02021H2279 — HU — 30.12.2021 — 000.001

Ez a dokumentum kizárólag tájékoztató jellegű és nem vált ki joghatást. Az EU intézményei semmiféle felelősséget nem vállalnak a tartalmáért. A jogi aktusoknak – ideértve azok bevezető hivatkozásait és preambulumbekezdéseit is – az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzétett és az EUR-Lex portálon megtalálható változatai tekintendők hitelesnek. Az említett hivatalos szövegváltozatok közvetlenül elérhetők az ebben a dokumentumban elhelyezett linkeken keresztül





Helyesbítette:









▼B

▼C1

A BIZOTTSÁG (EU) 2021/2279 AJÁNLÁSA

(2021. december 15.)

a környezeti lábnyom meghatározására szolgáló módszereknek a termékek és a szervezetek életciklus-alapú környezeti teljesítményének mérésére és ismertetésére szolgáló alkalmazásáról







1. CÉL ÉS HATÁLY

1.1. Ez az ajánlás mindenfajta termék – ideértve az árukat és a szolgáltatásokat – és szervezet életciklus-alapú környezeti teljesítményének mérésével és/vagy ismertetésével kapcsolatos programokban és politikákban ösztönözni kívánja a környezeti lábnyom meghatározására szolgáló módszerek alkalmazását.

1.2. Az ajánlás címzettjei a tagállamok, valamint azok a magán- és állami vállalkozások, amelyek termékük vagy szervezetük életciklus-alapú környezeti teljesítményét mérik vagy mérni szándékozzák, és/vagy a kapott adatokról tájékoztatják vagy tájékoztatni kívánják az Unióban érdekelt félként működő magán-, állami és civil társadalmi szereplőket.

1.3. Ez az ajánlás nem vonatkozik annak a kötelező uniós jogi aktusnak a végrehajtására, amely a termékek vagy szervezetek életciklus-alapú környezeti teljesítményének kiszámításához külön módszertant határoz meg. Erre az ajánlásra azonban az uniós jogszabályok vagy szakpolitikák a termékek vagy szervezetek életciklus-alapú környezeti teljesítményének kiszámítására szolgáló módszerként hivatkozhatnak.

2. FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK

Ezen ajánlás alkalmazásában:

a) termék környezeti lábnyomának (a továbbiakban: PEF) meghatározására szolgáló módszer: egy termék teljes életciklusra vetített, potenciális környezeti hatásának mérésére és ismertetésére szolgáló általános módszer, az I. mellékletben meghatározottak szerint;

b) „szervezet környezeti lábnyomának (a továbbiakban: OEF) meghatározására szolgáló módszer”: egy szervezet teljes életciklusra vetített, potenciális környezeti hatásának mérésére és ismertetésére szolgáló általános módszer, a III. mellékletben meghatározottak szerint;

c) „termék környezeti lábnyoma”: a termék környezeti lábnyomának meghatározására szolgáló módszer szerint végrehajtott, a termék környezeti lábnyomára vonatkozó vizsgálat eredménye;

d) „szervezet környezeti lábnyoma”: a szervezet környezeti lábnyomának meghatározására szolgáló módszer szerint végrehajtott, a szervezet környezeti lábnyomára vonatkozó vizsgálat eredménye;

e) „a termékek környezeti lábnyomára vonatkozó kategóriaszabályok (a továbbiakban: PEFCR-ek)”: termékkategória-specifikus, életcikluson alapuló szabályok, amelyek a termékek környezeti lábnyomára vonatkozó vizsgálatokra irányuló általános módszertani útmutatót egy adott termékkategória szintjére vonatkozó további pontosításokkal egészítik ki. Ha létezik a termék környezeti lábnyomára vonatkozó kategóriaszabály, azt kell használni az adott termékkategóriába tartozó termék környezeti lábnyomának kiszámításához;

f) „a szervezetek környezeti lábnyomára vonatkozó ágazati szabályok (a továbbiakban: OEFSR-ek)”: ágazatspecifikus, életcikluson alapuló szabályok, amelyek a szervezetek környezeti lábnyomára vonatkozó vizsgálatokra irányuló általános módszertani útmutatót egy adott ágazat szintjére vonatkozó további pontosításokkal egészítik ki. Ha létezik a szervezet környezeti lábnyomára vonatkozó ágazati szabály, azt kell használni az adott ágazatba tartozó szervezet környezeti lábnyomának kiszámításához;

g) „életciklus-alapú környezeti teljesítmény”: a potenciális környezeti hatások számszerűsített értéke, amely olyan mérésen alapul, amely az ellátási lánc szempontjából veszi figyelembe egy adott termék vagy szervezet összes releváns életciklusszakaszát;

h) „az életciklus-alapú környezeti teljesítmény ismertetése”: az életciklus-alapú környezeti teljesítménnyel összefüggő adatok közzététele, többek között az üzleti partnerek, a befektetők, a köztestületek vagy a fogyasztók felé;

i) „szervezet”: saját funkciókkal és igazgatással rendelkező társaság, vállalat, cég, vállalkozás, hatóság vagy intézmény vagy ezek része vagy kombinációja, függetlenül attól, hogy jogi személyiséggel rendelkezik-e, illetve a közjog vagy a magánjog alá tartozik-e;

j) „program”: magánvállalatoknak vagy azok szövetségének, köz-magán társulásoknak, kormányzati vagy nem kormányzati szervezeteknek a profitorientált vagy nonprofit kezdeményezése, amely előírja az életciklus-alapú környezeti teljesítmény mérését vagy ismertetését;

k) „iparszövetség”: szövetségi tagként magánvállalkozásokat, vagy helyi, regionális, nemzeti vagy nemzetközi szinten egy adott ágazatba tartozó magánvállalkozásokat tömörítő szervezet;

l) „pénzügyi közösség”: pénzügyi szolgáltatásokat (köztük pénzügyi tanácsadást) biztosító szereplők, beleértve a bankokat, a befektetőket és a biztosítótársaságokat is.

3. A PEF-MÓDSZER ÉS AZ OEF-MÓDSZER ALKALMAZÁSA A TAGÁLLAMI POLITIKÁKBAN

A tagállamok:

3.1. A termékek és a szervezetek életciklus-alapú környezeti teljesítményének mérésével vagy ismertetésével összefüggő, önkéntes alapú politikák kapcsán alkalmazzák a PEF-módszert vagy az OEF-módszert, valamint a kapcsolódó, termékek környezeti lábnyomára vonatkozó kategóriaszabályokat és szervezetek környezeti lábnyomára vonatkozó ágazati szabályokat, egyúttal pedig gondoskodnak arról, hogy ezek a politikák ne akadályozzák az áruk szabad mozgását az Unión belül.

3.2. Az életciklus-alapú környezeti teljesítménnyel összefüggésben a PEF-módszer vagy az OEF-módszer, illetve a kapcsolódó PEFCR-ek és OEFSR-ek alkalmazásán alapuló adatokat vagy kijelentéseket hitelesnek tekintik a termékek és a szervezetek életciklus-alapú környezeti teljesítményének mérésével vagy ismertetésével foglalkozó nemzeti programjaik szempontjából.

3.3. Lépéseket tesznek a környezeti lábnyomra vonatkozó szabályoknak megfelelő adatkészletekre meghatározott követelmények szerinti nemzeti adatbázisok létrehozása, gondozása és rendelkezésre bocsátása, valamint a meglévő nyilvános adatbázisok ilyen adatokkal való feltöltése érdekében, mely révén bővítik a kiváló minőségben rendelkezésre álló életciklusadatok körét. Biztosítják a különböző adatbázisok koherenciáját egymás között.

3.4. Hozzájárulnak a Bizottság erőfeszítéseihez az EF-követelményeknek megfelelő, jó minőségű adatkészletek rendelkezésre állása terén.

3.5. A kkv-k számára segítséget és eszközöket nyújtanak termékeik vagy szervezetük életciklus-alapú környezeti teljesítményének méréséhez, javításához és ismertetéséhez a PEF-módszer vagy az OEF-módszer, illetve a PEFCR-ek és az OEFSR-ek alapján. Ennek során a hatóságoknak kerülniük kell a meglévő eszközök megkettőzését, amennyiben azok megfelelnek a célnak.

3.6. Az állami szervezetek életciklus-alapú környezeti teljesítményének mérésével vagy ismertetésével kapcsolatban ösztönzik az OEF-módszer és a kapcsolódó OEFSR-ek alkalmazását.

3.7. Elősegítik és támogatják a PEF- és OEF-módszerek nemzetközi szintű alkalmazását, többek között többoldalú fórumokon, vagy az életciklus-alapú környezeti teljesítmény mérésére vagy ismertetésére irányuló programokhoz kapcsolódóan. Ennek során a hatóságoknak fontolóra kell venniük, hogy segítséget és eszközöket biztosítsanak az uniós partnerországok kkv-i számára az általuk előállított közbenső termékek vagy félkész termékek életciklus-alapú környezeti teljesítményének méréséhez és javításához.

4. A PEF-MÓDSZER ÉS AZ OEF-MÓDSZER VÁLLALATOK ÉS EGYÉB MAGÁNSZERVEZETEK ÁLTALI ALKALMAZÁSA

A termékek vagy a szervezetek életciklus-alapú környezeti teljesítményének mérését vagy ismertetését felvállaló vállalkozások és magánszervezetek:

4.1. Termékeik vagy szervezetük életciklus-alapú környezeti teljesítményének mérése vagy ismertetése során alkalmazzák a PEF-módszert és az OEF-módszert, valamint a kapcsolódó PEFCR-eket és OEFSR-eket.

4.2. Részt vállalnak a nyilvános adatbázisok gondozásából, és azokat kiváló minőségű életciklusadatokkal töltik fel a környezeti lábnyomra vonatkozó szabályoknak megfelelő adatkészletekre meghatározott követelményekkel összhangban. Hozzájárulnak a Bizottság erőfeszítéseihez az EF-követelményeknek megfelelő, jó minőségű adatkészletek rendelkezésre állása terén.

4.3. Az ellátási láncukba tartozó vállalatokat, különösen a kkv-kat adott esetben támogatják abban, hogy a PEF és az OEF, illetve a PEFCR-ek és az OEFSR-ek alapján nyújtott adatokkal rendelkezzenek és javítani tudják szervezetük és termékeik életciklus-alapú környezeti teljesítményét.

Az iparszövetségek:

4.4. Tagjaik körében népszerűsítik a PEF-módszer és az OEF-módszer, valamint a PEFCR-ek és az OEFSR-ek alkalmazását.

4.5. Részt vállalnak a nyilvános adatbázisok gondozásából, és azokat kiváló minőségű életciklusadatokkal töltik fel a környezeti lábnyomra vonatkozó előírásoknak megfelelő adatkészletekre meghatározott követelményekkel összhangban. Hozzájárulnak a Bizottság erőfeszítéseihez az EF-követelményeknek megfelelő, jó minőségű adatkészletek rendelkezésre állása terén.

4.6. Egyszerűsített számítási eszközökkel és szaktanácsokkal segítik kkv-tagjaikat termékeik vagy szervezetük életciklus-alapú környezeti teljesítményének kiszámításában a PEF-módszer vagy az OEF-módszer, valamint a kapcsolódó PEFCR-ek és OEFSR-ek alapján.

4.7. Elősegítik és támogatják a PEF- és OEF-módszerek nemzetközi szintű alkalmazását, többek között többoldalú fórumokon, vagy az életciklus-alapú környezeti teljesítmény mérésére vagy ismertetésére irányuló programokhoz kapcsolódóan.

5. A PEF- ÉS OEF-MÓDSZEREK, VALAMINT A KAPCSOLÓDÓ PEFCR-EK ÉS OEFSR-EK ALKALMAZÁSA AZ ÉLETCIKLUS-ALAPÚ KÖRNYEZETI TELJESÍTMÉNY MÉRÉSÉVEL VAGY ISMERTETÉSÉVEL KAPCSOLATOS PROGRAMOKBAN

5.1. Az életciklus-alapú környezeti teljesítmény mérésével vagy ismertetésével kapcsolatos programok során a termékek és szervezetek életciklus-alapú környezeti teljesítményének mérésére vagy ismertetésére szolgáló referenciamódszerként a PEF-módszert és az OEF-módszert, valamint a kapcsolódó PEFCR-eket/OEFSR-eket kell alkalmazni.

6. A PEF- ÉS OEF-MÓDSZEREK, VALAMINT A KAPCSOLÓDÓ PEFCR-EK ÉS OEFSR-EK ALKALMAZÁSA A PÉNZÜGYI KÖZÖSSÉGBEN

A pénzügyi közösség tagjai adott esetben:

6.1. Támogatják az életciklus-alapú környezeti teljesítménnyel összefüggésben a PEF-módszer vagy az OEF-módszer, valamint a kapcsolódó PEFCR-ek és OEFSR-ek alkalmazásával kiszámított értékek használatát az életciklus-alapú környezeti teljesítménnyel kapcsolatos pénzügyi kockázatok értékelése során.

6.2. Támogatják az OEF-vizsgálatok eredményeinek használatát a fenntarthatósági indexek környezeti komponensére vonatkozó teljesítményszintek felmérése során.

6.3. Elősegítik és támogatják a PEF- és OEF-módszerek nemzetközi szintű alkalmazását, többek között többoldalú fórumokon, vagy az életciklus-alapú környezeti teljesítmény mérésére vagy ismertetésére irányuló programokhoz kapcsolódóan.

7. HITELESÍTÉS

7.1. Ha a PEF- és OEF-vizsgálatokat harmadik felek tudomására hozzák, a vizsgálatokat hitelesíteni kell a PEF- és OEF-módszerek követelményeinek, valamint a PEFCR-ekben és az OEFSR-ekben szereplő bármely konkrét javallatnak megfelelően.

8. JELENTÉSTÉTEL AZ AJÁNLÁS VÉGREHAJTÁSÁRÓL

8.1. A Bizottság felkéri a tagállamokat, hogy az ezen ajánlás alapján hozott intézkedéseikről évente adjanak tájékoztatást. Az első ilyen jelentést ezen ajánlás elfogadásának napja után egy évvel kell benyújtani. A jelentésben az alábbi adatok szerepeljenek:

a) a PEF-módszer és az OEF-módszer, valamint a kapcsolódó PEFCR-ek és OEFSR-ek alkalmazásának módja a politikai kezdeményezés(ek)ben;

b) a kezdeményezés által érintett termékek és szervezetek száma;

c) az életciklus-alapú környezeti teljesítménnyel kapcsolatos ösztönzők;

d) az életciklusadatok minőségének javításával kapcsolatos kezdeményezések;

e) az életciklus-alapú környezeti teljesítmény adatainak közzétételéhez, valamint az életciklus-alapú környezeti teljesítmény javításához a kkv-knak nyújtott támogatás ismertetése;

f) a módszerek használatából adódó későbbi problémák vagy szűk keresztmetszetek.

9. A KORÁBBI AJÁNLÁS HATÁLYON KÍVÜL HELYEZÉSE

A 2013/179/EK bizottsági ajánlás hatályát veszti. A hatályon kívül helyezett ajánlásra való hivatkozásokat ezen ajánlásra való hivatkozásokként kell értelmezni.









I. MELLÉKLET

Termék környezeti lábnyomának meghatározására szolgáló módszer

Rövidítések Fogalommeghatározások Kapcsolat más módszerekkel és szabványokkal 1. A termékek környezeti lábnyomára vonatkozó kategóriaszabályok (PEFCR-ek) 1.1. Megközelítés és példák a lehetséges alkalmazásra 2. Általános tudnivalók a termékek környezeti lábnyomára vonatkozó vizsgálatokkal (PEF-vizsgálatokkal) kapcsolatban 2.1. A módszer alkalmazása 2.2. A termékek környezeti lábnyomára vonatkozó vizsgálatok alapelvei 2.3. A termékek környezeti lábnyomára vonatkozó vizsgálat szakaszai 3. A termékek környezeti lábnyomára vonatkozó vizsgálat céljának (céljainak) és alkalmazási körének meghatározása 3.1. Célmeghatározás 3.2. Az alkalmazási kör meghatározása 3.2.1 Funkcionális egység és referenciaáram 3.2.2. Rendszerhatár 3.2.3. A környezeti lábnyom hatáskategóriái 3.2.4. A PEF-ben feltüntetendő kiegészítő információk 3.2.5. Feltevések/korlátok 4. Életciklusleltár 4.1. Szűrés 4.2. Életciklusszakaszok 4.2.1. Nyersanyagbeszerzés és előzetes feldolgozás 4.2.2. Gyártás 4.2.3. Forgalmazás 4.2.4. Felhasználás 4.2.5. Az életciklus vége (beleértve a termék hasznosítását és újrafeldolgozását) 4.3. Az életciklusleltár nómenklatúrája 4.4. Modellezési követelmények 4.4.1. Mezőgazdasági termelés 4.4.2. Villamosenergia-felhasználás 4.4.3. Szállítás és logisztika 4.4.4. Beruházási javak– infrastruktúra és berendezések 4.4.5. Tárolás az elosztóközpontban vagy a kiskereskedelemben 4.4.6. Mintavételi eljárás 4.4.7. A felhasználási szakaszhoz kapcsolódó modellezési előírások 4.4.8. Újrafeldolgozott tartalom és életciklus végi modellezés 4.4.9. A termék megnövekedett élettartama 4.4.10 Üvegházhatású gázok kibocsátása és elnyelése 4.4.11 Kompenzációk 4.5 Többfunkciós folyamatok kezelése 4.5.1 Hozzárendelés az állattenyésztésben 4.6 Adatgyűjtési követelmények és minőségi követelmények 4.6.1 Vállalatspecifikus adatok 4.6.2 Másodlagos adatok 4.6.3 Alkalmazandó adatkészletek 4.6.4 Veszély alapú kizárás 4.6.5 Adatminőségi követelmények 5. Környezeti lábnyomra vonatkozó hatásvizsgálat 5.1. Osztályozás és jellemzés 5.1.1. Osztályozás 5.1.2. Jellemzés 5.2. Normalizálás és súlyozás 5.2.1. A környezeti lábnyomra vonatkozó hatásvizsgálat eredményeinek normalizálása 5.2.2. A környezeti lábnyomra vonatkozó hatásvizsgálat eredményeinek súlyozása 6. A termék környezeti lábnyomára vonatkozó eredmények értelmezése 6.1. Bevezetés 6.2. A termékek környezeti lábnyomára vonatkozó modell megalapozottságának értékelése 6.3. A kritikus pontok azonosítása: a leginkább releváns hatáskategóriák, életciklusszakaszok, folyamatok és elemi áramok 6.3.1. A leginkább releváns hatáskategóriák azonosítására szolgáló eljárás 6.3.2. A leginkább releváns életciklusszakaszok azonosítására szolgáló eljárás 6.3.3. A leginkább releváns folyamatok azonosítására szolgáló eljárás 6.3.4. A leginkább releváns elemi áramok azonosítására szolgáló eljárás 6.3.5. Negatív számok kezelése 6.3.6. A követelmények összefoglalása 6.3.7. Példa 6.4. Következtetések és ajánlások 7. A termékek környezeti lábnyomáról szóló jelentések 7.1. Bevezetés 7.1.1. Összefoglalás 7.1.2. Az EF-nek megfelelő összesített adatkészlet 7.1.3. Fő jelentés 7.1.4. Validálási nyilatkozat 7.1.5. Mellékletek 7.1.6. Bizalmas jelentés 8. A PEF-vizsgálatok, PEF-jelentések és a kommunikációs eszközök hitelesítése és validálása 8.1. A hitelesítés hatókörének meghatározása 8.2. Hitelesítési eljárás 8.3. Hitelesítő(k) 8.3.1. A hitelesítő(k)re vonatkozó minimumkövetelmények 8.3.2. A vezető hitelesítő szerepe a hitelesítési munkacsoportban 8.4. Hitelesítési és validálási követelmények 8.4.1. A PEF-vizsgálat hitelesítésére és validálására vonatkozó minimumkövetelmények 8.4.2. Hitelesítési és validálási módszerek 8.4.3. Az adatok titkossága 8.5. A hitelesítési/validálási folyamat eredményei 8.5.1. A hitelesítési és validálási jelentés tartalma 8.5.2. A validálási nyilatkozat tartalma 8.5.3. A hitelesítési és validálási jelentés, valamint a validálási nyilatkozat érvényessége Hivatkozások Ábrák jegyzéke Táblázatok jegyzéke

Rövidítések

ADEME Agence de l'Environnement et de la Maîtrise de l'Energie

AF hozzárendelési tényező (allocation factor)

AR hozzárendelési arány (allocation ratio)

B2B üzleti

B2C fogyasztói

BoC összetevők jegyzéke (bill of components)

BoM anyagjegyzék (bill of materials)

BP bevált gyakorlat (best practice)

BSI Brit Szabványügyi Intézet

CF (characterisation factor) jellemzési tényező

CFC klór-fluor-szénhidrogén

CFF körforgásos lábnyom számítási képlete (Circular Footprint Formula)

CPA a termékek tevékenység szerinti osztályozása

DC elosztóközpont (distribution centre)

DMI szárazanyag-felvétel (dry matter intake)

DNM adatigénymátrix (Data Needs Matrix)

DQR adatminőség-értékelés (Data Quality Rating)

EB Európai Bizottság

EF környezeti lábnyom (environmental footprint)

EI környezeti hatás (environmental impact)

EMAS környezetvédelmi vezetési és hitelesítési rendszer

EMS környezetközpontú irányítási rendszer

EoL életciklus vége (end of life)

EPD környezetvédelmi terméknyilatkozat

FU funkcionális egység (functional unit)

GE bruttó energiabevitel (gross energy intake)

ÜHG üvegházhatású gáz

GR földrajzi reprezentativitás (geographical representativeness)

GRI globális jelentéstételi kezdeményezés (Global Reporting Initiative)

GWP globális felmelegedési potenciál (global warming potential)

ILCD életciklusadatok nemzetközi referenciarendszere (International Reference Life Cycle Data System)

ILCD-EL életciklus-adatok nemzetközi referenciarendszere – beviteli szint (International Reference Life Cycle Data System – Entry Level)

IPCC Éghajlatváltozási Kormányközi Testület

ISIC gazdasági tevékenységek nemzetközi ágazati osztályozási rendszere

ISO Nemzetközi Szabványügyi Szervezet

IUCN Világszövetség a természet és a természeti erőforrások megőrzéséért

JRC Közös Kutatóközpont

LCA életciklus-értékelés (life cycle assessment)

LCDN életciklusadatokkal foglalkozó hálózat (Life Cycle Data Network)

LCI életciklusleltár

LCIA életciklus-hatásvizsgálat

LCT életciklus-szemlélet (life cycle thinking)

LT élettartam (lifetime)

NACE az Európai Unión belül folyó gazdasági tevékenységek statisztikai osztályozási rendszere (Nomenclature Générale des Activités Economiques dans les Communautés Européennes)

NDA titoktartási megállapodás

NGO nem kormányzati szervezet

NMVOC nem metán illékony szerves vegyületek

OEFSR a szervezetek környezeti lábnyomára vonatkozó ágazati szabályok (organization environmental footprint sectorial rules)

P precizitás

PAS nyilvánosan hozzáférhető előírások (publicly available specification)

PCR termékkategória-szabályok (product category rules)

PEF termék környezeti lábnyoma (product environmental footprint)

PEFCR a termékek környezeti lábnyomára vonatkozó kategóriaszabályok (product environmental footprint category rules)

PEF-RP a reprezentatív termék PEF-vizsgálata (PEF study of the representative product)

RF referenciaáram (reference flow)

RP reprezentatív termék (representative product)

SB rendszerhatár (system boundary)

SMRS fenntarthatóság-mérési és jelentéstételi rendszer (sustainability measurement & reporting system)

SS alátámasztó vizsgálat (supporting study)

TeR technológiai reprezentativitás (technological representativeness)

TiR időbeli reprezentativitás (time representativeness)

TS technikai titkárság (Technical Secretariat)

UNEP az ENSZ Környezetvédelmi Programja

UUID univerzálisan egyedi azonosító (Universally Unique Identifier)

WBCSD Üzleti Világtanács a Fenntartható Fejlődésért

WRI Világ Erőforrásai Intézet

Szóhasználat: „kell”, „ajánlott”, „lehetséges” és ezekkel egyenértékű megfogalmazások

Ezen I. melléklet szóhasználata pontosan tükrözi, hogy követelményről, ajánlásról vagy a vállalatok által választható lehetőségről van-e szó.

A „kell”, „kötelező”, a felszólító mód, valamint az ezzel egyenértékű megfogalmazás a PEF-vizsgálat ezen módszernek megfelelő elvégzéséhez szükséges kötelezettséget jelöl.

Az „ajánlott”, „javasolt” és ezzel egyenértékű megfogalmazás nem kötelező jellegű előírásoknál használatos. Az „ajánlott”, „javasolt” és ezzel egyenértékű formában megfogalmazott előírásoktól való eltérést a vizsgálat végzőjének indokolnia kell és átláthatóvá kell tennie.

A „lehetséges”, „megengedett” és ezzel egyenértékű megfogalmazás szabadon választható lehetőséget jelöl.

Fogalommeghatározások

Tevékenységre vonatkozó adatok: életciklusleltárok (LCI) modellezése során a folyamatokhoz társuló információk. A folyamatláncok összesített LCI-eredményeit, amelyek az adott folyamat során végzett tevékenységeket tükrözik, egyenként meg kell szorozni a hozzájuk tartozó, tevékenységre vonatkozó adattal ( 1 ), majd ezekből együttesen származtatjuk az adott folyamathoz társuló környezeti lábnyomot.

A tevékenységre vonatkozó adatok közé tartozik például a felhasznált villamosenergia-mennyiség kilowattórában kifejezve, a felhasznált tüzelőanyag mennyisége, a folyamat kimenete (pl. hulladék), a berendezések üzemóráinak száma, a megtett távolság, az épület alapterülete stb.

A „nem elemi áram” szinonimája.

Savasodás: EF-hatáskategória, amely a savasodást okozó anyagok környezetbe kerüléséből eredő hatásokat foglalja magában. A nitrogén-oxidok, az ammónia és a kén-oxidok kibocsátása a gázok mineralizációja esetén hidrogénion (H+) képződéshez vezet. A protonok alacsony pufferkapacitású területeken történő kiszabadulása fokozza a talajok és a víz savasodását, ami erdőpusztuláshoz és a tavak elsavasodásához vezet.

Kiegészítő környezeti információk: a környezeti lábnyom hatáskategóriáin kívül a PEF-eredményekkel együtt kiszámított és közzétett környezeti információk.

Kiegészítő technikai információk: a PEF-eredményekkel együtt kiszámított és közzétett nem környezeti információk.

Összesített adatkészlet: termékrendszer teljes vagy részleges életciklusa, amely – az elemi áramok mellett (és esetleg nem releváns mennyiségű hulladékáram és radioaktív hulladék mellett) – csak a folyamat termékét (termékeit) tartalmazza referenciaáramként a bemenő/kimenő listán, más árukat és szolgáltatásokat azonban nem.

Az összesített adatkészleteket „életciklusleltár-eredmény” adatkészleteknek is nevezik. Az összesített adatkészlet összesítésére horizontálisan és/vagy vertikálisan is sor kerülhetett.

Hozzárendelés: a multifunkcionalitás problémájának megoldására szolgáló megközelítés. A hozzárendelés „egy folyamat vagy egy termékrendszer bemenő és kimenő áramainak a vizsgált termékrendszer és egy vagy több másik termékrendszer közötti megosztása”.

Alkalmazásspecifikus: annak a konkrét alkalmazásnak az általános vonatkozása, amelynek során az anyagot felhasználják. Például a palackokban lévő PET átlagos újrafeldolgozási aránya.

Leíró-jellemző: az átlagos körülmények statikus – a piac által közvetített hatásokat kizáró – megjelenítésére szolgáló folyamatalapú modellezés.

Átlagolt adat: közvetlen adatok termeléssel súlyozott átlagértéke.

Háttérfolyamatok: a termék életciklusának azon folyamatai, amelyek esetében az adatokhoz való közvetlen hozzáférés nem lehetséges. Például az életciklus felfelé irányuló folyamatainak többsége, és általában valamennyi lefelé irányuló folyamat a háttérfolyamatok részének minősül.

Referenciamutató: olyan szabvány vagy hivatkozási pont, amelyhez képest bármilyen összehasonlítás végezhető. A PEF összefüggésében a „referenciamutató” kifejezés az uniós piacon értékesített reprezentatív termék átlagos környezeti teljesítményére utal.

Anyagjegyzék: az anyagjegyzék vagy termékszerkezet (anyagjegyzék, BoM vagy kapcsolódó jegyzék) a PEF-vizsgálat tárgyát képező termék gyártásához szükséges nyersanyagok, részegységek, közbenső egységek, alkomponensek, alkotórészek, valamint azok mennyiségei jegyzéke. Egyes ágazatokban ez megegyezik az összetevők jegyzékével.

Üzleti (B2B): vállalatok, például a gyártó és a nagykereskedő vagy a nagykereskedő és a kiskereskedő közötti ügyletek.

Fogyasztói (B2C): a vállalatok és a fogyasztók, például a kiskereskedők és a fogyasztók közötti ügyletek.

Jellemzés: az egyes osztályozott bemenetek/kimenetek által a megfelelő EF-hatáskategóriájukhoz történő hozzájárulás nagyságrendjének kiszámítása, és e hozzájárulások összesítése az egyes kategóriákon belül.

Ehhez a leltárban szereplő adatokat lineárisan meg kell szorozni az egyes érintett anyagokhoz és EF-hatáskategóriákhoz tartozó jellemzési tényezőkkel. Például az „éghajlatváltozás” elnevezésű EF-hatáskategória esetében a referenciaanyag a szén-dioxid, a referenciaegység pedig a kilogramm szén-dioxid-egyenérték.

Jellemzési tényező: egy jellemzési modellből származó olyan tényező, amelynek alkalmazásával egy hozzárendelt életciklusleltár-eredményt az EF-hatáskategória mutatószámának közös egységévé alakítják.

Osztályozás: a be- és kilépő anyag és energia életciklusleltárban táblázatba foglalt értékeinek hozzárendelése EF-hatáskategóriákhoz aszerint, hogy az egyes anyagok potenciálisan milyen mértékben járulnak hozzá az egyes szóban forgó EF-hatáskategóriákhoz.

Éghajlatváltozás: Az üvegházhatásúgáz-kibocsátást eredményező összes bemenetet és kimenetet figyelembe vevő EF-hatáskategória. A következmények közé tartozik a megnövekedett globális átlaghőmérséklet és a hirtelen regionális éghajlati változások.

Mellékfunkció: azonos elemi folyamatból vagy termékrendszerből eredő két vagy több funkció egyike.

Az EF-vizsgálat megrendelője: szervezet (vagy szervezetek csoportja), például kereskedelmi társaság vagy nonprofit szervezet, amely a PEF-módszerrel és – adott esetben – a vonatkozó PEFCR-rel összhangban finanszírozza az EF-vizsgálatot.

Vállalatspecifikus adatok: egy vagy több létesítménytől származó, közvetlenül mért vagy gyűjtött adatok (telephely-specifikus adatok), amelyek reprezentatívak a vállalat tevékenységeire nézve (a „vállalat” szó a „szervezet” szinonimájaként értendő). Más néven „elsődleges adatok”. A reprezentativitás szintjének meghatározásához mintavételi eljárás alkalmazható.

Vállalatspecifikus adatkészlet: vállalatspecifikus adatokból összeállított (bontott vagy összesített) adatkészlet. A tevékenységre vonatkozó adatok többnyire vállalatspecifikusak, míg a mögöttes alfolyamatok a háttéradatbázisokból származó adatkészletek.

Összehasonlító állítás: egy terméknek egy azonos funkcióval rendelkező versengő termékkel szembeni magasabb értékére vagy egyenértékűségére vonatkozó, környezeti jellegű állítás (beleértve a termékkategória referenciamutatóját).

Összehasonlítás: két vagy több termék (grafikus vagy más jellegű) összehasonlítása a PEF-vizsgálat eredményei és az azokat alátámasztó PEFCR-ek alapján, az összehasonlító állítás kivételével.

Fogyasztó: a társadalom azon tagja, aki személyes célra árut, vagyontárgyat vagy szolgáltatást vásárol vagy használ.

Társtermék: azonos elemi folyamatból vagy termékrendszerből származó két vagy több termék egyike.

Az üzem elhagyásáig tartó életciklus (bölcsőtől a kapuig): a nyersanyag-kitermeléstől (bölcső) a gyártó „kapujáig” tartó részleges termékellátási lánc. Nem tartozik ide az ellátási lánc forgalmazási, tárolási és felhasználási szakasza, valamint az életciklus végéhez kapcsolódó szakasz.

A teljes életciklus (bölcsőtől a sírig): egy termék életciklusa, amelybe beletartozik a nyersanyag-kitermelési, a feldolgozási, a forgalmazási, a tárolási, a felhasználási és az ártalmatlanítási vagy újrafeldolgozási szakasz. Az életciklus valamennyi szakasza esetében figyelembe kell venni az összes releváns bemenetet és kimenetet.

Kritikai átvizsgálás: a PEFCR-ek és a PEF-módszer elvei és előírásai közötti következetesség biztosítására irányuló folyamat.

Adatminőség: az adatok azon tulajdonságai, amelyek az előírt követelmények teljesítésére való alkalmasságukhoz kapcsolódnak. Az adatok minősége számos szempontot foglal magában, például a technológiai, földrajzi és időbeli reprezentativitást, valamint a leltárban szereplő adatok teljességét és pontosságát.

Adatminőség-értékelés: egy adatkészlet minőségi követelményeinek szemikvantitatív értékelése technológiai reprezentativitás, földrajzi reprezentativitás, időbeli reprezentativitás és precizitás alapján. Adatminőségen a dokumentált adatkészlet minőségét kell érteni.

Késleltetett kibocsátás: az egyszeri kibocsátással szemben a hosszabb időn keresztül megvalósuló kibocsátásokat jelenti, például hosszú élettartam vagy a végső ártalmatlanítás szakaszai során.

Közvetlen elemi áramok (más néven elemi áramok): adott folyamattal összefüggésben közvetlenül fellépő valamennyi kimenő kibocsátás és bemenő erőforrás-felhasználás. Ilyenek például a kémiai folyamatból származó kibocsátások vagy a közvetlenül a helyszínen lévő kazánból származó diffúz kibocsátások.

Közvetlen földhasználat-változás: egy adott típusú földhasználatról egy másik típusra való átállás, amely egyetlen földterületen történik, és másik rendszerben nem okoz változást.

Közvetlenül hozzárendelhető: a meghatározott rendszerhatáron belül létrejövő valamely folyamat, tevékenység vagy hatás.

Bontás: az a folyamat, amely az összesített adatkészletet az elemi folyamathoz tartozó kisebb adatkészletekre bontja (horizontálisan vagy vertikálisan). A bontás segíthet az adatok konkrétabbá tételében. A bontási folyamat soha nem veszélyeztetheti az eredeti összesített adatkészlet minőségét és következetességét, illetve nem fenyegethet annak veszélyeztetésével.

Lefelé irányuló (downstream): a termékellátási lánc említett pontjánál később, annak alsóbb szakaszain történő.

Ökotoxicitás, édesvíz: EF-hatáskategória, amelybe egy adott ökoszisztémára gyakorolt, az egyes fajokat károsító, valamint az ökoszisztéma szerkezetét és funkcióját megváltoztató mérgező hatások tartoznak. Az ökotoxicitás az ökoszisztéma egészségére közvetlen hatást gyakorló anyagok kiengedése által okozott, számos különböző toxikológiai mechanizmus eredménye.

EF kommunikációs eszközök: minden olyan lehetséges mód, amely felhasználható az EF-vizsgálat eredményeinek megismertetésére az érdekelt felekkel (pl. címkék, környezetvédelmi terméknyilatkozatok, környezetbarát jellegre vonatkozó állítások, weboldalak, infografikák stb.).

EF-nek megfelelő adatkészlet: a környezeti lábnyomra vonatkozó szabályoknak megfelelően létrehozott adatkészlet, amelyet a JRC főigazgatósága rendszeresen frissít ( 2 ).

Villamos energia nyomon követése ( 3 ): a villamosenergia-termelési jellemzők villamosenergia-fogyasztáshoz való hozzárendelésének folyamata.

Elemi áramok: az életciklusleltárban az elemi áramok „a vizsgált rendszerbe belépő olyan anyagot vagy energiát” jelölnek, „amely az ember által végzett előzetes átalakítás nélkül a környezetből származik, illetve a vizsgált rendszerből kilépő olyan anyagot vagy energiát, amelyet az ember által végzett későbbi átalakítás nélkül engednek ki a környezetbe”.

Az elemi áramok közé tartoznak például azok a természetből származó erőforrások vagy levegőbe, vízbe és talajba irányuló kibocsátások, amelyek közvetlenül kapcsolódnak az EF-hatáskategóriák jellemzési tényezőihez.

Környezeti tényező: a szervezet tevékenységeinek vagy termékeinek olyan eleme, amely hatással van, vagy hatással lehet a környezetre.

Környezeti lábnyomra vonatkozó (EF-) hatásvizsgálat: a termékek környezeti lábnyomára vonatkozó elemzés szakasza, amelynek célja a termék teljes életciklusának ideje alatt egy termékrendszerre gyakorolt lehetséges környezeti hatások nagyságrendjének és jelentőségének megértése és értékelése. A hatásvizsgálat módszerei hatásjellemzési tényezőket biztosítanak az elemi áramok tekintetében, hogy a hatást összesítve azt korlátozott számú középponti és/vagy kármutatószámban fejezzék ki.

Környezeti lábnyomra vonatkozó (EF-) hatásvizsgálati módszer: az életciklusleltár adatainak a valamely érintett környezeti hatáshoz való hozzájárulás mértékeként történő mennyiségi kifejezésére szolgáló eljárás.

Környezeti lábnyom hatáskategóriája (EF-hatáskategória): az erőforrás-felhasználás vagy a környezeti hatás osztálya, amelyre az életciklusleltár adatai vonatkoznak.

Környezeti lábnyom hatáskategóriájának (EF-hatáskategória) mutatószáma: egy EF-hatáskategória számszerűsíthető megjelenítése.

Környezeti hatás: a környezet bármilyen – akár kedvező, akár kedvezőtlen – változása, amely részben vagy egészben a szervezet tevékenységéből, termékeiből vagy szolgáltatásaiból ered.

Környezeti mechanizmus: egy adott EF-hatáskategóriához tartozó fizikai, kémiai és biológiai folyamatok rendszere, amely az életciklusleltár eredményeit az EF-kategóriák mutatószámaihoz kapcsolja.

Eutrofizáció: EF-hatáskategória, amely azokra a szennyvizek kivezetéséből és trágyázott termőterületről származó tápanyagokra (főként nitrogén és foszfor) vonatkozik, amelyek felgyorsítják az algák és más vízi növényzet növekedését.

A szerves anyag lebomlása oxigénigényes, ami oxigénhiányhoz, és egyes esetekben halpusztuláshoz vezet. Az eutrofizáció a kibocsátott anyagok mennyiségét az elpusztult biomassza lebomlásához szükséges oxigén mennyiségében kifejezett közös mérőszámként jeleníti meg.

Az eutrofizáció okozta hatások értékeléséhez három EF-hatáskategóriát alkalmazunk: eutrofizáció, szárazföldi; eutrofizáció, édesvízi; eutrofizáció, tengeri.

Külső közzététel: közzététel bármely érdekelt fél számára, amely nem a vizsgálat megrendelője vagy azzal foglalkozó szakember.

Extrapolált adatok: egy adott folyamatból származó adatok, amelyeket – feltételezve, hogy megfelelően reprezentatívak – egy olyan hasonló folyamat leírásához használnak, amelyhez nem állnak rendelkezésre adatok.

Áramlási diagram: az értékelés tárgyát képező termék életciklusának egy vagy több feldolgozási szakaszában létrejövő áramok sematikus ábrázolása.

Fő elemi áramok: közvetlen elemi áramok (kibocsátások és erőforrások), amelyek esetében az elsődleges adatokhoz (vagy vállalatspecifikus információkhoz) való hozzáférés lehetséges.

Főfolyamatok: a termék életciklusának azon folyamatai, amelyek esetében az adatokhoz való közvetlen hozzáférés lehetséges. A főfolyamatokhoz tartoznak például a gyártó telephelye és a gyártó vagy alvállalkozói által irányított más folyamatok (például áruszállítás, központi irodai szolgáltatások stb.).

Funkcionális egység: az értékelés alatt álló termék által biztosított funkció(k) és/vagy szolgáltatás(ok) minőségi és mennyiségi vonatkozásai. A funkcionális egység meghatározása választ ad a „mi?”, „mennyi?”, „mennyire jól?” és „mennyi ideig?” kérdésekre.

Az üzemen belüli életciklus (kaputól kapuig): részleges szervezeti ellátási lánc, amely csak azokat a folyamatokat tartalmazza, amelyeket adott szervezeten vagy telephelyen belül végeztek el a termékkel kapcsolatban.

Az üzem elhagyása utáni életciklus (kaputól a sírig): részleges szervezeti ellátási lánc, amely csak a forgalmazási, a tárolási, a felhasználási, valamint az ártalmatlanítási vagy újrafeldolgozási szakaszokat foglalja magában.

Globális felmelegedési potenciál: meghatározott időszak során felhalmozódott adott anyag egységnyi tömegének sugárzási kényszerét kifejező mérőszám. Egy referenciaanyag (például szén-dioxid-egyenérték egységek) és egy meghatározott időtartam (például 20 GWP, 100 GWP és 500 GWP – 20, 100, illetve 500 évre) értékében kerül kifejezésre.

A sugárzási kényszerre (az anyag kibocsátása által okozott energiaáram) vonatkozó információk, valamint az arra vonatkozó információk összekapcsolásával, hogy az mennyi ideig marad a légkörben, a globális felmelegedési potenciál a globális átlagos felszíni hőmérséklet változásainak és ezek nyomán a különböző éghajlati paraméterek, valamint azok hatásai változásainak, például a viharok gyakoriságának és intenzitásának, az esőzési intenzitásnak, az árvizek gyakoriságának stb. befolyásolására való képességet jelöli.

Horizontális átlagolás: az elemi folyamathoz tartozó több adatkészlet vagy összesített folyamathoz tartozó adatkészletek összesítésének a művelete, melynek során mindegyik adatkészlet azonos referenciaáramot biztosít a folyamathoz tartozó új adatkészlet létrehozása érdekében.

Humán toxicitás – rákkeltő: EF-hatáskategória, amelybe a levegő belélegzése, étel/víz fogyasztása vagy a bőrön keresztül való felszívódás útján felvett mérgező anyagok által az emberi egészségre gyakorolt, rákos megbetegedésekhez kapcsolódó káros hatások tartoznak.

Humán toxicitás – nem rákkeltő: EF-hatáskategória, amelybe a levegő belélegzése, étel/víz fogyasztása vagy a bőrön keresztül való felszívódás útján felvett mérgező anyagok által az emberi egészségre gyakorolt káros hatások tartoznak, feltéve, hogy ezek nem szállópor/belélegzett szervetlen anyagok vagy ionizáló sugárzás által okozott, nem rákkeltő hatások.

Független külső szakértő: hozzáértő személy, akit az EF-vizsgálat megrendelője vagy az EF-módszer alkalmazója nem foglalkoztat sem teljes, sem részmunkaidős munkakörben, és aki nem vesz részt az EF-vizsgálat alkalmazási körének meghatározásában vagy az EF-vizsgálat elvégzésében.

Közvetett földhasználat-változás: amikor egy adott földhasználat iránti igény változásokat okoz a rendszer határain kívül, azaz más típusú földhasználatban. Ezek a közvetett hatások főként a föld iránti igény gazdasági modellezése vagy a tevékenységek világszinten történő áthelyezésének modellezése segítségével mutathatók ki.

Bemenő áramok: egy elemi folyamatba belépő termék-, anyag- vagy energiaáram. A termékek és anyagok többek között nyersanyagok, közbenső termékek és társtermékek.

Közbenső termék: adott elemi folyamatból származó kimenet, amely ugyanakkor a rendszeren belül további átalakítást igénylő, más elemi folyamatok bemenetét képezi. A közbenső termék olyan termék, amely további feldolgozást igényel, mielőtt értékesíthetővé válik a végső fogyasztó számára.

Ionizáló sugárzás, emberi egészség: EF-hatáskategória, amelybe a radioaktív kibocsátások által az emberi egészségre gyakorolt káros hatások tartoznak.

Földhasználat: EF-hatáskategória, amely a földterület különböző tevékenységek, úgymint mezőgazdaság, útépítés, lakásépítés, bányászat stb. általi használatára (elfoglalására) és átalakítására vonatkozik.

A területfoglalás esetében figyelembe veszik a földhasználat hatásait, az érintett terület nagyságát és a használat időtartamát (a talaj minőségében bekövetkező változások területtel és időtartammal szorzott értéke). A föld átalakítása esetében a föld tulajdonságaiban bekövetkezett változás mértékét és az érintett terület nagyságát mérlegelik (a talaj minőségében bekövetkező változások területtel szorzott értéke).

Vezető hitelesítő: a hitelesítési munkacsoportban részt vevő személy, aki a csoport többi hitelesítőjéhez képest további felelősségi körökkel rendelkezik.

Életciklus: egy termékrendszer egymást követő és egymással kapcsolatban álló szakaszai a nyersanyagbeszerzéstől vagy a természeti erőforrásokból történő előállítástól a végső ártalmatlanításig.

Életciklus-szemlélet: a termékhez kapcsolódó erőforrásáramokat és környezeti beavatkozásokat az ellátási lánc szempontjából veszi figyelembe, ideértve valamennyi szakaszt a nyersanyagbeszerzéstől a feldolgozáson, a forgalmazáson és a felhasználáson át az életciklus végéhez kapcsolódó folyamatokig, valamint valamennyi vonatkozó környezeti hatást (ahelyett, hogy egyetlen adott kérdésre összpontosítana).

Életciklus-értékelés: adott termékrendszer életciklusához kapcsolódó bemenetek és kimenetek, valamint a lehetséges környezeti hatások összeállítása és kiértékelése.

Életciklus-hatásvizsgálat (LCIA): az életciklus-értékelés szakasza, amelynek célja a teljes életciklus során valamely rendszerre gyakorolt lehetséges környezeti hatások nagyságrendjének és jelentőségének megértése és vizsgálata.

Az életciklus-hatásvizsgálat alkalmazott módszerei hatásjellemzési tényezőket biztosítanak az elemi áramok tekintetében, hogy a hatást korlátozott számú középponti és/vagy kármutatószámban összesítsék.

Életciklusleltár (LCI): az elemi, hulladék- és termékáramok cseréinek együttes halmaza adott LCI-adatkészleten belül.

Életciklusleltár-adatkészlet (LCI-adatkészlet): meghatározott termék vagy egyéb referenciaegység (pl. telephely, folyamat) életciklusadatait tartalmazó dokumentum vagy fájl, amely a leíró metaadatokon túlmenően magában foglalja az életciklusleltár kvantitatív adatait. Az LCI adatkészlet lehet egy elemi folyamathoz tartozó adatkészlet, részben összesített vagy összesített adatkészlet.

Rakteljesítmény: egy jármű egy útra vonatkozó tényleges terhelésének aránya a teljes terheléshez vagy kapacitáshoz (például tömeg vagy térfogat) képest.

Anyagspecifikus: valamely anyag általános jellemzője. Például a polietilén-tereftalát (PET) újrafeldolgozási aránya.

Multifunkcionalitás: Amennyiben egy folyamat vagy létesítmény egynél több funkciót tölt be, azaz számos árut és/vagy szolgáltatást („társtermékeket”) hoz létre, az „többfunkciós”. Ezekben az esetekben a folyamathoz kapcsolódó valamennyi bemenetet és kibocsátást meg kell osztani a vizsgált termék és a többi társtermék között, egyértelműen meghatározott eljárások szerint.

Nem elemi (vagy összetett) áramok: az életciklusleltárban a nem elemi áramok közé tartozik egy rendszerben minden bemenet (például villamos energia, anyagok, szállítási folyamatok) és kimenet (például hulladék, melléktermékek), amelyek elemi áramokká történő alakításához további modellezési lépések szükségesek.

A „tevékenységre vonatkozó adatok” szinonimája.

Normalizálás: a jellemzést követő lépés a normalizálás, melynek során az életciklus-hatásvizsgálat eredményeit elosztják olyan normalizálási tényezőkkel, amelyek egy adott referenciaegységhez (például egy ország teljes területe vagy az átlagpolgár) tartozó leltár egészét képviselik.

Az életciklus-hatásvizsgálat normalizált eredményei a vizsgált rendszer hatásainak relatív részesedését fejezik ki, referenciaegységenként megadva azoknak az egyes hatáskategóriákhoz való összes hozzájárulását.

Az életciklus-hatásvizsgálat különböző hatástémakörökre vonatkozó normalizált eredményeit egymás mellett feltüntetve láthatóvá válik, hogy a vizsgált rendszer mely hatáskategóriákra van leginkább és legkevésbé hatással.

Az életciklus-hatásvizsgálat normalizált eredményei csak a vizsgált rendszernek a teljes hatáspotenciálhoz történő hozzájárulását tükrözik, az egyes kategóriákra vonatkozó teljes hatás súlyosságát/relevanciáját nem. A normalizált eredmények dimenzió nélküliek, de nem összeadhatók.

A szervezeti környezeti lábnyomra vonatkozó ágazati szabályok (OEFSR-ek): ágazatspecifikus, életcikluson alapuló szabályok, amelyek az OEF-vizsgálatokra irányuló általános módszertani útmutatót további pontosításokkal egészítik ki egy adott ágazat szintjén.

Az OEFSR-ek segíthetnek abban, hogy az OEF-vizsgálat középpontjába a legjelentősebb szempontok és paraméterek kerüljenek, így a költségek csökkentésével hozzájárulhatnak az eredmények relevanciájának, megismételhetőségének és következetességének javításához az OEF-módszer átfogó követelményein alapuló vizsgálathoz képest. Csak az Európai Bizottság által vagy azzal együttműködve kidolgozott, illetve az Európai Bizottság által elfogadott vagy uniós jogi aktusként elfogadott OEFSR-ek tekinthetők e módszerrel összhangban állónak.

Kimeneti áramok: egy elemi folyamatból kilépő termék-, anyag- vagy energiaáram. A termékek és anyagok többek között nyersanyagok, közbenső termékek, társtermékek és kibocsátások. A kimeneti áramokat úgy kell tekinteni, hogy az elemi áramokra is kiterjednek.

Ózonlebontás: EF-hatáskategória, amely a sztratoszferikus ózonnak az ózonkárosító anyagok, például a hosszú élettartamú klór- és brómtartalmú gázok (pl. klór-fluor-szénhidrogének – CFC-k, hidroklór-fluor-szénhidrogének – HCFC-k, halonok) kibocsátásából eredő bomlását tükrözi.

Részben lebontott adatkészlet: LCI-vel rendelkező adatkészlet, amely elemi áramokat és tevékenységre vonatkozó adatokat tartalmaz, és amely teljes, összesített LCI-adatkészletet eredményez az azt alátámasztó kiegészítő adatkészletekkel együtt.

1. szinten részben lebontott adatkészlet: az 1. szinten részben lebontott adatkészlet az ellátási láncon eggyel lejjebb lévő szinthez tartozó elemi áramokat és tevékenységre vonatkozó adatokat tartalmazza, miközben az összes kiegészítő alátámasztó adatkészlet összesített formában van.

1. ábra

Példa 1. szinten részben lebontott adatkészletre

Szállópor: EF-hatáskategória, amelybe a szállópor és előanyagainak (nitrogén-oxidok, kén-oxidok, ammónia) kibocsátása által az emberi egészségre gyakorolt káros hatások tartoznak.

A termékek környezeti lábnyomára vonatkozó kategóriaszabályokat alátámasztó vizsgálat: PEF-vizsgálat a PEFCR tervezete alapján. Ezt a PEFCR tervezetében hozott döntések megerősítésére használják a végleges PEFCR közzététele előtt.

PEF-profil: A PEF-vizsgálat számszerűsített eredményei. Tartalmazza a különböző hatáskategóriákhoz kapcsolódó hatások számszerűsítését, valamint azokat a kiegészítő környezeti információkat, amelyek bejelentését szükségesnek találják.

PEF-jelentés: a PEF-vizsgálat eredményeit összefoglaló dokumentum.

A reprezentatív termék PEF-vizsgálata (PEF-RP): a reprezentatív termék(ek)en végzett PEF-vizsgálat, amelynek célja a leginkább releváns életciklusszakaszok, folyamatok, elemi áramok, hatáskategóriák, valamint a PEFCR hatálya alá tartozó termékkategória/-alkategóriák referenciamutatójának meghatározásához szükséges más lényeges követelmények azonosítása.

PEF-vizsgálat: a PEF-eredmények kiszámításához szükséges valamennyi intézkedés azonosítására használt kifejezés. Magában foglalja a modellezést, az adatgyűjtést és az eredmények elemzését. A PEF-vizsgálatok eredményei a PEF-jelentések alapjául szolgálnak.

Fotokémiai ózonképződés: EF-hatáskategória, amely a troposzféra talajszintjén az illékony szerves vegyületek (VOC) és a szén-monoxid (CO) nitrogén-oxidok (NOx) és napfény jelenlétében történő fotokémiai oxidációja által előidézett ózonképződés mértékét jelöli.

A talajszinti troposzferikus ózon magas koncentrációja szerves anyagokkal reakcióba lépve károsítja a növényzetet, az ember légútjait és az ember által készített anyagokat.

Sokaság: statisztikai vizsgálat tárgyát képező – nem feltétlenül élő – egyedek véges vagy végtelen összessége.

Elsődleges adatok: a PEF-módszer alkalmazójának vagy a PEFCR alkalmazójának az ellátási láncán belüli konkrét folyamatokból származó adatok.

Ezek az adatok lehetnek tevékenységre vonatkozó adatok vagy fő elemi áramok (életciklusleltár). Az elsődleges adatok telephely-specifikusak, vállalatspecifikusak (ha több telephely tartozik ugyanahhoz a termékhez) vagy ellátásilánc-specifikusak.

Elsődleges adatok mérőórák leolvasása, beszerzési nyilvántartások, közüzemi számlák, mérnöki modellek, közvetlen ellenőrzés, anyag- vagy termékmérlegek, sztöchiometria, illetve a PEF-módszer alkalmazója vagy a PEFCR értékláncán lévő konkrét folyamatokból származó adatok megszerzésére szolgáló egyéb módszerek révén nyerhetők.

E módszer alkalmazásában az „elsődleges adatok” kifejezés a „vállalatspecifikus adatok” vagy az „ellátásilánc-specifikus adatok” szinonimájának tekintendő.

Termék: bármely áru vagy szolgáltatás.

Termékkategória: egyenértékű funkciók betöltésére alkalmas termékek (vagy szolgáltatások) csoportja.

Termékkategória-szabályok (PCR-ek): egy vagy több termékkategóriához tartozó III. típusú környezetvédelmi nyilatkozatok kidolgozásakor alkalmazandó egyedi szabályok, követelmények és iránymutatások csoportja.

A termékek környezeti lábnyomára vonatkozó kategóriaszabályok (PEFCR-ek): termékkategória-specifikus, életcikluson alapuló szabályok, amelyek a PEF-vizsgálatokra irányuló általános módszertani útmutatót egy adott termékkategóriára vonatkozó további pontosításokkal egészítik ki.

A PEFCR-ek segíthetnek abban, hogy a PEF-vizsgálat középpontjába a legjelentősebb szempontok és paraméterek kerüljenek, így a költségek csökkentésével hozzájárulhatnak az eredmények relevanciájának, megismételhetőségének és következetességének javításához a PEF-módszer átfogó követelményein alapuló vizsgálathoz képest.

Csak az Európai Bizottság által vagy azzal együttműködve kidolgozott, illetve a Bizottság által elfogadott vagy uniós jogi aktusként elfogadott PEFCR-ek tekinthetők e módszerrel összhangban állónak.

Termékáram: egy másik termékrendszerből belépő vagy oda kilépő termékek.

Termékrendszer: az elemi és termékáramokat magukban foglaló elemi folyamatok összessége, amely egy vagy több meghatározott funkciót tölt be, és modellezi a termék életciklusát.

Nyersanyag: egy termék előállításához használt alapanyag vagy másodlagos anyag.

Referenciaáram: egy adott termékrendszer folyamataiból származó kimenetek mértéke, amely a funkcionális egység által kifejezett funkció betöltéséhez szükséges.

Felújítás: az összetevők funkcionális és/vagy kielégítő állapotba való helyreállításának folyamata az eredeti (ugyanazon funkciót biztosító) specifikációhoz képest, olyan módszerek alkalmazásával, mint felületjavítás, újrafestés stb. Esetleg sor került a felújított termékek tesztelésére és megfelelő működésének ellenőrzésére.

Kiengedés: az anyagok levegőbe, valamint vízbe és talajba történő kibocsátása.

Reprezentatív termék (modell): ez lehet valódi vagy virtuális (nem létező) termék. A virtuális terméket az adott termékkategóriába vagy alkategóriába tartozó valamennyi létező technológia/anyag átlagos európai piaci értékesítéssel súlyozott jellemzői alapján kell kiszámítani.

Indokolt esetben más súlyozás is alkalmazható – például tömegen (anyagtonna) alapuló súlyozott átlag vagy termékegységeken (darab) alapuló súlyozott átlag.

Reprezentatív minta: egy vagy több változó tekintetében reprezentatív minta az a minta, amelyben ezeknek a változóknak az eloszlása pontosan ugyanolyan (vagy hasonló), mint abban a sokaságban, amelynek a minta egy részhalmazát képezi.

Erőforrás-felhasználás, fosszilis: EF-hatáskategória, amelybe a nem megújuló fosszilis természeti erőforrások (pl. földgáz, szén, kőolaj) felhasználása tartozik.

Erőforrás-felhasználás, ásványi anyagok és fémek: EF-hatáskategória, amelybe a nem megújuló abiotikus természeti erőforrások (ásványi anyagok és fémek) felhasználása tartozik.

Felülvizsgálat: annak biztosítására irányuló eljárás, hogy a PEFCR kidolgozásának vagy felülvizsgálatának folyamata a PEF-módszerben és a II. melléklet A. részében előírt követelményekkel összhangban történjen.

Felülvizsgálati jelentés: a felülvizsgálati folyamat dokumentálása, amely tartalmazza a felülvizsgálati nyilatkozatot, a felülvizsgálati folyamatra vonatkozó valamennyi lényeges információt, a bíráló(k) részletes észrevételeit és a kapcsolódó válaszokat, valamint az eredményt. A dokumentumon szerepelnie kell a bíráló (vagy a vezető bíráló, ha felülvizsgálati testület bevonására kerül sor) elektronikus vagy saját kezű aláírásának.

Felülvizsgálati testület: szakértők (bírálók) csoportja, amely felülvizsgálja a PEFCR-t.

Bíráló: független külső szakértő, aki elvégzi a PEFCR felülvizsgálatát, és adott esetben részt vesz egy felülvizsgálati testületben.

Minta: egy nagyobb sokaság jellemzőit tartalmazó részhalmaz. A statisztikai vizsgálatok során mintákat használnak, ha a sokaság mérete túl nagy ahhoz, hogy a vizsgálat minden lehetséges tagra vagy megfigyelésre kiterjedjen. A mintának reprezentálnia kell a teljes sokaságot, és nem tükrözhet elfogultságot valamely adott jellemző irányában.

Másodlagos adatok: nem a PEF-vizsgálatot végző vállalat ellátási láncán zajló konkrét folyamatból származó adatok.

Olyan adatokra vonatkozik, amelyeket a vállalat nem közvetlenül gyűjt, mér vagy becsül meg, hanem valamely harmadik fél életciklusleltár-adatbázisából vagy más forrásokból szerez.

A másodlagos adatok közé tartoznak az ágazatra jellemző átlagolt adatok (pl. közzétett termelési adatokból, kormányzati statisztikákból és ágazati szövetségektől, szakirodalmi tanulmányokból, műszaki szakértői tanulmányokból és szabadalmakból származó adatok), valamint pénzügyi adatokon is alapulhatnak, és tartalmazhatnak közelítő adatokat, továbbá egyéb generikus adatokat.

Elsődleges adatok horizontális összesítését követően azok másodlagos adatoknak tekintendők.

Érzékenységelemzés: a módszerekkel és az adatokkal kapcsolatos választások által a PEF-vizsgálat eredményeire gyakorolt hatások becslésére szolgáló szisztematikus eljárások.

Telephely-specifikus adatok: egy létesítményből (a termelés helyszínéről) származó, közvetlenül mért vagy gyűjtött adatok.

Más néven „elsődleges adatok”.

Egyetlen összesített pontszám: az összes környezeti hatáskategória súlyozott EF-eredményeinek összege.

Közvetlen adatok: egy adott létesítmény vagy létesítménycsoport tevékenységeit leíró, közvetlenül mért vagy gyűjtött adatok.

Más néven „elsődleges adatok”.

Albontás: a többfunkciós folyamatok vagy létesítmények bontása az egyes folyamatok vagy létesítmények kimeneteihez közvetlenül kapcsolódó bemenő áramok elkülönítése céljából. Az egyes folyamatok esetében megvizsgálják, hogy a folyamat bontható-e. Amennyiben lehetséges az albontás, csak az érintett termékekhez/szolgáltatásokhoz közvetlenül hozzárendelhető elemi folyamatokra vonatkozó leltáradatokat ajánlott összegyűjteni.

Részsokaság: statisztikai vizsgálat tárgyát képező – nem feltétlenül élő – egyedek véges vagy végtelen összessége, amely a teljes sokaság homogén részhalmazát képezi.

A „réteg” szinonimája.

Alfolyamatok: az 1. szintű folyamatok tevékenységeinek leírására használt folyamatok (= építőelemek). Az alfolyamatok (részben) összesített formában is bemutathatók (lásd: 1. ábra).

Részminta: egy részsokaságból vett minta.

Ellátási lánc: a PEF-módszer alkalmazójának a működéséhez kapcsolódó valamennyi felfelé és lefelé irányuló (upstream és downstream) tevékenység, beleértve az értékesített termékek fogyasztók általi felhasználását és az értékesített termékek fogyasztói felhasználás utáni, életciklus végi kezelését.

Ellátásilánc-specifikus: a vállalat egyedi ellátási láncának egy konkrét vonatkozására utal. Például egy adott vállalat által előállított alumínium újrafeldolgozott tartalma.

Rendszerhatár: a vizsgálatban figyelembe vett, illetve abból kizárt szempontok meghatározása. Például a „bölcsőtől a koporsóig” típusú EF-elemzés esetében a rendszerhatár magában foglal minden tevékenységet a nyersanyag-kitermeléstől a feldolgozási, forgalmazási, tárolási és felhasználási szakaszokon át az ártalmatlanítási vagy újrafeldolgozási szakaszig.

Rendszerhatárábra: a PEF-vizsgálathoz meghatározott rendszerhatár grafikus ábrázolása.

Időszakos széntárolás: ha egy termék csökkenti a légkörben található ÜHG-k koncentrációját, vagy negatív kibocsátást eredményez azáltal, hogy kivonja és bizonyos ideig tárolja a szenet.

III. típusú környezetvédelmi nyilatkozat: előre meghatározott paraméterek felhasználásával számszerűsített környezeti adatokat, és adott esetben kiegészítő környezeti információkat biztosító környezetvédelmi nyilatkozat.

Bizonytalanságelemzés: a PEF-vizsgálat eredményeit érintő, az adatok változatosságából és a választáshoz kapcsolódó bizonytalanságból eredő bizonytalanság értékelésére szolgáló eljárás.

Elemi folyamat: az életciklusleltárban figyelembe vett legkisebb egység, amelynek tekintetében a bemeneti és kimeneti adatokat számszerűsítik.

Elemi folyamat, feketedoboz: folyamatlánc vagy üzemi szintű elemi folyamat. Ez magában foglalja a horizontálisan átlagolt elemi folyamatokat a különböző telephelyeken. Ide tartoznak azok a multifunkcionális elemi folyamatok is, amelyek során a különböző társtermékek a feketedobozon belül különböző feldolgozási lépéseken mennek keresztül, ami hozzárendelési problémákat okoz ezen adatkészlet tekintetében ( 4 ).

Elemi folyamat, egyetlen művelet: elemi művelet típusú elemi folyamat, amely nem osztható tovább. Magában foglalja az elemi műveleti típus többfunkciós folyamatait ( 5 ).

Felfelé irányuló (upstream): a beszerzett termékek/szolgáltatások ellátási láncában a rendszerhatáron való belépést megelőzően történő.

A PEFCR alkalmazója: a PEFCR alapján PEF-vizsgálatot végző érdekelt fél.

A PEF-módszer alkalmazója: a PEF-módszeren alapuló PEF-vizsgálatot végző érdekelt fél.

A PEF-eredmények alkalmazója: a PEF-eredményeket bármely belső vagy külső célra felhasználó érdekelt fél.

Validálás: annak megerősítése a környezeti lábnyomot ellenőrző hitelesítő által, hogy a PEF-vizsgálatban, a PEF-jelentésben és a kommunikációs eszközökben szereplő információk és adatok megbízhatók, hitelesek és helyesek.

Validálási nyilatkozat: bizonyító erejű dokumentum, amely összegezi a hitelesítők vagy a hitelesítési munkacsoport által az EF-vizsgálattal kapcsolatban levont következtetéseket. Ez a dokumentum kötelező, és tartalmaznia kell a hitelesítő vagy – hitelesítő testület bevonása esetén – a vezető hitelesítő elektronikus vagy saját kezű aláírását.

Hitelesítés: a környezeti lábnyomot ellenőrző hitelesítő által végzett megfelelőségértékelési eljárás annak igazolására, hogy a PEF-vizsgálat elvégzésére az I. mellékletnek megfelelően került sor.

Hitelesítési jelentés: a hitelesítési folyamat és a megállapítások dokumentálása, beleértve a hitelesítő(k) részletes észrevételeit, valamint a kapcsolódó válaszokat. Ez a dokumentum kötelező, de lehet bizalmas. A dokumentumnak tartalmaznia kell a hitelesítő vagy – hitelesítő testület bevonása esetén – a vezető hitelesítő elektronikus vagy saját kezű aláírását.

Hitelesítési munkacsoport: az EF-vizsgálatot, az EF-jelentést és az EF kommunikációs eszközöket ellenőrző hitelesítők csoportja.

Hitelesítő: független külső szakértő, aki az EF-vizsgálat hitelesítését végzi, és adott esetben részt vesz egy hitelesítési munkacsoportban.

Vertikális összesítés: technikai vagy mérnöki alapú összesítés, amely egyetlen létesítményen vagy folyamatláncon belül közvetlenül kapcsolódó elemi folyamatok vertikális összesítésére vonatkozik. A vertikális összesítés magában foglalja az elemi folyamathoz tartozó adatkészletek (vagy összesített folyamat-adatkészletek) összevonását, valamilyen áramban összekapcsolva.

Hulladék: olyan anyagok és tárgyak, amelyeket birtokosa ártalmatlanítani kíván vagy köteles.

Vízfelhasználás: EF-hatáskategória, amely adott vízgyűjtő területen az emberek és a vízi ökoszisztémák igényeinek kielégítését követően megmaradó relatív rendelkezésre álló vízmennyiséget mutatja területenkénti bontásban. Felméri a vízmegvonás lehetőségét az emberekre vagy az ökoszisztémákra nézve, azon feltételezés alapján, hogy minél kevesebb rendelkezésre álló víz marad területenként, annál valószínűbb, hogy egy másik felhasználó hiányt fog szenvedni.

Súlyozás: az elemzés eredményeinek értelmezését és ismertetését elősegítő lépés. A PEF-eredményeket különböző – %-ban kifejezett – súlyozási tényezőkkel szorozzák meg, amelyek a figyelembe vett hatáskategóriák észlelt viszonylagos jelentőségét tükrözik. A környezeti lábnyomra vonatkozó súlyozott eredmények az egyes hatáskategóriák között közvetlenül összehasonlíthatók, illetve valamennyi hatáskategóriát figyelembe véve egyetlen általános pontszámban is összesíthetők.

Kapcsolat más módszerekkel és szabványokkal

A PEF-módszerben meghatározott minden egyes követelmény kidolgozására a hasonló, széles körben elismert, termékekre vonatkozó környezeti elszámolási módszerek és útmutatók ajánlásainak figyelembevételével került sor.

Ezek a módszertani útmutatók a következők voltak:

ISO-szabványok, különösen:

a) EN ISO 14040:2006 Környezetközpontú irányítás. Életciklus-értékelés. Alapelvek és keretek;

b) EN ISO 14044:2006 Környezetközpontú irányítás. Életciklus-értékelés. Követelmények és útmutatók;

c) EN ISO 14067:2018 Üvegházhatású gázok. Termékek szénlábnyoma. Követelmények és irányelvek a számszerűsítéshez;

d) ISO 14046:2014 Környezetközpontú irányítás. Vízlábnyom. Alapelvek, követelmények és irányelvek;

e) EN ISO 14020:2001 Környezeti címkék és nyilatkozatok. Általános elvek;

f) EN ISO 14021:2016 Környezeti címkék és nyilatkozatok. Saját nyilatkozatot tartalmazó környezeti állítások (II. típusú környezeti címkézés);

g) EN ISO 14025:2010 Környezetvédelmi címkék és nyilatkozatok. III. típusú környezetvédelmi nyilatkozatok. Alapelvek és eljárások;

h) ISO 14050:2020 Környezetközpontú irányítás. Szótár;

i) CEN ISO/TS 14071:2016 Környezetközpontú irányítás. Életciklus-értékelés. Kritikai átvizsgálási folyamatok és bírálói kompetenciák: az EN ISO 14044:2006 szabványhoz kapcsolódó további követelmények és irányelvek;

j) ISO 17024:2012 Megfelelőségértékelés. Személyek tanúsítását végző testületek általános követelményei;

k) PEF-útmutató, a termékek és a szervezetek életciklus-alapú környezeti teljesítményének mérésére és ismertetésére szolgáló egységes módszerek alkalmazásáról szóló 2013/179/EU bizottsági ajánlás (2013. április) melléklete;

l) az Európai Bizottság Közös Kutatóközpontja által kidolgozott ILCD-kézikönyv ( 6 );

m) az ökológiai lábnyomra vonatkozó szabványok ( 7 );

n) az üvegházhatású gázokról szóló jegyzőkönyv – A termékéletciklussal kapcsolatos elszámolásra és jelentéstételre vonatkozó szabvány ( 8 ) (Világ Erőforrásai Intézet [WRI] és Üzleti Világtanács a Fenntartható Fejlődésért [WBCSD]);

o) BPX-30-323-0:2015 General principles for an environmental communication on mass market products (A tömegpiaci termékekről szóló környezeti szempontú közlemény általános elvei) (Agence de la transition écologique, ADEME) ( 9 );

p) PAS 2050:2011 szabvány, Specification for the assessment of the life cycle greenhouse gas emissions of goods and services (Az áruk és szolgáltatások életciklusa során bekövetkező üvegházhatásúgáz-kibocsátások értékelésére vonatkozó előírások) (Brit Szabványügyi Intézet – BSI);

r) FAO, 2016. Az állati takarmányok ellátási láncainak környezeti teljesítménye: Értékelési iránymutatások. LEAP (Livestock Environmental Assessment and Performance – Az állatállományok környezeti értékelése és teljesítménye) partnerség.

Az elemzett módszerek és az elemzés eredményének részletes leírását lásd: „A termékek és szervezetek környezeti lábnyomára vonatkozó meglévő módszertanok elemzése: ajánlások, indokok és összehangolás” ( 11 ).

1. A termékek környezeti lábnyomára vonatkozó kategóriaszabályok (PEFCR-ek)

A PEFCR elsődleges célja, hogy következetes és konkrét szabályrendszert határozzon meg az adott termékkategóriába tartozó termékek releváns környezeti információinak kiszámításához. Fontos cél, hogy arra összpontosítsunk, ami egy adott termékkategória szempontjából a legfontosabb, hogy a PEF-vizsgálatok könnyebben és gyorsabban elvégezhetővé és olcsóbbá váljanak.

Ugyanilyen fontos cél az összehasonlítások és összehasonlító állítások lehetővé tétele minden olyan esetben, amikor ez megvalósítható, releváns és helyénvaló. Összehasonlítások és összehasonlító állítások csak akkor megengedettek, ha a PEF-vizsgálatok elvégzésére a PEFCR-rel összhangban kerül sor. Minden PEF-vizsgálatot a PEFCR-nek megfelelően kell elvégezni, ha az adott termékre vonatkozóan rendelkezésre áll PEFCR.

A PEFCR-ek kidolgozására irányadó követelményeket a II. melléklet A. része tartalmazza. A PEFCR tovább pontosíthatja a PEF-módszerben előírt követelményeket, és amennyiben a PEF-módszer több választási lehetőséget kínál, új követelményekkel egészítheti ki azokat. A cél annak biztosítása, hogy a PEFCR-ek kidolgozása a PEF-módszerrel összhangban történjen, valamint hogy azok biztosítsák a PEF-vizsgálatok összehasonlíthatóságának megvalósításához, valamint megismételhetőségének, következetességének, relevanciájának, célirányosságának és hatékonyságának javításához szükséges előírásokat.

A PEFCR-eknek – lehetőség szerint, és a különböző alkalmazási körülményeket szem előtt tartva – ajánlott összhangban állniuk a termékkategória-szabályokra vonatkozó, meglévő nemzetközi útmutatókkal. Ha más rendszerekből más termékkategória-szabályok is rendelkezésre állnak, ezeket fel kell sorolni és értékelni kell. Ezek alapul szolgálhatnak a PEFCR kidolgozásához, a II. mellékletben meghatározott követelményekkel összhangban.

1.1. Megközelítés és példák a lehetséges alkalmazásra

A PEF-módszer szabályai lehetővé teszik a gyakorló szakemberek számára, hogy olyan PEF-vizsgálatokat végezzenek, amelyek fokozottabban megismételhetők, következetesek, megalapozottak, ellenőrizhetők és összehasonlíthatók. A PEF-vizsgálatok eredményei képezik az EF-információk nyújtásának alapját, és azok számos lehetséges alkalmazási területen felhasználhatók.

A PEF-vizsgálatok alkalmazásai a vizsgált termék(ek)re vonatkozó meglévő PEFCR nélkül a következőket foglalják magukban:

1. belső alkalmazások: a) folyamatoptimalizálás egy termék életciklusának összes szakaszában; b) a környezetvédelmi vezetéshez nyújtott támogatás; c) a környezetvédelmi szempontból kritikus pontok meghatározása; d) a teljes életciklusra vetített környezeti hatásokat minimalizáló termékdesign támogatása; e) a környezeti teljesítmény javítása és nyomon követése;

2. külső alkalmazások (például üzleti – B2B – és fogyasztói – B2C – alkalmazások): a) a PEF-re vonatkozó politikák alkalmazása vagy betartása; b) a vásárlói és fogyasztói igények kielégítése; c) marketing; d) együttműködés az ellátási láncok mentén a termék optimalizálása érdekében az életciklus valamennyi szakaszában; e) részvétel harmadik felek rendszereiben, amelyek környezeti állításokhoz kapcsolódnak vagy nagyobb láthatóságot biztosítanak olyan termékeknek, amelyek kiszámítják és ismertetik az életciklus-alapú környezeti teljesítményüket. A vizsgált termékre vonatkozó meglévő PEFCR-rel összhangban elvégzett PEF-vizsgálatoknak a fent felsoroltakon kívüli alkalmazásai a következőket foglalják magukban: — PEF-vizsgálatokon alapuló összehasonlítások és összehasonlító állítások (amelyek egy termék környezeti teljesítményének egy másik termékhez viszonyított, általánosan magasabb értékére vagy általános egyenértékűségére vonatkozó állítások, az ISO 14040:2006 szabvány alapján); — összehasonlítás és összehasonlító állítások a termékkategóriára vonatkozó referenciamutatóhoz képest, majd más termékeknek a referenciamutatóval összevetett teljesítményük szerinti rangsorolása; — az adott termékcsoportra jellemző jelentős környezeti hatások azonosítása; — az életciklus-alapú környezeti teljesítménnyel jellemzett termékeknek nagyobb láthatóságot biztosító hírnévrendszerek; — zöld közbeszerzés (állami és vállalati).

2. Általános tudnivalók a termékek környezeti lábnyomára vonatkozó vizsgálatokkal (PEF-vizsgálatokkal) kapcsolatban

2.1. A módszer alkalmazása

Ez a módszer előírja a PEF-vizsgálat elvégzéséhez szükséges szabályokat, és azt folytatólagosan, egy termék környezeti lábnyomának kiszámítása során végrehajtandó módszertani szakaszok sorrendjében ismertetjük.

Szükség esetén az egyes szakaszok a módszertani lépés általános leírásával, valamint a szükséges megfontolások és az ezeket alátámasztó példák áttekintésével kezdődnek.

Amennyiben a PEFCR-ek létrehozásához kiegészítő követelmények meghatározására kerül sor, ezeket a II. mellékletben tüntetjük fel.

2.2. A termékek környezeti lábnyomára vonatkozó vizsgálatok alapelvei

A PEF-vizsgálat elvégzéséhez a következő két követelménynek kell teljesülnie:

i. az anyagjegyzéknek a vizsgált termékre jellemzőnek kell lennie;

ii. a gyártási folyamatok modellezésének vállalatspecifikus adatokon kell alapulnia (pl. az adott termék anyagainak/összetevőinek összeszereléséhez szükséges energia).

Megjegyzés: A több terméket előállító vállalatok esetében a tevékenységre vonatkozó adatoknak (beleértve az anyagjegyzéket is) a vizsgálat alá vont termékre jellemzőnek kell lenniük.

Megbízható, megismételhető és ellenőrizhető PEF-vizsgálatok végzése érdekében be kell tartani néhány elemzési alapelvet. Ezek az elvek átfogó útmutatást biztosítanak a PEF-módszer alkalmazásához. Ezeket a PEF-vizsgálatok valamennyi szakasza tekintetében figyelembe kell venni – a cél és az alkalmazási kör meghatározásától az adatgyűjtésen és a hatásvizsgálaton keresztül a jelentéstételig és a vizsgálat eredményeinek ellenőrzéséig.

Ezen útmutató felhasználóinak a PEF-vizsgálat végzése során be kell tartaniuk az alábbi alapelveket:

1. Relevancia

A termékek környezeti lábnyomának számszerűsítése céljából alkalmazott valamennyi módszer és valamennyi gyűjtött adat a lehető legnagyobb mértékben releváns kell legyen a vizsgálat szempontjából.

2. Teljesség

A termékek környezeti lábnyomának számszerűsítése magában kell foglaljon valamennyi, környezeti szempontból releváns anyag- és energiaáramot és a meghatározott rendszerhatár betartásához szükséges más környezeti beavatkozást, valamint az adatokra vonatkozó követelményeket és az alkalmazott hatásvizsgálati módszereket.

3. Következetesség

A PEF-vizsgálat valamennyi lépésénél szigorúan követni kell ezt a módszert a belső következetesség és az összehasonlíthatóság biztosítása érdekében.

4. Pontosság

Minden észszerű erőfeszítést meg kell tenni a termékrendszer modellezésével és az eredmények jelentésével kapcsolatos bizonytalanságok csökkentése érdekében.

5. Átláthatóság

A termékek környezeti lábnyomára vonatkozó adatokat úgy kell közzétenni, hogy a célfelhasználók számára biztosítsák a döntéshozatalhoz, az érdekeltek számára pedig az adatok megalapozottságának és megbízhatóságának értékeléséhez szükséges alapvető információkat.

2.3. A termékek környezeti lábnyomára vonatkozó vizsgálat szakaszai

A PEF-vizsgálatok PEF-módszer szerinti elvégzése során számos szakaszt kell végrehajtani – ezek a célmeghatározás, az alkalmazási kör meghatározása, az életciklusleltár, a környezeti lábnyomra vonatkozó hatásvizsgálat, valamint a PEF-eredmények értelmezése és a termékek környezeti lábnyomára vonatkozó jelentéstétel – lásd a 2. ábrát.

2. ábra

A termékek környezeti lábnyomára vonatkozó vizsgálat szakaszai

A célmeghatározás szakaszában sor kerül a vizsgálat céljainak meghatározására, ami magában foglalja a tervezett alkalmazás leírását, a vizsgálat elvégzésének okait és a célközönség meghatározását. Az alkalmazási kör meghatározásának szakaszában sor kerül a főbb módszerek kiválasztására, például a funkcionális egység pontos meghatározására, a rendszerhatár azonosítására, további környezeti és műszaki információk kiválasztására, valamint a főbb feltevések és korlátok megfogalmazására.

Az életciklusleltár elkészítésének szakasza magában foglalja az adatgyűjtési eljárást, valamint a vizsgált rendszer bemeneteinek és kimeneteinek a számszerűsítésére irányuló számítási eljárást. A bemenetek és a kimenetek az energiára, a nyersanyagokra és egyéb fizikai ráfordításokra, a termékekre, a társtermékekre és a hulladékokra, valamint a levegőbe/vízbe/talajba történő kibocsátásokra vonatkoznak. Az összegyűjtött adatok a főfolyamatokra és a háttérfolyamatokra vonatkoznak. Az adatokat a folyamategységekhez és a funkcionális egységhez kapcsolják. Az életciklusleltár elkészítése ismétlődő folyamat. Valójában az adatgyűjtés és a rendszerrel kapcsolatos ismeretek bővítése során új adatszolgáltatási követelmények vagy korlátok határozhatók meg, amelyek szükségessé teszik az adatgyűjtési eljárások módosítását annak érdekében, hogy a vizsgálat céljai továbbra is teljesüljenek.

A hatásvizsgálati szakaszban az életciklusleltár eredményeit a környezeti hatáskategóriákhoz és mutatókhoz társítják. Erre életciklus-hatásvizsgálati módszerek alkalmazásával kerül sor, melynek során először a kibocsátásokat hatáskategóriákba sorolják, majd közös egységekként jellemzik, (pl. a CO2- és CH4-kibocsátásokat is CO2-egyenértékben fejezik ki, globális felmelegedési potenciáljuk alkalmazásával). Hatáskategóriák például az éghajlatváltozás, a savasodás vagy az erőforrás-felhasználás.

Az értelmezési szakaszban az életciklusleltárból és az életciklus-hatásvizsgálatból származó eredményeket értelmezik a meghatározott cél és alkalmazási kör alapján. Ebben a szakaszban sor kerül a leginkább releváns hatáskategóriák, életciklusszakaszok, folyamatok és elemi áramok azonosítására. Az elemzés eredményei alapján következtetések vonhatók le és ajánlások fogalmazhatók meg. Ez a szakasz magában foglalja a jelentéstételi lépést is, amelynek célja a PEF-vizsgálat eredményeinek összefoglalása a PEF-jelentésben.

Végül a hitelesítési szakaszban megfelelőségértékelési eljárásra kerül sor annak ellenőrzése érdekében, hogy a PEF-vizsgálatot e PEF-módszerrel összhangban végezték-e el. A hitelesítés kötelező minden olyan esetben, amikor a PEF-vizsgálatot vagy az abban szereplő információk egy részét felhasználják bármilyen külső kommunikáció során.

3. A termékek környezeti lábnyomára vonatkozó vizsgálat céljának (céljainak) és alkalmazási körének meghatározása

3.1. Célmeghatározás

A PEF-vizsgálat első lépése a célmeghatározás, amelynek során megállapítják a vizsgálat általános keretét. A világos célmeghatározás lényege a célok, módszerek, eredmények és a tervezett alkalmazások összehangolásának, valamint a vizsgálatban részt vevők számára útmutatást nyújtó közös elképzelésnek a biztosítása.

A PEF-módszer alkalmazására vonatkozó döntésből következik, hogy a célmeghatározás egyes vonatkozásairól előzetesen döntenek, a PEF-módszer által meghatározott egyedi követelmények miatt.

A célmeghatározás során lényeges a tervezett alkalmazásoknak, valamint az elemzési mélység fokának és a vizsgálat szigorúságának meghatározása. A vizsgálat megállapított korlátainak ezt tükröznie kell (az alkalmazási kör meghatározásának szakasza).

Az PEF-vizsgálat célmeghatározásában ki kell térni az alábbiakra:

1. tervezett alkalmazás(ok);

2. a vizsgálat elvégzésének okai és a döntés háttere;

3. célközönség;

4. a vizsgálat megrendelője;

5. a hitelesítő azonosítása.







1. táblázat Példa a célmeghatározásra – Egy póló termék környezeti lábnyoma Szempontok Részletek Tervezett alkalmazás(ok): Termékinformációk biztosítása a vásárló részére A vizsgálat elvégzésének okai és a döntés háttere: Egy vásárló kérésének teljesítése Célközönség: Külső szakmai közönség, üzleti szint Hitelesítő: Független külső hitelesítő, XY A vizsgálat megrendelője: G korlátolt felelősségű társaság

3.2. Az alkalmazási kör meghatározása

Az PEF-vizsgálat alkalmazási köre részletesen leírja az értékelendő rendszert és a műszaki előírásokat.

Az alkalmazási kör meghatározásának összhangban kell állnia a vizsgálat meghatározott céljaival, és tartalmaznia kell az alábbiakat (a részletes leírást lásd a következő szakaszokban):

1. funkcionális egység és referenciaáram;

2. rendszerhatár;

4. feltüntetendő kiegészítő információk;

5. feltevések/korlátok.

3.2.1 Funkcionális egység és referenciaáram

A funkcionális egység a termékrendszer számszerűsített teljesítménye, amelyet referenciaegységként kell használni. A funkcionális egység minőségi és mennyiségi szempontból leírja a vizsgált termék funkcióját (funkcióit) és élettartamát.

A referenciaáram a meghatározott funkció biztosításához szükséges termékmennyiség. Az elemzésben szereplő valamennyi egyéb bemenő és kimenő áram mennyisége ehhez kapcsolódik. A termék élettartamának kitöltéséhez szükséges termékek számát ajánlatos mindig felfelé kerekíteni, kivéve, ha alapos indok van arra, hogy ezt ne tegyék meg. A referenciaáram kifejezhető a funkcionális egységgel való közvetlen kapcsolatként vagy termékközpontúbb módon.

A PEF-módszer alkalmazói kötelesek meghatározni a PEF-vizsgálat funkcionális egységét és referenciaáramát. Azt is le kell írniuk, hogy a termék mely vonatkozásait nem fedi le a funkcionális egység, és meg kell indokolniuk, hogy miért (például azért, mert nem számszerűsíthetők vagy természetükből adódóan szubjektívek).

A PEF-vizsgálat funkcionális egységét az alábbi szempontok alapján kell meghatározni:

i. a nyújtott funkció(k)/szolgáltatás(ok): „mi”;

ii. a funkció vagy szolgáltatás mértéke: „mennyi”;

iii. a minőség elvárt szintje: „mennyire jól”;

iv. a termék élettartama: „mennyi ideig”;

Ha az eltarthatósági időt (pl. „minőségmegőrzési idő” vagy „fogyaszthatósági idő”) feltüntetik az élelmiszer csomagolásán (pl. hónapok száma), akkor számszerűsíteni kell az élelmiszer-veszteséget a tárolás, a kiskereskedelem és a fogyasztók szintjén. Ha a csomagolás típusa befolyásolja az eltarthatósági időt, azt figyelembe kell venni. Ez a funkcionális egység „mennyi ideig” aspektusa szempontjából releváns.

Ha léteznek alkalmazandó szabványok, ezeket a PEF-vizsgálatban fel kell használni és meg kell említeni a funkcionális egység meghatározásakor. Mindig a nemzetközi mértékegységrendszert (SI), közismert nevén a metrikus rendszert kell használni.

1. példa

Dekorációs festék funkcionális egységének meghatározása: a funkcionális egység 1 m2 felület védelme és díszítése 50 éven át, meghatározott minőségi szinten (legalább 98 %-os fedőképesség).

Mi: Felület díszítésének és védelmének biztosítása

Mennyi: 1 m2 felület takarása

Mennyire jól: legalább 98 %-os fedőképesség

Mennyi ideig: 50 éven át (az épület élettartama)

Referenciaáram: a meghatározott funkció betöltéséhez szükséges termék mennyisége, amelyet a festék kg-jában kell mérni.

2. példa

A funkcionális egység és a referenciaáram meghatározása hobbiállat-eledel környezeti lábnyoma tekintetében.

Mi: Macska vagy kutya számára az ajánlott napi bevitel biztosítása a kész hobbiállat-eledelben lévő metabolizálható energia kilokalóriában kifejezett mennyiségében („napi adag”)

Mennyi: Napi adag

Mennyire jól: Egy átlagos macska vagy kutya napi kalória- és táplálkozási igényeinek kielégítése érdekében (ahol az átlag a hobbiállat tömegére vonatkozik: 4 kg macska esetében és 15 kg kutya esetében)

Mennyi ideig: Kész hobbiállat-eledel biztosítása macska vagy kutya részére 1 napon át.

Referenciaáram: A meghatározott funkció betöltéséhez szükséges termék mennyisége, gramm (g)/nap.

Közbenső termék esetében nehezebb meghatározni a funkcionális egységet, mivel az gyakran több funkciót is betölthet, és a termék teljes életciklusa nem ismert. Ezért ajánlatos egy bejelentett egység, például tömeg (kilogramm) vagy térfogat (köbméter) alkalmazása. Ebben az esetben a referenciaáram a funkcionális egységnek felelhet meg.

3.2.2. Rendszerhatár

A rendszerhatár meghatározza, hogy a termék életciklusának mely részei és mely kapcsolódó életciklusszakaszok és folyamatok tartoznak az elemzett rendszerhez (azaz szükségesek a funkcionális egység által meghatározott funkció ellátásához), kivéve a veszély alapú kizárásra vonatkozó szabály alapján kizárt folyamatokat (lásd a 4 6.4. szakaszt). A kizárás okát és potenciális jelentőségét meg kell indokolni és dokumentálni kell.

A rendszerhatárt az ellátási lánc általános logikáját követve kell meghatározni, amely magában foglal minden szakaszt a nyersanyagbeszerzéstől és az előzetes feldolgozástól kezdve, a fő termék előállításán, a termék forgalmazásán és tárolásán keresztül a felhasználási szakaszig és a termék életciklus végi kezeléséig (adott esetben, lásd a 4.2. szakaszt). Legalább a főrendszer társtermékeit, melléktermékeit és hulladékáramait egyértelműen azonosítani kell.

Rendszerhatárábra

A rendszerhatárábra vagy (folyamatábra) az elemzett rendszer sematikus megjelenítése. Egyértelműen meg kell jelölnie, hogy mely tevékenységeket vagy folyamatokat foglalja magában, és melyek azok, amelyek nem szerepelnek az elemzésben. A PEF-módszer alkalmazójának hangsúlyoznia kell, ha vállalatspecifikus adatok alkalmazására kerül sor.

A rendszerábrán és a PEF-jelentésben szereplő tevékenység- és/vagy folyamatneveket össze kell egyeztetni. A rendszerábrát bele kell foglalni az alkalmazási kör meghatározásába, és bele kell foglalni a PEF-jelentésbe.

3.2.3. A környezeti lábnyom hatáskategóriái

Az életciklus-hatásvizsgálat célja az összegyűjtött életciklusleltár-adatok csoportosítása és összesítése az egyes környezeti lábnyom hatáskategóriákhoz való hozzájárulások mértéke szerint. A környezeti lábnyom hatáskategóriák választéka magában foglalja az érdeklődésre számot tartó termékellátási lánccal kapcsolatos releváns környezeti kérdések széles körét, megfelelve a PEF-vizsgálatokkal kapcsolatban meghatározott általános teljességi követelményeknek.

Az EF-hatáskategóriák ( 13 ) adott PEF-vizsgálatban figyelembe vett konkrét hatáskategóriákra utalnak, és ezek jelentik az EF-hatásvizsgálati módszert. Jellemzési modellek alkalmazásával kerül sor az életciklusleltár (azaz a bemenetek, pl. erőforrások, és a termék életciklusához kapcsolódó kibocsátások), valamint az egyes EF-hatáskategóriák kategória-mutatószáma közötti környezeti mechanizmus számszerűsítésére.

A 2. táblázat az alapértelmezett EF-hatáskategóriák és a kapcsolódó módszerek felsorolását tartalmazza. A PEF-vizsgálat esetében minden EF-hatáskategóriát alkalmazni kell, kizárás nélkül. Az alkalmazandó jellemzési tényezők teljes listája az EF-referenciacsomagban ( 14 ) található.







2. táblázat EF-hatáskategóriák, valamint a kapcsolódó hatáskategória-mutatószámok és jellemzési modellek EF-hatáskategória Hatáskategória-mutatószám Egység Jellemzési modell Megalapozottság Éghajlatváltozás, összesen (1) Globális felmelegedési potenciál (100 GWP) kilogramm CO2-egyenérték Bern modell – 100 éves időtartamra vonatkozó globális felmelegedési potenciálok (IPCC, 2013.) I. Ózonlebontás Ózonkárosító potenciál (ODP) kg CFC-11-egyenérték A Meteorológiai Világszervezet végtelen időtartamra vonatkozó ózonkárosító potenciáljain alapuló EDIP-modell (Environmental Design of Industrial Products – Ipari Termékek Környezeti Tervezése) (WMO, 2014. + beillesztések) I. Humán toxicitás – rákkeltő hatások Emberekre vonatkozó komparatív toxikus egység (CTUh) CTUh a USEtox 2.1. modell alapján (Fantke et al., 2017.), kiigazítva Saouter et al., 2018. szerint III. Humán toxicitás – nem rákkeltő hatások Emberekre vonatkozó komparatív toxikus egység (CTUh) CTUh a USEtox 2.1. modell alapján (Fantke et al., 2017.), kiigazítva Saouter et al., 2018. szerint III. Szállópor Az emberi egészségre gyakorolt hatás Betegség előfordulási gyakorisága Szállópormodell (Fantke et al., 2016, forrás: UNEP, 2016.) I. Ionizáló sugárzás, emberi egészségre gyakorolt hatások Emberi expozíció hatékonysága az U235-höz viszonyítva kBq U235-egyenérték Emberi egészségre gyakorolt hatások modellje, Dreicer et al., 1995. (Frischknecht et al., 2000.) II. Fotokémiai ózonképződés, emberi egészségre gyakorolt hatások A troposzféra ózonkoncentrációjának növekedése kg NMVOC-egyenérték LOTOS-EUROS modell (Van Zelm et al., 2008.), a 2008-as ReCiPe dokumentumban alkalmazott formában II. Savasodás Halmozott túllépés mol hidrogénion-egyenérték Halmozott túllépés (Seppälä et al., 2006.; Posch et al., 2008.) II. Eutrofizáció, szárazföldi Halmozott túllépés mol nitrogén-egyenérték Halmozott túllépés (Seppälä et al., 2006.; Posch et al., 2008.) II. Eutrofizáció, édesvízi Az édesvízi végső közeget elérő tápanyagok hányada (P) kg foszfor-egyenérték EUTREND-modell (Struijs et al, 2009.), a ReCiPe című dokumentumban alkalmazott formában II. Eutrofizáció, tengeri A tengeri végső közeget elérő tápanyagok hányada (N) kg nitrogén-egyenérték EUTREND-modell (Struijs et al, 2009.), a ReCiPe című dokumentumban alkalmazott formában II. Ökotoxicitás, édesvízi Ökoszisztémákra vonatkozó komparatív toxikus egység (CTUe) CTUe a USEtox 2.1. modell alapján (Fantke et al., 2017.), kiigazítva Saouter et al., 2018. szerint III. Földhasználat (2) Talajminőségi mutató (3) Dimenzió nélküli (pt) Talajminőségi mutató a LANCA-modell alapján (De Laurentiis et al., 2019.) és a LANCA CF 2.5. verziója alapján (Horn és Maier, 2018.) III. Vízfelhasználás Felhasználóktól való megvonási potenciál (megvonással súlyozott vízfogyasztás) a megvont víz m3 vízegyenértéke Megmaradó rendelkezésre álló vízmennyiség (Available WAter REmaining – AWARE), AWARE-modell (Boulay et al., 2018.; UNEP, 2016.) III. Erőforrás-felhasználás, ásványi anyagok és fémek Abiotikus erőforrások kimerítése (abiotikus forráskimerítési potenciál – Abiotic Resource Depletion Potential, ADP – végső tartalékok) kg Sb-egyenérték van Oers et al., 2002., a CML 2002 módszer szerint, 4.8. verzió III. Erőforrás-felhasználás, fosszilis anyagok Abiotikus erőforrások kimerítése – fosszilis tüzelőanyagok (ADP-fosszilis) (4) MJ van Oers et al., 2002., a CML 2002 módszer szerint, 4.8. verzió III. ( 1 ) Az „Éghajlatváltozás, összesen” mutató három részmutatótóból tevődik össze: Éghajlatváltozás – fosszilis; Éghajlatváltozás – biogén; Éghajlatváltozás – földhasználat és a földhasználat megváltoztatása A részmutatók további leírását az I. melléklet 4.4.10. szakasza tartalmazza. Az „Éghajlatváltozás – fosszilis”, az „Éghajlatváltozás – biogén” és az „Éghajlatváltozás – földhasználat és a földhasználat megváltoztatása” alkategóriákat külön kell jelenteni, ha egyenként több mint 5 %-kal járulnak hozzá az éghajlatváltozás összesített pontszámához. ( 2 ) Az elfoglalásra és az átalakításra vonatkozik. ( 3 ) Ez a mutató a LANCA-modell által a földhasználatból eredő hatások értékeléséhez nyújtott 4 mutató (biotikus termelés, erózióval szembeni ellenálló képesség, mechanikai szűrés és a talajvíz megújulása) JRC által végzett összesítésének eredménye, amint arról beszámol De Laurentiis et al., 2019. ( 4 ) Az EF-áramok jegyzékében és ezen ajánlás alkalmazásában az urán szerepel az energiahordozók jegyzékében, és MJ-ban mérik.

További információk a hatásvizsgálati számításokkal kapcsolatban e melléklet 5. szakaszában találhatók.

3.2.4. A PEF-ben feltüntetendő kiegészítő információk

Egy termék releváns lehetséges környezeti hatásai túlmutathatnak az EF-hatáskategóriákon. Fontos, hogy ezeket lehetőség szerint kiegészítő környezeti információként jelentsék.

Hasonlóképpen szükség lehet a vizsgált termék releváns műszaki és/vagy fizikai tulajdonságainak figyelembevételére is. Ezeket az aspektusokat kiegészítő technikai információként kell jelenteni.

3.2.4.1. Kiegészítő környezeti információk

A kiegészítő környezeti információknak:

a) összhangban kell állniuk a vonatkozó jogszabályokkal, például a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokról szóló irányelvvel ( 15 ) és a kapcsolódó iránymutatással;

b) kapcsolódniuk kell az adott termékhez vagy termékkategóriához;

c) ki kell egészíteniük az EF-hatáskategóriákat: a kiegészítő környezeti információk nem tükrözhetik ugyanazokat vagy hasonló EF-hatáskategóriákat, nem helyettesíthetik az EF-hatáskategóriák jellemzési modelljeit, és nem jelenthetik az EF-hatáskategóriákhoz hozzáadott új jellemzési tényezők (CF) eredményeit.

Az ilyen kiegészítő információkat alátámasztó modellekre egyértelműen hivatkozni kell és azokat dokumentálni kell a megfelelő mutatószámokkal együtt. A földhasználat-változások például a biológiai sokféleségre gyakorolt hatásokat eredményezhetnek egy adott telephely vagy tevékenység tekintetében. Ez szükségessé teheti további, az EF-hatáskategóriákban nem szereplő hatáskategóriák, vagy – amennyiben a hatások mennyiségi szempontból nem kapcsolhatók a termékellátási lánchoz – akár további minőségi leírások alkalmazását. Az ilyen további módszereket ajánlott az EF-hatáskategóriákat kiegészítő jellegűnek tekinteni.

A kiegészítő környezeti információk csak környezeti aspektusokhoz kapcsolódhatnak. A termék környezeti teljesítményéhez nem kapcsolódó információkat és utasításokat – például a biztonsági adatlapokat – nem kell felvenni a kiegészítő környezeti információk közé.

Kiegészítő környezeti információk lehetnek a következők:

a) helyi/telephely-specifikus hatásokra vonatkozó információk;

b) kompenzációk;

c) környezeti mutatók vagy termékfelelősségi mutatók (pl. a Global Reporting Initiative-nek megfelelően);

d) a kaputól kapuig tartó vizsgálatok esetében a Természetvédelmi Világszövetség (IUCN) vörös listáján és a nemzeti védelmi jegyzékben szereplő azon fajok száma a kihalás kockázatának szintje szerint, amelyek élőhelyét a műveletek érintik;

e) a tevékenységek, termékek és szolgáltatások által a védett területek és a védett területeken kívüli, a biológiai sokféleség szempontjából nagy értéket képviselő területek biológiai sokféleségére gyakorolt jelentős hatások leírása;

f) zajhatások;

g) a PEF-vizsgálat hatókörébe tartozónak ítélt egyéb környezeti információk.

Biológiai sokféleség

A PEF-módszer nem tartalmaz „biológiai sokféleség” elnevezésű hatáskategóriát, mivel jelenleg nincs nemzetközi egyetértés az e hatást figyelembe vevő életciklus-hatásvizsgálati módszerrel kapcsolatban. Ugyanakkor azonban a PEF-módszer legalább nyolc olyan hatáskategóriát foglal magában, amely hatással van a biológiai sokféleségre (éghajlatváltozás; eutrofizáció, vízi, édesvízi; eutrofizáció, vízi, tengeri; eutrofizáció, szárazföldi; savasodás; vízfelhasználás; földhasználat; ökotoxicitás, édesvízi).

Figyelembe véve, hogy a biológiai sokféleség számos termékcsoport esetében nagy jelentőséggel bír, minden egyes PEF-vizsgálat során ki kell fejteni, hogy a biológiai sokféleség releváns-e a vizsgált termék szempontjából. Amennyiben igen, a PEF-módszer alkalmazójának fel kell tüntetnie a biológiai sokféleségre vonatkozó mutatókat a kiegészítő környezeti információk között.

A biológiai sokféleség tekintetében a következő lehetőségek alkalmazhatók:

a) A biológiai sokféleségre gyakorolt (elkerült) hatás kifejezése az olyan ökoszisztémákból származó anyagok százalékos arányában, amelyek esetében sikerült fenntartani vagy javítani a biológiai sokféleség feltételeit, amint azt a biológiai sokféleség szintjének, valamint csökkenésének és növekedésének rendszeres nyomon követése és jelentése igazolja (pl. a fajgazdagság kevesebb, mint 15 %-os csökkenése zavarás miatt – habár a PEF-vizsgálatok saját veszteségszintet is meghatározhatnak, amennyiben azt meggyőző érvekkel támasztják alá, és az nem ellentétes a vonatkozó meglévő PEFCR-rel). Az értékelésnek ki kell terjednie a végtermékbe kerülő anyagokra és a gyártási folyamat során felhasznált anyagokra. Például az acélgyártási folyamatok során használt faszénre, vagy a tejelő tehenek takarmányozására használt szójára stb.

b) Ezen túlmenően azon anyagok százalékos arányának a bejelentése, amelyekre vonatkozóan nem található információ a felügyeleti láncról vagy a nyomonkövethetőségről.

c) Tanúsítási rendszer használata helyettesítőként. A PEF-módszer alkalmazójának meg kell határoznia, hogy mely tanúsítási rendszerek nyújtanak elegendő bizonyítékot a biológiai sokféleség megőrzésének biztosítása tekintetében, és le kell írnia az alkalmazott kritériumokat.

A PEF-módszer alkalmazója más releváns mutatókat is választhat a termék biológiai sokféleségre gyakorolt hatására vonatkozóan. A PEF-vizsgálat során meg kell indokolni a választást, és le kell írni a választott módszertant.

3.2.4.2. Kiegészítő technikai információk

Kiegészítő technikai információk lehetnek a következők (nem teljes körű felsorolás):

a) anyagjegyzékadatok;

b) visszafordítható szétszerelés, egyszerű összeszerelés, javíthatóság és a körforgásos gazdasággal kapcsolatos egyéb információk;

c) veszélyes anyagok felhasználására vonatkozó információk;

d) veszélyes/nem veszélyes hulladék ártalmatlanítására vonatkozó információk;

e) energiafogyasztásra vonatkozó információk;

f) műszaki paraméterek, például a következők alkalmazása: megújuló energia nem megújuló energiával szemben; megújuló tüzelőanyag nem megújuló tüzelőanyaggal szemben; alternatív tüzelőanyagok; édesvízi erőforrások;

g) a hulladék össztömege típusonként és az ártalmatlanítás módja szerint;

h) a Bázeli Egyezmény ( 16 ) I., II., III. és VIII. mellékletében meghatározott előírások értelmében veszélyesnek minősített szállított, behozott, kivitt vagy kezelt hulladék tömege, valamint a nemzetközi viszonylatban szállított hulladék százalékos aránya;

i) a termék funkcionális egységére és műszaki teljesítményére vonatkozó információk és adatok;

j) a biológiai lebonthatóságra és a komposztálhatóságra vonatkozó információk;

Amennyiben a vizsgált termék közbenső termék, a kiegészítő technikai információknak a következőket kell tartalmazniuk:

a) biogén karbontartalom a gyárkapunál (fizikai tartalom és hozzárendelt tartalom);

b) újrafeldolgozott tartalom (R1);

c) eredmények a körforgásos lábnyom számítási képletében szereplő alkalmazásspecifikus „A” értékekkel, adott esetben.

3.2.5. Feltevések/korlátok

A PEF-vizsgálatok során számos, az elemzés elvégzését korlátozó tényező merülhet fel, ennélfogva feltevéseket kell megfogalmazni. Valamennyi korlátról (pl. adathiány) és feltevésről átlátható jelentést kell készíteni.

4. Életciklusleltár

A PEF modellezésének alapjául leltárt kell összeállítani a termékellátási lánchoz tartozó valamennyi bemenő és kimenő anyagról, energiáról és hulladékról, valamint a levegőbe, a vízbe és a talajba történő kibocsátásokról.

A részletes adatszolgáltatási követelményeket és a minőségi követelményeket a 4.6. szakasz ismerteti.

Az életciklusleltárban (LCI) a figyelembe vett áramok alábbi osztályozását kell alkalmazni:

1. elemi áramok;

2. nem elemi (vagy összetett) áramok (pl. termék- vagy hulladékáramok).

A PEF-vizsgálat során az életciklusleltárban szereplő valamennyi nem elemi áramot az elemi áramok szintjéig kell modellezni, kivéve a vizsgált termék termékáramát. A hulladékáramokat például nemcsak a háztartási hulladék vagy a veszélyes hulladék kilogrammjaként kell megadni a vizsgálatban, hanem modellezni kell a szilárd hulladék kezeléséből eredő, vízbe, levegőbe és talajba irányuló kibocsátások szakaszáig. Az életciklusleltár modellezése ezért csak akkor teljes, ha az összes nem elemi áramot elemi áramként fejezik ki. Következésképpen a PEF-vizsgálat LCI-adatkészlete csak elemi áramokat tartalmazhat a vizsgált termék termékáramán kívül.

4.1. Szűrés

Elvégezhető az életciklusleltár kezdeti szűrése, mivel ez elősegíti az adatgyűjtési tevékenységek és a kiemelt adatminőségi szempontok célirányossá tételét. A szűrésnek tartalmaznia kell az életciklus-hatásvizsgálati szakaszt, és a vizsgált termék életciklusmodelljének további, ismétlődő finomításait kell eredményeznie, amint egyre több információ válik elérhetővé. A szűrés során nem megengedett a veszély alapú kizárás, és könnyen hozzáférhető elsődleges vagy másodlagos adatok használhatók, amelyek a lehető legnagyobb mértékben megfelelnek az adatminőségi követelményeknek (a 4.6. szakaszban meghatározottak szerint). A szűrés elvégzését követően az alkalmazási kör kezdeti beállításai finomíthatók.

4.2. Életciklusszakaszok

A PEF-vizsgálat során az alapértelmezett életciklusszakaszok legalább a következők:

1. nyersanyagbeszerzés és előzetes feldolgozás (beleértve alkatrészek és összetevők előállítását);

2. gyártás (a fő termék előállítása);

3. forgalmazás (termékek forgalmazása és tárolása);

4. felhasználás;

5. az életciklus vége (beleértve a termékek hasznosítását vagy újrafeldolgozását).

Ha ezen alapértelmezett szakaszok bármelyike esetében más nevet használnak, az alkalmazónak meg kell adnia, hogy az melyik alapértelmezett szakasznak felel meg.

Ha erre szükség van, a PEF-módszer alkalmazója dönthet úgy, hogy az életciklusszakaszokat felosztja vagy továbbiakat alkalmaz. Ennek okát/okait a PEF-jelentésben fel kell tüntetni. Például a „nyersanyagbeszerzés és előzetes feldolgozás” életciklusszakasz felosztható „nyersanyagbeszerzés”, „előzetes feldolgozás” és „nyersanyagok beszállító általi szállítása” szakaszokra.

Közbenső termékek esetén a következő életciklusszakaszokat ki kell zárni:

1. forgalmazás (indokolt kivételek megengedettek);

2. felhasználás;

3. életciklus vége (beleértve a termékek hasznosítását/újrafeldolgozását)

4.2.1. Nyersanyagbeszerzés és előzetes feldolgozás

Ez az életciklusszakasz az erőforrások természetből való kitermelésével kezdődik, és akkor ér véget, amikor a termék összetevői belépnek a terméket előállító létesítménybe (annak kapuján keresztül). Példák az ebben a szakaszban előforduló folyamatokra:

1. erőforrás-bányászat és -kitermelés;

2. a vizsgált termékhez tartozó valamennyi belépő anyag előzetes feldolgozása, beleértve az újrafeldolgozható anyagokat;

3. mezőgazdasági és erdészeti tevékenységek;

4. a kitermelést és az előzetes feldolgozást végző létesítmények közötti, valamint a gyártó létesítményekbe történő szállítás.

A csomagolóanyag-gyártást a „nyersanyagbeszerzés és előzetes feldolgozás” életciklusszakasz részeként kell modellezni.

4.2.2. Gyártás

A gyártási szakasz akkor kezdődik, amikor a termék összetevői belépnek a gyártás helyszínére, és akkor ér véget, amikor a késztermék kilép a gyártó létesítményből. Példák gyártáshoz kapcsolódó tevékenységekre:

1. kémiai feldolgozás;

2. gyártás;

3. félkész termékek szállítása a gyártási folyamatok között;

4. anyagi összetevők összeszerelése.

A gyártás során felhasznált termékek hulladékát bele kell foglalni a gyártási szakasz modellezésébe. Ilyen hulladékok esetén a körforgásos lábnyom számítási képletét (4.4.8. szakasz) kell alkalmazni.

4.2.3. Forgalmazás

A termékeket a felhasználók körében forgalmazzák, és azok az ellátási lánc különböző pontjain tárolhatók. A forgalmazási szakasz magában foglalja a gyárkaputól a raktárba/kiskereskedelembe történő szállítást, a raktárban/kiskereskedelemben történő tárolást, valamint a raktárból/kiskereskedelemből a fogyasztó otthonába történő szállítást.

Példák folyamatokra:

1. a raktárak világításához és fűtéséhez kapcsolódó energiabevitelek;

2. hűtőközegek használata a raktárakban és szállítójárművekben;

3. a járművek üzemanyag-fogyasztása;

4. utak és tehergépjárművek.

A forgalmazás és tárolás során felhasznált termékekből származó hulladékot bele kell foglalni a modellezésbe. Ilyen hulladékok esetén a körforgásos lábnyom számítási képletét (4.4.8. szakasz) kell alkalmazni, és az eredményeket figyelembe kell venni a forgalmazási szakaszban.

A terméktípusonkénti alapértelmezett veszteségrátákat forgalmazás során és a fogyasztónál a II. melléklet F. része tartalmazza, és azokat abban az esetben kell alkalmazni, ha nem állnak rendelkezésre konkrét információk. A tárolás során történő energiafogyasztásra vonatkozó hozzárendelési szabályokat a 4.4.5. szakasz tartalmazza. További információkért lásd a 4.4.3. szakaszt.

4.2.4. Felhasználás

A felhasználási szakasz leírja, hogy a végfelhasználó (pl. a fogyasztó) várhatóan hogyan fogja felhasználni a terméket. Ez a szakasz akkor kezdődik, amikor a végfelhasználó elkezdi használni a terméket, és addig tart, amíg a termék el nem hagyja a felhasználás helyét és be nem lép az életciklus végének szakaszába (pl. újrafeldolgozás vagy végső kezelés).

A felhasználási szakasz magában foglal minden olyan tevékenységet és terméket, amely szükséges a termék megfelelő használatához (azaz annak biztosításához, hogy a termék egész élettartama alatt betöltse eredeti funkcióját). A termék használatából származó hulladék, mint például az élelmiszer-hulladék és a termék elsődleges csomagolása, vagy maga a termék, amikor már nem tölti be a funkcióját, ki van zárva a felhasználási szakaszból, és a termék életciklus végi szakaszának a részét képezi.

Példák erre: csapvíz biztosítása tészta főzése során; karbantartáshoz, javításhoz vagy felújításhoz szükséges anyagok gyártása és forgalmazása, valamint az azokból származó hulladék (pl. a termék javításához szükséges pótalkatrészek, hűtőközegek gyártása és veszteségek miatti hulladékgazdálkodás). A kávékapszulák, a kávékészítés maradékanyagai és az őrölt kávé csomagolása életciklusának a vége az életciklus végi szakaszhoz tartozik.

Egyes esetekben szükség van bizonyos termékekre a vizsgált termék megfelelő használatához, és azokat úgy használják, hogy azok fizikailag integrálódnak: ebben az esetben az ilyen termékek hulladékkezelése a vizsgált termék életciklusának végéhez tartozi