4.2.

Ütközéses vizsgálat 4.2.1. A vizsgálóberendezés leírása 4.2.1.1. A vizsgálóberendezés egy ingából áll, amely két vízszintes és egymással derékszöget bezáró tengely irányában végezhet lengőmozgást, ezek egyike merőleges a „kioldási” pályája síkjára. Az inga végét egy 165 ± 1 mm átmérőjű merev golyó alkotja, melyet 5 mm vastag, 50 Shore A.o keménységű gumi bevonattal láttak el. Egy berendezés teszi lehetővé a kioldási síkjában mérhető legnagyobb kitérés meghatározását. Az ingaállványra rögzített tartó szolgál a vizsgálati minta elhelyezésére. Az ütközéses vizsgálat követelményei a 4.2.2.6. pontban vannak meghatározva. Az 1. ábrán láthatók a vizsgálóberendezés méreteire és a szerkezetére vonatkozó követelmények. 1. ábra 4.2.1.2. Az inga ütközési központja a kalapácsot alkotó golyó közepén található. Ennek távolsága „l” az inga lengési tengelyétől 1 m ± 5 mm, a kioldási síkon mérve. Az inga redukált tömege mo = 6.8 ± 0.05 kg ( az „mo” és az inga „m” teljes tömege, valamint az inga súlypontja és forgástengelye közötti d távolságnak az összefüggését az alábbi egyenlet adja: ). 4.2.2. A vizsgálat leírása 4.2.2.1. A visszapillantó tükröt a berendezés gyártója, adott esetben a jármű gyártója által javasolt módon kell rögzíteni. 4.2.2.2. A visszapillantó tükör helyzetének beállítása a vizsgálathoz: 4.2.2.2.1. A visszapillantó tükröt úgy kell elhelyezni az ingás vizsgáló berendezésen, hogy az a megrendelő felszerelési előírásai által meghatározott vízszintes és függőleges tengelyeknek megfelelő helyzetben álljon. 4.2.2.2.2. Amennyiben a visszapillantó tükröt az alaplemezhez képest be lehet állítani, vizsgálati helyzetnek olyannak kell lennie, hogy a forgó berendezés működése számára a legkedvezőtlenebb legyen a megrendelő által előírt beállítási tartományon belül. 4.2.2.2.3. Amennyiben a visszapillantó tükröt az alaplemezhez képest be lehet állítani, a ház és az alaplemez közötti legrövidebb távolságot kell választani. 4.2.2.2.4. Amennyiben a házon belül a fényvisszaverő felületet állítani lehet, ennek beállítását úgy kell megválasztani, hogy a járműtől legtávolabb lévő felső sarka a védőburkolathoz képest a legjobban kiálljon. 4.2.2.3. A belső visszapillantó tükrök 2. vizsgálatát leszámítva (lásd a 4.2.2.6.1. pontot), ha az inga függőleges helyzetében van, a kalapács középpontján átmenő vízszintes és hosszirányú merőleges síkoknak illeszkedniük kell a fényvisszaverő felület középpontjához, amint azt az I. melléklet 10. pontja meghatározza. Az inga hosszirányú lengésének párhuzamosnak kell lennie a jármű hosszirányú szimmetriasíkjával. 4.2.2.4. Amennyiben a 4.2.2.1. és 4.2.2.2. pontban megállapított beállítási feltételek mellett a visszapillantó tükör részei korlátozzák a kalapács visszatérését, az ütközés helyét a forgás tengelyéhez képest függőleges irányban el kell tolni. Az eltolás mértéke nem lehet nagyobb, mint ami a vizsgálat végrehajtásához feltétlenül szükséges; mértékét az alábbi módon korlátozzák: — vagy a kalapácsot elválasztó gömb a hengerrel érintkezik, amint azt az 1.4. bekezdésben meg van határozva, — vagy a kalapáccsal érintkező pont legalább 10 milliméterre található a fényvisszaverő felület peremétől. 4.2.2.5. A vizsgálat során a kalapácsot elengedik abból a magasságból, amelynél az inga 60 o-os szöget zár be a függőlegessel. A kalapácsnak a visszapillantó tükröt az inga függőleges helyzetében kell eltalálnia. 4.2.2.6. A tükrök ütközéses vizsgálatát a következő eltérő feltételek mellett végzik: 4.2.2.6.1. Belső visszapillantó tükrök 1. vizsgálat: a becsapódási pontnak, a 4.2.2.3. pontban meghatározott helyen kell lennie. A kalapács találja el a visszapillantó tükör fényvisszaverő felületét. 2. vizsgálat: a becsapódási pont a védőburkolat szélén legyen úgy, hogy az eredő becsapódás a fényvisszaverő felülettel 45 o-os szöget zár be és vízszintes síkban keresztülhalad a fényvisszaverő felület középpontján. A kalapácsnak el kell találnia a visszapillantó tükör tükröző felületét. 4.2.2.6.2. Külső visszapillantó tükrök 1. vizsgálat: a becsapódási pontnak meg kell felelnie a 4.2.2.3. vagy a 4.2.2.4. pontban meghatározottnak. A becsapódásnak olyannak kell lennie, hogy a kalapács találja el a visszapillantó tükör fényvisszaverő felületét. 2. vizsgálat: a becsapódási pontnak meg kell felelnie a 4.2.2.3. vagy a 4.2.2.4. pontban meghatározottnak. A becsapódásnak olyannak kell lennie, hogy a kalapács találja el a visszapillantó tükörnek a fényvisszaverő felülettel ellentétes oldalát. A II. és a III. osztályba tartozó visszapillantó tükrök esetében, ha azok közös tartóra vannak szerelve a IV. osztályba tartozó visszapillantó tükrökkel, a fent leírt vizsgálatokat az alsó tükrön kell elvégezni. Ugyanakkor a vizsgálatot végző műszaki szolgálat ezt a vizsgálatot vagy ezeknek a vizsgálatoknak az egyikét megismételheti a felső tükörrel, ha ez a talajtól 2 méternél kisebb távolságra van elhelyezve.