7.

KÖVETELMÉNYEK 7.1. Általános követelmények 7.1.1. Amennyiben a vezetőtér felett nincs tető, a vezetőt speciális berendezésekkel kell védeni az erős szél, a porviharok, az intenzív esőzés stb. ellen. 7.2. Tömegek és méretek 7.2.1. A járműveknek meg kell felelniük a 11. melléklet követelményeinek. 7.2.2. Az utasok számára fenntartott terület 7.2.2.1. Az utasok számára fenntartott S0 teljes területet úgy kell kiszámítani, hogy a jármű teljes padlóterületéből ki kell vonni az alábbiakat: 7.2.2.1.1. a vezetőtér területe; 7.2.2.1.2. az ajtóknál található lépcsők és minden más, 300 mm mélységet el nem érő lépcső területe, továbbá a működésben lévő ajtó és mechanikája által súrolt terület; 7.2.2.1.3. minden olyan járműrész területe, amely felett a padlófelülettől mért függőleges szabad távolság (figyelmen kívül hagyva az e melléklet 7.7.8.6.3. és 7.7.8.6.4. szakasza szerint megengedett benyúlásokat) kisebb, mint 1 350 mm. Az A vagy a B osztályba sorolt járművek esetében ez a méret 1 200 mm-re csökkenthető; 7.2.2.1.4. a jármű minden olyan részének területe, ahová az utasok nem léphetnek be e melléklet 7.9.4. szakaszának meghatározása szerint; 7.2.2.1.5. minden olyan terület, amely kizárólag áruk vagy csomagok szállítására van fenntartva, és ahonnan az utasok ki vannak zárva; 7.2.2.1.6. a kiszolgálópultoknál szükséges akadálymentes munkaterület; 7.2.2.1.7. a lépcsőfeljáró, fél lépcsőfeljáró, összekötő lépcsőfeljáró vagy bármely lépcsőfok felülete által elfoglalt padlófelület. 7.2.2.2. Az álló utasok számára rendelkezésre álló S1 területet (kizárólag olyan A, I. és II. osztályba sorolt járműveknél, amelyeken az álló utasok szállítása megengedett) úgy kell kiszámítani, hogy az S0 területből ki kell vonni a következőket: 7.2.2.2.1. minden olyan padlófelület, amelynek dőlésszöge meghaladja az e melléklet 7.7.6. szakasza szerinti legnagyobb megengedett értékeket; 7.2.2.2.2. minden olyan rész területe, amely álló utasok számára nem megközelíthető, amikor minden ülés foglalt, a lehajtható ülések kivételével; 7.2.2.2.3. minden olyan rész területe, amelynek a padló feletti szabad magassága kisebb, mint a közlekedőfolyosó magassága az e melléklet 7.7.5.1. szakaszában meghatározottak szerint (a kapaszkodókat ebben az összefüggésben nem kell figyelembe venni); 7.2.2.2.4. a vezetőülés (leghátsó helyzetbe állítva) ülőfelületének középvonalán áthaladó keresztirányú függőleges sík előtti terület; 7.2.2.2.5. a lehajtható üléseken kívüli ülések előtti 300 mm-es terület, kivéve az oldalra néző ülést, amely esetben ez a méret 225 mm-re csökkenthető. Változtatható üléselrendezés esetén a használatban lévőnek tekintett üléssel kapcsolatban lásd a 7.2.2.4. szakaszt; 7.2.2.2.6. a fenti 7.2.2.2.1–7.2.2.2.5. szakasz rendelkezései által ki nem zárt minden olyan felület, amelyen nem lehet elhelyezni egy 400 mm × 300 mm-es téglalapot; 7.2.2.2.7. a II. osztályba sorolt járműveknél az a terület, amelyen álló utasok nem tartózkodhatnak; 7.2.2.2.8. emeletes járművek esetében a felső szint bármely területe; 7.2.2.2.9. a kerekes szék számára fenntartott tér (terek) területe, amennyiben az(oka)t kerekes székes személy(ek) által elfoglaltnak tekintik, lásd a fenti 7.2.2.4. szakaszt; 7.2.2.2.10. a kerekes szék számára fenntartott tér (terek) területe, amennyiben az(ok) kizárólag kerekes székes személy(ek) általi használatra szolgál(nak). 7.2.2.3. A járművön egy bizonyos számú (P) ülőhelynek – a lehajtható üléseken kívül – meg kell felelnie az alábbi 7.7.8. szakasz követelményeinek. Az I., a II. vagy az A osztályba sorolt járművek esetében az egyes szinteken elhelyezett ülőhelyek számának legalább egyenlőnek kell lennie az adott szinten az utasok és a személyzet (ha van) számára fenntartott terület négyzetméterben kifejezett és a legközelebbi egész számra lefelé kerekített értékével; I. osztályú járművek esetében ez a szám 10 %-kal csökkenthető (a felső szint kivételével). 7.2.2.4. Amennyiben a jármű változtatható ülőhely-kapacitással rendelkezik, az álló utasok számára fenntartott területet (S1) és a 11. melléklet 3.3.1. szakaszában szereplő követelményeket megfelelő módon meg kell határozni az alábbi feltételekre vonatkozóan: 7.2.2.4.1. az összes elfoglalható ülés az álló utasok számára fennmaradó területtel, és ha még marad szabad terület, bármely elfoglalható kerekes székes terület; 7.2.2.4.2. az álló utasok által elfoglalható összes terület az ülő utasok számára fennmaradó ülőhelyekkel, és ha még marad szabad terület, bármely elfoglalható kerekes székes terület; 7.2.2.4.3. az összes, lehetséges elfoglalható kerekes székes terület az álló utasok számára fennmaradó területtel és a fennmaradó, még elfoglalható ülésekkel együtt. 7.2.3. A járművek jelölése 7.2.3.1. A vezetőtérben, a vezető által ülő helyzetből jól látható helyen, fel kell tüntetni a 11. melléklet 3.3. szakaszában előírt alábbi jelöléseket: 7.2.3.1.1. az ülőhelyek legnagyobb száma, amelyre a járművet tervezték; 7.2.3.1.2. az állóhelyek legnagyobb száma (ha vannak), amelyre a járművet tervezték; 7.2.3.1.3. a szállítható kerekes székek legnagyobb száma (ha vannak), amelyre a járművet tervezték. 7.2.3.2. (Fenntartva) 7.2.3.3. (Fenntartva) 7.3. Baleset-megelőzés 7.3.1. Amennyiben a motortér a vezetőtérnél hátrébb helyezkedik el, a vezetőülésből nem szabad tudni elindítani a motort olyankor, amikor a jármű hátoldalán található, a motorra nyíló fő szerelőpanel nyitva van, és közvetlen hozzáférést enged olyan részekhez, amelyek veszélyt jelentenek, ha a motor jár (pl. szíjhajtás tárcsája). 7.4. Stabilitásvizsgálat 7.4.1. A jármű stabilitása olyan legyen, hogy a jármű a borulási pontját ne lépje át, ha a felületet, amelyen a jármű áll, a vízszinteshez képest 28 fokos szögben felváltva mindkét oldalra megdöntik. 7.4.2. A fenti vizsgálat céljából a járműnek menetkész tömegűnek kell lennie az ezen előírás 2.18. szakaszában leírtak szerint, továbbá az alábbi feltételeket kell teljesíteni: 7.4.2.1. Q tömegű (a 11. melléklet 3.2.3.2.1. szakaszában meghatározottak szerint) terhet kell helyezni minden egyes utasülésre (a felső szinten csak emeletes járművek esetében). Ha az egyszintes járművet álló utasok szállítására vagy nem ülő személyzettel való üzemeltetésre tervezték, a Q teher vagy az utasokat, illetve a személyzet más tagját reprezentáló 75 kg tömeg súlypontját egyenletesen el kell osztani az álló utasok számára fenntartott vagy a személyzeti területre, 875 mm magasságban. Ha egy emeletes járművet nem ülő személyzettel való üzemeltetésre terveztek, a személyzet tagját reprezentáló 75 kg tömeg súlypontját a felső szint közlekedőfolyosóján 875 mm magasságban kell elhelyezni. Amennyiben a jármű teteje csomagok szállítására van kialakítva, a tetőre a csomagot reprezentáló, egyenletesen elosztott terhet (BX) kell felerősíteni, amelynek tömege nem kisebb, mint a gyártó által a 11. melléklet 3.2.3.2.1. szakaszának megfelelően megadott érték. A többi csomagtartó rekeszben nem szabad csomagokat elhelyezni. 7.4.2.2. Amennyiben a jármű változtatható ülőhely- vagy állóhely-kapacitással rendelkezik, vagy egy vagy több kerekes szék szállítására tervezték, az utastérnek azon részében, ahol az ilyen jellegű változtatások végrehajthatók, a 7.4.2.1. szakaszban meghatározott terhekhez az alábbi értékek közül a nagyobbat kell választani: a) a területen szállítható ülő utasok számát reprezentáló tömeg, beleértve a leszerelhető ülések tömegét; vagy b) a területen szállítható álló utasok számát reprezentáló tömeg; vagy c) a területen szállítható kerekes székek és használóik tömege, 250 kg teljes tömeget figyelembe véve úgy, hogy a terhet minden egyes, kerekes szék által elfoglalt tér közepén, a padló felett 500 mm magasságban helyezik el; vagy d) a területen szállítható ülő utasok, álló utasok és kerekes székes utasok, illetve ezek bármilyen kombinációjának tömege. 7.4.3. A lépcső magassága, amely megakadályozza, hogy a jármű kereke a dönthető próbapadon oldalra csússzon, nem lehet nagyobb, mint annak a távolságnak a kétharmada, amely azon felület, amelyen a jármű megdöntése előtt áll, és a keréktárcsának ehhez a felülethez legközelebb eső része között mérhető, amikor a jármű a 7.4.2. szakasz szerint megterhelt állapotban van. 7.4.4. A vizsgálat alatt a járműnek csak azon részei kerülhetnek érintkezésbe egymással, amelyek a normál használat során is érintkeznek, és a jármű egyik alkatrésze sem károsodhat vagy romolhat el. 7.4.5. Alternatív megoldásként számítási módszert is lehet használni annak kimutatására, hogy a jármű nem fog felborulni a 7.4.1. és a 7.4.2. szakaszban leírt feltételek között. A számításhoz a következő paramétereket kell figyelembe venni: 7.4.5.1. tömegek és méretek; 7.4.5.2. a súlypont magassága; 7.4.5.3. rugóállandók; 7.4.5.4. a gumiabroncs függőleges és vízszintes rugóállandói; 7.4.5.5. a légrugókban lévő légnyomás szabályozójának jellemzői; 7.4.5.6. a nyomatéki középpont helye; 7.4.5.7. a felépítmény csavarodással szembeni ellenállása. A számítási mód leírását e melléklet függeléke tartalmazza. 7.5. Tűzveszély elleni védelem 7.5.1. Motortér 7.5.1.1. A motortérben tilos bármilyen gyúlékony hangszigetelő anyagot, illetve olyan anyagot alkalmazni, ami hajlamos magába szívni a tüzelőanyagot, a kenőanyagot vagy más gyúlékony anyagot, kivéve, ha az anyag be van vonva át nem eresztő réteggel. 7.5.1.2. A motortér megfelelő kialakításával vagy lefolyónyílások biztosításával, amennyire lehetséges, meg kell akadályozni, hogy a motortér bármely részében tüzelőanyag, kenőolaj vagy más gyúlékony anyag gyűlhessen össze. 7.5.1.3. A motortér vagy bármely hőforrás (ilyenek például a jármű hosszú lejtőn való leereszkedésekor felszabaduló energia elnyelésére szolgáló berendezések, pl. tartós lassítófék vagy a felépítmény belsejének fűtésére szolgáló berendezések, kivéve a meleg víz keringtetésével működő rendszereket) és a jármű többi része közé hőálló anyagból készült válaszfalat kell beszerelni. A válaszfal rögzítéséhez használt szerelvényeknek, kapcsoknak, tömítéseknek stb. tűzállónak kell lenniük. 7.5.1.4. A nem meleg vízzel működő fűtőberendezés akkor szerelhető be az utastérbe, ha olyan anyaggal van burkolva, amely ellenáll a berendezés által fejlesztett hőnek, nem bocsát ki mérgező füstöt, és úgy van elhelyezve, hogy utas nem kerülhet érintkezésbe semmilyen forró felülettel. 7.5.1.5. Olyan járművek esetében, amelyekben a belső égésű motor vagy az égéshő felhasználásával működő fűtőberendezés a vezetőtérnél hátrébb helyezkedik el, a vezetőteret riasztórendszerrel kell felszerelni, amely a motortér vagy bármely más, égéshő felhasználásával működő fűtőberendezést tartalmazó tér túlhevülése esetén hang- és fényjelzéssel figyelmezteti a vezetőt, és beindítja az elakadásjelző lámpát. Az I., a II. és a III. osztályba tartozó járművek esetében a motortérben és bármely más, égéshő felhasználásával működő fűtőberendezést tartalmazó térben a riasztórendszer mellett tűzelfojtó rendszert is fel kell szerelni. Az A és a B osztályú járművek esetében a motortérben és bármely más, égéshő felhasználásával működő fűtőberendezést tartalmazó térben felszerelhető tűzelfojtó rendszer. 7.5.1.5.1. A riasztórendszert és a tűzelfojtó rendszert – amennyiben fel van szerelve – egy tűzérzékelő rendszernek kell automatikusan működésbe hoznia. A tűzérzékelő rendszert úgy kell kialakítani, hogy érzékelje, ha a motortér vagy bármely más, égéshő felhasználásával működő fűtőberendezést tartalmazó tér hőmérséklete meghaladja a normál üzemi hőmérsékletet. 7.5.1.5.2. A fenti 7.5.1.5.1. szakasz akkor tekinthető teljesítettnek, ha a rendszer a motortér és minden más, égéshő felhasználásával működő fűtőberendezést tartalmazó tér alábbi területein figyeli az esetleges hőmérséklet-túllépést: 7.5.1.5.2.1. azok a területek, amelyeken szivárgás esetén tűzveszélyes anyagok (folyadék vagy gáz) kerülhetnek érintkezésbe szabadon álló összetevőkkel, pl. a turbófeltöltővel vagy a kipufogórendszerrel, ideértve azokat a motorra szerelt alkatrészeket, amelyek üzemi hőmérséklete nagyobb vagy egyenlő a tűzveszélyes anyagok (folyadék vagy gáz) gyulladási hőmérsékletével; 7.5.1.5.2.2. azok a területek, amelyeken szivárgás esetén tűzveszélyes anyagok (folyadék vagy gáz) kerülhetnek érintkezésbe olyan védett alkatrészekkel – pl. független fűtőberendezésekkel – amelyek üzemi hőmérséklete a tűzveszélyes anyagok (folyadék vagy gáz) gyulladási hőmérsékletével megegyező vagy annál nagyobb; valamint 7.5.1.5.2.3. azok a területek, amelyeken szivárgás esetén tűzveszélyes anyagok (folyadék vagy gáz) kerülhetnek érintkezésbe olyan alkatrészekkel – pl. a generátorral – amelyek üzemi hőmérséklete meghibásodás esetén a tűzveszélyes anyagok (folyadék vagy gáz) gyulladási hőmérsékletével megegyező vagy annál nagyobb. 7.5.1.5.3. A riasztórendszernek és a tűzelfojtó rendszernek a motorindító készülék minden használatakor működésbe kell lépnie, és a motorleállító készülék használatáig működésben kell lennie, a jármű helyzetétől függetlenül. A rendszerek működésben maradhatnak a gyújtás vagy – adott esetben – a jármű főkapcsolójának kikapcsolása után. Az égéshő felhasználásával működő fűtőberendezés működése alatt a riasztórendszernek működésben kell maradnia. 7.5.1.5.4. A tűzelfojtó rendszer beépítésének meg kell felelnie a következő követelményeknek: 7.5.1.5.4.1. A tűzelfojtó rendszert a rendszer gyártójának beépítési útmutatója szerint kell beépíteni. 7.5.1.5.4.2. A beépítés előtt elemzést kell végezni az oltóanyag kiömlési pontja(i) (pl. szórófejek, az oltóanyag generátorai, az oltóanyag kiömlőcsöve vagy más elosztási pontok) helyének és irányának meghatározása érdekében. A motortérben és minden más, égéshő felhasználásával működő fűtőberendezést tartalmazó térben azonosítani kell a potenciális tűzveszélyt, és a kiömlési ponto(ka)t úgy kell elhelyezni, hogy az oltóanyag eloszlása lefedje a tűzveszélyt a rendszer működésbe lépésekor. A permetmintának és a kiömlési pontok irányának, valamint a kiömlési távolságnak olyannak kell lenniük, hogy biztosítsák az azonosított tűzveszély lefedését. A rendszernek a jármű helyzetétől függetlenül megfelelően kell működnie. A tűzveszélyelemzésnek legalább a következő alkatrészeket figyelembe kell vennie: a) azon alkatrészek, amelyek felületének hőmérséklete meghaladhatja az adott térben található folyadékok, gázok vagy anyagok öngyulladási hőmérsékletét; b) azon elektromos alkatrészek és kábelek, amelyek áramerőssége vagy feszültsége elég magas a gyulladás bekövetkezéséhez; c) tűzveszélyes folyadékok vagy gázt tartalmazó tömlők és tartályok (különösen, ha azokban túlnyomás uralkodik). Az elemzést teljes körűen dokumentálni kell. 7.5.1.5.4.3. A tűzelfojtó rendszert a vizsgált rendszerből kiindulva, a motortér és a fűtőberendezést tartalmazó tér (ahová a rendszer beépítésre kerül) bruttó össztérfogata alapján kell arányosítani. A motortér és a fűtőberendezést tartalmazó tér mérésekor e terek bruttó térfogatát kell lemérni, azaz a motor és annak alkatrészeinek térfogatát nem szabad levonni. A rendszer arányosítása az oltóanyag tömegére, valamennyi kiömlési pontra és adott esetben a hajtógáz tartályának tömegére is kiterjed. A rendszer nyomásának meg kell egyeznie a vizsgált rendszer nyomásával. Amennyiben egy, az oltóanyag kivezetésére szolgáló kiömlőcső is a rendszer részét képezi, a cső hosszát a szórófejek nélkül kell arányosítani. Elfogadható, ha a tűzelfojtó rendszer az alábbi arányosítási modell szerint előírtnál több oltóanyaggal és/vagy kiömlési ponttal és/vagy hosszabb oltóanyag-kiömlő csővel és/vagy hajtógázzal rendelkezik. Ha a motortér és a fűtőberendezést tartalmazó terek bruttó térfogata meghaladja a 4 m3-t, a tűzelfojtó rendszert az alább kiszámított (1) léptéktényező használatával kell arányosan megnövelni. Ha a bruttó térfogat nem éri el a 4 m3-t, a tűzelfojtó rendszer az alább (2) léptéktényező használatával arányosan csökkenthető. Sx a léptéktényező, x pedig a motorral és a fűtőberendezést tartalmazó terekkel együtt számított össztérfogat [m3].



Sx = 0,1 · x + 0,6 (1) Sx = 0,15 · x + 0,4 (2) Ha a tűzelfojtó rendszer egynél több kiömlési ponttal rendelkezik, a szórófejek vagy más kiömlési pontok arányosított száma a legközelebbi egész számra kerekíthető. 7.5.2. Elektromos berendezések és kábelezés 7.5.2.1. A vezetékeket megfelelő szigeteléssel kell ellátni, és valamennyi vezetéknek és elektromos berendezésnek ellenállónak kell lennie az őket érő hővel és nedvességgel szemben. A motortérbe szerelt elektromos berendezéseknél és vezetékeknél különösen ügyelni kell arra, hogy alkalmasak legyenek a környezeti hőmérséklet és minden valószínű szennyeződés hatásaival szembeni ellenállásra. 7.5.2.2. Az elektromos áramkörben használt vezetékeken áthaladó áram erőssége nem haladhatja meg az adott vezetékre a beépítési módja és a legnagyobb környezeti hőmérséklet alapján elfogadható értéket. 7.5.2.3. Az elektromos berendezések egységeinek tápáramkörét (kivéve az indítómotorét), a gyújtás (szikragyújtás), az izzítógyertyák, a motorleállító berendezés áramkörét, a töltőáramkört és az akkumulátor földelő csatlakozásának áramkörét olvadóbiztosítékkal vagy megszakítóval kell ellátni. Az egyéb berendezéseket tápláló áramkörök ugyanakkor közös olvadóbiztosítékkal vagy közös megszakítóval is védhetők, ha teljes névleges teljesítményük nem haladja meg az olvadóbiztosíték vagy a megszakító teljesítményét. Multiplex üzemmód esetén a gyártó a vizsgálat elvégzéséért felelős műszaki szolgálat kérésére valamennyi szükséges műszaki adatot köteles megadni. 7.5.2.4. Minden vezetéket megfelelő védelemmel kell ellátni, és biztonságosan rögzíteni kell annak érdekében, hogy vágás, kopás vagy dörzsölés következtében ne sérüljenek meg. 7.5.2.5. Ha egy jármű egy vagy több áramkörének feszültsége nagyobb, mint 100 V RMS (négyzetes középérték), akkor egy olyan kézi működtetésű szakaszolót kell csatlakoztatni a tápellátás minden, elektromosan nem földelt pólusához, amely le tudja kapcsolni ezeket az áramköröket a fő táphálózatról, és a szakaszolót a járművön belül a járművezető számára könnyen hozzáférhető helyre kell felszerelni azzal a feltétellel, hogy a szakaszoló nem kapcsolhatja ki a jármű kötelező külső lámpáit. Ez a szakasz nem vonatkozik a jármű elektromos berendezésének valamely egységében található magasfeszültségű gyújtóáramkörökre és független áramkörökre. 7.5.2.6. Az elektromos vezetékeket úgy kell elhelyezni, hogy egyik részük se érintkezhessen tüzelőanyag-vezetékkel vagy a kipufogórendszer bármely részével, illetve ne legyen kitéve túlzott hőnek, kivéve, ha megfelelő speciális szigeteléssel és védelemmel vannak ellátva, mint például az elektromágneses kipufogószelep. 7.5.3. Akkumulátorok 7.5.3.1. Minden akkumulátort megfelelően rögzíteni kell, és hozzáférhető módon kell elhelyezni. 7.5.3.2. Az akkumulátorteret el kell különíteni az utastértől és a vezetőtértől, és úgy kell kialakítani, hogy a külső levegő jól átszellőztesse. 7.5.3.3. Az akkumulátor érintkezőit rövidzárlat ellen védeni kell. 7.5.4. Tűzoltó készülékek és elsősegélydoboz 7.5.4.1. Megfelelő helyet kell biztosítani egy vagy több tűzoltó készülék elhelyezéséhez úgy, hogy az egyik készülék a vezetőülés közelében legyen. A vagy B osztályba sorolt járművek esetében minden előírt tűzoltó készüléknek legalább 8 dm3, I., II. vagy III. osztályba sorolt járművek esetében pedig legalább 15 dm3 helyet kell biztosítani. Emeletes járművek esetében a felső szinten további külön teret kell biztosítani a tűzoltó készüléknek. 7.5.4.2. Megfelelő helyet kell biztosítani egy vagy több elsősegélydoboz felszereléséhez. Egy mentődoboz számára legalább 7 dm3 teret kell hagyni, amelynek legkisebb mérete nem lehet kisebb, mint 80 mm. 7.5.4.3. A tűzoltó készülékeket és az elsősegélydobozokat lopás vagy vandalizmus ellen biztosítani lehet (pl. belső zárható szekrényben vagy törhető üveg mögött lehet elhelyezni), feltéve, hogy az elhelyezésük egyértelműen meg van jelölve, és vészhelyzet esetén a könnyű kivételükhöz megfelelő eszközöket biztosítanak. 7.5.5. Anyagok A kipufogórendszer, bármely nagyfeszültségű elektromos berendezés vagy bármely más jelentős hőforrás 100 mm-en belüli körzetében csak akkor szabad gyúlékony anyagot használni, ha az anyag hatásos védelemmel van ellátva. Ha szükséges, védőburkolatot kell alkalmazni, amely megakadályozza, hogy a kenőanyag vagy más gyúlékony anyagok érintkezésbe kerüljenek a kipufogórendszerrel vagy más jelentős hőforrásokkal. E szakasz értelmében gyúlékony anyag az, amelyet nem arra terveztek, hogy ellenálljon az adott helyen valószínűsíthető hőmérsékleteknek. 7.5.6. Tűzérzékelés 7.5.6.1. A járműveket fel kell szerelni olyan riasztórendszerrel, amely érzékeli a túl magas hőmérsékletet és füstöt a WC-fülkékben, a vezetők hálófülkéiben és egyéb fülkékben. 7.5.6.2. Tűzérzékelés esetén a fenti 7.5.6.1. szakaszban említett rendszernek hang- és fényjelzéssel is figyelmeztetnie kell a vezetőt a vezetőtérben, és be kell indítania az elakadásjelző lámpát. 7.5.6.3. A riasztórendszernek legalább a motorindító készülék minden használatakor működésbe kell lépnie, és a motorleállító készülék használatáig működésben kell lennie, a jármű helyzetétől függetlenül. 7.6. Kijáratok 7.6.1. Kijáratok száma 7.6.1.1. A járműben legalább két ajtót kell kialakítani, vagy két utasajtó, vagy egy utasajtó és egy vészkijárati ajtó formájában. Minden emeletes járműnek két ajtóval kell rendelkeznie az alsó szinten (lásd még a lenti 7.6.2.3. szakaszt). Az utasajtók legkisebb számát a következők szerint kell meghatározni:



Az utasok száma Az utasajtók legkisebb száma I. és A osztály II. osztály III. és B osztály 9–45 1 1 1 46–70 2 1 1 71–100 3 (emeletes jármű esetében 2) 2 1 > 100 4 3 1 7.6.1.2. Az utasajtók legkisebb száma a csuklós jármű mindegyik merev részében egy legyen, kivéve az I. osztályú csuklós jármű első részét, ahol legalább két utasajtót kell kialakítani. 7.6.1.3. Ezen követelmény értelmében a távműködtetésű rendszerrel felszerelt utasajtókat nem kell vészkijárati ajtóknak tekinteni, kivéve, ha szükség esetén kézzel könnyedén kinyithatók, miután a lenti 7.6.5.1. szakaszban előírt vezérlőberendezést bekapcsolták. 7.6.1.4. A vészkijáratok legkisebb számát úgy kell meghatározni, hogy a kijáratok összes száma az egyes elkülönített terekben a következő legyen:



A helyiségenként vagy szintenként elhelyezhető utasok és személyzeti tagok száma Az összes kijárat legkisebb száma 1–8 2 9–16 3 17–30 4 31–45 5 46–60 6 61–75 7 76–90 8 91–110 9 111–130 10 > 130 11 Az egyes szinteken (emeletes jármű esetében) és elkülönített terekben a kijáratok számát külön-külön kell meghatározni. A mosdótér, illetve a konyha nem tekintendő elkülönített térnek a vészkijáratok számának meghatározása szempontjából. A menekülőnyílások a fent említett vészkijáratok számán belül csak egynek számítanak. 7.6.1.5. A csuklós jármű minden egyes merev szakaszát külön járműként kell kezelni a kijáratok minimális számának és helyzetének meghatározása szempontjából, kivéve a lenti 7.6.2.4. szakasz rendelkezései szempontjából. Az őket összekötő átjáró nem tekintendő kijáratnak. A mosdótér, illetve a konyha nem tekintendő elkülönített térnek a vészkijáratok számának meghatározása szempontjából. Minden egyes merev szakaszra vonatkozóan meg kell határozni a szállítható utasok számát. A szakaszok közötti határnak a jármű összekapcsolt merev szakaszait összekötő csukló vízszintes, a jármű egyenes haladása esetén a jármű hosszanti tengelyére merőleges tengelyét tartalmazó sík tekintendő. 7.6.1.6. A kettős utasajtó két ajtónak, a kettős vagy több részből álló ablak pedig két vészkijárati ablaknak számít. 7.6.1.7. Ha a vezetőteret nem köti össze olyan átjáró folyosó az utastérrel, amely lehetővé teszi a következőt: a) a 4. melléklet 6. ábráján látható hengeres idom első széle elér legalább a leghátsó hosszirányú helyzetébe állított vezetőülés háttámlájának legelső pontját érintő keresztirányú függőleges síkig; és b) ettől a síktól úgy lehet a 4. melléklet 7. ábráján látható panelt mozgatni, hogy a hengeres idom érintkezési pontjától kezdve legalább a vezető üléspárnájának legelső pontját érintő függőleges síkig elérjen; akkor teljesülniük kell az alábbi 7.6.1.7.1–7.6.1.7.5. szakasz követelményeinek. 7.6.1.7.1. A vezetőtérnek két kijárattal kell rendelkeznie, de azok nem lehetnek ugyanabban az oldalfalban kialakítva. Ha a kijáratok egyike vészkijárati ablak, annak legalább 400 000 mm2 területűnek kell lennie, ezen a területen el kell tudni helyezni egy 500 mm × 700 mm-es téglalapot, és az ablaknak meg kell felelnie a lenti 7.6.8. szakaszban a vészkijárati ablakokra meghatározott követelményeknek. 7.6.1.7.2. A vezetőülés mellé egy vagy két ülés beépíthető, mely esetben a fenti 7.6.1.7.1. szakaszban előírt két kijáratnak ajtónak kell lennie. A vezető ajtaja vészkijárati ajtóként szolgálhat az ezeken az üléseken utazók számára, amennyiben egy ellenőrző idom az utasok üléseitől kivihető a járműből a vezető ajtaján keresztül (lásd a 4. melléklet 27. ábráját). A vezető ajtajának hozzáférhetőségét a lenti 7.7.3.2. szakasz követelményei alapján kell ellenőrizni egy 600 × 400 mm méretű ellenőrző idom segítségével a lenti 7.7.3.3. szakaszban leírtak szerint. Az utasajtónak a jármű azon oldalán kell lennie, amely a vezetőajtót tartalmazó oldallal szemben található, és az vészkijárati ajtóként szolgálhat a vezető számára. 7.6.1.7.3. Az e melléklet 7.6.3–7.6.7., 7.7.1., 7.7.2. és 7.7.7. szakaszai nem érvényesek a 7.6.1.7.1. és a 7.6.1.7.2. szakaszban említett, a vezetőtérhez tartozó kijáratokra. 7.6.1.7.4. A fenti 7.6.1.7.1. és 7.6.1.7.2. szakaszban leírt körülmények esetén a vezetőtérhez tartozó, valamint a vezetőüléssel egy vonalban lévő utasüléseken utazók számára biztosított kijáratok nem számíthatók bele sem a 7.6.1.1. és a 7.6.1.2. szakaszban előírt ajtók közé, sem pedig az e melléklet 7.6.1.4. szakaszában az egyéb utasterek számára előírt vészkijáratok közé. 7.6.1.7.5. Legfeljebb öt további ülés szerelhető fel a vezetőteret és a vezetőüléssel egy vonalban utasüléseket is magában foglaló utastérben, feltéve, hogy a további ülések és az ülések által elfoglalt tér megfelel ezen előírás valamennyi követelményének, és a fenti 7.6.1.4. szakaszban előírt vészkijáratok közül legalább egy az utastérbe vezet, és megfelel az e melléklet 7.6.3.1.2. szakaszának vészkijárati ajtókra vonatkozó követelményeinek. 7.6.1.8. Ha a vezetőtér megközelíthető egy utastérből kivezető olyan átjárófolyosón keresztül, amely megfelel a fenti 7.6.1.7. szakasz a) és b) pontjában leírt követelményeknek, és a vezetőtér mellett levő ülések megközelíthetők ugyanazon utastérből kivezető olyan átjárófolyosón keresztül, amely megfelel az e melléklet 7.7.5.1.1. szakaszában leírt feltételek egyikének, a vezetőtérben nem szükséges külső kijáratot kialakítani. 7.6.1.9. Ha az A és a B osztályba sorolt járművekben vezetőajtót alakítanak ki a fenti 7.6.1.8. szakaszban leírt körülmények között, akkor az az utasok által használandó vészkijárati ajtónak számíthat, amennyiben teljesülnek az alábbi feltételek: 7.6.1.9.1. a vezetőajtó teljesíti az e melléklet 7.6.3.1.2. szakaszában a vészkijárati ajtó méreteire előírt követelményeket; 7.6.1.9.2. a vezetőajtó teljesíti a fenti 7.6.1.7.2. szakaszban előírt követelményeket; 7.6.1.9.3. a vezetőülés számára fenntartott teret megfelelő átjárónak kell összekötnie a fő utastérrel; ez a követelmény akkor tekintendő teljesítettnek, ha a lenti 7.7.5.1. szakaszban leírt ellenőrző idom akadálytalanul tud haladni a közlekedőfolyosóról kiindulva mindaddig, amíg az ellenőrző idom eleje el nem éri a vezetőülés háttámlájának legelső pontját érintő síkot (úgy, hogy a vezetőülés leghátsó hosszirányú helyzetébe van állítva), és abból a síkból a lenti 7.7.3.3. szakaszban leírt ellenőrző idom a vészkijárati ajtó felé tud haladni az ugyanebben a szakaszban leírt irányban (lásd a 4. melléklet 28. ábráját) úgy, hogy az ülés és a kormánykerék középső helyzetben van. 7.6.1.10. A fenti 7.6.1.8. és 7.6.1.9. szakasz nem zárja ki, hogy ajtó vagy egyéb akadály legyen a vezetőülés és az utastér között, feltéve, hogy vészhelyzet esetén a vezető gyorsan el tudja távolítani ezt az akadályt. A vezetőtérben lévő, ilyen akadállyal védett ajtó nem számít utaskijáratnak. 7.6.1.11. A II., a III. és a B osztályba sorolt járművekben a vészkijárati ajtók és ablakok mellett menekülőnyílásokat is ki kell alakítani. Emeletes járművek esetében ilyen menekülőnyílásokat csak a felső szint tetején kell kialakítani. A menekülőnyílások legkisebb száma:



Az utasok száma (emeletes járművek esetében a felső szinten) A menekülőnyílások legkisebb száma Nem több, mint 30 l Több, mint 30 2 A 7.6.1.12. szakaszban meghatározott kivételektől eltekintve az I. és az A osztályba sorolt járműveket is el lehet látni menekülőnyílással. Trolibusz tetejébe nem szerelhető menekülőnyílás. 7.6.1.12. A menekülőnyílások nem szerelhetők fel olyan helyekre, ahol a beépített műszaki alkotóelemek (pl. nagyfeszültségű rendszerek, veszélyes folyadékot és/vagy gázt tartalmazó rendszerek stb.) veszélyt jelenthetnek a menekülőnyílásokat használó utasokra. 7.6.1.13. Mindegyik összekötő lépcsőfeljáró az emeletes járművek felső szintjén található kijáratnak tekintendő. 7.6.1.14. Vészhelyzetben az emeletes járművek alsó szintjén utazó összes utasnak ki kell tudni jutnia a járműből anélkül, hogy a felső szintre be kellene lépnie. 7.6.1.15. Az emeletes járművek felső szintjének közlekedőfolyosóját egy vagy több összekötő lépcsőfeljárónak kell összekötnie az utasajtóhoz vezető átjáróval vagy az alsó szint közlekedőfolyosójával, egy utasajtó 3 méteres körzetében: 7.6.1.15.1. az I. osztályba sorolt járműveken legalább másfél lépcsőfeljárót kell biztosítani, ha a felső szinten 50-nél több utas szállítható; 7.6.1.15.2. a II. osztályba és a III. osztályba sorolt járműveken legalább másfél lépcsőfeljárót kell biztosítani, ha a felső szinten 30-nál több utas szállítható. 7.6.1.16. Tető nélküli jármű esetében a tetővel nem rendelkező szint kijáratait úgy kell kialakítani, hogy teljesítsék azokat a követelményeket, amelyek tető hiányában is értelmezhetők. 7.6.1.17. Ha az A és a B osztályba sorolt járművek esetében a vezetőajtóval szemben ajtót alakítanak ki, akkor az az utasok által használandó kijáratnak számíthat, amennyiben teljesülnek az alábbi feltételek: 7.6.1.17.1. legfeljebb egy utasülés található a vezetőtér mellett; és 7.6.1.17.2. megfelel a fenti 7.6.1.9. szakasz rendelkezéseinek. 7.6.2. A kijáratok elhelyezése 7.6.2.1. Az I., II. és III. osztályba sorolt járműveknek teljesíteniük kell az alábbi követelményeket. 7.6.2.1.1. Az utasajtó(ka)t a jármű azon oldalán kell elhelyezni, amely az útnak ahhoz az oldalához van közelebb, amilyen irányú közlekedésre a járművet kialakították a gyártónak az értesítésben szereplő, az ezen előírás 1. melléklete I. része 1. függelékének 2.8. szakaszának megfelelő nyilatkozata szerint. Legalább egy utasajtónak a jármű első felében kell lennie. Ez nem zárja ki az alábbiakat: 7.6.2.1.1.1. egy olyan, speciális kialakítású ajtó elhelyezése a jármű hátoldalán vagy oldalán, amelyet kerekes székes utasok használhatnak az utasajtó helyett; vagy 7.6.2.1.1.2. egy további ajtó elhelyezése a jármű hátoldalán elsősorban áruk és csomagok be- és kirakodásához, amelyet azonban adott körülmények között az utasok is használhatnak; vagy 7.6.2.1.1.3. egy vagy több további utasajtó elhelyezése a járművek ellenkező oldalán olyan járművek esetében, amelyeket az utasok mindkét oldalon való be- és kiszállását igénylő körülményekhez terveztek. Az így felszerelt járműveket megfelelő vezérlőberendezésekkel kell felszerelni annak érdekében, hogy a vezető megakadályozhassa az éppen nem használatos ajtók normál működtetését. 7.6.2.2. Az A és a B osztályba sorolt járműveknek teljesíteniük kell az alábbi követelményeket: 7.6.2.2.1. Az utasajtó(ka)t a jármű azon oldalán kell elhelyezni, amely az útnak ahhoz az oldalához van közelebb, amilyen irányú közlekedésre a járművet kialakították a gyártónak az értesítésben szereplő, az ezen előírás 1. melléklete I. része 1. függelékének 2.8. szakaszának megfelelő nyilatkozata szerint. 7.6.2.2.2. A kijáratokat úgy kell elhelyezni, hogy legalább egy kijárat legyen a jármű mindkét oldalán. 7.6.2.2.3. Az utastér első és hátsó felében is lennie kell legalább egy kijáratnak. 7.6.2.3. Ha az utastér S0 területe legalább 10 m2, a 7.6.1.1. szakaszban említett ajtók közül kettőt úgy kell elhelyezni, hogy a területük középpontján áthaladó keresztirányú függőleges síkok közötti távolság ne legyen kevesebb, mint: 7.6.2.3.1. egyszintes jármű esetében az utastér teljes hosszának a 40 százaléka a jármű hosszirányú tengelyével párhuzamosan mérve. Csuklós jármű esetében ez a követelmény akkor tekintendő teljesítettnek, ha a különböző szakaszokban elhelyezett két ajtó közötti távolság nem kisebb, mint a teljes utastér összesített hosszának (összes szakasz) 40 százaléka. Ha a két ajtó közül az egyik egy kettős ajtó részét képezi, akkor ezt a távolságot az egymástól távolabb lévő két ajtó között kell megmérni. 7.6.2.3.2. Emeletes jármű esetében a 7.6.1.1. szakaszban hivatkozott ajtók közül kettőt úgy kell elhelyezni, hogy a területük középpontján áthaladó keresztirányú függőleges síkok közötti távolság egyenlő legyen a jármű teljes hosszának legalább 25 százalékával vagy az alsó szinten levő utastér teljes hosszának a 40 százalékával; ez az előírás nem alkalmazandó, ha a két ajtó a jármű különböző oldalain van. Ha e két ajtó közül az egyik egy kettős ajtó részét képezi, akkor ezt a távolságot az egymástól távolabb lévő két ajtó között kell megmérni. 7.6.2.4. A kijáratokat (emeletes jármű esetében mindkét szinten) úgy kell elhelyezni, hogy a számuk a jármű két oldalán lényegében azonos legyen. (Ez nem jelenti azt, hogy a fenti 7.6.1. szakaszban megadott számon felül további kijáratokat kellene kialakítani.) Az előírt legkisebb számon felüli kijáratokat nem kell kiegyenlíteni a két oldalon. 7.6.2.5. Legalább egy kijáratot ki kell alakítani a jármű elején vagy hátoldalán. 7.6.2.5.1. Az I. és az A osztályba sorolt járművek esetében akkor teljesülnek a fenti 7.6.2.5. szakaszban foglalt követelmények, ha menekülőnyílás van kialakítva, vagy – ha a 7.6.1.12. szakasz alkalmazandó – a fenti 7.6.1. szakaszban megadott számon felül további kijáratok vannak kialakítva a jármű mindkét oldalán. 7.6.2.5.2. Emeletes járművek esetében a fenti 7.6.2.5. szakasz követelményei csak a felső szintre vonatkoznak. 7.6.2.6. A jármű ugyanazon oldalára tervezett kijáratokat egymástól megfelelő távolságban kell elhelyezni az utastér hossza mentén. 7.6.2.7. Egy ajtó, feltéve, hogy az nem utasajtó, kialakítható a jármű hátoldalán is. 7.6.2.8. Az előírt menekülőnyílásokat a következőképpen kell elhelyezni: a) ha csak egy menekülőnyílás van, akkor azt az utastér középső harmadában kell elhelyezni; vagy b) két menekülőnyílás esetén a kettő közötti távolság legalább 2 méter legyen, a jármű hossztengelyével párhuzamosan, a nyílások legközelebbi szélei között mérve. 7.6.3. A kijáratok legkisebb méretei 7.6.3.1. Az I., a II. és a III. osztályba sorolt járműveknek teljesíteniük kell az alábbi követelményeket: 7.6.3.1.1. az utasajtók nyílásának e melléklet 7.7.1. szakaszában leírt követelmények szerint kell biztosítania a bejutást. 7.6.3.1.2. A vészkijárati ajtók ajtónyílásának legalább 1 450 mm magasnak és 600 mm szélesnek kell lennie. 7.6.3.1.3. A vészkijárati ablakoknak legalább 400 000 mm2 területűnek kell lenniük. Ezen a területen el kell tudni helyezni egy 500 mm × 700 mm-es téglalapot. 7.6.3.1.4. Amennyiben egy vészkijárati ablak a jármű hátoldalán helyezkedik el, annak vagy teljesítenie kell a fenti 7.6.3.1.3. szakasz követelményeit, vagy a vészkijárati ablak nyílásában el kell tudni helyezni egy 350 mm magas és 1 550 mm széles téglalapot, amelynek sarkait legfeljebb 250 mm görbületi sugárban le lehet kerekíteni. 7.6.3.1.5. A menekülőnyílások nyílásméretének legalább 450 000 mm2 területűnek kell lennie. Ezen a területen el kell tudni helyezni egy 600 mm × 700 mm-es téglalapot. 7.6.3.2. Az A és a B osztályba sorolt járműveknek vagy a fenti 7.6.3.1. szakasz követelményeit (az A osztályra az I. osztály, a B osztályra pedig a II. és a III. osztály követelményei vonatkoznak), vagy a 7. melléklet 1.1. szakaszának követelményeit kell teljesíteniük. 7.6.4. Az összes utasajtóra vonatkozó műszaki követelmények 7.6.4.1. Az összes utasajtó belülről és kívülről is könnyedén nyitható legyen, amikor a jármű álló helyzetben van (de ez nem szükséges akkor, ha a jármű mozog). Ez a követelmény azonban nem értelmezhető úgy, mintha kizárná az ajtó kívülről történő bezárásának lehetőségét, feltéve, hogy az ajtót belülről mindig ki lehet nyitni. 7.6.4.2. Az ajtó kívülről való nyitására szolgáló vezérlőberendezést vagy -szerkezetet a talajtól 1 000 –1 500 mm távolságra, az ajtótól pedig legfeljebb 500 mm távolságra kell elhelyezni. Az I., a II. és a III. osztályba sorolt járműveknél az ajtó belülről való kinyitására szolgáló valamennyi vezérlőberendezést vagy -szerkezetet a padló felső felületétől vagy a hozzá legközelebbi lépcsőtől 1 000 –1 500 mm-re, az ajtótól pedig legfeljebb 500 mm-re kell elhelyezni. Ez nem érvényes a vezetőtérben elhelyezett vezérlőberendezésekre. 7.6.4.3. Az egy darabból álló kézi működtetésű utasajtókat úgy kell felfüggeszteni vagy forgócsappal ellátni, hogy ha a jármű előre történő mozgása közben a nyitott ajtó valamilyen álló helyzetben lévő tárggyal érintkezik, becsukódjon. 7.6.4.4. Ha a kézi működtetésű utasajtó csapózáras kivitelű, akkor a zárnak kétfokozatúnak kell lennie. 7.6.4.5. Az utasajtó belső részén nem lehet semmiféle olyan eszköz, amely az ajtó becsukódása után a belső lépcsők lefedésére szolgál. Ez a rendelkezés nem zárja ki olyan ajtóműködtető szerkezet beépítését a lépcső falába vagy más berendezés felszerelését az ajtó belső oldalára, amely nem annak a padlónak a meghosszabbítását jelenti, amelyen az utasok állnak. Ez a mechanizmus vagy berendezés nem jelenthet veszélyt az utasokra nézve. 7.6.4.6. Ha a közvetlen rálátás nem kielégítő, olyan optikai vagy egyéb eszközöket kell beépíteni, amelyek lehetővé teszik, hogy a vezető a helyén ülve jól láthassa az utasok jelenlétét valamennyi olyan utasajtó közvetlen külső és belső környezetében, amely nem automatikus működtetésű. Az I. osztályba sorolt emeletes járműveknél ez a követelmény az összes utasajtó belső környezetére, illetve a felső szinten mindegyik összekötő lépcsőfeljáró közvetlen környezetére is vonatkozik. Ha az utasajtó a 22 utast meg nem haladó befogadóképességű jármű hátoldalán van kialakítva, ez a követelmény akkor teljesül, ha a vezető képes észlelni az 1 méterrel a jármű mögött álló 1,3 m magas utas jelenlétét. E szakasz követelményeinek teljesítése érdekében segédtükrök szerelhetők fel, feltéve, hogy a vezetéshez szükséges látótér így is biztosított. A csuklós járművek csuklós része mögött elhelyezkedő ajtók esetében a tükrök nem minősülnek elegendő optikai felszerelésnek. 7.6.4.7. Minden olyan utasajtót, amely a jármű belseje felé nyílik, és ezek mechanizmusát úgy kell kialakítani, hogy valószínűtlen legyen, hogy az ajtó mozgása normál üzemi feltételek között sérülést okoz az utasoknak. Szükség esetén megfelelő védőberendezést kell felszerelni. 7.6.4.8. Ha az utasajtó mosdóba vagy más belső térbe nyíló ajtó szomszédságában van elhelyezve, akkor az utasajtót biztosítani kell véletlen kinyitás ellen. Ez a követelmény azonban nem érvényes olyan esetben, amikor az utasajtó automatikusan reteszelődik, ha a jármű 5 km/h feletti sebességgel halad. 7.6.4.9. A 22 utast meg nem haladó befogadóképességű járművek esetében a jármű hátoldalán elhelyezett utasajtók szárnyai 115°-nál nem nagyobb és 85°-nál nem kisebb szögben nyílhatnak ki, és kinyitás után automatikusan meg kell maradniuk abban a helyzetben. Ez a rendelkezés nem zárja ki azt, hogy az ajtót az ütközési ponton túl és a megadott értéknél nagyobb szögben is ki lehessen nyitni, amennyiben az biztonságos; ha például a járművel egy magasan lévő platformhoz tolatnak berakodás céljából, vagy az ajtókat 270°-os szögben kitárják, hogy a jármű mögött akadálymentes rakodási területet biztosítsanak. 7.6.4.10. Az utasajtó semelyik nyitott helyzetében sem akadályozhatja a kötelező kijáratok használatát és megközelítését. 7.6.4.11. Éjszakai reteszelő rendszer megléte esetén a következő követelmények vonatkoznak rá: 7.6.4.11.1. a reteszelő rendszernek automatikusan ki kell kapcsolódnia, amikor a gyújtáskapcsoló „bekapcsolt” állásban van; vagy 7.6.4.11.2. figyelmeztető jelzést kell adnia a vezetőnek, jelezve, hogy az éjszakai reteszelő rendszer továbbra is bekapcsolva marad egy vagy több ajtónál, amikor a gyújtáskapcsoló „bekapcsolt” állásban van. Egy jelzés több ajtóra is vonatkozhat. 7.6.5. Távműködtetésű utasajtókra vonatkozó kiegészítő műszaki követelmények 7.6.5.1. Vészhelyzet esetén minden távműködtetésű utasajtónak a jármű álló helyzetében és 3 km/h sebességgel vagy annál lassabban való haladás esetén belülről – és ha nincs zárva, akkor kívülről is – nyithatónak kell lennie olyan vezérlőberendezések segítségével, amelyekre az energiaellátás biztosítása vagy annak hiánya esetén is jellemzők az alábbiak: 7.6.5.1.1. hatástalanítják az összes többi ajtóvezérlő berendezést; 7.6.5.1.2. belső vezérlőberendezések esetében az ajtóra vagy attól 300 mm-en belülre vannak felszerelve az első lépcső felett legalább 1 000 mm magasságban (kivéve a 8. melléklet 3.9.1. szakaszában hivatkozott ajtó belső vezérlőberendezései esetében); 7.6.5.1.3. könnyen észrevehetők és egyértelműen azonosíthatók az ajtóhoz közeledő vagy az ajtó előtt álló személyek számára, és amennyiben kiegészítik a normál ajtónyitó berendezéseket, akkor a vészhelyzetben való használatra utaló egyértelmű jelöléssel vannak ellátva; 7.6.5.1.4. közvetlenül az ajtó előtt álló személy által működtethetők; 7.6.5.1.5. elindulásgátló berendezést kapcsolhatnak be; 7.6.5.1.6. használatuk esetén az ajtó olyan szélességűre nyílik ki, hogy a lenti 7.7.1.1. szakaszban leírt ellenőrző idom a vezérlőberendezés működtetésétől számított 8 másodpercen belül átjut rajta, illetve használatuk esetén az ajtó kézzel könnyedén kinyitható olyan szélességűre, hogy a lenti 7.7.1.1. szakaszban leírt ellenőrző idom a vezérlőberendezés működtetésétől számított 8 másodpercen belül átjut rajta; 7.6.5.1.7. olyan eszköz segítségével védhetők, amely könnyen eltávolítható vagy betörhető a vésznyitó berendezéshez való hozzáférés érdekében; a vésznyitó berendezés működésbe helyezéséről, illetve a védőburkolat eltávolításáról hangjelzéssel és szimbólumok kijelzésével is figyelmeztetik a vezetőt; valamint 7.6.5.1.8. olyan, a vezető által működtetett ajtó esetében, amely nem felel meg a fenti 7.6.5.6.2. szakasz követelményeinek, a vezérlőberendezésnek lehetővé kell tennie, hogy miután az ajtó kinyitása végett bekapcsolták, és visszatért normál helyzetébe, az ajtó ne csukódjon be mindaddig, amíg a vezető nem működteti az ajtózáró berendezést. 7.6.5.1.9. belső vezérlőberendezések esetében azoknak ki kell kapcsolniuk, amennyiben a jármű sebessége meghaladja a 3 km/h-t. Ez a követelmény a külső vezérlőberendezésekre is alkalmazható. 7.6.5.2. Olyan berendezés is alkalmazható, amelyet a vezető hoz működésbe a vezetőülésből azért, hogy kikapcsolja a külső vésznyitó berendezéseket az utasajtók kívülről történő bezárása érdekében. Ebben az esetben a külső vésznyitó berendezéseknek automatikusan újból be kell kapcsolódniuk a motor indításakor, vagy mielőtt a jármű eléri a 20 km/h sebességet. Ezt követően a külső vésznyitó berendezések nem kapcsolhatnak ki automatikusan, hanem ehhez a vezető beavatkozásának is szükségesnek kell lennie. 7.6.5.3. A vezető által működtetett minden utasajtónak a vezető üléséből működtethetőnek kell lennie olyan vezérlőberendezések segítségével, amelyeket – a lábbal vezérelt berendezés kivételével – egyértelmű megkülönböztető jelzéssel látnak el. 7.6.5.4. Minden távműködtetésű utasajtónak működésbe kell hoznia egy visszajelző lámpát, amely a szokásos környezeti fényviszonyok mellett jól látható a vezető számára szokásos vezetési helyzetben ülve, és amely figyelmezteti a vezetőt arra, hogy az ajtó még nincs teljesen bezárva. Ennek a visszajelző lámpának mindig jeleznie kell, ha az ajtó merev szerkezete a teljesen nyitott helyzet és a teljesen zárt helyzettől 30 mm távolságban levő pont között van. Egy visszajelző lámpa egy vagy több ajtó működését is jelezheti. Azonban ilyen visszajelző lámpát nem szükséges beépíteni olyan első utasajtóba, amely nem felel meg a lenti 7.6.5.6.1.1. és 7.6.5.6.1.2. szakasz követelményeinek. 7.6.5.5. Amennyiben a vezető vezérlőberendezések segítségével nyithatja és zárhatja a távműködtetésű utasajtókat, a vezérlőberendezéseknek lehetővé kell tenniük, hogy a vezető bármikor képes legyen az ajtó mozgási irányát megfordítani a zárási vagy a nyitási folyamat közben. 7.6.5.6. A távműködtetésű utasajtók felépítésének és vezérlőrendszerének olyannak kell lennie, hogy az ajtó ne okozhasson sérülést az utasok számára, illetve az utasok ne szorulhassanak be az ajtó zárása közben. 7.6.5.6.1. Ezt az előírást teljesítettnek kell tekinteni, ha teljesül az alábbi két követelmény: 7.6.5.6.1.1. Az első követelmény az, hogy ha az ajtó záródás közben legfeljebb 150 N szorítóerővel kifejtett ellenállásba ütközik a 6. mellékletben leírt bármely mérési pontban, akkor az ajtónak automatikusan újból teljesen ki kell nyílnia, és az automatikus működtetésű utasajtó kivételével nyitva kell maradnia, amíg az ajtózáró berendezést működésbe nem hozzák. A szorítóerő bármilyen, a típusjóváhagyó hatóság által megfelelőnek minősített módszerrel mérhető. Az erre vonatkozó iránymutatásokat az ezen előírás 6. melléklete tartalmazza. Az erő csúcsértéke rövid ideig nagyobb is lehet, mint 150 N, de nem haladhatja meg a 300 N értéket. Az újranyitó rendszer olyan próbarúd segítségével ellenőrizhető, amely rendelkezik egy 60 mm magas, 30 mm széles szakasszal, és a sarkai 5 mm-es sugárban le vannak kerekítve. 7.6.5.6.1.2. A második követelmény arra az esetre vonatkozik, amikor az ajtó az utas csuklójára vagy ujjaira csukódik: 7.6.5.6.1.2.1. ilyen esetben: az ajtónak automatikusan újból teljesen ki kell nyílnia, és az automatikus működtetésű utasajtó kivételével mindaddig nyitva kell maradnia, amíg működésbe nem hozzák az ajtózáró berendezést; vagy 7.6.5.6.1.2.2. lehetővé kell tenni, hogy az utas sérülés nélkül, könnyedén kihúzhassa a csuklóját vagy az ujjait az ajtó szorításából. Ez a követelmény ellenőrizhető kézzel vagy a 7.6.5.6.1.1. szakaszban leírt próbarúd segítségével, amely az egyik végén 300 mm hosszon, 30 mm-ről 5 mm-es vastagságig keskenyedik el. A próbarudat nem szabad fényesítőszerrel vagy kenőanyaggal kezelni. Ha az ajtó beszorítja a rudat, az könnyen kihúzható legyen; vagy 7.6.5.6.1.2.3. az ajtó maradjon olyan helyzetben, amely lehetővé teszi egy 60 mm magas, 20 mm széles szakasszal rendelkező és 5 mm sugárban lekerekített sarkú próbarúd szabad áthaladását. Ez a helyzet ne legyen 30 mm-nél nagyobb távolságban az ajtó teljesen zárt helyzetétől. 7.6.5.6.2. Az első utasajtónál a 7.6.5.6. szakaszban rögzített követelményt teljesítettnek kell tekinteni, ha az ajtó: 7.6.5.6.2.1. megfelel a 7.6.5.6.1.1. és a 7.6.5.6.1.2. szakasz követelményeinek; vagy 7.6.5.6.2.2. az ajtó puha peremborítással van ellátva, amely azonban annyira nem lehet puha, hogy ha az ajtó rácsukódik a fenti 7.6.5.6.1.1. szakaszban leírt próbarúdra, a merev szerkezeti rész elérje a teljesen zárt helyzetet. 7.6.5.7. Amennyiben a távműködtetésű utasajtó csak folyamatos energiaellátás esetén marad zárt helyzetben, gondoskodni kell olyan vizuális figyelmeztető berendezésről, amely tájékoztatja a vezetőt az ajtók energiaellátásában bekövetkező esetleges hibákról. 7.6.5.8. Az elindulásgátló berendezésnek – ha be van szerelve – csak 5 km/h-nál kisebb sebességnél szabad működésbe lépnie, és ezt meghaladó sebesség esetén nem működhet. 7.6.5.9. Ha a jármű nincs elindulásgátló berendezéssel felszerelve, hangjelzésnek kell működésbe lépnie, ha a vezető úgy indítja el a járművet, hogy valamelyik távműködtetésű utasajtó nincs teljesen bezárva. Ennek a hangjelzésnek 5 km/h-t meghaladó sebességnél kell bekapcsolnia a fenti 7.6.5.6.1.2.3. szakasz követelményeit kielégítő ajtók esetében. 7.6.6. Automatikus működtetésű utasajtókra vonatkozó kiegészítő műszaki követelmények 7.6.6.1. Az ajtónyitó berendezések bekapcsolása 7.6.6.1.1. A fenti 7.6.5.1. szakasz rendelkezéseinek kivételével minden automatikus működtetésű utasajtónak olyan nyitóberendezéssel kell rendelkeznie, amelynek be- és kikapcsolása csak a vezetőülésből vezérelhető. 7.6.6.1.2. A bekapcsolás és a kikapcsolás történhet közvetlen módon kapcsoló segítségével vagy közvetett módon, például az első utasajtó nyitásával és zárásával. 7.6.6.1.3. Az ajtónyitó berendezések vezető általi bekapcsolását jelezni kell a járművön belül, és ahol az ajtó kívülről is nyitható, a járművön kívül is; a jelzőkészüléket (pl. világító nyomógomb, világító jelzés) azon az ajtón vagy annak közvetlen közelében kell elhelyezni, amelyre vonatkozik. 7.6.6.1.4. Kapcsolóval történő közvetlen működtetés esetén a rendszer működési állapotát egyértelműen jelezni kell a vezető számára, például a kapcsoló helyzetével, visszajelző lámpával vagy világító kapcsolóval. A kapcsolót megkülönböztető jelzéssel kell ellátni, és úgy kell elhelyezni, hogy ne lehessen összetéveszteni más vezérlőberendezésekkel. 7.6.6.2. Az automatikus működtetésű utasajtók nyitása 7.6.6.2.1. Miután a vezető működésbe hozza az ajtónyitó berendezéseket, lehetővé kell tenni az utasok számára az ajtó kinyitását az alábbiak szerint: 7.6.6.2.1.1. belülről, például nyomógomb megnyomásával vagy fénysorompón való áthaladással; valamint 7.6.6.2.1.2. kívülről – kivéve az olyan ajtót, amely csupán kijáratként szolgál, és ez fel is van tüntetve rajta – pl. világító nyomógomb megnyomásával, világító jelzés alatt elhelyezett nyomógombbal vagy megfelelő utasítással ellátott hasonló készülékkel. 7.6.6.2.2. A nyomógombok megnyomása (lásd a fenti 7.6.6.2.1.1. szakaszt) és a kommunikációs eszközök vezető általi használata (lásd a lenti 7.7.9.1. szakaszt) jeleket küldhet, amelyeket a rendszer tárol, és miután a vezető bekapcsolta az ajtónyitó berendezéseket, a tárolt jelek alapján a rendszer kinyitja az ajtót. 7.6.6.3. Az automatikus működtetésű utasajtók zárása 7.6.6.3.1. Miután az automatikus működtetésű utasajtó kinyílt, bizonyos idő elteltével újból automatikusan be kell záródnia. Ha ez alatt az idő alatt egy utas belép a járműbe vagy elhagyja azt, egy biztonsági készüléknek (pl. padló alatti érintkező, fénysorompó, egy irányban áteresztő sorompó) biztosítania kell, hogy az ajtó becsukódásáig hátralévő idő kellő mértékben meghosszabbodjon. 7.6.6.3.2. Amennyiben az utas az ajtó bezárási folyamata közben száll fel a járműre vagy hagyja el azt, a bezárási folyamatot automatikusan meg kell szakítani, és az ajtónak vissza kell térnie nyitott helyzetbe. A folyamat visszafordítását elindíthatja a fenti 7.6.6.3.1. szakaszban hivatkozott biztonsági készülék vagy más megfelelő berendezés. 7.6.6.3.3. Lehetővé kell tenni, hogy a fenti 7.6.6.3.1. szakasz szerint automatikusan bezárt ajtót egy utas ismét kinyithassa a 7.6.6.2. szakasznak megfelelően; ez az előírás nem érvényes, ha a vezető kikapcsolta az ajtónyitó berendezéseket. 7.6.6.3.4. Miután a vezető kikapcsolta az automatikus működtetésű utasajtók ajtónyitó berendezéseit, a még nyitott ajtóknak be kell csukódniuk a fenti 7.6.6.3.1. és 7.6.6.3.2. szakasznak megfelelően. 7.6.6.4. Automatikus ajtózárási folyamat leállítása különleges rendeltetésű, pl. babakocsival utazó utasok, csökkent mozgásképességű utasok stb. számára kijelölt ajtók esetében 7.6.6.4.1. A vezetőnek egy speciális vezérlőberendezés bekapcsolásával le kell tudnia állítani az automatikus ajtózárási folyamatot. Az utas számára lehetővé kell tenni, hogy egy speciális nyomógomb megnyomásával szintén leállíthassa az automatikus ajtózárási folyamatot. 7.6.6.4.2. Az automatikus ajtózárási folyamat leállítását jelezni kell a vezető számára, pl. visszajelző lámpa segítségével. 7.6.6.4.3. Mindig csak a vezető legyen képes visszaállítani az automatikus ajtózárási folyamatot. 7.6.6.4.4. A fenti 7.6.6.3. szakasz az ajtó ezt követő bezárására vonatkozik. 7.6.7. A vészkijárati ajtókra vonatkozó műszaki követelmények 7.6.7.1. A vészkijárati ajtóknak a jármű nyugalmi helyzetében belülről és kívülről is könnyen nyithatónak kell lenniük. Ez a követelmény azonban nem zárja ki az ajtó kívülről történő bezárásának lehetőségét, feltéve, hogy az ajtót belülről mindig ki lehet nyitni a normál ajtónyitó szerkezet használatával. 7.6.7.2. A vészkijárati ajtókat, ilyen célra történő használatukkor, csak akkor lehessen távműködtetésű ajtóként működtetni, ha egy, a fenti 7.6.5.1. szakaszban előírt utasajtó-vezérlőberendezést, vagy egy, a 7.6.5.1. szakasz rendelkezéseinek megfelelő veszélykijáratiajtó-vezérlőberendezést bekapcsoltak, és az visszatért normál helyzetébe, és az ajtók csak akkor záródhatnak be újból, ha a vezető működésbe helyezi az ajtózáró berendezést. A fenti 7.6.5.1. szakaszban előírt valamelyik vezérlőberendezés bekapcsolása esetén az ajtónak olyan szélességűre kell kinyílnia, hogy a lenti 7.7.2.1. szakaszban leírt ellenőrző idom a vezérlőberendezés működtetésétől számított 8 másodpercen belül átjusson rajta, illetve az ajtót kézzel könnyedén ki kell tudni nyitni olyan szélességűre, hogy az ellenőrző idom a vezérlőberendezés működtetésétől számított 8 másodpercen belül átjusson rajta. Továbbá a vészkijárati ajtók nem lehetnek tolóajtó típusúak sem, kivéve a 22 utast meg nem haladó befogadóképességű járművek esetében. Ilyen járműveknél az olyan tolóajtó, amelyet a 33. számú előírás szerinti frontális ütközéses vizsgálat után szerszámok használata nélkül ki lehet nyitni, elfogadható vészkijárati ajtóként. 7.6.7.3. Minden (emeletes jármű esetében az alsó szinten lévő) vészkijárati ajtó kívülről való nyitására szolgáló vezérlőberendezést vagy szerkezetet a talajtól 1 000 –1 500 mm távolságra, az ajtótól pedig legfeljebb 500 mm távolságra kell elhelyezni. Az I., a II. és a III. osztályba sorolt járműveknél a vészkijárati ajtó belülről való kinyitására szolgáló vezérlőberendezést vagy -szerkezetet a padló felső felületétől vagy a vezérlőberendezéshez legközelebbi lépcsőtől 1 000 –1 500 mm-re, az ajtótól pedig legfeljebb 500 mm-re kell elhelyezni. Ez nem érvényes a vezetőtérben elhelyezett vezérlőberendezésekre. Másik megoldásként a fenti 7.6.7.2. szakaszban hivatkozott, automatikus ajtó nyitására szolgáló vezérlőberendezés a fenti 7.6.5.1.2. szakasz szerint is elhelyezhető. 7.6.7.4. Csuklópánttal ellátott és a jármű oldalára szerelt vészkijárati ajtókat az elülső élüknél fogva kell felfüggeszteni, és kifelé kell nyílniuk. A nyitást korlátozó hevederek, láncok vagy egyéb biztonsági eszközök használata akkor megengedett, ha azok nem akadályozzák az ajtó legalább 100 fokos szögben való kinyitását és ilyen szögben való nyitva tartását. Ha olyan eszközök állnak rendelkezésre, amelyek szabad átjárást biztosítanak a vészkijárati ajtó megközelítéséhez, a 100o-os legkisebb szögre vonatkozó követelményt nem kötelező betartani. 7.6.7.5. A vészkijárati ajtókat biztosítani kell véletlen kinyitás ellen. Ez a követelmény azonban nem érvényes olyan esetben, amikor a vészkijárati ajtó automatikusan reteszelődik, ha a jármű 5 km/h feletti sebességgel halad. 7.6.7.6. Minden vészkijárati ajtót hangjelző készülékkel kell felszerelni, amely figyelmezteti a vezetőt, ha az ajtó nincs biztonságosan bezárva. A figyelmeztető berendezést nem az ajtó mozgásának, hanem az ajtó zárnyelve vagy fogantyúja mozgásának kell működésbe hoznia. 7.6.7.7. Éjszakai reteszelő rendszer megléte esetén a következő követelmények vonatkoznak rá: 7.6.7.7.1. a reteszelő rendszernek automatikusan ki kell kapcsolódnia, amikor a gyújtáskapcsoló „bekapcsolt” állásban van; vagy 7.6.7.7.2. figyelmeztető jelzést kell adnia a vezetőnek, jelezve, hogy az éjszakai reteszelő rendszer továbbra is bekapcsolva marad egy vagy több ajtónál, amikor a gyújtáskapcsoló „bekapcsolt” állásban van. Egy jelzés több ajtóra is vonatkozhat. 7.6.8. A vészkijárati ablakokra vonatkozó műszaki követelmények 7.6.8.1. Minden csuklópánttal ellátott vagy kilökhető vészkijárati ablaknak kifelé kell nyílnia. A kilökhető típusoknak üzem közben nem kell teljesen leválniuk a járműről. A kilökhető ablakok működésének olyannak kell lennie, hogy az hatásosan megakadályozza a véletlen kilökődést. 7.6.8.2. Minden vészkijárati ablaknak: 7.6.8.2.1. vagy egy megfelelőnek minősített eszközzel kívülről és belülről egyaránt könnyen és gyorsan nyithatónak kell lennie. Ez a rendelkezés lehetővé teszi a például rétegelt üvegből vagy műanyagból készült ablaktáblák használatát; 7.6.8.2.2. vagy könnyen törhető biztonsági üvegből kell készülnie. Ez utóbbi rendelkezés kizárja a rétegelt üvegből vagy műanyagból készült ablaktáblák használatát. Minden vészkijárati ablakhoz annak közelében és a járműben utazó személyek számára könnyen elérhető helyen lévő eszközt kell biztosítani, amellyel be lehet törni az ablakot. A jármű hátoldalán található vészkijárati ablakok üvegének betörésére szolgáló eszközt vagy a vészkijárati ablak felett vagy alatt középen kell elhelyezni, vagy az ablak két végén kell biztosítani egy-egy ilyen eszközt. 7.6.8.3. Minden vészkijárati ablakot, amely kívülről zárható, szerkezetileg úgy kell kialakítani, hogy azt a jármű belsejéből bármikor ki lehessen nyitni. 7.6.8.4. Ha a vészkijárati ablak a felső szélénél van csuklópánttal ellátva, megfelelő eszközzel biztosítani kell, hogy teljesen nyitott állapotban maradjon. Minden csuklópántos vészkijárati ablaknak úgy kell működnie, hogy ne akadályozza az átjárást kívülről a jármű belsejébe, illetve a járműből kifelé. 7.6.8.5. A jármű oldalfalában kialakított vészkijárati ablak alsó széle és a közvetlenül az ablak alatti padlószint közötti távolságnak (eltekintve bármilyen helyi változtatástól, pl. kerék vagy sebességváltóház jelenléte) 650 és 1 200 mm között kell lennie csuklópánttal ellátott vészkijárati ablak esetében, illetve 500 és 1 200 mm között betörhető üvegből készült ablak esetében. A csuklópántos vészkijárati ablak alsó szélének magassága azonban minimum 500 mm-re csökkenthető, ha az ablaknyílás 650 mm magasságig olyan védőráccsal van felszerelve, amely megakadályozza az utasok járműből való kiesésének lehetőségét. Ha az ablaknyílás ilyen védőráccsal van ellátva, a felette szabadon maradó nyílás méretei nem lehetnek kisebbek, mint a vészkijárati ablakra előírt legkisebb méret. 7.6.8.6. Minden csuklópántos vészkijárati ablakot, amely nem látható jól a vezetőülésből, hangjelző berendezéssel kell ellátni, amely figyelmezteti a vezetőt, ha a vészkijárati ablak nincs teljesen bezárva. Ezt a berendezést az ablakzár és nem az ablak mozgása hozza működésbe. 7.6.9. A menekülőnyílásokra vonatkozó műszaki követelmények 7.6.9.1. Minden menekülőnyílásnak úgy kell működnie, hogy ne akadályozza az átjárást kívülről a jármű belsejébe, illetve a járműből kifelé. 7.6.9.2. A tetőn kialakított menekülőnyílásoknak kilökhetőnek vagy billenthetőnek kell lenniük, vagy könnyen törhető biztonsági üvegből kell készülniük. A padlóban kialakított menekülőnyílásoknak csuklópántosnak vagy kilökhetőnek kell lenniük, és hangjelző berendezéssel kell őket felszerelni, amely figyelmezteti a vezetőt, ha a menekülőnyílás nincs biztonságosan bezárva. Ezt a berendezést a padlóban levő menekülőnyílás zárjának, és nem a nyílás mozgásának kell működésbe hoznia. A padlóban kialakított menekülőnyílásokat biztosítani kell véletlen kinyitás ellen. Ez a követelmény azonban nem érvényes olyan esetben, amikor a padlóban kialakított menekülőnyílás automatikusan reteszelődik, ha a jármű 5 km/h feletti sebességgel halad. 7.6.9.3. A kilökhető típusok kinyitáskor ne váljanak le teljesen a járműről, hogy ne veszélyeztessék a többi közlekedőt. A kilökhető menekülőnyílásoknak úgy kell működniük, hogy az hatásosan megakadályozza a véletlen kinyitást. A padlóban kialakított kilökhető menekülőnyílások csak az utastérbe nyílhatnak. 7.6.9.4. A csuklópántos menekülőnyílásokat a jármű eleje vagy hátulja felé néző szélük mentén kell felfüggeszteni úgy, hogy legalább 100 fokos szögben nyíljanak. A padlóban kialakított csuklópántos menekülőnyílások csak az utastérbe nyílhatnak. 7.6.9.5. A menekülőnyílásokat úgy kell kialakítani, hogy belülről és kívülről egyaránt könnyen nyithatók vagy elmozdíthatók legyenek. Azonban ez a követelmény nem zárja ki a menekülőnyílás lezárásának lehetőségét abból a célból, hogy a jármű biztonságban legyen, amikor felügyelet nélkül hagyják, feltéve, hogy a menekülőnyílást belülről mindig ki lehet nyitni vagy el lehet mozdítani a normál nyitó- vagy elmozdító szerkezet használatával. A könnyen törhető üvegből készült menekülőnyíláshoz annak közelében és a járműben utazó személyek számára könnyen elérhető helyen lévő eszközt kell biztosítani, amellyel be lehet törni a nyílást. 7.6.10. A behúzható lépcsőkre vonatkozó műszaki követelmények A behúzható lépcsőknek – ha fel vannak szerelve – az alábbi követelményeknek kell megfelelniük: 7.6.10.1. A behúzható lépcsők működése szinkronizálható a megfelelő utasajtóval vagy vészkijárati ajtóval. 7.6.10.2. Amikor az ajtó csukva van, a behúzható lépcső egyik része sem nyúlhat túl 10 mm-nél nagyobb mértékben a mellette lévő felépítményelem vonalán. 7.6.10.3. Amikor az ajtó nyitva van és a behúzható lépcső lenyitott helyzetben van, a felületnek teljesítenie kell e melléklet 7.7.7. szakaszának követelményeit. 7.6.10.4. Önműködő lépcső esetében a jármű saját erejéből nem indulhat el álló helyzetből, amikor a lépcső lenyitott helyzetben van. Kézi működtetésű lépcső esetén hangjelzésnek kell figyelmeztetnie a vezetőt arra, hogy a lépcső nincs teljesen behúzva. 7.6.10.5. Az önműködő lépcső a jármű mozgása közben nem lehet lenyitható. Ha a lépcsőt működtető berendezés meghibásodik, a lépcsőnek vissza kell húzódnia, és behúzott helyzetben kell maradnia. A hozzá tartozó ajtó működését azonban nem akadályozhatja a berendezés meghibásodása, illetve a sérült vagy elakadt lépcső. 7.6.10.6. Ha utas áll az önműködően behúzható lépcsőn, a hozzá tartozó ajtó nem csukódhat be. A követelmény teljesülését a lépcső közepére helyezett, egy kisgyermeket jelképező, 15 kg-os tömeggel kell ellenőrizni. Ez a követelmény nem érvényes a járművezető közvetlen látóterén belül található ajtókra. 7.6.10.7. (Fenntartva) 7.6.10.8. A behúzható lépcsők előre és hátrafelé néző sarkait legalább 5 mm-es sugárban, széleiket pedig legalább 2,5 mm-es sugárban le kell kerekíteni. 7.6.10.9. Amikor az utasajtó nyitva van, a behúzható lépcsőnek biztonságosan a lenyitott helyzetben kell maradnia. Ha 136 kg tömeget helyeznek egy szimpla lépcső vagy 272 kg tömeget egy dupla lépcső közepére, a lépcső egyik pontjának elhajlása sem haladhatja meg a 10 mm-t a jármű karosszériájához képest. 7.6.11. Biztonsági jelzések 7.6.11.1. Valamennyi biztonsági jelzésnek meg kell felelnie az ISO 3864-1:2011 szabvány 6.5. pontjában megállapított követelményeknek. 7.6.11.2. Az ezen előírásban előírt biztonsági jelzéseket csak egy-egy biztonsági üzenet közvetítésére lehet használni. Az információkat piktogramok formájában kell adni, azonban ugyanazon a jelzésen belül a piktogramokat kiegészíthetik szavak, betűk és számok kombinációi. Az információkat úgy kell elhelyezni és orientálni, hogy könnyen érthetők legyenek. 7.6.11.2.1. A biztonsági jelzéseknek az elrendezésre adott alábbi példákban szereplő elveket kell követniük, azaz a fejlécben kell szerepelnie a biztonsági üzenetnek, a második résznek kell tartalmaznia az utasításokat, az opcionális harmadik résznek, a láblécnek pedig a nem kritikus fontosságú szöveget. 7.6.11.2.2. A felhasználó által végrehajtandó műveleteket jelző piktogramokon a berendezést vagy készüléket működtető személynek vagy a személy megfelelő testrészének kell szerepelnie. 7.6.11.2.3. A szükséges mozdulatot jelző piktogramokon adott esetben szerepelnie kell a mozdulat irányába mutató nyílnak. Ha forgó mozgás szükséges, akkor egy ívelt nyilat kell feltüntetni. 7.6.11.2.4. Abban az esetben, ha berendezéseket kell működtetni, paneleket kell eltávolítani vagy ajtókat kell kinyitni, a piktogramnak folyamatában kell ábrázolnia a műveletet. 7.6.11.2.5. A kiegészítő szavak kisbetűi, valamint az egymagukban álló betűk és számok magasságának legalább 8 mm-nek kell lennie. A szavak nem lehetnek kizárólag nagybetűvel szedve. 7.6.11.3. Valamennyi, a jármű belsejéből látható biztonsági jelzésnek olyan fotolumineszcens anyagból kell készülnie, amelynek az ISO 17398:2004 szabvány 7.11. pontja szerint mért utánvilágító tulajdonsága legalább a szóban forgó szabvány 2. táblázatában megadott C alosztálynak megfelel. 7.6.11.4. A biztonsági jelzések nem lehetnek olyan helyen, ahol a jármű üzemelése közben valami eltakarhatja őket. Függönyt vagy rolót azonban vészkijárati ablakra is fel lehet szerelni, amennyiben egy kiegészítő biztonsági jelzés jelzi, hogy a vészkijárati ablak a függöny vagy roló mögött található. 7.6.11.5. A vészkijáratokat és a vészkijáratokra vonatkozó előírásokat teljesítő kijáratokat az ISO 7010:2011 szabvány 3. táblázatában leírt egyik megfelelő piktogrammal kell megjelölni; a piktogramoknak a járművön belülről és kívülről is olvashatónak kell lenniük. 7.6.11.6. Minden belső és külső vésznyitó berendezés és a vészkijárati ablak(ok) betörésére szolgáló eszköz(ök) mellé, köré vagy azokra biztonsági jelzéseket kell elhelyezni. 7.6.11.7. A biztonsági jelzések egyik része sem takarhatja el az esetleg meglévő, helytelen használat elleni védőeszközt, pl. fedelet. 7.6.11.8. Azt a nyelvet, amelyen a 7.6.11.1–7.6.11.7. szakasznak megfelelő szöveges biztonsági jelzéseket fel kell tüntetni, a jóváhagyó hatóságnak kell meghatároznia, figyelembe véve, hogy a kérelmező mely országban vagy országokban kívánja forgalomba hozni a járművet, ha szükséges, az adott ország/országok hatóságaival egyeztetve. Ha annak az országnak a hatósága, ahol a járművet nyilvántartásba veszik, megváltoztatta a nyelvet, ez a változtatás nem von maga után új típusjóváhagyási folyamatot. 7.6.12. Utasajtó-világítás 7.6.12.1. A talaj lenti 7.6.12.2.2. szakaszban meghatározott sima, vízszintes felületének megvilágítására utasajtó-világítás szerelhető fel az utasok járműre való felszállásának és onnan való leszállásának megkönnyítésére, illetve annak érdekében, hogy a vezetőülésben ülő vezető észlelhesse, ha ezen a talajrészen utas tartózkodik. 7.6.12.2. Az utasajtó-világításnak, ha fel van szerelve, az alábbi követelményeket kell teljesítenie: 7.6.12.2.1. fehér színűnek kell lennie; 7.6.12.2.2. a talajnak egy olyan, sima és vízszintes felületét kell megvilágítania, amelynek a jármű hosszirányú, függőleges középsíkjával párhuzamos, a zárt utasajtó legkülső pontján áthaladó síktól számított szélessége 2 m, hosszúsága pedig a zárt utasajtó legelső élén áthaladó keresztirányú síktól az utasajtó mögötti legelső kerék középvonalán áthaladó keresztirányú síkig, illetve ha ilyen kerék nincs, a jármű hátoldalán áthaladó függőleges síkig tart; 7.6.12.2.3. csak a talaj egy olyan zónáján kívül okozhat korlátozott vakítást, amelynek szélessége a jármű oldalától számítva legfeljebb 5 m, hosszúsága pedig legfeljebb a jármű elején áthaladó keresztirányú síktól a jármű hátoldalán áthaladó keresztirányú síkig tart; 7.6.12.2.4. amennyiben a világító berendezés alsó széle a talajtól kevesebb mint 2 m-re helyezkedik el, az a jármű teljes, ezen eszköz nélkül mért szélességéhez képest legfeljebb 50 mm-re nyúlhat ki, görbületi sugara pedig nem lehet kisebb, mint 2,5 mm; 7.6.12.2.5. be- és kikapcsolásának kézzel, külön kapcsolóval kell történnie; valamint 7.6.12.2.6. úgy kell beépíteni, hogy csak valamelyik utasajtó működtetése esetén és a jármű legfeljebb 5 km/h-s sebességénél legyen bekapcsolható, és automatikusan kikapcsolódjon, ha a jármű sebessége meghaladja az 5 km/h-t. 7.7. Belső elrendezések 7.7.1. Az utasajtók elérése (lásd a 4. melléklet 1. ábráját) 7.7.1.1. A jármű utasajtó felőli oldalfalától befelé terjedő szabad területen akadály nélkül át kell haladnia egy, a 4. melléklet 1. ábráján megadott méretekkel rendelkező 1. vagy 2. típusú ellenőrző idomnak. Az ellenőrző idomot a kiindulási helyzetből történő mozgatás közben az ajtónyílással párhuzamosan kell tartani úgy, hogy a jármű belsejéhez legközelebb eső felület síkja érintőleges legyen az ajtónyílás legkülső szélével, ahol az első lépcsőt érinti. Ezt követően pedig a bejáratot használó személy mozgásának valószínű irányára merőlegesen kell tartani. 7.7.1.2. (Fenntartva) 7.7.1.3. Amikor az ellenőrző idom középvonala 300 mm távolságban van a kiindulási helyzethez képest, és hozzáér a lépcső vagy a padló felületéhez, meg kell tartani ebben a helyzetben. 7.7.1.4. Ekkor a közlekedőfolyosó nyílásának vizsgálatára használt hengeres formát (lásd a 4. melléklet 6. ábráját) a közlekedőfolyosótól kiindulva a járművet elhagyó személy mozgásának valószínű irányában kell mozgatni, amíg a középvonala el nem éri a legfelső lépcső felső szélének függőleges síkját, vagy amíg a felső hengerre merőleges sík nem érinti a kettős panelt, attól függően, hogy melyik történik meg hamarabb, és meg kell tartani ebben a helyzetben (lásd a 4. melléklet 2. ábráját). 7.7.1.5. A 7.7.1.4. szakasz szerint elhelyezett hengeres forma és a fenti 7.7.1.3. szakasz szerinti helyzetbe állított kettős panel között szabad helynek kell lennie, amelynek a felső és alsó határértékei a 4. melléklet 2. ábráján láthatók. Ezen a szabad területen akadály nélkül át kell haladnia egy olyan függőleges panelnek, amelynek formája és méretei megegyeznek a lenti 7.7.5.1. szakasz szerinti hengeres forma középső szelvényének formájával és méretével, vastagsága pedig nem haladja meg a 20 mm-t. Ezt a panelt a hengeres forma érintőjétől a bejáratot használó személy mozgásának valószínű irányában addig kell mozgatni, amíg külső oldala a lépcső felső széle által meghatározott síkot vagy síkokat érintve hozzá nem ér a kettős panel belső oldalához (lásd a 4. melléklet 2. ábráját). 7.7.1.6. A forma szabad áthaladásához igénybe vett terület nem nyúlhat bele 300 mm-re az előre-, illetve hátrafelé néző, össze nem nyomott üléspárna előtti területbe, illetve 225 mm-re az oldalra néző ülés előtti területbe, és nem érhet fel az üléspárna tetejének magasságáig (lásd a 4. melléklet 25. ábráját). 7.7.1.7. Lehajtható ülés esetében ezt a helyet az ülés használati helyzetében kell meghatározni. 7.7.1.8. Ugyanakkor a személyzet általi használatra szánt egy vagy több lehajtható ülés – használati helyzetben – elzárhatja az utasajtóhoz vezető átjárót, amennyiben: 7.7.1.8.1. világosan fel van tüntetve a járművön és az értesítés-formanyomtatványon (lásd az 1. mellékletet), hogy az ülés csak a személyzet általi használatra szolgál; 7.7.1.8.2. ha az ülés nincs használatban, automatikusan felcsapódik, ami szükséges az e melléklet 7.7.1.1. vagy 7.7.1.2., továbbá 7.7.1.3., 7.7.1.4. és 7.7.1.5. szakaszában meghatározott követelményeinek teljesítéséhez; 7.7.1.8.3. az ajtó e melléklet 7.6.1.4. szakaszának alkalmazásában nem tekinthető kötelező kijáratnak; 7.7.1.8.4. az ülés egyetlen része – sem használati helyzetben, sem felhajtott állapotban – sem lehet: a) előrébb, mint a leghátsó és legalsó helyzetbe állított vezetőülés ülőfelületének középpontján, illetve a jármű túloldali külső visszapillantó tükrének középpontján vagy – adott esetben – a közvetett látást biztosító eszközként alkalmazott képernyő középpontján keresztülhaladó függőleges sík; valamint b) a leghátsó és legalsó helyzetbe állított vezetőülés ülőfelületének középpontja felett 300 mm-rel található vízszintes sík felett. 7.7.1.9. 22 utast meg nem haladó befogadóképességű járművek esetében az ajtónyílást és a hozzá vezető útvonalat akadálytalannak kell tekinteni a következő feltételek teljesítése esetén: 7.7.1.9.1. a jármű hossztengelyével párhuzamosan mérve a szabad terület bármely pontban legalább 220 mm és a padló vagy a lépcsők felett több, mint 500 mm magasságban bármely pontban legalább 550 mm széles (lásd a 4. melléklet 3. ábráját). 7.7.1.9.2. A jármű hossztengelyére merőlegesen mérve a szabad terület bármely pontban legalább 300 mm és a padló vagy a lépcsők felett több mint 1 200 mm magasságban, illetve a mennyezettől számított 300 mm alatt bármely pontban legalább 550 mm széles (lásd a 4. melléklet 4. ábráját). 7.7.1.10. A 7.6.3.1. szakaszban az utasajtóra és a vészkijárati ajtóra vonatkozó méretek, továbbá az e melléklet 7.7.1.1–7.7.1.7., 7.7.2.1–7.7.2.3., valamint 7.7.5.1. és 7.7.8.5. szakaszában szereplő követelmények nem vonatkoznak az olyan B osztályú járműre, amelynek a műszakilag megengedett legnagyobb tömege nem haladja meg a 3,5 tonnát, legfeljebb 12 utasülés befogadóképességű, és mindegyik ülésből legalább két ajtó akadálytalanul elérhető. 7.7.1.11. A padló legnagyobb lejtése az átjáróban nem haladhatja meg az 5 %-ot. 7.7.1.12. Az átjárók felületének csúszásmentesnek kell lennie. 7.7.2. A vészkijárati ajtók elérése (lásd a 4. melléklet 5. ábráját) Az alábbi követelmények nem vonatkoznak a 22 utast meg nem haladó befogadóképességű járművekben vészkijáratként használt vezetőajtókra. 7.7.2.1. A lenti 7.7.2.4. szakasz rendelkezéseinek kivételével a közlekedőfolyosó és a vészkijárati ajtó nyílása között szabadon át kell férnie egy 300 mm átmérőjű és a padlótól számítva 700 mm magas függőleges hengernek, és egy arra ráhelyezett 550 mm átmérőjű függőleges hengernek úgy, hogy a kettő együttes magassága 1 400 mm legyen. A felső henger átmérője a tetején a vízszinteshez képest 30 fokos szöget meg nem haladó ferde levágással 400 milliméterre csökkenthető. 7.7.2.2. Az első henger alapja a második henger vetületén belül helyezkedjen el. 7.7.2.3. Ahol a lehajtható ülések a közlekedőfolyosó mentén vannak felszerelve, a henger áthaladásához szükséges szabad helyet akkor kell meghatározni, amikor az ülés használati helyzetben van. 7.7.2.4. Alternatív megoldásként a kettős henger helyett a lenti 7.7.5.1. szakaszban leírt idom is használható (lásd a 4. melléklet 6. ábráját). 7.7.3. A vészkijárati ablakok elérése 7.7.3.1. Lehetővé kell tenni, hogy az ellenőrző idomot a közlekedőfolyosóról mindegyik vészkijárati ablakon keresztül ki lehessen vinni a járműből. 7.7.3.2. Az ellenőrző idomot abba az irányba kell mozgatni, amelyben egy utas várhatóan elhagyná a járművet. Az ellenőrző idomot a mozgásirányra merőlegesen kell tartani, és az idom nem ütközhet semmilyen akadályba. 7.7.3.3. Az ellenőrző idomot vékony lemezből kell készíteni, 600 mm × 400 mm-es méretben, 200 milliméteres sugárban lekerekített sarkokkal. Ha a vészkijárati ablak a jármű hátoldalán van, 1 400 mm × 350 mm méretű lemez is használható 175 milliméteres sugárban lekerekített sarkokkal. 7.7.4. A menekülőnyílások elérése 7.7.4.1. Menekülőnyílások a tetőben 7.7.4.1.1. Az I. és az A osztályú járművek kivételével legalább egy menekülőnyílásnak úgy kell elhelyezkednie, hogy egy 20 fokos oldalszögű és 1 600 mm magasságú négyoldalú csonka gúla érintse valamelyik ülést vagy egy azzal egyenértékű támaszt. A gúla tengelye függőleges legyen, és kisebb szelvénye érintse a menekülőnyílást. A támaszok lehetnek összehajthatók vagy mozgathatók, feltéve, hogy használati helyzetükben rögzíthetők. Ezt a helyzetet kell az ellenőrzés alapjául venni. 7.7.4.1.2. Ha a tető szerkezeti vastagsága több, mint 150 mm, a gúla kisebb szelvényének a menekülőnyílás területét a tető külső felületének szintjén kell érintenie. 7.7.4.2. Menekülőnyílások a padlóban A padlóba szerelt menekülőnyílás esetében a nyílásnak közvetlen és szabad hozzáférést kell biztosítania a jármű külsejéhez, és ott kell elhelyezni, ahol a közlekedőfolyosó magasságával megegyező szabad hely van a nyílás fölött. Bármely hőforrásnak vagy mozgó alkatrésznek legalább 500 milliméterre kell lennie a menekülőnyílástól. Egy 600 mm × 400 mm-es, 200 mm sugárral lekerekített sarkú vékony lemezből készült ellenőrző idomot a jármű padlója feletti 1 méteres magasságból a földig kell tudni mozgatni. 7.7.5. Közlekedőfolyosók (lásd a 4. melléklet 6. ábráját) 7.7.5.1. A jármű közlekedőfolyosóját (közlekedőfolyosóit) úgy kell megtervezni és megépíteni, hogy a 4. melléklet 6. ábráján megadott méretekkel rendelkező idom szabadon áthaladhasson rajta (rajtuk). Az idom két közös tengelyű hengerből álljon, amelyek közé fordított csonka kúpot illesztenek. Az idom érintkezhet a kapaszkodószíjakkal, ha fel vannak szerelve, vagy más rugalmas tárgyakkal (például a biztonsági övek alkatrészeivel), és könnyedén el kell tudni mozdítani azokat. Az I. és az A osztályú járművekben a 4. melléklet 6. ábrája szerinti idom nem kerülhet érintkezésbe a folyosó fölötti mennyezetre felerősített monitorral vagy kijelző berendezéssel. A II., a III. és a B osztályú járművekben a 4. melléklet 6. ábrája szerinti idom érintkezésbe kerülhet a folyosó fölötti mennyezetre felerősített monitorral vagy kijelző berendezéssel. A monitornak vagy a kijelző berendezésnek az útból való elmozdításához szükséges legnagyobb erő egyik irányban sem haladhatja meg a 35 Newtont. Ezt a legnagyobb erőt mindkét irányban a képernyő vagy a kijelző berendezés alsó szélének közepére merőlegesen kell kifejteni addig, amíg a képernyő vagy a kijelző berendezés el nem érte azt a helyzetet, amely lehetővé teszi az idom szabad áthaladását. Az útból elmozdított képernyőnek vagy kijelző berendezésnek az adott helyzetben kell maradnia, és nem állhat vissza automatikusan az eredeti helyzetébe. Ha egy I., II. vagy A osztályú jármű sorompóval van felszerelve, a 4. melléklet 6. ábrája szerinti idom érintkezésbe kerülhet a sorompóval, amennyiben a sorompónak az útból való elmozdításához szükséges, a 4. melléklet 6. ábrája szerinti idom és a sorompó érintkezési pontján mért, a sorompóra merőlegesen kifejtett legnagyobb erő nem haladja meg az 50 Newtont. A legnagyobb erő az idom mindkét mozgási irányára vonatkozik. Ha a jármű a sorompó mellett emelő padozattal van felszerelve, a sorompó az emelő padozat működése közben ideiglenesen reteszelve lehet. 7.7.5.1.1. Ha nincs kijárat egy ülés vagy üléssor előtt 7.7.5.1.1.1. Előre néző ülések esetében a 7.7.5.1. szakaszban meghatározott hengeres idom első szélének el kell érnie legalább a legelső sor üléstámlájának legelső pontját érintő keresztirányú függőleges síkig, és abban a helyzetben kell maradnia. Ettől a síktól úgy kell tudni mozgatni a 4. melléklet 7. ábráján látható panelt, hogy a hengeres idom érintkezési pontjától kezdve a jármű külseje felé néző paneloldal 660 mm távolságot haladjon előre. 7.7.5.1.1.2. Oldalra néző ülések esetében a hengeres idom elülső részének el kell érnie legalább azt a keresztirányú síkot, amely egybeesik az első ülés közepén áthaladó függőleges síkkal (lásd a 4. melléklet 7. ábráját). 7.7.5.1.1.3. Hátrafelé néző ülések esetében a hengeres idom elülső részének el kell érnie legalább az első sor vagy ülés üléspárnái elejét érintő keresztirányú függőleges síkot (lásd a 4. melléklet 7. ábráját). 7.7.5.2. (Fenntartva) 7.7.5.3. III. osztályú járműveken előfordulhat, hogy a közlekedőfolyosó egyik vagy mindkét oldalán lévő ülések oldalirányban elmozdíthatók; ekkor a közlekedőfolyosó szélességét az alsó 220 mm átmérőjű hengernek megfelelő értékre lehet csökkenteni azzal a feltétellel, hogy az egyes üléseken elhelyezett működtető berendezést a közlekedőfolyosón álló személy könnyen eléri, és azzal az ülés egyszerűen, és ha lehet, automatikusan visszaállítható a 300 milliméteres legkisebb szélességre még akkor is, ha teher van rajta. 7.7.5.4. Csuklós járműveken a fenti 7.7.5.1. szakaszban meghatározott idomnak bármelyik szinten akadálytalanul át kell jutnia a csuklós részen, ahol a két szelvény között az utasok áthaladhatnak. Ennek a szakasznak egyetlen lágy borítása – beleértve a harmonika alkatrészeit is – sem nyúlhat be a közlekedőfolyosóba. 7.7.5.5. A közlekedőfolyosókon lépcsőket lehet elhelyezni. A lépcsők szélessége nem lehet kisebb, mint a közlekedőfolyosó szélessége a lépcsők tetején mérve. 7.7.5.6. Utasok használatára szolgáló lehajtható ülések nem helyezhetők el a közlekedőfolyosón. Lehajtható ülések ugyanakkor elhelyezhetők a jármű más területein, feltéve, hogy nyitott helyzetben (ülő helyzet) sem akadályozzák az ellenőrző idom közlekedőfolyosón való végighaladását. 7.7.5.7. Az egyik helyzetükben a közlekedőfolyosóra belógó, oldalirányban elcsúsztatható ülések alkalmazása tilos, kivéve a III. osztályba sorolt járműveken, a 7.7.5.3. szakaszban előírt feltételekkel. 7.7.5.8. Olyan járművek esetében, amelyekre e melléklet 7.7.1.9. szakasza vonatkozik, közlekedőfolyosó kialakítása nem szükséges, feltéve, hogy betartják az abban a szakaszban meghatározott megközelítési méreteket. 7.7.5.9. A közlekedőfolyosók felületének csúszásmentesnek kell lennie. 7.7.6. A közlekedőfolyosó lejtése A közlekedőfolyosó lejtése nem haladhatja meg a következő értékeket: 7.7.6.1. hosszanti irányban: 7.7.6.1.1. I., II. vagy A osztályú jármű esetében 8 százalék; vagy 7.7.6.1.2. III. és B osztályú jármű esetében 12,5 százalék; és 7.7.6.2. keresztirányban minden osztályban 5 százalék. 7.7.7. Lépcsők (lásd a 4. melléklet 8. ábráját) 7.7.7.1. Az utas- és vészkijárati ajtóknál, valamint a járművön belül található, utasok által használandó lépcsők legnagyobb és legkisebb magasságát, valamint legkisebb mélységét a 4. melléklet 8. ábrája adja meg. 7.7.7.1.1. A süllyesztett közlekedőfolyosóról az üléstérre vezető fellépő nem számít lépcsőnek. A közlekedőfolyosó felülete és az üléstér padlója közötti függőleges távolság azonban nem haladhatja meg a 350 mm-t. 7.7.7.2. A lépcsők magasságát szélességük középpontján, külső szélükön kell mérni, a gyártó által a műszakilag megengedett legnagyobb terhelt tömeghez (M) meghatározott gumiabroncsok és nyomásérték mellett. 7.7.7.3. Az első lépcső talajhoz viszonyított magasságát vízszintes talajon álló jármű menetkész állapotnak megfelelő tömegénél kell megmérni, az ezen előírás 2.18. szakaszában meghatározottak szerint, a gyártó által a műszakilag megengedett legnagyobb terhelt tömeghez (M) meghatározott abroncsfelszerelés és nyomásérték mellett, az ezen előírás 2.19. szakaszának megfelelően. 7.7.7.4. Amennyiben egynél több lépcső van, mindegyik lépcső legfeljebb 100 mm-re benyúlhat a következő lépcső függőleges vetületébe, és a lejjebb lévő lépcsőfok vetületének legalább 200 mm szabad felületet kell hagynia (lásd a 4. melléklet 8. ábráját) az összes lépcsőélvédővel, amelyeket úgy kell kialakítani, hogy a lehető legkisebb legyen a kibillenés kockázata. A lépcsőélvédőknek vizuálisan el kell különülniük a közvetlen környezetüktől. 7.7.7.5. Minden lépcső szélessége és alakja olyan legyen, hogy az alábbi táblázatban megadott méretű téglalapot el lehessen helyezni az adott lépcsőn úgy, hogy 5 %-nál jobban ne nyúljon túl rajta. Kettős ajtónyílásnál a nyílás mindkét felének teljesítenie kell ezt a követelményt.



Az utasok száma > 22 ≤ 22 Terület Első lépcső (mm) 400 × 300 400 × 200 Többi lépcső (mm) 400 × 200 400 × 200 7.7.7.6. Mindegyik lépcsőnek csúszásgátló felülettel kell rendelkeznie. 7.7.7.7. A lépcsők lejtése semmilyen irányban nem haladhatja meg az 5 százalékot. 7.7.8. Utasülések (beleértve a lehajtható üléseket is) és az ülő utasok rendelkezésére álló hely 7.7.8.1. Legkisebb ülésszélesség (lásd a 4. melléklet 9. ábráját) 7.7.8.1.1. Az üléspárna legkisebb szélessége, vagyis az F méret (lásd a 4. melléklet 9. ábráját) az ülőhely középpontján áthaladó függőleges síktól mérve a következő: 7.7.8.1.1.1. az I., II., A és B osztály esetében 200 mm; vagy 7.7.8.1.1.2. a III. osztály esetében 225 mm. 7.7.8.1.2. Az ülőhelyekhez rendelkezésre álló terület legkisebb szélessége, vagyis a G méret (lásd a 4. melléklet 9. ábráját), az ülőhely középpontján áthaladó függőleges síktól a terheletlen üléspárna fölött 270 és 650 mm közötti magasságban mérve nem lehet kisebb, mint: 7.7.8.1.2.1. önálló ülések esetében 250 mm; vagy 7.7.8.1.2.2. két vagy több utas által használható üléssor esetében 225 mm. 7.7.8.1.3. A legfeljebb 2,35 m széles járművek esetében: 7.7.8.1.3.1. az ülőhelyekhez rendelkezésre álló terület szélessége az ülőhely középpontján áthaladó függőleges síktól a terheletlen üléspárna fölött 270 és 650 mm közötti magasságban mérve 200 mm (lásd a 4. melléklet 9A. ábráját). A jelen szakasz követelményeinek való megfelelés esetén a 7.7.8.1.2. szakasz követelményei nem alkalmazandók; és 7.7.8.1.3.2. III. osztályú jármű esetében az üléspárna legkisebb szélessége, vagyis az F méret (lásd a 4. melléklet 9A. ábráját), az ülőhely középpontján áthaladó függőleges síktól mérve legalább 200 mm. A jelen szakasz követelményeinek való megfelelés esetén a 7.7.8.1.1.2. szakasz követelményei nem alkalmazandók. 7.7.8.1.4. A 22 utasnál nem nagyobb befogadóképességű járműveknél a jármű fala melletti ülések esetében a rendelkezésre álló terület felső részébe nem számít bele egy 20 mm széles és 100 mm magas háromszög alakú terület (lásd a 4. melléklet 10. ábráját). Továbbá a biztonsági övekhez és azok rögzítési pontjaihoz, valamint a napellenzőhöz szükséges terület sem számít bele ebbe az értékbe. 7.7.8.1.5. A közlekedőfolyosó szélességének mérésekor nem vehető figyelembe, hogy a fent meghatározott tér benyúlik-e a közlekedőfolyosóba. 7.7.8.2. Az üléspárna legkisebb mélysége (K méret, lásd a 4. melléklet 11. ábráját) Az üléspárna legkisebb mélysége: 7.7.8.2.1. I., A és B osztályú járművek esetében 350 mm; és 7.7.8.2.2. II. és III. osztályú járművek esetében 400 mm. 7.7.8.3. Az üléspárna magassága (H méret, lásd a 4. melléklet 11a. ábráját) A terheletlen üléspárna padlóhoz viszonyított magasságának olyannak kell lennie, hogy a padlótól az üléspárna elejének felső felületét érintő vízszintes síkig mért távolság 400 és 500 mm közé essen. A kerékdobok és a motor/erőátvitel tere fölött azonban ez a távolság legalább 350 mm-re csökkenthető (figyelembe véve a 7.7.8.5.2. szakaszban leírt ráhagyási értékeket). 7.7.8.4. Ülésköz (lásd a 4. melléklet 12A. és 12B. ábráját) 7.7.8.4.1. Abban az esetben, ha az ülések ugyanabba az irányba néznek, az üléstámla eleje és az előtte lévő üléstámla hátulja közötti távolság (H méret) vízszintesen, a jármű hosszanti síkjával párhuzamosan mérve úgy, hogy a padló feletti magasság az üléspárna felső felületének szintje és a padlószint felett 620 mm távolságban lévő pont között legyen, nem lehet kisebb, mint az alábbi értékek:



H I., A és B osztály 650 mm II. és III. osztály 680 mm 7.7.8.4.2. Minden mérést terheletlen üléspárna és üléstámla mellett, a 4. melléklet 12B. ábráján látható idommal kell elvégezni. 7.7.8.4.3. Keresztirányban egymással szembe néző ülések esetében az üléstámlák elülső felületei közötti távolság, az üléspárnák legmagasabb pontjában mérve, nem lehet 1 300 mm-nél kisebb. 7.7.8.4.4. A méréseket hátradönthető utasülések és állítható vezetőülések esetében úgy kell elvégezni, hogy az ülések háttámláját és egyéb szabályozható részeit a gyártó által meghatározott normál használati helyzetnek megfelelően kell beállítani. 7.7.8.4.5. Amennyiben az ülés háttámlájára felhajtható asztal van szerelve, a mérést felhajtott asztallal kell elvégezni. 7.7.8.4.6. A sínre szerelt üléseket és egyéb olyan rendszereket, amelyek lehetővé teszik a jármű belső elrendezésének könnyű megváltoztatását, a gyártó által a jóváhagyási kérelemben megadott normál használati helyzetben kell megmérni. 7.7.8.5. Ülő utasok közötti hely (lásd a 4. melléklet 13. ábráját) 7.7.8.5.1. Válaszfal vagy más merev szerkezet (kivéve az üléseket) mögött elhelyezkedő ülések esetében az utasülés előtt biztosítandó legkisebb szabad térközt (lásd a lenti 7.7.8.6. szakasz meghatározását) a 4. melléklet 13. ábrája szerint kell meghatározni. Az olyan válaszfalak, amelyek körvonala hozzávetőlegesen megfelel egy hátradöntött üléstámlának, belenyúlhatnak ebbe a területbe. Az A vagy B osztályú járműveknél a vezetőüléssel egy vonalban lévő utasülések esetében a műszerfal, a sebességváltó-vezérlő, a szélvédő, a napellenző, valamint a biztonsági övek és azok rögzítési pontjai benyúlhatnak ebbe a területbe. 7.7.8.5.2. Egy ülés mögött elhelyezkedő és/vagy a közlekedőfolyosóra néző ülés esetében az utasülés előtt biztosítandó legkisebb szabad lábtér mélysége 300 mm, szélességét pedig e melléklet 7.7.8.1.1. szakasza alapján kell meghatározni, a 4. melléklet 11b. ábrájának megfelelően. Az ülések lábai, az utasok részére kialakított lábtartók és a lenti 7.7.8.6. szakasz szerinti benyúlások belelóghatnak ebbe a területbe, ha az utas lábának elegendő hely marad. Ez a lábtér részben a közlekedőfolyosón és/vagy afelett is elhelyezkedhet, de nem képezhet akadályt a közlekedőfolyosó legkisebb szélességének 7.7.5. szakasz alapján történő mérésekor. Az A vagy B osztályú járművekben a vezetőüléssel egy vonalban lévő utasülések esetében a biztonsági övek és azok rögzítési pontjai benyúlhatnak ebbe a területbe. 7.7.8.5.3. A 8. melléklet 3.2. szakasza követelményeinek megfelelő elsőbbségi ülések legkisebb száma az I. osztályban négy, a II. osztályban kettő, az A osztályban pedig egy. A III. osztályba vagy a B osztályba tartozó járművek esetében, amelyekre a 8. melléklet követelményei vonatkoznak, az elsőbbségi ülések legkisebb száma a III. osztályban kettő, a B osztályban pedig egy. Nem jelölhető ki elsőbbségi ülésnek olyan ülés, amelyet használaton kívül fel lehet hajtani. 7.7.8.6. Az ülőhelyek feletti szabad terület 7.7.8.6.1. Egyszintes járművek esetében minden egyes ülőhely és hozzá tartozó lábtér fölött – kivéve az A és B osztályba sorolt járművek vezetőülésével egy vonalban lévő utasülés(eke)t – legalább 900 mm magas teret kell biztosítani a terheletlen üléspárna legmagasabb pontjától számítva, illetve legalább 1 350 mm magas teret a lábtérben levő átlagos padlószinttől mérve. Azon járművek esetében, amelyek e melléklet 7.7.1.10. szakaszának hatálya alá tartoznak, továbbá az A és a B osztályú járművek vezetőülésével egy vonalban lévő utasülés(ek)nél ezek a méretek a padlótól mérve 1 200 mm-re, a terheletlen üléspárna legmagasabb pontjától számítva pedig 800 mm-re csökkenthetők. Emeletes járművek esetében mindegyik ülőhely felett legalább 900 mm szabad magasságot kell biztosítani, a terheletlen üléspárna legmagasabb pontjától mérve. A felső szint esetében a szabad magasság 850 mm-re csökkenthető. 7.7.8.6.2. A szabad teret ki kell bővíteni az alábbiak által meghatározott zónára: 7.7.8.6.2.1. az ülőhely függőleges középsíkjának bármelyik oldalától mért 200 mm távolságban áthaladó hosszirányú függőleges síkok; valamint 7.7.8.6.2.2. a háttámla leghátsó felső pontján áthaladó keresztirányú függőleges sík és a terheletlen üléspárna legelső pontja előtt 280 mm-re áthaladó keresztirányú függőleges sík, amelyet mindkét esetben az ülőhely függőleges középsíkjától kell mérni. 7.7.8.6.3. A fenti 7.7.8.6.1. és 7.7.8.6.2. szakaszban meghatározott szabad tér széleitől mérve a következő zónák zárhatók ki: 7.7.8.6.3.1. a külső, a jármű belső fala melletti ülések felső része esetében egy olyan zóna, amely 150 mm magas és 100 mm széles téglalap keresztmetszetű (lásd a 4. melléklet 14. ábráját); 7.7.8.6.3.2. a külső ülőhelyek felső része esetében egy háromszög keresztmetszetű zóna, melynek csúcsa a tetőtől számított 700 mm-re helyezkedik el, alapja pedig 100 mm széles (lásd a 4. melléklet 15. ábráját); ugyancsak kizárható a biztonsági övekhez és azok rögzítési pontjaihoz, valamint a napellenzőhöz szükséges tér; 7.7.8.6.3.3. külső ülőhelyek lábterénél egy olyan zóna, amelynek a keresztmetszeti területe nem haladja meg a 0,02 m2-t (alacsony padlós járművek esetében a 0,03 m2-t), és legnagyobb szélessége legfeljebb 100 mm (alacsony padlós járművek esetében 150 mm) (lásd a 4. melléklet 16. ábráját). 7.7.8.6.3.4. A legfeljebb 22 utast szállító járműveknél a felépítmény hátsó sarkainál lévő ülések esetében a szabad tér külső hátsó éle, síkban nézve, legfeljebb 150 mm-es sugárban lekerekíthető (lásd a 4. melléklet 17. ábráját). 7.7.8.6.4. A fenti 7.7.8.6.1., 7.7.8.6.2. és 7.7.8.6.3. szakaszban meghatározott szabad térbe az alábbi benyúló részek engedélyezhetők: 7.7.8.6.4.1. egy másik ülés háttámlájának, tartószerkezeteinek és tartozékainak (pl. lehajtható asztal) benyúlása; 7.7.8.6.4.2. a legfeljebb 22 utast szállító járművek esetében a kerékdob benyúlása, a következő két feltétel egyikének teljesülése esetén: 7.7.8.6.4.2.1. a benyúlás nem lóg túl az ülőhely függőleges középsíkján (lásd a 4. melléklet 18. ábráját); vagy 7.7.8.6.4.2.2. az ülő utas lábai számára fenntartott 300 mm mélységű tér legközelebbi széle a terheletlen üléspárna szélétől legfeljebb 200 mm-re és az üléstámla előtt legfeljebb 600 mm-re lehet; ezeket a méréseket az ülőhely függőleges középsíkjában kell elvégezni (lásd a 4. melléklet 19. ábráját). Két, egymással szemben lévő ülés esetében ez a rendelkezés csak az egyik ülésre vonatkozik, és az ülő utasok lábának fennmaradó hely nem lehet kisebb 400 mm-nél; 7.7.8.6.4.3. a legfeljebb 22 utast szállító járműveknél a vezetőüléssel egy vonalban lévő utasüléseknél a műszerfal, a szélvédő, a napellenzők, a biztonsági övek és azok rögzítési pontjai, valamint az első domborulat benyúlhatnak ebbe a területbe; 7.7.8.6.4.4. a nyitott bukóablakok és azok szerelvényei benyúlhatnak ebbe a területbe. 7.7.9. Kommunikáció a vezetővel 7.7.9.1. Az I., II. és A osztályú járműveken lehetővé kell tenni az utasok számára, hogy jelezhessék leszállási szándékukat a vezető számára. Valamennyi ilyen kommunikációs berendezés nyomógombjait lehessen tenyérrel működtetni. A kommunikációs berendezéseket a jármű teljes hosszúságában egyenletesen elosztva és a padlótól legfeljebb 1 500 mm-re kell elhelyezni; ez nem zárja ki annak lehetőségét, hogy ennél magasabbra további kommunikációs berendezéseket helyezzenek el. A nyomógomboknak láthatóan el kell ütniük közvetlen környezetüktől. A nyomógomb megnyomásáról egy vagy több világító jelzéssel is tájékoztatni kell az utasokat. A kijelzőn meg kell jelennie a „buszmegálló” vagy ehhez hasonló feliratnak és/vagy egy megfelelő piktogramnak, és mindaddig világítania kell, amíg az utasajtó(k) ki nem nyílik (nyílnak). Csuklós járművek esetében a jármű minden egyes merev részén fel kell szerelni ilyen kijelzőket. Emeletes járművek esetében minden szintet el kell látni ilyen kijelzőkkel. Az alkalmazott szöveges feliratokra az e melléklet 7.6.11.8. szakaszának rendelkezései vonatkoznak. 7.7.9.2. Kommunikáció a személyzeti fülkével Ha a személyzeti fülke nincs összekötve a vezetőtérrel vagy az utasterekkel, megfelelő kommunikációs eszközt kell biztosítani a vezető és a személyzeti fülke közötti kapcsolat fenntartásához. 7.7.9.3. Kommunikáció a mosdófülkével A mosdófülkéket vészhelyzeti segélyhívó eszközzel kell felszerelni. 7.7.10. Melegital-automaták és főzőberendezések 7.7.10.1. A melegital-automatákat és a főzőberendezéseket úgy kell felszerelni vagy védelemmel ellátni, hogy vészfékezés vagy kanyarodás esetén a meleg étel vagy ital ne ömölhessen rá az utasokra. 7.7.10.2. Melegital-automatákkal vagy főzőberendezésekkel ellátott járműveken minden utasülésre fel kell szerelni olyan eszközöket, amelyeken a meleg étel vagy ital biztonságosan elhelyezhető, miközben a jármű mozog. 7.7.11. A belső tereket elválasztó ajtók A mosdóba, illetve egyéb belső helyiségekbe vezető ajtóknak az alábbi követelményeket kell teljesíteniük: 7.7.11.1. önműködően záródónak kell lenniük, és nem lehet őket kitámasztó eszközzel felszerelni, ha vészhelyzet esetén nyitott állapotban akadályt jelenthetnek az utasok számára; 7.7.11.2. nyitott állapotban nem takarhatnak el semmilyen fogantyút, ajtónyitó berendezést, illetve az utasajtó, vészkijárati ajtó, vészkijárat, tűzoltó készülék vagy elsősegélydoboz kötelező jelölését; 7.7.11.3. olyan eszközzel kell felszerelni őket, amellyel vészhelyzet esetén az ajtó a belső téren kívülről kinyitható; 7.7.11.4. kívülről ne legyenek zárhatók, kivéve, ha belülről bármilyen körülmények között ki lehet őket nyitni. 7.7.12. Emeletes járművek összekötő lépcsőfeljárója (lásd a 4. melléklet 1. ábráját) 7.7.12.1. Az összekötő lépcsőfeljáró legkisebb szélességét úgy kell kialakítani, hogy a 4. melléklet 1. ábrája szerinti, egyes ajtón átférő sablon szabadon átjusson rajta. A panelt az alsó szint közlekedőfolyosójáról kiindulva kell felvinni az utolsó lépcsőig, a lépcsőt használó személy valószínű mozgásirányának megfelelően. 7.7.12.2. Az összekötő lépcsőfeljárókat úgy kell kialakítani, hogy az előrefelé haladó jármű erőteljes fékezése közben az utasok ne eshessenek le. Ezt a követelményt teljesültnek kell tekinteni, ha legalább a következő feltételek egyike teljesül: 7.7.12.2.1. a lépcső egyetlen része sem előrefelé ereszkedő; 7.7.12.2.2. a lépcső fel van szerelve védőkorláttal vagy hasonló berendezéssel; 7.7.12.2.3. a lépcsőfeljáró felső részén olyan automatikus berendezés található, amely mozgó járműnél megakadályozza a lépcsőfeljáró használatát; e berendezésnek vészhelyzetben könnyen kezelhetőnek kell lennie. 7.7.12.3. Az e melléklet 7.7.5.1. szakaszában leírt hengerrel ellenőrizni kell, hogy a (felső és alsó) közlekedőfolyosókról a lépcsőkig megfelelőek-e a közlekedési feltételek. 7.7.13. Vezetőtér 7.7.13.1. A vezetőt védeni kell az álló és a közvetlenül a vezetőtér mögött ülő utasoktól, akik fékezéskor vagy kanyarodáskor belökődhetnek a vezetőtérbe. A követelmény teljesítettnek tekintendő, amennyiben: 7.7.13.1.1. a vezetőtér hátulját válaszfal határolja; vagy 7.7.13.1.2 amennyiben közvetlenül a vezetőtér mögött utasülések találhatók, védőkorlát vagy – A vagy B osztályú járművek esetében – biztonsági öv van beszerelve. Olyan járművekre, amelyekben közvetlenül a vezetőtér mögött álló utasok számára kialakított hely található, a biztonsági öv beszerelésének lehetősége nem vonatkozik. Ha védőkorlát van beszerelve, annak meg kell felelnie a lenti 7.7.13.1.2.1–7.7.13.1.2.3. szakaszban meghatározott követelményeknek (lásd a 4. melléklet 30. ábráját). 7.7.13.1.2.1. A védőkorlát a padlótól számítva legalább 800 mm magas legyen azon a helyen, ahol az utas lába van. 7.7.13.1.2.2. A védőkorlát szélességének a jármű falától befelé legalább 100 mm-rel túl kell nyúlnia a legbelső érintett ülőhely függőleges középvonalán, de mindenféleképpen el kell érnie legalább a vezetőülés legbelső pontjáig. 7.7.13.1.2.3. A bármely tárgy (pl. asztal) elhelyezésére szolgáló terület felső széle és a védőkorlát felső széle közötti távolságnak legalább 90 mm-nek kell lennie. 7.7.13.2. A vezetőteret védeni kell az olyan tárgyak ellen, amelyek erős fékezés esetén a közvetlenül mögötte lévő utastérből begurulhatnak a vezetőtérbe. Ez a követelmény akkor tekintendő teljesítettnek, ha egy 50 mm átmérőjű golyó nem tud begurulni a közvetlenül a vezetőtér mögött lévő utastérből a vezetőtérbe. 7.7.13.3. A vezetőt védeni kell a nap és a belső mesterséges világítás által okozott vakító hatástól és a visszaverődésektől. Bármilyen, a járművezető látását nagymértékben zavaró világítás csak a jármű nyugalmi helyzetében legyen működtethető. 7.7.13.4. A járművet el kell látni a szélvédő fagy- és páramentesítésére szolgáló eszközökkel. 7.7.14. Vezetőülés 7.7.14.1. A vezetőülésnek függetlennek kell lennie minden más üléstől. 7.7.14.2. Az ülés háttámláját vagy ívesen kell kialakítani, vagy a vezetőtérben karfákat kell elhelyezni oly módon, hogy azok a járművel való manőverezés során ne akadályozzák a vezető mozgását, ugyanakkor a vezetés közben fellépő keresztirányú gyorsulás következtében a vezető ne veszítse el az egyensúlyát. 7.7.14.3. Az üléspárna legkisebb szélessége (F méret, lásd a 4. melléklet 9. ábráját) az ülőhely középpontján áthaladó függőleges síktól mérve a következő: 7.7.14.3.1. az A és a B osztály esetében 200 mm; 7.7.14.3.2. az I., a II. és a III. osztály esetében 225 mm. 7.7.14.4. Az üléspárna legkisebb mélysége (K méret, lásd a 4. melléklet 11a. ábráját) az ülőhely középpontján áthaladó függőleges síktól mérve a következő: 7.7.14.4.1. az A és a B osztály esetében 350 mm; 7.7.14.4.2. az I., a II. és a III. osztály esetében 400 mm. 7.7.14.5. Az ülés háttámlájának a terheletlen üléspárna legfelső felületét érintő vízszintes síktól legfeljebb 250 mm-es magas