok esetében az adott pénzügyi ágazatbeli mérlegfőösszegnek a csoport valamennyi pénzügyi ágazatbeli vállalkozása mérlegfőösszegéhez viszonyított aránya átlagának, valamint az azonos pénzügyi ágazatra vonatkozó fizetőképességi követelményeknek a csoport valamennyi pénzügyi ágazatbeli vállalkozására vonatkozó fizetőképességi követelményekhez viszonyított arányának meg kell haladnia a 10 %-ot.

Ezen irányelv alkalmazásában az számít a pénzügyi konglomerátum legkisebb pénzügyi ágazatának, amelynek átlaga a legalacsonyabb, és az számít a pénzügyi konglomerátum legfontosabb pénzügyi ágazatának, amelynek átlaga a legmagasabb. Az átlag kiszámítása, valamint a legkisebb és a legfontosabb pénzügyi ágazat meghatározása céljából a banki és a befektetési szolgáltatási ágazatot együttesen kell figyelembe venni.

(3) Az ágazatközi tevékenységek a 2. cikk (14) bekezdésének e) pontja szerint akkor minősülnek jelentősnek, ha a csoportbeli legkisebb pénzügyi ágazat mérlegfőösszege meghaladja a 6 milliárd eurót. Amennyiben a csoport nem éri el a (2) bekezdésben említett küszöbértéket, az érintett illetékes hatóságok közös megállapodással úgy dönthetnek, hogy a csoportot nem tekintik pénzügyi konglomerátumnak, vagy nem alkalmazzák a 7., a 8., illetve a 9. cikk rendelkezéseit, ha úgy vélik, hogy a csoport ezen irányelv hatálya alá vonása vagy az ilyen rendelkezések alkalmazása nem szükséges, nem lenne helyénvaló vagy félrevezető lenne a kiegészítő felügyelet célkitűzései tekintetében, figyelembe véve például azt a tényt, hogy:

a) a legkisebb pénzügyi ágazat aránya nem haladja meg az 5 %-ot, akár a (2) bekezdésben említett átlag, akár pedig a mérlegfőösszeg vagy az adott pénzügyi ágazatra vonatkozó fizetőképességi követelmények alapján mérve; vagy

b) a piaci részesedés nem haladja meg az 5 %-ot egyetlen tagállamban sem, a banki vagy befektetési szolgáltatási ágazat mérlegfőösszege és a biztosítási ágazat által kötött ügyletek bruttó biztosítási díjainak összege alapján számítva.

Az e bekezdéssel összhangban hozott döntésekről értesíteni kell a többi érintett illetékes hatóságot.

(4) Az (1), (2) és (3) bekezdés alkalmazásában az érintett illetékes hatóságok közös megállapodással:

a) a 6. cikk (5) bekezdésében említett esetekben az arányok kiszámításából kizárhatnak egyes vállalkozásokat;

b) a szabályozás hirtelen változásának elkerülése érdekében figyelembe vehetik az (1) és a (2) bekezdésben felvázolt küszöbértékek teljesülését három egymást követő év során és eltekinthetnek azok teljesülésétől, amennyiben jelentős változások következnek be a csoport szerkezetében.

Amennyiben az (1), a (2) és a (3) bekezdés szerint pénzügyi konglomerátumként került meghatározásra egy csoport, az e bekezdés első albekezdésében említett döntéseket az adott pénzügyi konglomerátum koordinátora által tett javaslat alapján hozzák meg.

(5) Az (1) és a (2) bekezdés alkalmazásában az érintett illetékes hatóságok kivételes esetekben közös megállapodással a mérlegfőösszegre vonatkozó követelményt felválthatják a következő paraméterek legalább egyikével, illetve kiegészíthetik a következő paraméterek legalább egyikével, amennyiben megítélésük szerint e paraméterek különösen jelentősnek minősülnek az ezen irányelvnek megfelelő, kiegészítő felügyelet céljából: jövedelemszerkezet és mérlegen kívüli tevékenységek.

(6) Az (1) és a (2) bekezdés alkalmazásában, amennyiben az e bekezdésekben említett arányszámok 40 %, illetve 10 % alá csökkennek, a már kiegészítő felügyelet hatálya alá vont, vegyes tevékenységű csoport esetében, a következő három év során alacsonyabb, 35 %-os, illetve 8 %-os arányokat kell alkalmazni a szabályozás hirtelen változásának elkerülése érdekében.

Hasonlóképpen a (3) bekezdés alkalmazásában, amennyiben a csoport legkisebb pénzügyi ágazatának mérlegfőösszege 6 milliárd euró alá csökken, a már kiegészítő felügyelet hatálya alá vont, vegyes tevékenységű csoport esetében a következő három év során alacsonyabb, 5 milliárd eurónak megfelelő összeget kell alkalmazni a szabályozás hirtelen változásának elkerülése érdekében.

Az e bekezdésben említett időszak során a koordinátor az egyéb érintett illetékes hatóságok beleegyezésével úgy dönthet, hogy az e bekezdésben említett alacsonyabb arányszámok, illetve alacsonyabb összeg a továbbiakban nem alkalmazandó.

(7) Az e cikkben a mérleggel kapcsolatban említett számításokat a csoport vállalkozásainak összesített mérlegfőösszege alapján kell elvégezni, éves beszámolóik szerint. E számítás során a csoport birtokában lévő összesített arányos részesedésnek megfelelő mérlegfőösszegek összegének mértékéig figyelembe kell venni mindazon vállalkozásokat, amelyekben a csoportnak részesedése van. Azonban amennyiben rendelkezésre áll összevont (konszolidált) éves beszámoló, az összesített (aggregált) mérlegbeszámolók helyett azt kell használni.

A (2) és a (3) bekezdésben szereplő fizetőképességi követelményeket a megfelelő ágazati szabályok rendelkezései szerint kell kiszámítani.

4. cikk

A pénzügyi konglomerátum azonosítása

(1) A szabályozott vállalkozásokat engedélyező illetékes hatóságok a 2., a 3. és az 5. cikk értelmében kötelesek azonosítani valamennyi, ezen irányelv hatálya alá tartozó csoportot.

Ebből a célból:

— a csoportban működő szabályozott vállalkozásokat engedélyező illetékes hatóságok szükséges esetben szorosan együttműködnek egymással,

— ha valamely illetékes hatóság azon a véleményen van, hogy az adott illetékes hatóság által engedélyezett valamely szabályozott vállalkozás olyan csoport tagja, amely ezen irányelv értelmében még nem azonosított pénzügyi konglomerátumnak minősülhet, az illetékes hatóság tájékoztatja véleményéről az egyéb érintett illetékes hatóságokat.

▼M3

(2) A 10. cikkel összhangban kinevezett koordinátor tájékoztatja a csoport élén álló anyavállalatot, illetve anyavállalat hiányában azt a szabályozott vállalkozást, amely a csoport legfontosabb pénzügyi szektorában a legnagyobb mérlegfőösszeggel rendelkezik, hogy a csoportot pénzügyi konglomerátumként azonosították, és hogy koordinátort neveztek ki.

A koordinátor tájékoztatja azokat a hatáskörrel rendelkező hatóságokat, amelyek szabályozott vállalkozásokat engedélyeztek a csoporton belül, továbbá azon tagállam illetékes hatóságait, amelyben a vegyes pénzügyi holdingtársaság székhelye található, valamint az európai felügyeleti hatóság (Európai Bankhatóság) létrehozásáról szóló, 2010. november 24-i 1093/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet ( 17 ), az európai felügyeleti hatóság (Európai Biztosítás- és Foglalkoztatóinyugdíj-hatóság) létrehozásáról szóló, 2010. november 24-i 1094/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet ( 18 ), illetve s az európai felügyeleti hatóság (Európai Értékpapír-piaci Hatóság) létrehozásáról szóló, 2010. november 24-i 1095/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet ( 19 ) 54. cikkével létrehozott európai felügyeleti hatóságok (EFH) vegyes bizottságát (a továbbiakban: vegyes bizottság).

▼M3

(3) A vegyes bizottság honlapján közzéteszi és naprakész állapotban tartja az azonosított pénzügyi konglomerátumok jegyzékét. Ez az információ hyperlinkkel elérhető valamennyi európai felügyeleti hatóság honlapján.

▼B







II. FEJEZET

KIEGÉSZÍTŐ FELÜGYELET







1. SZAKASZ

HATÁLY

5. cikk

Az 1. cikkben említett szabályozott vállalkozások kiegészítő felügyeletének hatálya

(1) Az ágazati szabályokban foglalt felügyeleti rendelkezések sérelme nélkül, a tagállamok az ezen irányelvben előírt mértékben és módon rendelkeznek az 1. cikkben említett szabályozott vállalkozások kiegészítő felügyeletéről.

(2) A pénzügyi konglomerátum szintjén a következő szabályozott vállalkozások tartoznak kiegészítő felügyelet hatálya alá a 6–17. cikk értelmében:

a) valamennyi olyan szabályozott vállalkozás, amely pénzügyi konglomerátum élén áll;

b) valamennyi szabályozott vállalkozás, amelynek anyavállalata olyan vegyes pénzügyi holdingtársaság, amelynek székhelye a Közösségen belül található;

c) valamennyi olyan szabályozott vállalkozás, amely a 83/349/EGK irányelv 12. cikkének (1) bekezdése szerinti kapcsolatban áll egy másik pénzügyi ágazatbeli vállalkozással.

Amennyiben egy pénzügyi konglomerátum egy másik, az első albekezdés előírásainak megfelelő pénzügyi konglomerátum alcsoportja, a tagállamoknak jogukban áll a 6–17. cikket csak az utóbbi csoportra alkalmazni, és ebben az esetben az irányelvben a csoport, illetve a pénzügyi konglomerátum fogalmára tett utalás az utóbbi csoportra tett utalásnak minősül.

(3) Valamennyi olyan szabályozott vállalkozás, amely a (2) bekezdés értelmében nem tartozik kiegészítő felügyelet hatálya alá, és amelynek anyavállalata szabályozott vállalkozás vagy olyan vegyes pénzügyi holdingtársaság, amelynek székhelye a Közösségen kívül található, a pénzügyi konglomerátum szintjén kiegészítő felügyelet hatálya alá tartozik a 18. cikkben meghatározott mértékben és módon.

(4) Amennyiben egy személy részesedéssel vagy tőkekapcsolatokkal rendelkezik legalább egy szabályozott vállalkozásban, vagy részesedésen, illetve tőkekapcsolaton kívüli jelentős befolyást gyakorol ilyen vállalkozás felett, a (2) és a (3) bekezdésben említett esetek kivételével, az érintett illetékes hatóságok közös megállapodással, a nemzeti joggal összhangban határozzák meg, hogy gyakoroljanak-e kiegészítő felügyeletet a szabályozott vállalkozások felett, és ha igen, milyen mértékben, úgy, mintha azok pénzügyi konglomerátumot képeznének.

Ilyen kiegészítő felügyelet alkalmazásához legalább egy vállalkozásnak az 1. cikkben említett szabályozott vállalkozásnak kell lennie, és eleget kell tennie a 2. cikk (14) bekezdésének d) és e) pontjában meghatározott feltételeknek. Az érintett illetékes hatóságok döntésüket a kiegészítő felügyelet ezen irányelvben meghatározott célkitűzései figyelembevételével hozzák meg.

Az első albekezdés „szövetkezeti jellegű csoportok”-ra történő alkalmazásakor az illetékes hatóságoknak számba kell venniük e csoportok államháztartás felé fennálló pénzügyi kötelezettségeit egyéb pénzügyi vállalkozásokra tekintettel.

(5) A 13. cikk sérelme nélkül, a pénzügyi konglomerátum szintjén gyakorolt kiegészítő felügyelet semmilyen módon nem jelenti azt, hogy az illetékes hatóságoknak önálló felügyeleti szerepet kellene betölteniük vegyes pénzügyi holdingtársaságok, pénzügyi konglomerátumhoz tartozó, harmadik országbeli szabályozott vállalkozások vagy pénzügyi konglomerátumban működő, nem szabályozott vállalkozások tekintetében.







2. SZAKASZ

PÉNZÜGYI HELYZET

6. cikk

Tőkemegfelelés

(1) Az ágazati szabályok sérelme nélkül, a pénzügyi konglomerátumhoz tartozó szabályozott vállalkozások tőkemegfelelésére vonatkozó kiegészítő felügyeletet az e fejezet 3. szakasza 9. cikkének (2)–(5) bekezdésében, valamint az I. mellékletben meghatározott szabályok szerint kell gyakorolni.

(2) A tagállamok előírják a pénzügyi konglomerátumhoz tartozó szabályozott vállalkozások részére annak biztosítását, hogy a pénzügyi konglomerátum szintjén mindenkor rendelkezésre álló szavatoló tőke ne legyen kevesebb az I. mellékletben meghatározott módon számított tőkemegfelelési követelménynél.

A tagállamok előírják továbbá a szabályozott vállalkozások részére, hogy a pénzügyi konglomerátum szintjén folytassanak megfelelő intézményesített politikát a tőkemegfelelés tekintetében.

Az első és második albekezdésben említett követelmények betartását a koordinátor a 3. szakasznak megfelelően felügyeli.

A koordinátor gondoskodik arról, hogy az első albekezdésben említett számítást legalább évente egyszer elvégezze vagy maga a szabályozott vállalkozás, vagy pedig a vegyes pénzügyi holdingtársaság.

A számítás eredményeit és az annak alapjául szolgáló lényeges adatokat a pénzügyi konglomerátum élén álló, 1. cikk szerinti szabályozott vállalkozás, illetve amennyiben a pénzügyi konglomerátum élén nem az 1. cikk szerinti szabályozott vállalkozás áll, a vegyes pénzügyi holdingtársaság vagy a pénzügyi konglomerátumon belül a koordinátor által a többi érintett illetékes hatósággal és a pénzügyi konglomerátummal folytatott konzultációt követően meghatározott szabályozott vállalkozás a koordinátor elé terjeszti.

(3) A (2) bekezdés első albekezdésében említett tőkemegfelelési követelmények kiszámítása során a következő vállalkozások tartoznak a kiegészítő felügyelet hatálya alá az I. mellékletben meghatározott módon és mértékben:

a) a 2000/12/EK irányelv 1. cikkének (5) és (23) bekezdése szerinti hitelintézet, pénzügyi intézmény vagy kiegészítő banki szolgáltatást végző vállalkozás;

b) a 98/78/EK irányelv 1. cikkének i) pontja szerinti biztosítóintézet, viszontbiztosító intézet vagy biztosítási holdingtárasság;

c) a 93/6/EGK irányelv 2. cikkének (7) bekezdése szerinti befektetési vállalkozás vagy pénzügyi intézmény;

d) vegyes pénzügyi holdingtársaság.

(4) A tőkemegfelelésre vonatkozó kiegészítő követelményeknek egy pénzügyi konglomerátum tekintetében az I. mellékletben említett 1. módszer (Számviteli konszolidáció) alkalmazásával történő kiszámításakor a csoporthoz tartozó vállalkozások szavatoló tőkéjét és fizetőképességi követelményeit a különösen a 2000/12/EK irányelv 54. cikkében és a 98/78/EK irányelv I. mellékletének 1.B. pontjában meghatározott, megfelelő ágazati szabályoknak a konszolidáció módjára és mértékére történő alkalmazásával kell kiszámítani.

Az I. mellékletben említett 2. vagy 3. (Levonás és összesítés, Könyv szerinti érték/követelménylevonás) módszer alkalmazásakor a számítás során az anyavállalat vagy a csoport valamely más vállalkozásában részesedéssel rendelkező vállalkozás arányos részesedését kell figyelembe venni. Az „arányos részesedés” a jegyzett tőkének azon hányada, amelyet az adott vállalkozás közvetlenül vagy közvetve birtokol.

(5) A koordinátor a tőkemegfelelésre vonatkozó kiegészítő követelmények számítása során a következő esetekben úgy dönthet, hogy egy adott vállalkozást nem von a felügyelet hatálya alá:

a) ha a vállalkozás egy olyan harmadik országban található, ahol jogi akadályok gátolják a szükséges információ átadását, az illetékes hatóságok ágazati szabályokból fakadó azon kötelezettségének sérelme nélkül, hogy megtagadják az engedély kiadását abban az esetben, ha felügyeleti feladataik tényleges gyakorlásában akadályoztatva vannak;

b) ha a vállalkozás a pénzügyi konglomerátumhoz tartozó szabályozott vállalkozások kiegészítő felügyeletének célkitűzéseire tekintettel elhanyagolható jelentőségű;

c) ha a vállalkozás bevonása a felügyelet hatálya alá nem helyénvaló vagy félrevezető lenne a kiegészítő felügyelet célkitűzéseire tekintettel.

Azonban amennyiben az első albekezdés b) pontja alapján számos vállalkozást kellene kizárni a felügyelet hatálya alól, a fentiekre való tekintet nélkül figyelembe kell venni azokat, ha jelentőségük összességében mégsem elhanyagolható.

Az első albekezdés c) pontjában említett esetben a koordinátor a sürgős eseteket kivéve konzultál a többi érintett illetékes hatósággal döntésének meghozatala előtt.

Amennyiben a koordinátor az első albekezdés b) és c) pontjában meghatározott esetek valamelyike értelmében egy szabályozott vállalkozást nem von a felügyelet hatálya alá, azon tagállam illetékes hatóságainak, ahol a vállalkozás található, jogukban áll olyan információt kérni a pénzügyi konglomerátum élén álló vállalkozástól, amely megkönnyíti számukra a szabályozott vállalkozás felügyeletét.

7. cikk

Kockázati koncentráció

(1) Az ágazati szabályok sérelme nélkül, a pénzügyi konglomerátum szabályozott vállalkozásainak kockázati koncentrációjára vonatkozó kiegészítő felügyeletet az e fejezet 3. szakasza 9. cikkének (2)–(4) bekezdésében, valamint a II. mellékletben megállapított szabályokkal összhangban kell gyakorolni.

(2) A tagállamok előírják a szabályozott vállalkozások vagy vegyes pénzügyi holdingtársaságok számára, hogy rendszeresen, de évente legalább egyszer számoljanak be a koordinátornak az e cikkben, valamint a II. mellékletben megállapított szabályok szerint a pénzügyi konglomerátum szintjén esetlegesen mutatkozó jelentős kockázati koncentrációról. A szükséges információt a pénzügyi konglomerátum élén álló, 1. cikk szerinti szabályozott vállalkozás nyújtja be a koordinátornak, illetve – amennyiben a pénzügyi konglomerátum élén nem az 1. cikk szerinti szabályozott vállalkozás áll – a vegyes pénzügyi holdingtársaság vagy a koordinátor által az egyéb érintett illetékes hatóságokkal és a pénzügyi konglomerátummal folytatott konzultációt követően a pénzügyi konglomerátumból kijelölt szabályozott vállalkozás nyújtja be a jelentést.

E kockázati koncentrációk felügyeletét a koordinátor a 3. szakasz szerint látja el.

(3) A közösségi jogszabályok további összehangolásáig a tagállamok a pénzügyi konglomerátum szintjén fennálló kockázati koncentráció tekintetében mennyiségi korlátokat állapíthatnak meg, illetve engedélyezhetik illetékes hatóságaik számára ilyen mennyiségi korlátok megállapítását, vagy egyéb felügyeleti intézkedéseket hozhatnak a kiegészítő felügyelet célkitűzéseinek elérése érdekében.

(4) Amennyiben egy pénzügyi konglomerátum élén vegyes pénzügyi holdingtársaság áll, a pénzügyi konglomerátum legfontosabb pénzügyi ágazatában fennálló kockázati koncentrációra vonatkozó esetleges ágazati szabályok azon adott ágazat egészére alkalmazandók, a vegyes pénzügyi holdingtársaságot is beleértve.

8. cikk

Csoporton belüli ügyletek

(1) Az ágazati szabályok sérelme nélkül, a pénzügyi konglomerátumhoz tartozó szabályozott vállalkozások között végbemenő, csoporton belüli ügyletekre vonatkozó kiegészítő felügyeletet az e fejezet 3. szakasza 9. cikkének (2)–(4) bekezdésében, valamint a II. mellékletben megállapított szabályokkal összhangban kell gyakorolni.

(2) A tagállamoknak jogában áll előírni a szabályozott vállalkozások, illetve a vegyes pénzügyi holdingtársaságok számára, hogy rendszeresen, de évente legalább egyszer számoljanak be a koordinátornak az e cikkben és a II. mellékletben megállapított szabályok szerint a pénzügyi konglomerátumhoz tartozó szabályozott vállalkozások között végbemenő valamennyi jelentős, csoporton belüli ügyletről. Amennyiben a II. melléklet első bekezdésének utolsó mondatában említett küszöbértékek nem kerülnek meghatározásra, a csoporton belüli ügylet akkor minősül jelentősnek, ha összege meghaladja a pénzügyi konglomerátum szintjén megállapított tőkemegfelelési követelmények teljes összegének legalább 5 %-át.

A szükséges tájékoztatást a pénzügyi konglomerátum élén álló, 1. cikk szerinti szabályozott vállalkozás nyújtja be a koordinátornak, illetve, amennyiben a pénzügyi konglomerátum élén nem az 1. cikk szerinti szabályozott vállalkozás áll, a vegyes pénzügyi holdingtársaság vagy a pénzügyi konglomerátumból a koordinátor által az egyéb érintett illetékes hatóságokkal és a pénzügyi konglomerátummal folytatott konzultációt követően kijelölt szabályozott vállalkozás nyújtja be.

Ezeket a csoporton belüli ügyleteket a koordinátor felügyeli.

(3) A közösségi jogszabályok további összehangolásáig a tagállamok a pénzügyi konglomerátumhoz tartozó szabályozott vállalkozások között végbemenő, csoporton belüli ügyletek tekintetében mennyiségi korlátokat és minőségi követelményeket állapíthatnak meg, illetve engedélyezhetik illetékes hatóságaik számára ilyen mennyiségi korlátok és minőségi követelmények megállapítását, vagy egyéb felügyeleti intézkedéseket hozhatnak a kiegészítő felügyelet célkitűzéseinek elérése érdekében.

(4) Amennyiben egy pénzügyi konglomerátum élén vegyes pénzügyi holdingtársaság áll, a pénzügyi konglomerátum legfontosabb pénzügyi ágazatában végbemenő csoporton belüli ügyletekre vonatkozó esetleges ágazati szabályok az adott ágazat egészére alkalmazandók, a vegyes pénzügyi holdingtársaságot is beleértve.

9. cikk

Belső ellenőrzési mechanizmusok és kockázatkezelési eljárások

(1) A tagállamok előírják a szabályozott vállalkozásoknak, hogy a pénzügyi konglomerátum szintjén intézményesítsenek megfelelő kockázatkezelési eljárásokat és belső ellenőrzési mechanizmusokat, hatékony adminisztratív és számviteli eljárásokat is beleértve.

(2) A kockázatkezelési eljárások közé az alábbiak tartoznak:

a) hatékony és eredményes irányítás és gazdálkodás, beleértve a vállalati stratégiáknak és politikáknak a pénzügyi konglomerátum szintjén működő, megfelelő irányító szervek általi jóváhagyását és időszakos felülvizsgálatát, tekintettel a teljes kockázatvállalás mértékére;

b) megfelelő tőkemegfelelési politika kidolgozása a 6. cikk és az I. melléklet szerint, az üzleti stratégia kockázati profilra és tőkeigényre gyakorolt hatásainak előrejelzésére;

c) megfelelő eljárások annak biztosítására, hogy a kockázatfigyelő rendszerek jól beépültek a vállalati szervezetbe, és minden intézkedést megtettek a kiegészítő felügyelet hatálya alá tartozó valamennyi vállalkozásnál a bevezetett rendszerek összhangja és így a kockázatoknak a pénzügyi konglomerátum szintjén való mérése, nyomon követése és ellenőrzése érdekében;

▼M3

d) érvényben levő szabályok, amelyek a megfelelő helyreállítási és szanálási intézkedésekhez és tervekhez való hozzájárulást és – szükség esetén – azok kidolgozását célozzák. Ezeket a szabályokat rendszeresen felül kell vizsgálni.

▼B

(3) A belső ellenőrzési mechanizmusok közé az alábbiak tartoznak:

a) megfelelő tőkefedezeti mechanizmusok valamennyi felmerülő jelentős kockázat meghatározása és mérése, valamint a szavatoló tőkének a kockázatokhoz való megfelelő viszonyítása céljából;

b) hatékony és eredményes beszámolási és számviteli eljárások a csoporton belüli ügyletek és a kockázati koncentráció meghatározására, mérésére, nyomon követésére és ellenőrzésére.

(4) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy az 5. cikkből fakadóan a kiegészítő felügyelet hatálya alá tartozó valamennyi vállalkozásnál megfelelő belső ellenőrzési mechanizmusok legyenek a kiegészítő felügyelet szempontjából lényeges adatok és egyéb információ előállításához.

(5) Az (1)–(4) bekezdésben említett eljárásokat és mechanizmusokat a koordinátor felügyeli.







3. SZAKASZ

▼M3

A KIEGÉSZÍTŐ FELÜGYELET ELLÁTÁSÁT ELŐSEGÍTŐ INTÉZKEDÉSEK ÉS A VEGYES BIZOTTSÁG HATÁSKÖRE

▼M3

9a. cikk

A vegyes bizottság szerepe

A vegyes bizottság az 1093/2010/EU, az 1094/2010/EU, illetve az 1095/2010/EU rendelet 56. cikkével összhangban biztosítja a következetes, szektorokon és határokon átnyúló felügyeletet és az uniós jogszabályoknak való megfelelést.

▼B

10. cikk

A kiegészítő felügyelet ellátásáért felelős illetékes hatóság (koordinátor)

▼M3

(1) Egy pénzügyi konglomerátumhoz tartozó szabályozott vállalkozások megfelelő kiegészítő felügyeletének ellátása érdekében az érintett tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságai közül – a vegyes pénzügyi holdingtársaság központi irodája szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságait is beleértve – a kiegészítő felügyelet összehangolásáért és ellátásáért felelős koordinátort neveznek ki. A koordinátor személyére vonatkozó információt közzéteszik a vegyes bizottság honlapján.

▼B

(2) A kinevezés az alábbi szempontok alapján történik:

a) amennyiben a pénzügyi konglomerátum élén szabályozott vállalkozás áll, a koordinátor feladatát az az illetékes hatóság látja el, amely a megfelelő ágazati szabályok értelmében engedélyezte az említett szabályozott vállalkozás működését;

b) amennyiben a pénzügyi konglomerátum élén nem szabályozott vállalkozás áll, a koordinátor feladatát az alábbi elvekkel összhangban kiválasztott illetékes hatóság látja el: i. amennyiben a szabályozott vállalkozás anyavállalata vegyes pénzügyi holdingtársaság, a koordinátor feladatát az az illetékes hatóság látja el, amely a megfelelő ágazati szabályok értelmében engedélyezte az említett szabályozott vállalkozás működését; ii. amennyiben több, a Közösségen belüli székhellyel rendelkező szabályozott vállalkozásnak ugyanaz a vegyes pénzügyi holdingtársaság az anyavállalata, és közülük az egyik működési engedélyét abban a tagállamban állították ki, ahol a vegyes pénzügyi holdingtársaság székhelye található, a koordinátor feladatát az említett tagállamban engedélyezett szabályozott vállalkozás felügyeletére illetékes hatóság látja el. Amennyiben több, különböző pénzügyi ágazatokban tevékenykedő vállalkozás működési engedélyét állították ki abban a tagállamban, ahol a vegyes pénzügyi holdingtársaság székhelye található, a koordinátor feladatát a legfontosabb pénzügyi ágazatban tevékenykedő szabályozott vállalkozás felügyeletére illetékes hatóság látja el. Amennyiben a pénzügyi konglomerátum élén több olyan vegyes pénzügyi holdingtársaság áll, amelyek székhelyei különböző tagállamokban találhatók, és valamennyi érintett tagállamban működik egy szabályozott vállalkozás, a koordinátor feladatát – ugyanabban a pénzügyi ágazatban működő szabályozott vállalkozások esetében – a legnagyobb mérlegfőösszeggel rendelkező vállalkozás felügyeletére illetékes hatóság, vagy a legfontosabb pénzügyi ágazatban tevékenykedő szabályozott vállalkozás felügyeletére illetékes hatóság látja el; iii. amennyiben több, a Közösségen belüli székhellyel rendelkező szabályozott vállalkozásnak ugyanaz a vegyes pénzügyi holdingtársaság az anyavállalata, és nincs közöttük olyan, amelynek működési engedélyét abban a tagállamban állították ki, ahol a vegyes pénzügyi holdingtársaság székhelye található, a koordinátor feladatát a legfontosabb pénzügyi ágazatban a legnagyobb mérlegfőösszeggel rendelkező szabályozott vállalkozás működését engedélyező illetékes hatóság látja el; iv. amennyiben a pénzügyi konglomerátum olyan csoport, amelynek élén nem áll anyavállalat, illetve valamennyi egyéb esetben a koordinátor feladatát a legfontosabb pénzügyi ágazatban a legnagyobb mérlegfőösszeggel rendelkező szabályozott vállalkozás működését engedélyező illetékes hatóság látja el.

(3) Olyan esetekben, amikor a (2) bekezdésben felsorolt követelmények alkalmazása a vegyes tevékenységű csoport összetételére és a különböző országokban folytatott tevékenységek relatív jelentőségére figyelemmel nem helyénvaló, az érintett illetékes hatóságok közös megegyezéssel eltekinthetnek azok alkalmazásától, és megbízhatnak egy másik illetékes hatóságot a koordinátori feladatok ellátásával. Ilyen esetekben az illetékes hatóságok a döntés előtt lehetővé teszik a vegyes tevékenységű csoport számára, hogy ismertesse álláspontját a döntéssel kapcsolatban.

11. cikk

A koordinátor feladatai

(1) A kiegészítő felügyelet ellátása során a koordinátor többek között az alábbi feladatokat látja el:

a) tárgyhoz tartozó, illetve lényeges információk összegyűjtésének és terjesztésének összehangolása szokványosnak tekinthető üzletmenet során és szükséghelyzetben egyaránt, beleértve olyan információkat, amelyek az ágazati szabályok értelmében különösen fontosak az illetékes hatóság felügyeleti feladatának ellátásához;

b) a pénzügyi konglomerátum pénzügyi helyzetének felügyeleti áttekintése és értékelése;

c) a tőkemegfelelésre és a kockázati koncentrációra, valamint a csoporton belüli ügyletekre vonatkozóan a 6., a 7. és a 8. cikkben megállapított szabályok betartásának értékelése;

d) a pénzügyi konglomerátum összetételének, szervezetének és belső ellenőrzési rendszerének értékelése a 9. cikkben meghatározottak szerint;

e) az érintett illetékes hatóságok bevonásával felügyeleti tevékenységek tervezése és összehangolása szokványos üzletmenet során és szükséghelyzetben egyaránt;

f) az ezen irányelv által vagy az irányelv alkalmazásából eredően a koordinátorra bízott egyéb feladatok, intézkedések és döntések.

▼M3

A kiegészítő felügyelet ellátásának megkönnyítése és széles jogalapon történő bevezetése érdekében a koordinátornak és a többi érintett hatáskörrel rendelkező hatóságnak, valamint szükség esetén az egyéb érintett hatáskörrel rendelkező hatóságoknak megfelelő koordinációs megállapodásokat kell kötniük. A koordinációs megállapodások további feladatokat is megállapíthatnak a koordinátor számára, és meghatározhatják az érintett hatáskörrel rendelkező hatóságok között a 3. és 4. cikke az 5. cikk (4) bekezdése, a 6. cikk, a 12. cikk (2) bekezdése és a 16. és 18. cikk szerint létrehozandó döntéshozatali eljárásokat, valamint az egyéb hatáskörrel rendelkező hatóságokkal folytatott együttműködést.

Az EFH, szükség esetén a vegyes bizottság révén a 8. cikkel, valamint az 1093/2010/EU rendelet, az 1094/2010/EU rendelet, illetve az 1095/2010/EU rendelet 56. cikkében előírt eljárással összhangban irányvonalakat dolgoz ki, amelyek célja a felügyeleti eljárások konvergenciája a felügyeleti koordinációs megállapodások következetessége tekintetében, a 2006/48/EK irányelv 131. cikkével és a 2009/138/EK irányelv 248. cikkének (4) bekezdésével összhangban.

▼B

(2) Amennyiben a koordinátornak olyan információra van szüksége, amelyet az ágazati szabályokkal összhangban egy másik illetékes hatóságnak már megküldtek, a koordinátornak lehetőség szerint fel kell vennie a kapcsolatot ezzel a hatósággal, hogy megelőzze a felügyelet ellátásába bevont különböző hatóságoknak párhuzamosan küldendő jelentések készítését.

(3) A meghatározott felügyeleti hatáskörök és kötelezettségek átruházásának lehetőségére vonatkozó közösségi jogszabályok sérelme nélkül, a pénzügyi konglomerátumhoz tartozó szabályozott vállalkozások kiegészítő felügyeletére vonatkozó konkrét feladatok ellátásával megbízott koordinátor jelenléte nem érinti az illetékes hatóságok ágazati szabályokban megfogalmazott feladatainak és kötelességeinek ellátását.

12. cikk

Együttműködés és információcsere az illetékes hatóságok között

(1) A pénzügyi konglomerátumhoz tartozó szabályozott vállalkozások felügyeletéért felelős illetékes hatóságok és az adott pénzügyi konglomerátum vonatkozásában koordinátori feladatok ellátásával megbízott illetékes hatóság szorosan együttműködik egymással. Az ágazati szabályokban megfogalmazott kötelezettségeik sérelme nélkül, ezek a hatóságok – függetlenül attól, hogy egyazon tagállamban működnek-e vagy sem – kölcsönösen megküldik egymásnak a másik hatóság által az ágazati szabályok vagy az irányelv alapján ellátott felügyeleti feladatokhoz szükséges, illetve lényegesnek tekintett információkat. Az illetékes hatóságok és a koordinátor kérés esetén megküldik egymásnak a tárgyhoz tartozó valamennyi információt, és saját kezdeményezésükre kicserélnek egymással valamennyi lényegesnek ítélt információt.

Az együttműködés legalább az alábbi információk gyűjtésére és cseréjére vonatkozik:

a) a pénzügyi konglomerátumhoz tartozó valamennyi jelentős vállalkozás csoportszerkezetének, valamint a csoporthoz tartozó szabályozott vállalkozások felügyeletét ellátó illetékes hatóságok azonosítása;

b) a pénzügyi konglomerátum stratégiai politikái;

c) a pénzügyi konglomerátum pénzügyi helyzete, különösen a tőkemegfelelés, a csoporton belüli ügyletek, a kockázati koncentráció és a jövedelmezőség tekintetében;

d) a pénzügyi konglomerátum nagyrészvényesei és vezetése;

e) a pénzügyi konglomerátum szintjének szervezete, kockázatkezelése és belső ellenőrzési rendszerei;

f) a pénzügyi konglomerátumhoz tartozó vállalkozásoktól származó információ gyűjtése, valamint az összegyűjtött információ ellenőrzése;

g) olyan kedvezőtlen fejlemények a pénzügyi konglomerátumhoz tartozó szabályozott vagy egyéb vállalkozásoknál, amelyek jelentős hatással lehetnek a szabályozott vállalkozásokra;

h) az illetékes hatóságok által az ágazati szabályokkal vagy az irányelvvel összhangban hozott súlyos szankciók és kivételes intézkedések.

▼M3

A hatáskörrel rendelkező hatóságok az ágazati szabályokban megállapított rendelkezésekkel összhangban, kicserélhetik a feladataik ellátásához szükséges információkat az alábbi hatóságokkal: a központi bankok, a Központi Bankok Európai Rendszere, az Európai Központi Bank és az Európai Rendszerkockázati Testület, a pénzügyi rendszer európai uniós makro-prudenciális felügyeletéről és az Európai Rendszerkockázati Testület létrehozásáról szóló, 2010. november 24-i 1092/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet ( 20 ) 15. cikkével összhangban.

▼B

(2) Az ágazati szabályokban megállapított kötelezettségeik sérelme nélkül, minden olyan esetben, amikor döntéseik fontosak más illetékes hatóságok felügyeleti feladatainak ellátásához, az illetékes hatóságok döntéshozataluk előtt konzultációt folytatnak egymással az alábbi kérdésekben:

a) a pénzügyi konglomerátumhoz tartozó szabályozott vállalkozások részvényesi összetételében, szervezeti rendszerében és vezetésében bekövetkező olyan változás, amelyhez szükség van az illetékes hatóságok jóváhagyására, illetve engedélyére;

b) az illetékes hatóságok által hozott jelentős szankciók vagy kivételes intézkedések.

Az illetékes hatóság hozhat olyan döntést, miszerint sürgős esetben vagy amennyiben a konzultáció veszélyeztetheti a döntés hatékonyságát, eltekint a fent említett konzultációtól. Ebben az esetben az illetékes hatóság haladéktalanul tájékoztatja a többi illetékes hatóságot.

(3) A koordinátor felszólíthatja az anyavállalat székhelyének helye szerinti tagállamban működő, és a 10. cikk értelmében kiegészítő felügyeleti feladattal nem rendelkező illetékes hatóságokat, hogy bekérjék az anyavállalattól az irányelv 11. cikkében megállapított koordinációs feladatok ellátásához szükséges információkat, és megküldjék azokat a koordinátornak.

Amennyiben a 14. cikk (2) bekezdésében említett információt az ágazati szabályokkal összhangban már megküldték egy illetékes hatóságnak, a kiegészítő felügyelet ellátásáért felelős illetékes hatóságoknak jogukban áll az elsőként említett illetékes hatóságtól bekérni az információt.

(4) A tagállamok engedélyezik az illetékes hatóságaik közötti, illetve az illetékes hatóságaik és más hatóságok közötti információcserét az (1), a (2) és a (3) bekezdés szerint. A pénzügyi konglomerátumhoz tartozó, nem szabályozott vállalkozásra vonatkozó információ gyűjtése és birtoklása semmiképpen sem jelentheti azt, hogy az illetékes hatóságoknak önálló felügyeletet kellene gyakorolniuk az ilyen vállalkozások felett.

A kiegészítő felügyelet keretében gyűjtött információra, és különösen az illetékes hatóságok között, illetve az illetékes hatóságok és az egyéb hatóságok között az irányelv rendelkezéseivel összhangban végzett információcserére is vonatkoznak az ágazati szabályokban a szakmai titoktartással és a bizalmas információ közlésével kapcsolatosan megállapított rendelkezések.

▼M3

12a. cikk

Együttműködés és információcsere a vegyes bizottsággal

(1) Ezen irányelv alkalmazásában a hatáskörrel rendelkező hatóságok az 1093/2010/EU, az 1094/2010/EU, illetve az 1095/2010/EU rendelettel összhangban együttműködnek a vegyes bizottsággal.

(2) A hatáskörrel rendelkező hatóságok az 1093/2010/EU, az 1094/2010/EU, illetve az 1095/2010/EU rendelet 35. cikkével összhangban haladéktalanul a vegyes bizottság rendelkezésére bocsátják a feladatai elvégzéséhez szükséges valamennyi információt.

▼B

13. cikk

A vegyes pénzügyi holdingtársaság igazgatói testülete

A tagállamok előírják, hogy a vegyes pénzügyi holdingtársaság üzleti tevékenységét ténylegesen irányító személyek jó hírnévvel és kellő szakmai tapasztalattal rendelkezzenek feladataik ellátásához.

14. cikk

Az információhoz való hozzáférés

▼M3

(1) A tagállamok biztosítják, hogy a joghatóságuk alá tartozó területeken ne legyenek olyan jogi akadályok, amelyek meggátolhatják a kiegészítő felügyelet hatálya alá tartozó természetes és jogi személyeket – legyenek azok szabályozott vagy nem szabályozott jogalanyok – abban, hogy kicseréljék egymással a kiegészítő felügyelet szempontjából lényegesnek minősülő információkat, illetve információkat cseréljenek az ezen irányelvvel összhangban, valamint az EFH-val az 1093/2010/EU, az 1094/2010/EU, illetve az 1095/2010/EU rendelet 35. cikkével összhangban, szükség esetén a vegyes bizottság révén.

▼B

(2) A tagállamok rendelkeznek arról, hogy a kiegészítő felügyelet ellátásáért felelős illetékes hatóságaik a pénzügyi konglomerátumhoz tartozó szabályozott vagy nem szabályozott vállalkozások közvetlen vagy közvetett ellenőrzése során hozzáférhessenek valamennyi, a kiegészítő felügyelet ellátásához szükséges információhoz.

15. cikk

Ellenőrzés

Amennyiben az illetékes hatóságok ezen irányelv alkalmazása során meghatározott esetekben ellenőrizni kívánják a pénzügyi konglomerátum részeként egy másik tagállamban működő szabályozott vagy nem szabályozott vállalkozásra vonatkozó információkat, felkérhetik a másik érintett tagállam illetékes hatóságait az ellenőrzés elvégzésére.

Azok a hatóságok, amelyek megbízást kapnak ilyen ellenőrzésre, saját hatáskörükön belül vagy önállóan végzik el az ellenőrzést, vagy megbíznak egy könyvvizsgálót, illetve más szakértőt az ellenőrzés elvégzésével, vagy pedig engedélyezik az ellenőrzést kérő hatóság számára az ellenőrzés önálló elvégzését.

Az ellenőrzést kérő illetékes hatóság, ha kívánja, részt vehet az ellenőrzésben, amennyiben nem saját maga végzi az ellenőrzést.

16. cikk

Végrehajtási intézkedések

Amennyiben a pénzügyi konglomerátumhoz tartozó szabályozott vállalkozások nem tesznek eleget a 6-9. cikkben említett követelményeknek, vagy ha a követelmények teljesülnek ugyan, de az illető vállalkozás fizetőképessége veszélyben forog, vagy amennyiben a csoporton belüli ügyletek, illetve a kockázati koncentrációk veszélyeztetik a szabályozott vállalkozások pénzügyi helyzetét, az alábbi szerveknek a lehető legrövidebb időn belül meg kell tenniük a helyzet orvoslásához szükséges intézkedéseket:

— vegyes pénzügyi holdingtársaság esetében a koordinátor,

— szabályozott vállalkozás esetében az illetékes hatóságok; a koordinátor tájékoztatja megállapításairól az illetékes hatóságokat.

▼M3

A 17. cikk (2) bekezdésének sérelme nélkül a tagállamok határozhatnak arról, hogy a hatáskörrel rendelkező hatóságok milyen intézkedéseket hozhatnak a vegyes pénzügyi holdingtársaságok ellenőrzésével kapcsolatosan. Az EFH a vegyes bizottság révén az 1093/2010/EU, az 1094/2010/EU, illetve az 1095/2010/EU rendelet 16. és 56. cikkében megállapított eljárással összhangban iránymutatásokat dolgozhat ki a vegyes pénzügyi holdingtársaságokkal kapcsolatos intézkedések tekintetében.

▼B

Az érintett illetékes hatóságok, a koordinátort is beleértve, szükség esetén összehangolják intézkedéseiket.

17. cikk

Az illetékes hatóságok kiegészítő jogkörei

(1) Az ágazati szabályok további harmonizációjáig a tagállamok rendelkeznek arról, hogy illetékes hatóságaik jogosultak legyenek minden olyan felügyeleti intézkedés megtételére, amely szükséges lehet a pénzügyi konglomerátumhoz tartozó szabályozott vállalkozások által az ágazati szabályok megkerülésére tett lépések megelőzésére, illetve megfelelő kezelésére.

(2) A tagállamok büntetőjogi rendelkezéseik sérelme nélkül gondoskodnak arról, hogy büntető- vagy a megállapított törvényszegések, illetve azok okainak megszüntetésére irányuló egyéb intézkedésekkel jogkövető magatartásra kényszerítsék az irányelv végrehajtása érdekében hozott törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezéseket sértő vegyes pénzügyi holdingtársaságokat, illetve azok tényleges vezetőit. Egyes esetekben bírósági beavatkozás szükséges ilyen intézkedésekhez. Az illetékes hatóságok szoros együttműködést alakítanak ki egymással annak érdekében, hogy az ilyen büntető- vagy egyéb intézkedések meghozzák a kívánt eredményeket.







4. SZAKASZ

HARMADIK ORSZÁGOK

18. cikk

A Közösségen kívül működő anyavállalatok

▼M3

(1) Az ágazati szabályok sérelme nélkül, ahol az 5. cikk (3) bekezdése alkalmazandó, az olyan szabályozott vállalkozások ellenőrzése során, ahol az anyavállalat központi irodája harmadik országban található, a hatáskörrel rendelkező hatóságok meggyőződnek arról, hogy az említett vállalkozásokat olyan felügyelet hatálya alá vonta-e ezen harmadik ország hatáskörrel rendelkező hatósága, amely egyenértékű az 5. cikk (2) bekezdésében említett szabályozott vállalkozások kiegészítő felügyeletére vonatkozó, az e rendeletben előírt felügyelettel. Az ellenőrzést az anyavállalat, illetve az Unióban engedélyezett vállalkozás megbízása alapján, vagy saját kezdeményezésére azon hatáskörrel rendelkező hatóság végzi el, amely a 10. cikk (2) bekezdésében meghatározott követelmények alkalmazása esetén megbízást kapna koordinátori feladatok ellátására.

Az említett hatáskörrel rendelkező hatóság konzultációt folytat az egyéb érintett hatáskörrel rendelkező hatóságokkal, és mindent elkövet azért, hogy minden alkalmazandó, a vegyes bizottság által az 1093/2010/EU, az 1094/2010/EU, illetve az 1095/2010/EU rendelet 16. és 56. cikkével összhangban készített iránymutatást betartsák.

▼M3

(1a) Amennyiben egy hatáskörrel rendelkező hatóság vitatja egy másik érintett hatáskörrel rendelkező hatóság (1) bekezdés értelmében hozott határozatát, az 1093/2010/EU, az 1094/2010/EU, illetve az 1095/2010/EU rendelet 19. cikkét kell alkalmazni.

▼B

(2) Az (1) bekezdésben említett egyenértékű felügyelet hiányában a tagállamok a szabályozott vállalkozások ellenőrzése során analógia alapján alkalmazzák az 5. cikk (2) bekezdésében említett szabályozott vállalkozások kiegészítő felügyeletére vonatkozó rendelkezéseket. Alternatív megoldásként az illetékes hatóságok a (3) bekezdésben felsorolt módszerek egyikét is alkalmazhatják.

(3) A tagállamok engedélyezik illetékes hatóságaik részére olyan egyéb módszerek alkalmazását, amelyek biztosítják a pénzügyi konglomerátumhoz tartozó szabályozott vállalkozások megfelelő kiegészítő felügyeletét. Ezeket a módszereket – az egyéb érintett illetékes hatóságokkal folytatott konzultációt követően – a koordinátorral kell egyeztetni. Az illetékes hatóságok előírhatják többek között a Közösségen belül székhellyel rendelkező vegyes pénzügyi holdingtársaság felállítását, és alkalmazhatják ezt az irányelvet az illető holdingtársaság vezetésével működő pénzügyi konglomerátumhoz tartozó szabályozott vállalkozások tekintetében is. A módszereknek biztosítaniuk kell az ezen irányelvben a kiegészítő felügyeletre vonatkozóan meghatározott célkitűzések elérését, és közölni kell azokat az egyéb érintett illetékes hatóságokkal, valamint a Bizottsággal.

19. cikk

Együttműködés harmadik országok illetékes hatóságaival

(1) A 2000/12/EK irányelv 25. cikkének (1) és (2) bekezdése, valamint a 98/78/EK irányelv 10a. cikke megfelelően alkalmazandó a pénzügyi konglomerátumhoz tartozó szabályozott vállalkozások kiegészítő felügyelete során gyakorolt eljárásokra vonatkozó megállapodások tekintetében egy vagy több harmadik országgal folytatott tárgyalásokra.

▼M3

(2) Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSz.) 218. cikke (1) és (2) bekezdésének sérelme nélkül, a Bizottság – a vegyes bizottság, az európai bankbizottság, az európai biztosítási és foglalkoztatóinyugdíj-bizottság, valamint a pénzügyi konglomerátumokkal foglalkozó bizottság segítségével – megvizsgálja az (1) bekezdésben említett tárgyalások eredményét és a kialakult helyzetet.

▼B







III. FEJEZET

A BIZOTTSÁGRA RUHÁZOTT JOGKÖRÖK ÉS A BIZOTTSÁGI ELJÁRÁS RENDJE

20. cikk

A Bizottságra ruházott hatáskörök

(1) A Bizottság ►M2 ————— ◄ elvégzi az irányelvben az alábbi területeken szükséges technikai kiigazításokat:

a) a 2. cikkben említett meghatározások egyértelműbbé tétele az irányelv alkalmazása során a pénzpiacokon bekövetkezett változások figyelembevétele érdekében;

b) a 2. cikkben említett meghatározások egyértelműbbé tétele a Közösség területén az irányelv egységes alkalmazásának biztosítása érdekében;

c) a terminológia egységesítése és a meghatározások átalakítása a szabályozott vállalkozásokra és az azokkal kapcsolatos ügyekre vonatkozó további közösségi jogszabályokkal összhangban;

d) az I. mellékletben ismertetett számítási módszerek pontosabb meghatározása a pénzpiaci fejlemények és a prudens működési technikák figyelembevétele érdekében;

e) a 7. és a 8. cikknek, valamint a II. mellékletnek megfelelően bevezetett rendelkezések összehangolása a Közösség területén a rendelkezések egységes alkalmazásának ösztönzése érdekében.

▼M2

Mivel a fenti intézkedések ezen irányelv nem alapvető fontosságú elemeinek többek között annak kiegészítésével történő módosítására irányulnak, azokat a 21. cikk (2) bekezdésében említett ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárással összhangban kell elfogadni.

▼M3

Az említett intézkedések a 21a. cikkben felsorolt tételek tekintetében nem terjednek ki a Bizottságra ruházott hatáskörök tárgyára.

▼B

(2) A Bizottság tájékoztatja a közvéleményt az e cikkel összhangban előterjesztett javaslatokról, és a 21. cikkben említett intézkedéstervezeteknek a pénzügyi konglomerátumokkal foglalkozó bizottság elé terjesztése előtt konzultációt folytat az érdekelt felekkel.

21. cikk

A bizottság

(1) A Bizottság munkáját a pénzügyi konglomerátumokkal foglalkozó bizottság, a továbbiakban „a bizottság” segíti.

▼M2

(2) Az e bekezdésre történő hivatkozáskor az 1999/468/EK határozat 5a. cikkének (1)–(4) bekezdését, valamint 7. cikkét kell alkalmazni, 8. cikkének rendelkezéseire is figyelemmel.

(3) 2010. december 31-ig, majd ezt követően legalább háromévente a Bizottság megvizsgálja a végrehajtási hatásköreire vonatkozó rendelkezéseket, és az Európai Parlament és a Tanács elé terjeszt egy jelentést e hatáskörök működéséről. A jelentés különösen azt vizsgálja, hogy szükséges-e a Bizottságnak javaslatot tennie ezen irányelv módosítására a ráruházott végrehajtási hatáskörök megfelelő mértékének biztosítása érdekében. A módosítás esetleges szükségességére vonatkozó következtetéshez részletes indokoló nyilatkozatot kell csatolni. Szükség esetén a jelentéshez jogalkotási javaslatot kell fűzni a Bizottságra végrehajtási hatásköröket ruházó rendelkezések módosítása céljából.

▼M3

(4) Az EFH a vegyes bizottság révén általános iránymutatásokat adhat arról, hogy a harmadik országok hatáskörrel rendelkező hatóságai által alkalmazott kiegészítő felügyeleti rendelkezések alkalmasak-e a kiegészítő felügyelet ezen irányelvben előírt céljainak megvalósítására olyan pénzügyi konglomerátumban résztvevő szabályozott jogalanyok esetében, amely pénzügyi konglomerátum élén álló szervezet központi irodája valamely harmadik országban található. A vegyes bizottság gondoskodik az ilyen iránymutatások rendszeres felülvizsgálatáról, és figyelembe veszi a hatáskörrel rendelkező hatóságok által végzett, kiegészítő felügyeleti tevékenységben bekövetkező változásokat.

(5) A Bizottság 2011. december 1-jéig felülvizsgálja a 20. cikket, és megfelelő jogalkotási javaslatokat nyújt be az EUMSz. 290. cikke szerinti, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok és az EUMSz. 291. cikke szerinti végrehajtási aktusok teljes körű alkalmazása érdekében. A már elfogadott végrehajtási intézkedések sérelme nélkül a 21. cikk által a végrehajtási intézkedések elfogadását érintő Bizottságra ruházott, a Lisszaboni Szerződés hatálybalépése után fennmaradó, a végrehajtási intézkedések elfogadását érintő hatáskör 2012. december 1-jével megszűnik.

▼M3

21a. cikk

Technikai standardok

(1) Ezen irányelv következetes harmonizációja és egységes alkalmazása érdekében az EFH az 1093/2010/EU, az 1094/2010/EU, illetve az 1095/2010/EU rendelet 56. cikkével összhangban szabályozástechnikai standardtervezetet dolgozhat ki a következőkre tekintettel:

a) a 2. cikk 11. pontja az ezen irányelvvel összefüggésben a 78/660/EGK tanácsi irányelv 17. cikke alkalmazásának pontosítása céljából;

b) a 2. cikk 17. pontja „az érintett hatáskörrel rendelkező hatóságok” meghatározására szolgáló eljárások megállapítása vagy kritériumok meghatározása céljából;

c) a 3. cikk (5) bekezdése a pénzügyi konglomerátum azonosítására szolgáló alternatív paraméterek pontosítása céljából;

A Bizottságra hatáskört ruháznak az első albekezdésben említett szabályozástechnikai standardoknak az 1093/2010/EU, az 1094/2010/EU, illetve az 1095/2010/EU rendelet 10–14. cikkében megállapított eljárással összhangban történő elfogadásra.

(2) Ezen irányelv egységes alkalmazási feltételeinek biztosítása érdekében az EFH az 1093/2010/EU, az 1094/2010/EU, illetve az 1095/2010/EU rendelet 56. cikkével összhangban végrehajtás-technikai standardtervezetet dolgozhatnak ki a következőkre tekintettel:

a) a 6. cikk (2) bekezdése a 6. cikk (4) bekezdésének sérelme nélkül az I. melléklet II. részében felsorolt számítási módszerek egységes alkalmazási feltételeinek biztosítása céljából;

b) a 7. cikk (2) bekezdése az eljárások egységes alkalmazási feltételeinek biztosítása érdekében a 7. cikk (2) bekezdésének második albekezdésében említett felügyelettel összefüggésben az egyes elemeknek a „kockázati koncentráció” fogalmába való besorolása céljából;

c) a 8. cikk (2) bekezdése, az eljárások egységes alkalmazási feltételeinek biztosítása érdekében a 8. cikk (2) bekezdésének harmadik albekezdésében említett felügyelettel összefüggésben az egyes elemeknek a „csoporton belüli ügylet” fogalmába való besorolása céljából.

A Bizottságra hatáskört ruháznak az első albekezdésben említett végrehajtás-technikai standardoknak az 1093/2010/EU, az 1094/2010/EU, illetve az 1095/2010/EU rendelet 15. cikkével összhangban történő elfogadásra.

▼B







IV. FEJEZET

MÓDOSULÓ IRÁNYELVEK

22. cikk

A 73/239/EGK irányelv módosítása

A 73/239/EGK irányelv a következőképpen módosul:

1. a következő cikkel egészül ki: „12a. cikk (1) Konzultációt kell folytatni a másik érintett tagállam illetékes hatóságaival, mielőtt működési engedélyt adnának egy olyan biztosítóintézetnek, amely: a) egy másik tagállamban engedélyezett biztosítóintézet leányvállalata; vagy b) egy másik tagállamban engedélyezett biztosítóintézet anyavállalatának leányvállalata; vagy c) egy másik tagállamban engedélyezett biztosítóintézetet ellenőrző természetes vagy jogi személy ellenőrzése alatt áll. (2) Konzultációt kell folytatni az érintett tagállamnak a hitelintézetek, illetve a befektetési vállalkozások felügyeletének ellátásáért felelős illetékes hatóságával, mielőtt működési engedélyt adnának egy olyan biztosítóintézetnek, amely: a) a Közösségben engedélyezett hitelintézet vagy befektetési vállalkozás leányvállalata; vagy b) a Közösségben engedélyezett hitelintézet vagy befektetési vállalkozás anyavállalatának leányvállalata; vagy c) a Közösségben engedélyezett hitelintézetet vagy befektetési vállalkozást ellenőrző természetes vagy jogi személy ellenőrzése alatt áll. (3) Az (1) és (2) bekezdésben említett érintett illetékes hatóságok konzultációt folytatnak egymással az ugyanazon csoporthoz tartozó másik vállalkozás részvényeseinek alkalmasságára, valamint a vállalkozás vezetésében részt vevő igazgatóság tagjai jó hírnevének és szakmai felkészültségének értékelésére vonatkozó döntés előtt. Az illetékes hatóságok kölcsönösen egymás rendelkezésére bocsátják azokat a részvényesek alkalmasságára, valamint az igazgatóság tagjai jó hírnevére és szakmai felkészültségére vonatkozó információkat, amelyek fontosak lehetnek a másik illetékes hatóság számára egy engedély kiállításához, továbbá a működési feltételek betartásának folyamatos értékeléséhez.”

2. a 16. cikk (2) bekezdése a következő albekezdésekkel egészül ki: „A rendelkezésre álló szavatoló tőkéből le kell vonni az alábbi tételeket: a) a biztosítóintézet részesedései — az ezen irányelv 6. cikke, a közvetlen életbiztosítási tevékenységek megkezdésére és gyakorlására vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 1979. március 5-i 79/267/EGK első irányelv ( 21 ) 6. cikke, illetve a 98/78/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv ( 22 ) 1. cikkének b) pontja szerinti biztosítóintézetekben, — a 98/78/EK irányelv 1. cikkének c) pontja szerinti viszontbiztosító intézetekben, — a 98/78/EK irányelv 1. cikkének i) pontja szerinti biztosítási holdingtársaságokban, — a 2000/12/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv ( 23 ) 1. cikkének (1) és (5) bekezdése szerinti hitelintézetekben és pénzügyi intézményekben, — a 93/22/EGK irányelv ( 24 ) 1. cikkének (2) bekezdése és a 93/6/EGK irányelv ( 25 ) 2. cikkének (4) és (7) bekezdése szerinti befektetési vállalkozásokban és pénzügyi intézményekben; b) a biztosítóintézet érdekkörébe tartozó, a) pont szerinti vállalkozások tekintetében a biztosítóintézet birtokában levő alábbi tételek: — a (3) bekezdésben említett eszközök, — a 79/267/EGK irányelv 18. cikkének (3) bekezdésében említett eszközök, — a 2000/12/EK irányelv 35. cikkében és 36. cikkének (3) bekezdésében említett alárendelt követelések és eszközök. Ahol egy másik hitelintézetben, befektetési vállalkozásban, pénzügyi szervezetben, biztosítóintézetben, illetve viszontbiztosító intézetben vagy biztosítási holdingtársaságban lévő részesedések az érintett vállalkozás szervezeti átalakítását vagy életben tartását szolgáló pénzügyi támogatás céljából ideiglenesen vannak a biztosítóintézet tulajdonában, az illetékes hatóság eltekinthet a negyedik albekezdés a) és b) pontjában a levonásra vonatkozóan említett rendelkezések alkalmazásától. A negyedik albekezdés a) és b) pontjában a biztosítóintézet által hitelintézetekben, befektetési vállalkozásokban és pénzügyi intézményekben birtokolt tételek levonására vonatkozóan említett rendelkezések alkalmazásának alternatívájaként a tagállamok engedélyezhetik biztosítóintézeteik részére a pénzügyi konglomerátumhoz tartozó hitelintézetek, biztosítóintézetek és befektetési vállalkozások kiegészítő felügyeletéről szóló, 2002. december 16-i 2002/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv ( 26 ) I. mellékletében meghatározott 1., 2., illetve 3. módszer megfelelő alkalmazását. Az 1. módszer (Számviteli konszolidáció) csak abban az esetben alkalmazható, ha az illetékes hatóság meggyőződött a konszolidáció hatálya alá vont vállalkozások integrált irányításának és belső ellenőrzésének színvonaláról. A kiválasztott módszert az idők folyamán következetesen kell alkalmazni. A tagállamok rendelkezhetnek olyan módon, hogy az ezen irányelvben előírt szavatoló tőke számítása során a 98/78/EK irányelvvel összhangban kiegészítő felügyelet, illetve a 2002/87/EK irányelvvel összhangban kiegészítő felügyelet hatálya alá vont biztosítóintézeteknek nem kell levonniuk a negyedik albekezdés a) és b) pontjában említett, a biztosítóintézet által a kiegészítő felügyelet hatálya alá vont hitelintézetekben, befektetési vállalkozásokban, pénzügyi intézményekben, biztosítóintézetekben, illetve viszontbiztosító társaságokban vagy biztosítási holdingtársaságokban birtokolt tételeket. Az e bekezdésben említett, a részesedések levonására vonatkozó rendelkezések alkalmazásában a részesedés 98/78/EK irányelv 1. cikkének f) pontja szerinti részesedést jelenti.

23. cikk

A 79/267/EGK irányelv módosítása

A 79/267/EGK irányelv a következőképpen módosul:

1. a szöveg a következő cikkel egészül ki: „12a. cikk (1) Konzultációt kell folytatni a másik érintett tagállam illetékes hatóságaival, mielőtt működési engedélyt adnának olyan életbiztosítással foglalkozó biztosítóintézetnek, amely: a) egy másik tagállamban engedélyezett biztosítóintézet leányvállalata; vagy b) egy másik tagállamban engedélyezett biztosítóintézet anyavállalatának leányvállalata; vagy c) egy másik tagállamban engedélyezett biztosítóintézetet ellenőrző természetes vagy jogi személy ellenőrzése alatt áll. (2) Konzultációt kell folytatni az érintett tagállamnak a hitelintézetek, illetve a befektetési vállalkozások felügyeletének ellátásáért felelős illetékes hatóságával, mielőtt működési engedélyt adnának egy olyan életbiztosítással foglalkozó biztosítóintézetnek, amely: a) a Közösségben engedélyezett hitelintézet vagy befektetési vállalkozás leányvállalata; vagy b) a Közösségben engedélyezett hitelintézet vagy befektetési vállalkozás anyavállalatának leányvállalata; vagy c) a Közösségben engedélyezett hitelintézetet vagy befektetési vállalkozást ellenőrző természetes vagy jogi személy ellenőrzése alatt áll. (3) Az (1) és (2) bekezdésben említett érintett illetékes hatóságok konzultációt folytatnak egymással az ugyanazon csoporthoz tartozó másik vállalkozás részvényeseinek alkalmasságára, valamint a vállalkozás vezetésében részt vevő igazgatóság tagjai jó hírnevének és szakmai felkészültségének értékelésére vonatkozó döntés előtt. Az illetékes hatóságok kölcsönösen egymás rendelkezésére bocsátják azokat a részvényesek alkalmasságára, valamint az igazgatóság tagjai jó hírnevére és szakmai felkészültségére vonatkozó információkat, amelyek fontosak lehetnek a másik illetékes hatóság számára egy engedély kiállításához, továbbá a működési feltételek betartásának folyamatos értékeléséhez.”

2. a 18. cikk (2) bekezdése a következő albekezdésekkel egészül ki: „A rendelkezésre álló szavatoló tőkéből le kell vonni az alábbi tételeket: a) a biztosítóintézet részesedései — az ezen irányelv 6. cikke, a 73/239/EGK első irányelv ( 27 ) 6. cikke, illetve a 98/78/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv ( 28 ) 1. cikkének b) pontja szerinti biztosítóintézetekben, — a 98/78/EK irányelv 1. cikkének c) pontja szerinti viszontbiztosító intézetekben, — a 98/78/EK irányelv 1. cikkének i) pontja szerinti biztosítási holdingtársaságokban, — a 2000/12/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv ( 29 ) 1. cikkének (1) és (5) bekezdése szerinti hitelintézetekben és pénzügyi intézményekben, — a 93/22/EGK irányelv ( 30 ) 1. cikkének (2) bekezdése és a 93/6/EGK irányelv ( 31 ) 2. cikkének (4) és (7) bekezdése szerinti befektetési vállalkozásokban és pénzügyi intézményekben; b) a biztosítóintézet érdekkörébe tartozó, a) pont szerinti vállalkozások tekintetében a biztosítóintézet birtokában levő alábbi tételek: — a (3) bekezdésben említett eszközök, — a 73/239/EGK irányelv 16. cikkének (3) bekezdésében említett eszközök, — a 2000/12/EK irányelv 35. cikkében és 36. cikkének (3) bekezdésében említett alárendelt követelések és eszközök. Ahol egy másik hitelintézetben, befektetési vállalkozásban, pénzügyi intézményben, biztosítóintézetben, illetve viszontbiztosító intézményben vagy biztosítási holdingtársaságban lévő részesedések az érintett vállalkozás szervezeti átalakítását vagy életben tartását szolgáló pénzügyi támogatás céljából ideiglenesen vannak a biztosítóintézet tulajdonában, az illetékes hatóság eltekinthet a negyedik albekezdés a) és b) pontjában a levonásra vonatkozóan említett rendelkezések alkalmazásától. A negyedik albekezdés a) és b) pontjában a biztosítóintézet által hitelintézetekben, befektetési vállalkozásokban és pénzügyi intézményekben birtokolt tételek levonására vonatkozóan említett rendelkezések alkalmazásának alternatívájaként a tagállamok engedélyezhetik biztosítóintézeteik részére a pénzügyi konglomerátumhoz tartozó hitelintézetek, biztosítóintézetek és befektetési vállalkozások kiegészítő felügyeletéről szóló, 2002. december 16-i 2002/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv ( 32 ) I. mellékletében meghatározott 1., 2., illetve 3. módszer megfelelő alkalmazását. Az 1. módszer (Számviteli konszolidáció) csak abban az esetben alkalmazható, ha az illetékes hatóság meggyőződött a konszolidáció hatálya alá vont vállalkozások integrált irányításának és belső ellenőrzésének színvonaláról. A kiválasztott módszert az idők folyamán következetesen kell alkalmazni. A tagállamok rendelkezhetnek olyan módon, hogy az ezen irányelvben előírt szavatoló tőke számítása során a 98/78/EK irányelvvel összhangban kiegészítő felügyelet, illetve a 2002/87/EK irányelvvel összhangban kiegészítő felügyelet hatálya alá vont biztosítóintézeteknek nem kell levonniuk a negyedik albekezdés a) és b) pontjában említett, a biztosítóintézet által a kiegészítő felügyelet hatálya alá vont hitelintézetekben, befektetési vállalkozásokban, pénzügyi intézményekben, biztosítóintézetekben, illetve viszontbiztosító intézetekben vagy biztosítási holdingtársaságokban birtokolt tételeket. Az e bekezdésben említett, a részesedések levonására vonatkozó rendelkezések alkalmazásában a részesedés 98/78/EK irányelv 1. cikkének f) pontja szerinti részesedést jelenti.

24. cikk

A 92/49/EGK irányelv módosítása

A 92/49/EGK irányelv a következőképpen módosul:

1. Az 15. cikk a következő bekezdéssel egészül ki: „(1a) Amennyiben az (1) bekezdésben említett részesedéseket egy másik tagállamban engedélyezett biztosítóintézet, hitelintézet vagy befektetési vállalkozás, illetve ilyen vállalkozás anyavállalata, vagy ilyen vállalkozást ellenőrző természetes vagy jogi személy szerzi meg, és amennyiben az ügylet következményeként az a vállalkozás, amelyben a vevő részesedés megszerzésére tesz ajánlatot a vevő leányvállalatává válna, illetve a vevő ellenőrzése alá kerülne, az ügylet vizsgálatához le kell folytatni a 73/239/EGK irányelv 12a. cikkében említett előzetes konzultációt.”

2. A 16. cikk (5c) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép: „(5c) Az e cikkben foglaltak nem akadályozhatják az illetékes hatóságot abban, hogy megküldje — a központi bankoknak vagy pénzügyi hatósági minőségükben hasonló feladatot ellátó egyéb testületeknek, — megfelelő esetben a fizetési rendszerek felügyeletéért felelős egyéb állami hatóságoknak a feladataik ellátásához szükséges információkat, illetve nem akadályozhatja meg az ilyen hatóságokat vagy testületeket abban, hogy megküldjék az illetékes hatóságoknak a (4) bekezdés alkalmazásában szükségessé váló információkat. Az így közölt információ a szakmai titoktartás e cikkben megállapított feltételeinek hatálya alá esik.”

25. cikk

A 92/96/EGK irányelv módosítása

A 92/96/EGK irányelv a következőképpen módosul:

1. Az 14. cikk a következő bekezdéssel egészül ki: „(1a) Amennyiben az (1) bekezdésben említett részesedéseket egy másik tagállamban engedélyezett biztosítóintézet, hitelintézet vagy befektetési vállalkozás, illetve ilyen vállalkozás anyavállalata, vagy ilyen vállalkozást ellenőrző természetes vagy jogi személy szerzi meg, és amennyiben az ügylet következményeként az a vállalkozás, amelyben a vevő részesedés megszerzésére tesz ajánlatot a vevő leányvállalatává válna, illetve a vevő ellenőrzése alá kerülne, az ügylet vizsgálatához le kell folytatni a 79/267/EGK irányelv 12a. cikkében említett előzetes konzultációt.”

2. A 15. cikk (5c) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép: „(5c) Az e cikkben foglaltak nem akadályozhatják az illetékes hatóságot abban, hogy megküldje — a központi bankoknak vagy pénzügyi hatósági minőségükben hasonló feladatot ellátó egyéb testületeknek, — megfelelő esetben a fizetési rendszerek felügyeletéért felelős egyéb állami hatóságoknak a feladataik ellátásához szükséges információkat, illetve nem akadályozhatja meg az ilyen hatóságokat vagy testületeket abban, hogy megküldjék az illetékes hatóságoknak a (4) bekezdés alkalmazásában szükségessé váló információkat. Az így közölt információ a szakmai titoktartás e cikkben megállapított feltételeinek hatálya alá esik.”

26. cikk

A 93/6/EGK irányelv módosítása

A 93/6/EGK irányelv 7. cikkének (3) bekezdésében az első és a második francia bekezdés helyébe a következő szöveg lép:

„— »pénzügyi holdingtársaság«: olyan pénzügyi intézmény, amelynek leányvállalatai kivétel nélkül vagy alapvetően befektetési vállalkozások vagy olyan egyéb pénzügyi szervezetek, amelyek közül legalább egy befektetési vállalkozásnak minősül, és amely a pénzügyi konglomerátumhoz tartozó hitelintézetek, biztosítóintézetek és befektetési vállalkozások kiegészítő felügyeletéről szóló, 2002. december 16-i 2002/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv ( 33 ) értelmében nem minősül vegyes pénzügyi holdingtársaságnak,

— »vegyes tevékenységű holdingtársaság«: olyan anyavállalat, amely a 2002/87/EK irányelv értelmében nem minősül pénzügyi holdingtársaságnak, befektetési vállalkozásnak vagy vegyes pénzügyi holdingtársaságnak, és amelynek leányvállalatai közül legalább egy befektetési vállalkozásnak minősül.

27. cikk

A 93/22/EGK irányelv módosítása

A 93/22/EGK irányelv a következőképpen módosul:

1. a 6. cikk a következő bekezdésekkel egészül ki: „Konzultációt kell folytatni az érintett tagállamnak a hitelintézetek, illetve a biztosítóintézetek felügyeletének ellátásáért felelős illetékes hatóságával, mielőtt működési engedélyt adnának egy olyan befektetési vállalkozásnak, amely: a) a Közösségben engedélyezett hitelintézet vagy biztosítóintézet leányvállalata; vagy b) a Közösségben engedélyezett hitelintézet vagy biztosítóintézet anyavállalatának leányvállalata; c) a Közösségben engedélyezett hitelintézetet vagy biztosítóintézetet ellenőrző természetes vagy jogi személy ellenőrzése alatt áll. Az első és második bekezdésben említett érintett illetékes hatóságok konzultációt folytatnak egymással az ugyanazon csoporthoz tartozó másik vállalkozás részvényeseinek alkalmasságára, valamint a vállalkozás vezetésében részt vevő igazgatóság tagjai jó hírnevének és szakmai felkészültségének értékelésére vonatkozó döntés előtt. Az illetékes hatóságok kölcsönösen egymás rendelkezésére bocsátják azokat a részvényesek alkalmasságára, valamint az igazgatóság tagjai jó hírnevére és szakmai felkészültségére vonatkozó információkat, amelyek fontosak lehetnek a másik illetékes hatóság számára egy engedély kiállításához, továbbá a működési feltételek betartásának folyamatos értékeléséhez.”

2. A 9. cikk (2) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép: „(2) Amennyiben az (1) bekezdésben említett részesedést egy másik tagállamban engedélyezett befektetési vállalkozás, hitelintézet vagy biztosítóintézet, illetve egy másik tagállamban engedélyezett befektetési vállalkozás, hitelintézet vagy biztosítóintézet anyavállalata, vagy egy másik tagállamban engedélyezett befektetési vállalkozást, hitelintézetet vagy biztosítóintézetet ellenőrző természetes vagy jogi személy szerzi meg, és amennyiben az ügylet következményeként az a vállalkozás, amelyben a vevő részesedés megszerzésére tesz ajánlatot, a vevő leányvállalatává válna, illetve a vevő ellenőrzése alá kerülne, az ügylet vizsgálatához le kell folytatni a 6. cikkben előírt előzetes konzultációt.”

28. cikk

A 98/78/EK irányelv módosítása

A 98/78/EK irányelv a következőképpen módosul:

1. az 1. cikk g), h), i) és j) pontjának helyébe a következő szöveg lép: „g) »részesedő vállalkozás«: olyan vállalkozás, amely vagy anyavállalat, vagy olyan vállalkozás, amely részesedéssel rendelkezik, illetve olyan vállalkozás, amelyet a 83/349/EGK irányelv 12. cikkének (1) bekezdése szerinti viszony fűzi egy másik vállalkozáshoz; h) »kapcsolt vállalkozás«: vagy egy leányvállalat, vagy olyan egyéb vállalkozás, amelyben részesedéssel rendelkeznek, illetve olyan vállalkozás, amelyet a 83/349/EGK irányelv 12. cikkének (1) bekezdése szerint viszony fűzi egy másik vállalkozáshoz; i) »biztosítási holdingtársaság« olyan anyavállalat, amelynek fő üzleti tevékenysége abban áll, hogy olyan leányvállalatban szerezzen részesedést vagy rendelkezzen részesedéssel, amelyek kizárólag vagy elsősorban biztosítóintézetek, viszontbiztosító intézetek vagy harmadik ország biztosítóintézetei, amelyek közül legalább egy leányvállalatnak biztosítóintézetnek kell lennie, és amely anyavállalat a pénzügyi konglomerátumhoz tartozó hitelintézetek, biztosítóintézetek és befektetési vállalkozások kiegészítő felügyeletéről szóló, 2002. december 16-i 2002/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv ( 34 ) értelmében nem minősül vegyes pénzügyi holdingtársaságnak; j) »vegyes tevékenységű biztosítási holdingtársaság«: olyan anyavállalat, amely nem biztosítóintézet, harmadik ország biztosítóintézete, viszontbiztosító intézet vagy biztosítási holdingtársaság a 2002/87/EK irányelv értelmében, és amelynek a leányvállalatai között legalább egy biztosítóintézet van.

2. A 6. cikk (3) bekezdése a következő mondattal egészül ki: „Az ellenőrzést kérő illetékes hatóság, ha kívánja, részt vehet az ellenőrzésben, amennyiben nem saját maga végzi az ellenőrzést.”

3. a 8. cikk (2) bekezdésében az első albekezdés helyébe a következő szöveg lép: „A tagállamok előírják a biztosítóintézeteknek olyan megfelelő kockázatkezelési eljárások és belső ellenőrzési mechanizmusok, beleértve hatékony beszámolási és számviteli eljárások intézményesítését, amelyek alkalmasak az ügyletek (1) bekezdés szerinti meghatározására, mérésére, nyomon követésére és ellenőrzésére. A tagállamok előírják továbbá, hogy a biztosítóintézetek évente legalább egyszer beszámoljanak az illetékes hatóságoknak a jelentősnek minősülő ügyletekről. Ezeket az eljárásokat és mechanizmusokat az illetékes hatóságok felügyelik.”

4. a következő cikkekkel egészül ki: „10a. cikk Együttműködés harmadik országbeli illetékes hatóságokkal (1) A Bizottság egy tagállam kérése alapján vagy saját kezdeményezésére a Tanács elé terjeszti javaslatait a kiegészítő felügyelet ellátásának eszközeiről egy vagy több harmadik országgal a következő vállalkozások tekintetében létrehozandó megállapodásokkal kapcsolatos tárgyalásokra vonatkozóan: a) olyan biztosítóintézetek, amelyeknek részesedő vállalkozásként a 2. cikk szerinti olyan vállalkozásaik vannak, amelyeknek székhelye harmadik országban található; valamint b) olyan, harmadik országban működő biztosítóintézetek, amelyeknek részesedő vállalkozásként a 2. cikk szerinti olyan vállalkozásaik vannak, amelyeknek székhelye a Közösségen belül található. (2) Az (1) bekezdésben említett megállapodások többek között azt a célt szolgálják, hogy: a) a tagállamok illetékes hatóságai hozzájuthassanak a Közösségen belül található székhellyel, valamint a Közösségen kívüli leányvállalatokkal vagy részesedésekkel rendelkező biztosítóintézetek kiegészítő felügyeletének ellátásához szükséges információkhoz; valamint b) a harmadik országbeli illetékes hatóságok hozzájuthassanak a saját területükön található székhellyel, valamint egy vagy több tagállamban leányvállalatokkal vagy részesedésekkel rendelkező biztosítóintézetek kiegészítő felügyeletének ellátásához szükséges információkhoz. (3) A Bizottság és a biztosítási bizottság megvizsgálja az (1) bekezdésben említett tárgyalások eredményét és az abból eredően kialakult helyzetet. 10b. cikk A biztosítási holdingtársaság vezető szerve A tagállamok előírják, hogy a biztosítási holdingtársaság üzleti tevékenységét ténylegesen irányító személyek jó hírnévvel és kellő szakmai tapasztalattal rendelkezzenek feladataik ellátásához.”

5. az I.1.B. melléklet a következő bekezdéssel egészül ki: „Amennyiben egy biztosítási csoporthoz tartozó egyes vállalkozások között nincsenek tőkeérdekeltségi kapcsolatok, az illetékes hatóság dönt arról, hogy milyen arányt kell figyelembe venni.”

6. az I.2. melléklet a következő ponttal egészül ki: „2.4a. Kapcsolt hitelintézetek, befektetési vállalkozások és pénzügyi intézmények A hitelintézetben, befektetési vállalkozásban vagy pénzügyi intézményben részesedő vállalkozásnak minősülő biztosítóintézet korrigált fizetőképességének számítása során megfelelően alkalmazandók a 73/239/EGK irányelv 16. cikkének (1) bekezdésében, valamint a 79/267/EGK irányelv 18. cikkében az ilyen részesedések levonására vonatkozóan megállapított szabályok, valamint azok a rendelkezések, amelyek értelmében a tagállamok meghatározott feltételek mellett engedélyezhetik alternatív módszerek alkalmazását és eltekinthetnek az ilyen részesedések levonásától.”

29. cikk

A 2000/12/EK irányelv módosítása

A 2000/12/EK irányelv a következőképpen módosul:

1. Az 1. cikk a következőképpen módosul: a) a 9. pont helyébe a következő szöveg lép: „9. »a részesedés az összevont felügyeletre vonatkozó rendelkezések, valamint a 34. cikk (2) bekezdése 15. és 16. pontjának alkalmazásában« a 78/660/EGK irányelv 17. cikkének első mondata szerinti részesedés, illetve egy vállalkozás szavazati jogainak vagy a tőkéjének 20 %-os vagy annál nagyobb közvetlen vagy közvetett tulajdonlása;” b) A 21. és 22. pont helyébe a következő szöveg lép: „21. »pénzügyi holdingtársaság« olyan pénzügyi vállalkozás, amelynek leányvállalatai kizárólag, vagy nagy részben hitelintézetek vagy pénzügyi vállalkozások, és a leányvállalatok közül legalább egy hitelintézet, és amely a pénzügyi konglomerátumhoz tartozó hitelintézetek, biztosítóintézetek és befektetési vállalkozások kiegészítő felügyeletéről szóló, 2002. december 16-i 2002/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv ( 35 ) értelmében nem minősül vegyes pénzügyi holdingtársaságnak; 22. »vegyes tevékenységű holdingtársaság«: olyan anyavállalat, amely nem pénzügyi holding társaság, hitelintézet vagy vegyes pénzügyi holdingtársaság a 2002/87/EK irányelv értelmében, és amelynek leányvállalatai közül legalább egy hitelintézet;

2. a 12. cikk a következő bekezdésekkel egészül ki: „Konzultációt kell folytatni az érintett tagállamnak a biztosítóintézetek, illetve a befektetési vállalkozások felügyeletének ellátásáért felelős illetékes hatóságával, mielőtt működési engedélyt adnának egy olyan hitelintézetnek, amely: a) a Közösségben engedélyezett biztosítóintézet vagy befektetési vállalkozás leányvállalata; vagy b) a Közösségben engedélyezett biztosítóintézet vagy befektetési vállalkozás anyavállalatának leányvállalata; vagy c) a Közösségben engedélyezett biztosítóintézetet vagy befektetési vállalkozást ellenőrző természetes vagy jogi személy ellenőrzése alatt áll. Az első és második bekezdésben említett érintett illetékes hatóságok konzultációt folytatnak egymással az ugyanazon csoporthoz tartozó másik vállalkozás részvényeseinek alkalmasságára, valamint a vállalkozás vezetésében részt vevő igazgatóság tagjai jó hírnevének és szakmai felkészültségének értékelésére vonatkozó döntés előtt. Az illetékes hatóságok kölcsönösen egymás rendelkezésére bocsátják azokat a részvényesek alkalmasságára, valamint az igazgatóság tagjai jó hírnevére és szakmai felkészültségére vonatkozó információkat, amelyek fontosak lehetnek a másik illetékes hatóság számára egy engedély kiállításához, továbbá a működési feltételek betartásának folyamatos értékeléséhez.”

3. A 16. cikk (2) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép: „(2) Amennyiben az (1) bekezdésben említett részesedést egy másik tagállamban engedélyezett hitelintézet, biztosítóintézet vagy befektetési vállalkozás, illetve egy másik tagállamban engedélyezett hitelintézet, biztosítóintézet vagy befektetési vállalkozás anyavállalata vagy egy másik tagállamban engedélyezett hitelintézetet, biztosítóintézetet vagy befektetési vállalkozást ellenőrző természetes vagy jogi személy szerzi meg, és amennyiben az ügylet következményeként az a vállalkozás, amelyben a vevő részesedés megszerzésére tesz ajánlatot a vevő leányvállalatává válna, illetve a vevő ellenőrzése alá kerülne, az ügylet vizsgálatához le kell folytatni a 12. cikkben említett előzetes konzultációt.”

4. A 34. cikk (2) bekezdése a következőképpen módosul: a) az első albekezdésben a 12. és 13. pont helyébe a következő szöveg lép: „12. a tőke 10 %-át meghaladó részesedések más hitelintézetekben és pénzügyi vállalkozásokban; 13. egy hitelintézetnek a 35. cikkben és a 36. cikk (3) bekezdésében említett alárendelt követelései és eszközei olyan hitelintézetek és pénzügyi vállalkozások vonatkozásában, amelyekben a hitelintézet a tőke 10 %-át meghaladó mértékű egyedi részesedéssel rendelkezik; 14. részesedések más hitelintézetekben és pénzügyi vállalkozásokban tőkéjük 10 %-ának erejéig, a 35. cikkben és a 36. cikk (3) bekezdésében említett alárendelt követelések és eszközök az ezen albekezdés 12. és 13. pontjában nem említett hitelintézetek és pénzügyi vállalkozások vonatkozásában, amennyiben az ilyen részesedések, alárendelt követelések és eszközök összege meghaladja az adott hitelintézet ezen albekezdés 12–16. pontjában említett tételek levonása előtti szavatoló tőkéjének 10 %-át; 15. az 1. cikk (9) bekezdése szerinti olyan részesedések, amelyekkel a hitelintézet a következő társaságokban rendelkezik: — a 73/239/EGK irányelv 6. cikke, a 79/267/EGK irányelv 6. cikke, illetve a 98/78/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv ( 36 ) 1. cikkének b) pontja szerinti biztosítóintézetek, — a 98/78/EK irányelv 1. cikkének c) pontja szerinti viszontbiztosító intézetek, — a 98/78/EK irányelv 1. cikkének i) pontja szerinti viszontbiztosító intézetek; 16. a hitelintézet érdekkörébe tartozó, 15. pont szerinti vállalkozások tekintetében a hitelintézet birtokában levő alábbi tételek: — a 73/239/EGK irányelv 16. cikkének (3) bekezdésében említett eszközök, — a 79/267/EGK irányelv 18. cikkének (3) bekezdésében említett eszközök; b) a második albekezdés helyébe a következő szöveg lép: „Ahol egy másik hitelintézetben, pénzügyi vállalkozásban, biztosítóintézetben, illetve viszontbiztosító intézetben vagy biztosítási holdingtársaságban lévő részesedések az érintett vállalkozás szervezeti átalakítását vagy életben tartását szolgáló pénzügyi támogatás céljából ideiglenesen vannak a hitelintézet tulajdonában, az illetékes hatóság eltekinthet a 12–16. pontban a levonásra vonatkozóan említett rendelkezések alkalmazásától. A 15. és a 16. pontban említett tételek levonásának alternatívájaként a tagállamok engedélyezhetik hitelintézeteik részére a 2002/87/EK irányelv I. mellékletében meghatározott 1., 2., illetve 3. módszer megfelelő alkalmazását. Az 1. módszer (Számviteli konszolidáció) csak abban az esetben alkalmazható, ha az illetékes hatóság meggyőződött a konszolidáció hatálya alá vont vállalkozások integrált irányításának és belső ellenőrzésének színvonaláról. A kiválasztott módszert az idők folyamán következetesen kell alkalmazni. A tagállamok rendelkezhetnek olyan módon, hogy a szavatoló tőke önállóan történő számítása során a 3. fejezettel összhangban összevont felügyelet, illetve a 2002/87/EK irányelvvel összhangban kiegészítő felügyelet hatálya alá vont hitelintézeteknek nem kell levonniuk a 12–16. pontban említett, a hitelintézet által összevont, illetve kiegészítő felügyelet hatálya alá tartozó hitelintézetekben, pénzügyi vállalkozásokban, biztosítóintézetekben, illetve viszontbiztosító intézetekben vagy biztosítási holdingtársaságokban birtokolt tételeket. Ezt a rendelkezést a közösség jogszabályokkal összehangolt valamennyi prudenciális szabályra alkalmazni kell.”

5. Az 51. cikk (3) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép: „(3) A tagállamoknak nem kell alkalmazniuk az (1) és (2) bekezdésben megállapított korlátokat a 73/239/EGK és a 79/267/EGK irányelv szerinti biztosítóintézetekben, valamint a 98/78/EK irányelv szerinti viszontbiztosító intézetekben birtokolt részesedések tekintetében.”

6. az 52. cikk (2) bekezdésében a második mondat helyébe a következő szöveg lép: „Az 54a. cikk sérelme nélkül, a pénzügyi holdingtársaság pénzügyi helyzetének konszolidálása semmilyen módon nem jelenti azt, hogy az illetékes hatóságoknak önálló felügyeleti szerepet kellene betölteniük a pénzügyi holdingtársaságok tekintetében.”

7. Az 54. cikk a következőképpen módosul: a) az (1) bekezdés a következő albekezdéssel egészül ki: „Amennyiben a vállalkozásokat a 83/349/EGK irányelv 12. cikkének (1) bekezdése szerinti viszony fűzi egymáshoz, az illetékes hatóságok határozzák meg a konszolidáció módját.” b) a (4) bekezdésben az első albekezdés harmadik francia bekezdését el kell hagyni;

8. a következő cikkel egészül ki: „54a. cikk Pénzügyi holdingtársaság vezető szerve A tagállamok előírják, hogy a pénzügyi holdingtársaság üzleti tevékenységét ténylegesen irányító személyek jó hírnévvel és kellő szakmai tapasztalattal rendelkezzenek feladataik ellátásához.”

9. a következő cikkel egészül ki: „55a. cikk Vegyes tevékenységű holdingtársaságokkal folytatott, csoporton belüli ügyletek Az irányelv V. címe 2. fejezetének 3. szakaszában foglalt rendelkezések sérelme nélkül, a tagállamok előírják, hogy ahol egy vagy több hitelintézet anyavállalata vegyes tevékenységű holdingtársaságnak minősül, az ezeknek a hitelintézeteknek a felügyeletéért felelős illetékes hatóságok látják el a hitelintézet és a vegyes tevékenységű holdingtársaság, illetve leányvállalatai közötti ügyletek általános felügyeletét. Az illetékes hatóságok előírják a hitelintézeteknek olyan megfelelő kockázatkezelési eljárások és belső ellenőrzési mechanizmusok, beleértve hatékony beszámolási és számviteli eljárások intézményesítését, amelyek alkalmasak a vegyes tevékenységű holdingvállalatként működő anyavállalattal, illetve annak leányvállalataival lebonyolított ügyletek meghatározására, mérésére, nyomon követésére és ellenőrzésére. Az illetékes hatóságok előírják továbbá, hogy a hiteli