02013D1313 — HU — 01.01.2021 — 003.001

Ez a dokumentum kizárólag tájékoztató jellegű és nem vált ki joghatást. Az EU intézményei semmiféle felelősséget nem vállalnak a tartalmáért. A jogi aktusoknak – ideértve azok bevezető hivatkozásait és preambulumbekezdéseit is – az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzétett és az EUR-Lex portálon megtalálható változatai tekintendők hitelesnek. Az említett hivatalos szövegváltozatok közvetlenül elérhetők az ebben a dokumentumban elhelyezett linkeken keresztül

Módosította:

Helyesbítette:

▼B

AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 1313/2013/EU HATÁROZATA

(2013. december 17.)

az uniós polgári védelmi mechanizmusról

(EGT-vonatkozású szöveg)

I.

FEJEZET

ÁLTALÁNOS ÉS KÜLÖNÖS CÉLKITŰZÉSEK, TÁRGY, HATÁLY ÉS FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK

1. cikk

Általános célkitűzés és tárgy

▼M3

Az uniós mechanizmus által biztosított védelem elsősorban a személyek, valamint a környezet és a tulajdon – beleértve a kulturális örökséget is – védelmére terjed ki, az Unión belül vagy kívül bekövetkező valamennyi típusú természeti és ember által okozott katasztrófa esetén, ideértve a terrorizmus következményeit és a technológiai, radiológiai és környezeti katasztrófákat, a tengerszennyezést, a hidrogeológiai instabilitást és az akut egészségügyi veszélyhelyzeteket. Terrorcselekmények és radiológiai katasztrófák esetén az uniós mechanizmus kizárólag a felkészültségi és a reagálási intézkedésekre terjedhet ki.

Az uniós mechanizmus gyakorlati együttműködés és koordináció révén elősegíti a szolidaritást a tagállamok között, nem érintve a tagállamok azon elsődleges felelősségét, hogy a területükön megvédjék a személyeket, a környezetet és a tulajdont – a kulturális örökséget is beleértve – a katasztrófáktól, és hogy megfelelő képességeket biztosítsanak a katasztrófavédelmi rendszereik számára ahhoz, hogy azok megelőzzék, valamint megfelelően és következetesen tudják kezelni az olyan természetű és nagyságrendű katasztrófákat, amelyekre észszerűen számítani lehet és fel lehet készülni.

▼B

2. cikk

Hatály

az Unión belül vagy kívül – ideértve a 28. cikk (1) bekezdésében említett országokat is – bekövetkezett katasztrófák közvetlen káros következményeinek kezeléséhez történő segítségnyújtási intézkedések, amelyek az uniós mechanizmus keretében nyújtandó segítségre irányuló kérés alapján nyújthatók.

katasztrófamegelőzési és -felkészültségi intézkedések az Unión belül, illetve az 5. cikk (2) bekezdését, 13. cikkének (3) bekezdését és 28. cikkét illetően az Unión kívül is, és

3. cikk

Konkrét célkitűzések

c)

c)

c)

c)

4. cikk

Fogalommeghatározások

E határozat alkalmazásában:

„katasztrófa” : minden olyan helyzet, amelynek a személyekre, a környezetre, vagy a tulajdonra – beleértve a kulturális örökséget is – súlyos hatása van vagy lehet;

„megelőzés” : minden olyan intézkedés, amely a katasztrófák következtében a személyeket, a környezetet és a tulajdont – beleértve a kulturális örökséget is – fenyegető kockázatok csökkentését vagy a káros következmények enyhítését célozza;

▼M3

▼B

c)

c)

„befogadó nemzeti támogatás” : az uniós mechanizmuson keresztül felajánlott nemzetközi segítség előre látható akadályainak elhárítása érdekében a segítségnyújtásban részesülő vagy a segítséget nyújtó ország, vagy a Bizottság által a felkészülési és az reagálási szakaszban végrehajtott bármilyen intézkedés. Ez magában foglalja a tagállamok által a nemzetközi segítség területükön történő áthaladásának elősegítése érdekében nyújtott támogatást is;

▼M2

▼B

II.

FEJEZET

MEGELŐZÉS

5. cikk

Megelőzési intézkedések

a 6. cikk (1) bekezdésének c) pontjában meghatározott határidők betartásával rendszeresen beszámol az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a 6. cikk végrehajtásában elért eredményekről;

c)

c)

▼M2

6. cikk

Kockázatkezelés

c)

c)

A Bizottság a tagállamokkal együttműködésben konkrét konzultációs mechanizmusokat is kialakíthat a hasonló típusú katasztrófáknak kitett tagállamok közötti megfelelő megelőzési és felkészültségi tervezés és koordináció fokozása érdekében, többek között az (1) bekezdés d) pontja alapján meghatározott, határokon átnyúló hatású kockázatokat vagy alacsony valószínűségű, de nagy hatású katasztrófákkal kapcsolatos kockázatokat illetően.

Amennyiben valamely tagállam három egymást követő éven belül háromszor kér ugyanolyan típusú katasztrófához ugyanolyan jellegű segítséget az uniós mechanizmuson keresztül, az a) és a b) pont alkalmazandó, kivéve, ha a gyakori aktiválás okainak és körülményeinek alapos elemzése alapján ez szükségtelennek bizonyul.

▼M3

A több országot érintő, határokon átnyúló hatásokat okozó vagy azok kiváltására alkalmas katasztrófákkal szembeni megelőzési és felkészültségi intézkedések támogatása érdekében a Bizottság a tagállamokkal együttműködve uniós katasztrófavédelmi rezilienciacélokat határoz meg és dolgoz ki a polgári védelem területén, valamint azok nem kötelező erejű közös alapként való meghatározására irányuló ajánlásokat fogad el. E céloknak aktuális és előretekintő, az éghajlatváltozásnak a katasztrófakockázatra gyakorolt hatásait is figyelembe vevő forgatókönyveken, korábbi katasztrófahelyzetek adatain és több ágazatra kiterjedő hatásvizsgálatokon kell alapulniuk, és különös figyelmet kell fordítaniuk a kiszolgáltatott csoportokra. Az uniós katasztrófavédelmi rezilienciacélok kidolgozása során a Bizottság figyelembe veszi a tagállamokat sújtó visszatérő katasztrófákat, és egyedi intézkedéseket – többek között az uniós források felhasználásával végrehajtandó intézkedéseket – javasol a tagállamoknak az ilyen katasztrófákkal szembeni ellenálló képesség megerősítése érdekében.

▼B

III.

FEJEZET

FELKÉSZÜLTSÉG

▼M3

7. Cikk

Veszélyhelyzet-reagálási Koordinációs Központ

Tevékenysége keretében az ERCC az Unió szintjén valós időben koordinálja, nyomon követi és támogatja a veszélyhelyzetekre való reagálást. Az ERCC szoros együttműködést folytat a nemzeti polgári védelmi hatóságokkal és az Unió érintett szerveivel a katasztrófavédelem ágazatközi megközelítésének előmozdítása érdekében.

8. cikk

A Bizottság általános felkészültségi intézkedései

saját hatáskörön belül eljárva a befogadó nemzeti támogatás elősegítéséhez szükséges intézkedések meghozatala, ideértve a befogadó nemzeti támogatásra vonatkozó iránymutatásoknak a tagállamokkal együttműködésben, operatív tapasztalatok alapján történő kidolgozását és frissítését is;

c)

c)

▼B

9. cikk

A tagállamok általános felkészültségi intézkedései

A tagállamok előzetesen meghatározzák, hogy melyek azok a moduljaik, egyéb reagálási képességeik, valamint az illetékes – különösen a polgári védelmi vagy egyéb sürgősségi – szolgálataiknál dolgozó szakértőik, amelyeket, illetve akiket az uniós mechanizmuson keresztül kérésre rendelkezésre tudnak bocsátani. Figyelembe kell venniük, hogy a modulok vagy más reagálási képességek összetétele a katasztrófa típusától és a katasztrófa kapcsán felmerülő speciális szükségletektől függhet.

c)

c)

Szükség esetén a tagállamok mérlegelik, hogy az illetékes szolgálataiknál – vagy nem kormányzati szervezeteknél és egyéb releváns szervezeteknél – esetlegesen rendelkezésre álló más reagálási képességet is rendelkezésre bocsássanak-e.

Az egyéb reagálási képességek egy vagy több tagállam erőforrásaiból állnak, és adott esetben:

▼M3

Az a tagállam, amely az első albekezdés alapján úgy dönt, hogy igénybe veszi a Galileo által nyújtott sürgősségi segélyszolgáltatásokat, kijelöli a szolgáltatások igénybevételére feljogosított nemzeti hatóságokat, és erről értesíti a Bizottságot.

▼M3

10. Cikk

Forgatókönyv-készítés és katasztrófavédelmi tervezés

a kockázatoknak az 5. cikk (1) bekezdésének c) pontja szerinti áttekintése;

A Bizottság és a tagállamok együttműködnek egymással annak érdekében, hogy – mind a természeti, mind pedig az ember okozta olyan katasztrófák tekintetében, amelyeknek több országot érintő, határokon árnyúló hatásai vannak vagy lehetnek, az éghajlatváltozás hatásait is ideértve – uniós szinten javítsák a több ágazatra kiterjedő katasztrófavédelmi tervezést. Az említett tervezésnek ki kell terjednie katasztrófamegelőzési, felkészültségi és katasztrófareagálási forgatókönyvek uniós szintű készítésére, figyelembe véve a 6. cikk (5) bekezdésében említett uniós katasztrófavédelmi rezilienciacélokkal kapcsolatban végzett munkát és a 13. cikkben említett uniós polgári védelmi tudáshálózat által végzett munkát, a következők alapján:

▼B

11. cikk

▼M2

Európai polgári védelmi eszköztár

▼M3

A Bizottság a tagállamokkal együttműködésben nyomon követi az e bekezdés első albekezdése alapján elfogadott végrehajtási jogi aktusokban meghatározott képességcélok megvalósítását, és megállapítja az európai polgári védelmi eszköztár potenciálisan jelentős reagálási képességhiányait. Amennyiben ilyen képességhiányokat állapít meg, a Bizottság megvizsgálja, hogy a szükséges képességek az európai polgári védelmi eszköztáron kívül a tagállamok rendelkezésére állnak-e. A Bizottság ösztönzi a tagállamokat az európai polgári védelmi eszköztár jelentős reagálási képességhiányainak kiküszöbölésére. E tekintetben a 20. cikkel, valamint a 21. cikk (1) bekezdésének i) pontjával és a 21. cikk (2) bekezdésével összhangban támogatást nyújthat a tagállamoknak.

▼B

A tagállamok által azeurópai polgári védelmi eszköztárszámára rendelkezésre bocsátott reagálási képességek továbbra is mindenkor rendelkezésre állnak nemzeti célokra.

A tagállamok reagálási képességei bevetésük esetén a rendelkezésük és irányításuk alatt maradnak, és – a Bizottsággal való egyeztetés alapján – visszavonhatóak, amennyiben belső veszélyhelyzet, vis major, kivételes eset vagy nyomós ok fennállása miatt valamely tagállam egy adott katasztrófa esetén tovább már nem képes rendelkezésre bocsátani az említett reagálási képességeket. A különböző reagálási képességek összehangolását a Bizottság adott esetben az ERCC útján a 15. és a 16. cikkel összhangbanelőmozdítja.

▼M2

12. cikk

A rescEU

A katasztrófákra való hatékony reagálás garantálása érdekében a Bizottság és a tagállamok adott esetben biztosítják a rescEU-képességek megfelelő földrajzi elosztását.

▼M3

A rescEU-képességeket a tagállamok szerzik be, bérlik, lízingelik vagy szerződéses úton másként megszerzik.

Az uniós pénzügyi szabályok alkalmazandók abban az esetben, ha a rescEU-képességeket a Bizottság megszerzi, bérli, lízingeli vagy más szerződéses úton módon megszerzi. Abban az esetben, ha a rescEU-képességeket a tagállamok szerzik be, bérlik, lízingelik vagy szerződéses úton másként megszerzik, a Bizottság a tagállamoknak pályázati felhívás nélkül közvetlen támogatásokat ítélhet oda. A rescEU-képességek beszerzése érdekében a Bizottság és a részt venni kívánó tagállamok az (EU, Euratom) 2018/1046 európai parlamenti és tanácsi rendelet ( 3 ) (a továbbiakban: a költségvetési rendelet) 165. cikke alapján közös közbeszerzési eljárást folytathatnak le.

A rescEU-képességeknek azoknak a tagállamoknak kell otthont adniuk, amelyek az adott képességeket beszerzik, bérlik, lízingelik vagy szerződéses úton másként megszerzik.

▼M2

A rescEU-képességeket kizárólag akkor lehet a 23. cikk (4a) bekezdésében említett nemzeti célokra használni, amikor nem használják őket vagy nincs rájuk szükség az uniós mechanizmus valamely reagálási műveletéhez.

A rescEU-képességeket a 32. cikk (1) bekezdésének g) pontja alapján elfogadott végrehajtási jogi aktusokkal, valamint a rescEU-képességek telepítésére – és többek között a részt vevő személyzetre – vonatkozó további feltételeket megállapító, a Bizottság és a szóban forgó képességeket tulajdonló, bérlő vagy lízingelő tagállam közötti operatív szerződésekkel összhangban kell használni.

Az a tagállam felelős a reagálási műveletek irányításáért, amelynek területén a rescEU-képességeket telepítik. Az Unión kívüli telepítés esetén a rescEU-képességeknek otthont adó tagállamok felelősek annak biztosításáért, hogy a szóban forgó képességek maradéktalanul beépüljenek a reagálás egészébe.

Ha a rescEU-képességek telepítésére harmadik országokban kerül sor, a tagállamok meghatározott esetekben – a 32. cikk (1) bekezdésének g) pontja alapján elfogadott végrehajtási jogi aktusokkal és az e cikk (5) bekezdésének harmadik albekezdésében említett operatív szerződésekben részletesebben meghatározottakkal összhangban – megtagadhatják saját személyzetük telepítését.

▼M3

13. Cikk

Uniós polgári védelmi tudáshálózat

A Bizottság a hálózaton keresztül kellően figyelembe veszi a tagállamokban, uniós szinten, valamint más nemzetközi szervek és szervezetek, harmadik országok és a helyszínen tevékenykedő szervezetek szintjén rendelkezésre álló szakértelmet.

A Bizottság és a tagállamok előmozdítják a nemek kiegyensúlyozott részvételét a hálózat létrehozásában és működésében.

A Bizottság a hálózaton keresztül támogatja a tervezési és döntéshozatali folyamatok koherenciáját azáltal, hogy elősegíti az uniós mechanizmus keretébe tartozó valamennyi tevékenységi területre vonatkozó ismeretek és információk folyamatos cseréjét.

E célból a Bizottság a hálózaton keresztül ellátja többek között a következő feladatokat:

képzési és gyakorlási program létrehozása és irányítása a polgári védelemben és a katasztrófakezelésben dolgozók számára a katasztrófamegelőzéssel, -felkészültséggel és -reagálással kapcsolatban, és e képzési program működtetése. A program középpontba állítja és elősegíti a bevált gyakorlatok kölcsönös megosztását a polgári védelem és katasztrófakezelés területén, így az éghajlatváltozásból fakadó katasztrófákkal kapcsolatban is, és a program magában foglal egyrészt közös tanfolyamokat, másrészt a katasztrófakezelés terén rendelkezésre álló szakértelem megosztására szolgáló rendszert, ideértve a szakembereknek és tapasztalt önkénteseknek szóló csereprogramokat, valamint a tagállami szakértők kirendelését.

A képzési és gyakorlási program célja a 9., a 11. és a 12. cikkben említett képességek koordinációjának, kompatibilitásának és kiegészítő jellegének javítása, valamint a 8. cikk (1) bekezdésének d) és f) pontjában említett szakértők kompetenciájának fejlesztése;

Ennek a programnak – adott esetben – az Unión kívüli beavatkozásokból levont tanulságokat is tartalmaznia kell, tekintettel az uniós mechanizmus és a humanitárius fellépés keretében történő segítségnyújtás közötti kapcsolatok és szinergiák kihasználására;

c)

c)

az tudáshálózat online platformjának létrehozása és fenntartása az a), b) és c) pontban említett különböző feladatok végrehajtásának támogatása és megkönnyítése érdekében.

▼B

IV.

FEJEZET

REAGÁLÁS

14. cikk

Értesítés az Unión belüli katasztrófákról

▼M3

Amennyiben az Unión belül olyan katasztrófa következik be, vagy olyan katasztrófaveszély áll fenn, amely több országot érintő, határokon átnyúló vagy más tagállamot érintő hatásokat okoz vagy azok kiváltására alkalmas, az a tagállam, amelyben a katasztrófa bekövetkezett vagy valószínűleg bekövetkezik, késedelem nélkül értesíti a potenciálisan érintett tagállamokat és amennyiben e hatások potenciálisan jelentősek, a Bizottságot.

▼B

Az első albekezdés nem alkalmazandó, amennyiben az értesítési kötelezettséget más uniós jogszabályok, az Európai Atomenergia-közösséget létrehozó szerződés alapján, vagy hatályos nemzetközi szerződések alapján már teljesítették.

Amennyiben az Unión belül olyan katasztrófa következik be, vagy olyan katasztrófaveszély áll fenn, amely valószínűleg egy vagy több tagállam részéről segítségkéréssel jár, az a tagállam, amelyben a katasztrófa bekövetkezett vagy valószínűleg bekövetkezik, késedelem nélkül értesíti a Bizottságot abban az esetben, ha esetleges segítségnyújtás iránti kérelem várható az ERCC-n keresztül, azért, hogy a Bizottság szükség szerint tájékoztatni tudja a többi tagállamot, és mozgósítani tudja illetékes szolgálatait.

15. cikk

Az Unión belüli katasztrófareagálás

▼M2

Ha az Unión belül katasztrófa következik be vagy katasztrófaveszély áll fenn, az érintett tagállam segítséget kérhet az ERCC-n keresztül. A kérelmet a lehető legpontosabban kell megfogalmazni. A segítségnyújtás iránti kérelem legfeljebb 90 nap elteltével lejár, kivéve, ha az ERCC-hez a folyamatos vagy további segítségnyújtás szükségességét megalapozó új elemeket nyújtanak be.

▼B

Fokozott kockázattal járó kivételes helyzetekben a tagállam kérhet olyan segítséget is, amely reagálási képességek ideiglenes, előzetes elhelyezéséből áll.

a segítséget kérő tagállammal konzultálva ajánlásokat ad az uniós mechanizmuson keresztül történő segítségnyújtásra vonatkozóan, a helyszíni szükségletek és a 10. cikk (1) bekezdésében említett, előre kidolgozott releváns tervek alapján, valamint felkéri a tagállamokat, hogy vessenek be bizonyos meghatározott képességeket, továbbá elősegíti a szükséges segítségnyújtás koordinálását; és

c)

c)

A segítségnyújtási beavatkozások irányításáért a segítséget kérő tagállam a felelős. A segítséget kérő tagállam hatóságai iránymutatásokat határoznak meg, és szükség esetén meghatározzák a modulokra vagy más reagálási képességekre bízott feladatokat. E feladatok végrehajtásának részleteit a segítséget nyújtó tagállam által kijelölt felelős személy határozza meg. A segítséget kérő tagállam kérheti szakértői csapat bevetését is, hogy az támogassa az értékelését, elősegítse a helyszíni koordinációt (a tagállamok egységei között), illetve technikai tanácsokat adjon.

A Bizottság e cikkben említett szerepe nem érinti a tagállamok hatáskörét és felelősségét saját egységeik, moduljaik és más támogatási képességük tekintetében, beleértve a katonai képességeket is. Nevezetesen, a Bizottság által kínált támogatás nem terjed ki arra, hogy utasításokat adjon és ellenőrzést gyakoroljon a tagállamok olyan egységei, moduljai vagy más támogatása tekintetében, amelyeket önkéntes alapon vetnek be a központi szintű és helyszíni koordinációnak megfelelően.

16. cikk

Az Unión kívüli katasztrófareagálás következetességének előmozdítása

▼M2

(1)

Ha az Unión kívül katasztrófa következik be vagy katasztrófaveszély áll fenn, az érintett ország segítséget kérhet az ERCC-n keresztül. Segítség az ENSZ és annak ügynökségei vagy egy illetékes nemzetközi szervezet által vagy azokon keresztül is kérhető. A segítségnyújtás iránti kérelem legfeljebb 90 nap elteltével lejár, kivéve, ha az ERCC-hez a folyamatos vagy további segítségnyújtás szükségességét megalapozó új elemeket nyújtanak be.