3.1.

1. opció: Nyomatékfüggetlen veszteségek mérése, nyomatékfüggő veszteségek kiszámítása. A sebességváltó bemenő tengelyén a Tl ,in nyomatékveszteség a következőképpen kerül kiszámításra: ▼M3 T l,in (n in ,T in ,gear) = T l,in,min_loss + f T × T in + f loss_corr × T in + T l,in,min_el + f el_corr × T in + f loss tcc × T in ▼B A nyomatékfüggő hidraulikus nyomatékveszteségek tekintetében a korrekciós tényező a következőképpen kerül kiszámításra: A nyomatékfüggő elektromos nyomatékveszteségek tekintetében a korrekciós tényező a következőképpen kerül kiszámításra: A sebességváltó bemenő tengelyénél a sebességváltó elektromos segédberendezésének energiafelvétele által okozott nyomatékveszteség a következőképpen kerül kiszámításra: ▼M3 A 2. pont 16. alpontjában meghatározott csúszó nyomatékátalakító áthidaló tengelykapcsoló vagy a 2. pont 20. alpontjában meghatározott csúszó bemeneti oldali tengelykapcsoló veszteségeinek korrekciós tényezőjét a következőképpen kell kiszámítani: ▼B ahol: Tl,in = bemenő tengellyel összefüggő nyomatékveszteség [Nm] Tl,in,min_loss = nyomatékfüggetlen veszteség minimális hidraulikai veszteség mellett (minimális fő nyomás, hűtő-/kenőanyagáramok stb.), szabadon forgó kimenőtengelyen terhelésmentes vizsgálattal mérve [Nm] Tl,in,max_loss = nyomatékfüggetlen veszteség maximális hidraulikai veszteség mellett (maximális fő nyomás, hűtő-/kenőanyagáramok stb.), szabadon forgó kimenőtengelyen terhelésmentes vizsgálattal mérve [Nm] floss_corr = veszteség korrekciója a bemeneti nyomatéktól függő hidraulikai veszteségszint tekintetében [-] nin = fordulatszám a sebességváltó bemenő tengelyénél (lehetőség szerint a nyomatékátalakító után) [ford./perc] fT = nyomatékveszteségi együttható = 1 – ηT Tin = nyomaték a bemenő tengelynél [Nm] ηT = nyomatékfüggő hatásfok (kiszámítandó); direkt sebességfokozat esetében fT = 0,007 (ηT=0,993) [-] fel_corr = veszteség korrekciója a bemeneti nyomatéktól függő elektromos teljesítményveszteség-szint tekintetében [-] Tl,in, el = további, az elektromos fogyasztóknak tulajdonítható nyomatékveszteség a bemenő tengelyen [Nm] Tl,in,min_el = további, az elektromos fogyasztóknak tulajdonítható nyomatékveszteség a bemenő tengelyen, a minimális teljesítményfelvételnek megfelelően [Nm] Tl,in,max_el = további, az elektromos fogyasztóknak tulajdonítható nyomatékveszteség a bemenő tengelyen, a maximális teljesítményfelvételnek megfelelően [Nm] Pel = a sebességváltó elektromos fogyasztóinak az elektromosenergia-fogyasztása, a sebességváltó-veszteség vizsgálata során mérve [W] Tmax,in = maximálisan megengedett bemeneti nyomaték a sebességváltó bármely előremeneti sebességfokozatában [Nm] ▼M3 floss_tcc = Veszteségkorrekciós tényező csúszó nyomatékátalakítóhoz (vagy bemeneti oldali) tengelykapcsolóhoz ntcc = A 2. pont 16. alpontjában meghatározott csúszó nyomatékátalakító áthidaló tengelykapcsoló vagy a 2. pont 20. alpontjában meghatározott csúszó bemeneti oldali tengelykapcsoló tengely előtti és tengely utáni oldala közötti sebességkülönbség [rpm] (a csúszó tengelykapcsoló után a fordulatszáma az nin fordulatszám a sebességváltó bemenő tengelyénél) ▼B 3.1.1. A sebességváltó-rendszerek nyomatékfüggő veszteségeit az alábbiak szerint kell meghatározni: Többszörösen párhuzamos és névlegesen egyenlő erőáramlások esetén, pl. bolygóműves fogaskerékcsoportban lévő iker előtéttengelyeknél vagy több bolygóműves fogaskeréknél, melyek e pontban egyetlen erőáramlásként kezelhetők. 3.1.1.1. Az általános sebességváltók olyan g közvetett sebességfokozatai esetében, amelyek nem osztott erőáramlással, valamint szokványos, nem bolygóműves fogaskerékcsoportokkal rendelkeznek, a következő lépések végzendők el: 3.1.1.2. Minden egyes fogaskerék-kapcsolódás esetében a nyomatékfüggő hatásfokot ηm-ben kifejezett állandó értékre kell beállítani: külső – külső fogaskerék-kapcsolódás : ηm = 0,986 külső – belső fogaskerék-kapcsolódás : ηm = 0,993 szöghajtómű fogaskerék-kapcsolódás : ηm = 0,97 (A szöghajtómű-veszteségeket másik megoldásként az e melléklet 6. pontjában leírtak szerint külön lehet vizsgálni) 3.1.1.3. Az aktív fogaskerék-kapcsolódásokban ezeknek a nyomatékfüggő hatásfokoknak a szorzatát meg kell szorozni a csapágy nyomatékfüggő hatásfokával: ηb = 99,5 %. 3.1.1.4. A g sebességfokozat esetében a ηTg teljes nyomatékfüggő hatásfok a következőképpen számítandó ki: η Tg = η b * η m,1 * η m,2 * […] * η m,n 3.1.1.5. A g sebességfokozat esetében az fTg nyomatékfüggő veszteségi együttható a következőképpen számítandó ki: fTg = 1 – η Tg 3.1.1.6. A g sebességfokozat esetében a Tl,inTg nyomatékfüggő veszteség a bemenő tengelyen a következőképpen számítandó ki: Tl,inTg = fTg * Tin 3.1.1.7. Alacsony fordulatszám-tartomány mellett az olyan speciális sebességváltó-rendszerek esetében, amelyek egy bolygóműves tartománycsoporttal sorbakapcsolt, előtéttengely típusú fő csoportból állnak (és a nem forgó gyűrűkerék és a bolygóműves közvetítőelem a kimenőtengelyhez kapcsolódik), a bolygóműves tartománycsoport nyomatékfüggő hatásfoka a 3.1.1.8. pontban leírt eljáráson kívül az alábbiak szerint is kiszámítható: ahol: ηm,ring = a gyűrűkerék és a bolygókerék közötti áttétel nyomatékfüggő hatásfoka = 99,3 % [-] ηm,sun = a bolygókerék és a napkerék közötti áttétel nyomatékfüggő hatásfoka = 98,6 % [-] zsun = a tartománycsoporthoz tartozó napkerék fogainak a száma [-] zring = a tartománycsoporthoz tartozó gyűrűkerék fogainak a száma [-] A bolygóműves tartománycsoport az előtéttengely fő csoportján belüli, további fogaskerék-kapcsolódásnak tekintendő, és az ηalacsony fordulatszám melletti nyomatékfüggő hatásfokot figyelembe kell venni a ηTg teljes nyomatékfüggő hatásfok meghatározásakor alacsony fordulatszámú sebességfokozatok esetén, a 3.1.1.4. pont szerinti számításban. 3.1.1.8. Minden más, összetettebb osztott erőáramlásokkal és/vagy bolygóműves fogaskerékcsoportokkal (pl. hagyományos automatikus bolygóműves sebességváltóval) rendelkező sebességváltó-típus esetében az alábbi egyszerűsített módszer alkalmazható a nyomatékfüggő hatásfok meghatározására. A módszer kiterjed a szokványos, nem bolygóműves fogaskerékcsoportokra és/vagy gyűrűkerék-bolygókerék-napkerék típusú bolygóműves fogaskerékcsoportokra. Esetleg a nyomatékfüggő hatásfok kiszámítható a Német Mérnöki Egyesület (VDI) 2157. sz. szabályzata alapján. Mindkét számítás a 3.1.1.2. pontban meghatározott, ugyanazon állandó fogaskerék-kapcsolódási hatásfokértékeket használja. Ez esetben minden egyes g indirekt sebességfokozat tekintetében az alábbi lépéseket kell elvégezni: 3.1.1.9. 1 rad/mp bemeneti fordulatszámot és 1 Nm bemenőnyomatékot feltételezve fordulatszámokat (Ni ) és nyomatékértékeket (Ti ) tartalmazó táblázatot kell összeállítani minden olyan fogaskerék esetében, amely fix forgástengellyel (napkerekekkel, gyűrűkerekekkel és hagyományos fogaskerekekkel), valamint bolygóműves közvetítőelemmel rendelkezik. A fordulatszám- és nyomatékértékek a jobbkéz-szabályt követik a motor pozitív irányú forgása mellett. 3.1.1.10. Minden egyes bolygóműves fogaskerékcsoportnál ki kell számítani a napkerék és a közvetítőelem, valamint a gyűrűkerék és a közvetítőelem közötti viszonylagos fordulatszámokat, az alábbiak szerint: N sun–carrie r = N sun – N carrier N ring–carrier = N ring – N carrier ahol: Nsun = a napkerék fordulatszáma [rad/mp] Nring = a gyűrűkerék fordulatszáma [rad/mp] Ncarrier = a közvetítőelem fordulatszáma [rad/mp] 3.1.1.11. A fogaskerék-kapcsolódásokban a veszteséget okozó erőket a következőképpen kell kiszámítani: Minden egyes, szokványos nem bolygóműves fogaskerékcsoport esetében a P teljesítmény az alábbiak szerint számítható ki: P 1 = N 1 · T 1 P 2 = N 2 · T 2 ahol: P = a fogaskerék-kapcsolódás teljesítménye [W] N = a fogaskerék fordulatszáma [rad/mp] T = a fogaskerék nyomatéka [Nm] Minden egyes bolygóműves fogaskerékcsoport esetében a napkerék P v,sun virtuális teljesítménye és a gyűrűkerék P v,ring virtuális teljesítménye az alábbiak szerint számítható ki: P v,sun = T sun · ( N sun – N carrier ) = T sun · N sun/carrier P v,ring = T ring · ( N ring – N carrier ) = T ring · N ring/carrier ahol: Pv,sun = a napkerék virtuális teljesítménye [W] Pv,ring = a gyűrűkerék virtuális teljesítménye [W] Tsun = a napkerék nyomatéka [Nm] Tcarrier = a közvetítőelem nyomatéka [Nm] Tring = a gyűrűkerék nyomatéka [Nm] A negatív virtuális teljesítményt mutató eredmények azt jelzik, hogy teljesítmény távozik a fogaskerékcsoportból, míg a pozitív virtuális teljesítményt mutató eredmények azt jelzi, hogy teljesítmény érkezik a fogaskerékcsoportba. A fogaskerék-kapcsolódások P adj veszteséggel korrigált teljesítményértékeit a következőképpen kell kiszámítani: Minden egyes, szokványos nem bolygóműves fogaskerékcsoport esetében a negatív teljesítményt meg kell szorozni a megfelelő η m nyomatékfüggő hatásfokkal: P i > 0 ⇒ P i,adj = P i P i < 0 ⇒ P i,adj = P i · η mi ahol: Padj = A fogaskerék-kapcsolódás veszteséggel korrigált teljesítményértékei [W] ηm = Nyomatékfüggő hatásfok (az adott fogaskerék-kapcsolódásnak megfelelően; lásd: 3.1.1.2.) [-] Minden egyes bolygóműves fogaskerékcsoport esetében a negatív virtuális teljesítményt meg kell szorozni a napkerék és a bolygókerék η msun , valamint a gyűrűkerék és a bolygókerék η mring közötti nyomatékfüggő hatásfokokkal: P v,i ≥ 0 ⇒ P i,adj = P v,i P v,i < 0 ⇒ P i,adj = P i · η msun · η mring ahol: ηmsun = a napkerék és a bolygókerék közötti nyomatékfüggő hatásfok [-] ηmring = a gyűrűkerék és a bolygókerék közötti nyomatékfüggő hatásfok [-] 3.1.1.12. Az összes veszteséggel korrigált teljesítményértéket hozzá kell adni a sebességváltó-rendszer Pm,loss nyomatékfüggő fogaskerék-kapcsolódási teljesítményveszteségéhez, amely a bemenőteljesítményre utal: Pm,loss = ΣPi,adj ahol: i = az összes, fix forgástengellyel rendelkező fogaskerék [-] Pm,loss = a sebességváltó-rendszer nyomatékfüggő fogaskerék-kapcsolódási teljesítményvesztesége [W] 3.1.1.13. A csapágyak nyomatékfüggő veszteségi együtthatóját, fT,bear = 1 – ηbear = 1 – 0,995 = 0,005 és a fogaskerék-kapcsolódás nyomatékfüggő veszteségi együtthatóját össze kell adni, aminek az eredménye a sebességváltó-rendszerre vonatkozó fT teljes nyomatékfüggő veszteségi együttható: fT = fT,gearmesh + fT,bear ahol: fT = teljes nyomatékfüggő veszteségi együttható a sebességváltó-rendszerre [-] fT,bear = teljes nyomatékfüggő veszteségi együttható a csapágyakra [-] fT,gearmesh = teljes nyomatékfüggő veszteségi együttható a fogaskerék-kapcsolódásokra [-] Pin = a sebességváltó fix bemenőteljesítménye; Pin = (1 Nm * 1 rad/s) [W] 3.1.1.14. A konkrét sebességfokozat esetében a nyomatékfüggő veszteségek a bemenő tengelyen a következőképpen számítandók ki: Tl,inT = fT * Tin ahol: Tl,inT = a bemenő tengellyel kapcsolatos nyomatékfüggő veszteségi együttható [Nm] Tin = nyomaték a bemenő tengelynél [Nm] 3.1.2. A nyomatéktól független veszteségek mérését az alábbiakban ismertetett eljárással összhangban kell elvégezni. 3.1.2.1. Általános követelmények A mérésekhez alkalmazott sebességváltó álljon összhangban a sorozatgyártású sebességváltók tervrajzi előírásaival, illetve legyen új. Az e melléklet vizsgálati követelményeinek való megfelelés érdekében a sebességváltót érintő módosítások – pl. a mérőérzékelők beépítése vagy külső olajkondicionáló rendszer átvétele – megengedettek. Az e pont szerinti tűréshatárok az érzékelővel kapcsolatos bizonytalanság nélküli mérési értékek. ▼M1 Az egyedi sebességváltónkénti és sebességfokozatonkénti teljes vizsgálati idő nem haladhatja meg a sebességfokozatonkénti tényleges vizsgálati idő 5-szörösét (szükség szerint lehetővé téve a sebességváltó újratesztelését mérési vagy próbapadi hiba esetén). ▼B Ugyanazt az egyedi sebességváltót legfeljebb 10 különböző vizsgálathoz lehet használni, ami pl. lehet a sebességváltó nyomatékveszteségének a tesztelése lassítófékes és lassítófék nélküli változatokra (eltérő hőmérsékleti követelmények mellett) vagy eltérő olajokkal. Ha ugyanazt az egyedi sebességváltót használják eltérő olajokra vonatkozó vizsgálatokra, először a javasolt, gyári betöltésű olajat kell vizsgálni. Nem megengedett valamely konkrét vizsgálat többszöri lefuttatása annak érdekében, hogy a legalacsonyabb eredményeket hozó tesztsorozatot válasszák ki. A jóváhagyó hatóság kérésére a tanúsítványt kérelmező határozza meg és bizonyítja az e mellékletben rögzített követelményeknek való megfelelést. 3.1.2.2. Differenciálmérések A próbapad beállításai (pl. csapágyak, tengelykapcsolók) által a mért nyomatékveszteségekre gyakorolt hatások kiküszöbölése érdekében a zavarónyomatékok meghatározását differenciálmérések teszik lehetővé. ►M3 A méréseket ugyanazokban a fordulatszámbeli pontokon, valamint a próbapadon lévő csapágy azonos ±3 K hőmérséklete(i) mellett kell elvégezni, mint amelyeket a vizsgálathoz használtak. ◄ A nyomatékérzékelő mérési bizonytalansága ne érje el a 0,3 Nm mértéket. 3.1.2.3. Bejáratás A kérelmező kérésére bejáratási eljárást lehet alkalmazni a sebességváltó tekintetében. A bejáratási eljárásra a következő előírások vonatkoznak. 3.1.2.3.1. Az eljárás sebességfokozatonként nem haladhatja meg a 30 órát, és összességében a 100 órát. 3.1.2.3.2. A bemeneti nyomaték alkalmazása a maximális bemeneti nyomaték 100 %-ában korlátozódik. 3.1.2.3.3. A maximális bemeneti fordulatszámot a sebességváltó meghatározott maximális fordulatszáma korlátozza. 3.1.2.3.4. A gyártónak meg kell határoznia a bejáratási eljáráshoz használandó fordulatszám- és nyomatékprofilt. 3.1.2.3.5. A bejáratási eljárást a gyártónak kell dokumentálnia és jelentenie a jóváhagyó hatóságnak a bejáratási időt, a fordulatszámot, a nyomatékot és az olajhőmérsékletet illetően. 3.1.2.3.6. A környezeti hőmérsékletre (3.1.2.5.1.), a mérési pontosságra (3.1.4.), a vizsgálati összeállításra (3.1.8.) és a beépítési szögre (3.1.3.2) vonatkozó követelmények a bejáratási eljárásra nem vonatkoznak. 3.1.2.4. Előkondicionálás 3.1.2.4.1. A megfelelő és stabil hőmérséklet elérése érdekében a bejáratási és vizsgálati eljárás előtt engedélyezett a sebességváltó és a próbapadi berendezések előkondicionálása. ▼M3 3.1.2.4.2. Az előkondicionálást a meg nem hajtott tengelyre gyakorolt nyomaték nélkül kell elvégezni. ▼B 3.1.2.4.3. A maximális bemeneti fordulatszámot a sebességváltó meghatározott maximális fordulatszáma korlátozza. 3.1.2.4.4. Az előkondicionáláshoz a maximális összesített idő nem haladhatja meg az 50 órát az egyes sebességváltók esetében. Mivel a sebességváltó teljes vizsgálata több vizsgálati programra osztható (pl. az eltérő sorozattal vizsgálat egyes sebességfokozatok), az előkondicionálás is több sorozatra osztható. Az egyes előkondicionálási sorozatok nem haladhatják meg a ►M3 100 ◄ percet. 3.1.2.4.5. Az előkondicionálási idő nem számít bele a bejáratási vagy vizsgálati eljárások időtartamába. 3.1.2.5. Vizsgálati körülmények 3.1.2.5.1. Környezeti hőmérséklet A vizsgálat során a környezeti hőmérsékletnek a 25 °C ± 10 K tartományban kell maradnia. A környezeti hőmérséklet mérését a sebességváltótól oldalirányban 1 m-re kell elvégezni. A környezeti hőmérsékletre vonatkozó határérték nem érvényes a bejáratási eljárás esetében. 3.1.2.5.2. Olajhőmérséklet Az olajat kivéve külső melegítés nem megengedett. A mérésre (a stabilizálástól eltekintve) a következő hőmérsékleti határértékek alkalmazandók: Az SMT/AMT/DCT sebességváltók esetében a leeresztőcsavarnál az olajhőmérséklet nem haladhatja meg a 83 °C-t lassítófék nélküli mérés esetén, illetve a 87 °C-t akkor, amikor lassítófék van a sebességváltóra szerelve. Amikor a lassítófék nélküli sebességváltókon a méréseket a lassítófék ettől független méréséivel együtt végzik el, az alacsonyabb hőmérsékleti határérték alkalmazandó a lassítófék hatásmechanizmusa, a gyorsító fogaskerék-kapcsolódás és a tengelykapcsoló kompenzálása érdekében kiereszthető lassítófék mellett. A nyomatékátalakító bolygóműves sebességváltói és a kettőnél több súrlódó tengelykapcsolóval rendelkező sebességváltók esetében a leeresztőcsavarnál az olajhőmérséklet nem haladhatja meg a 93 °C-ot lassítófék nélkül, illetve a 97 °C-ot lassítófékkel. Ha a lassítófék vizsgálatához a fentiekben meghatározott, magasabb hőmérsékleti határértékeket kívánják alkalmazni, a lassítóféket be kell építeni a sebességváltóba, vagy a sebességváltóval együtt beépített hűtő- vagy olajrendszernek kell rendelkezésre állnia. A bejáratás során a szokványos vizsgálatra vonatkozó olajhőmérsékleti előírásokat kell alkalmazni. A 110h csúcsértékeket kivételesen elérő olajhőmérséklet a következő feltételek mellett megengedett: 1. a bejáratási eljárás során, az alkalmazott bejáratási idő legfeljebb 10 %-a mértékéig, 2. a stabilizációs idő alatt. Az olajhőmérsékletet a leeresztőcsavarnál, illetve az olajteknőnél kell mérni. 3.1.2.5.3. Olajminőség A vizsgálathoz az európai piacra ajánlott új, első betöltésű olajat kell használni. Ugyanezzel az olajtöltéssel a bejáratás és a nyomatékmérés is elvégezhető. 3.1.2.5.4. Olajviszkozitás Amennyiben az első betöltésre többféle olaj javasolt, azok akkor tekinthetők egymásnak megfelelőnek, ha az olajok kinematikus viszkozitása egymástól legfeljebb 10 %-kal tér el azonos hőmérséklet mellett (a KV100 értékre meghatározott tűréshatár-tartományon belül). A vizsgálatban használt olajénál alacsonyabb viszkozitású olajak úgy tekintendők, mint amelyek az ezen opción belül elvégzett vizsgálatok esetében kisebb veszteségeket eredményeznek. Bármely további, első betöltésű olajnak vagy a 10 %-os tűréshatár-tartományon belül kell esnie, vagy alacsonyabb viszkozitással kell rendelkeznie, mint az azonos tanúsítvánnyal rendelkező, vizsgálatba bevont olajnak. 3.1.2.5.5. Olajszint és kondicionálás Az olajszintnek teljesítenie kell a sebességváltóra meghatározott, névleges előírásokat. Ha külső olajkondicionáló rendszert használnak, a sebességváltón belüli olajat tartsák a meghatározott, az előírt olajszintnek megfelelő térfogaton. Annak biztosítása érdekében, hogy a külső olajkondicionáló rendszer ne befolyásolja a vizsgálatot, be- és kimenetkor egyetlen vizsgálati pontot mérjenek a felkészítő rendszerrel. A nyomatékveszteség két mérése közötti eltérés (= bemeneti nyomaték) nem érheti el az 5 %-ot. A vizsgálati pont meghatározása a következőképpen történik: 1. sebességfokozat = legmagasabb indirekt sebességfokozat, ▼M3 2. bemeneti fordulatszám = 1 600 fordulat/perc, ▼B 3. hőmérsékleti értékek a 3.1.2.5. pontban meghatározottak szerint. A hidraulikus nyomásszabályozással vagy intelligens kenőrendszerrel rendelkező sebességváltók esetében a nyomatékfüggetlen veszteségek mérését két eltérő beállítás mellett kell elvégezni: először a sebességváltó-rendszer nyomását állítsák legalább a bekapcsolt sebességfokozatra jellemző feltételek minimumértékére, majd másodszor a maximálisan lehetséges folyadéknyomásra (lásd: 3.1.6.3.1). 3.1.3. Felszerelés ▼M3 3.1.3.1. Az elektromos berendezést és a nyomatékérzékelőt a sebességváltó bemeneti oldalára kell felszerelni. A kimenőtengely(ek)nek szabadon kell forognia/forogniuk. Pl. az elsőkerék-meghajtáshoz szolgáló integrált differenciálművel rendelkező erőátviteli rendszer esetében a kimeneti végeknek elforgathatóan kell egymáshoz kapcsolódniuk (pl. egy aktivált differenciálzár vagy bármilyen más mechanikus differenciálzár révén, amelyet csak a méréshez alkalmaznak). ▼B 3.1.3.2. A sebességváltó felszerelését azzal a dőlésszöggel kell elvégezni, amely a járműbe való beszerelés tekintetében is érvényes a típusjóváhagyási ábra ± 1° vagy 0° ± 1° szerint. 3.1.3.3. A belső olajszivattyúnak a sebességváltó részét kell képeznie. 3.1.3.4. Ha valamely olajhűtő opcionális vagy a sebességváltóhoz előírás, az olajhűtő kizárható a vizsgálatból, illetve bármely olajhűtő használható a vizsgálatban. 3.1.3.5. A sebességváltó vizsgálata teljesítményleadó meghajtó mechanizmussal és/vagy teljesítményleadóval vagy anélkül is elvégezhető. A teljesítményleadók és/vagy a teljesítményleadó meghajtó mechanizmus teljesítményveszteségének a megállapításához az e ►M3 IX. melléklet ◄ . függeléke szerinti értékek alkalmazandók. Ezek az értékek azt feltételezik, hogy a sebességváltó vizsgálata teljesítményleadó meghajtó mechanizmus és/vagy teljesítményleadó nélkül történik. 3.1.3.6. A sebességváltó mérése történhet egyetlen beszerelt (egy- vagy kéttárcsás) száraz tengelykapcsolóval vagy anélkül. A vizsgálat során bármilyen más típusú tengelykapcsoló beszerelhető. 3.1.3.7. A zavaróterhelések egyedi hatását minden egyes konkrét próbapadi összeállításra és nyomatékérzékelőre ki kell számítani a 3.1.8. pontnak megfelelően. 3.1.4. Mérőeszközök A kalibrálásra szolgáló laboratóriumi létesítményeknek meg kell felelniük az ►M3 IATF ◄ 16949 szabvány, az ISO 9000 szabványsorozat vagy az ISO/IEC 17025 szabvány követelményeinek. Valamennyi referenciamérésre szolgáló berendezésnek, amelyet a kalibráláshoz és/vagy hitelesítéshez használnak, a nemzeti (nemzetközi) szabványok szerint ellenőrizhetőnek kell lenniük. 3.1.4.1. Nyomaték A nyomatékérzékelő mérési bizonytalansága ne érje el a 0,3 Nm mértéket. A nagyobb mérési bizonytalansággal jellemezhető nyomatékérzékelők használata akkor megengedett, ha a bizonytalanság 0,3 Nm értéket meghaladó része kiszámítható, és hozzáadható a 3.1.8. pontban leírt, mért nyomatékveszteséghez. Mérési bizonytalanság. 3.1.4.2. Fordulatszám A fordulatszám-érzékelők bizonytalansága nem haladhatja meg a ± 1 ford./perc értéket. 3.1.4.3. Hőmérséklet A környezeti hőmérséklet mérésére használt hőérzékelők bizonytalansága nem haladhatja meg a ± 1,5 K-t. Az olaj hőmérsékletének mérésére használt hőérzékelők bizonytalansága nem haladhatja meg a ± 1,5 K-t. 3.1.4.4. Nyomás A nyomásérzékelő bizonytalansága nem haladhatja meg a maximális mért nyomás 1 %-át. 3.1.4.5. Feszültség A voltmérő bizonytalansága nem haladhatja meg a maximális mért feszültség 1 %-át. 3.1.4.6. Áramerősség Az ampermérő bizonytalansága nem haladhatja meg a maximális mért áramerősség 1 %-át. 3.1.5. Mérési jelölések és adatrögzítés Legalább a következő jeleket kell rögzíteni a mérés során: 1. Bemeneti nyomaték [Nm] 2. Bemeneti fordulatszám [ford./perc] 3. Környezeti hőmérséklet [°C] 4. Olajhőmérséklet [°C] Amennyiben a sebességváltó olyan sebességváltó- és/vagy tengelykapcsoló rendszerrel van felszerelve, amelyet hidraulikus nyomás vagy mechanikus meghajtású, intelligens kenőrendszer szabályoz, az alábbiakat szükséges még rögzíteni: 1. Olajnyomás [kPa] Ha a sebességváltó elektromos segédberendezéssel van felszerelve, az alábbiakat szükséges még rögzíteni: 2. A sebességváltó elektromos segédberendezésének feszültsége [V] 3. A sebességváltó elektromos segédberendezésének áramerőssége [A] A próbapad összeállítása által okozott hatások kompenzálására differenciálmérések esetén az alábbiakat szükséges még rögzíteni: 4. Próbapadi csapágy hőmérséklete [°C] A mintavételi és adatrögzítése gyakoriság legyen legalább 100 Hz. A mérési hibák mérséklése érdekében aluláteresztő szűrőt kell alkalmazni. 3.1.6. Vizsgálati eljárás 3.1.6.1. Zéró nyomatékjel kompenzációja: A nyomatékérzékelő(k) zéró nyomatékjelét ki kell mérni. A méréshez az érzékelő(k)et a próbapadra kell szerelni. A próbapad (bemeneti és kimeneti) hajtáslánca legyen terheletlen. A kimért, zérótól való jeltérést kompenzálni szükséges. ▼M3 3.1.6.2. Fordulatszám-tartomány: A nyomatékveszteség mérése az alábbi fordulatszámbeli pontokon (a bemenő tengely fordulatszáma) történik: 600, 900, 1 200 , 1 600 , 2 000 , 2 500 , 3 000 , 4 000 ford./perc, valamint ezen értékek tízszereseit kitevő sebességfokozatonként a maximális fordulatszámig a sebességváltó előírásainak megfelelően, illetve a maximális fordulatszám előtti utolsó fordulatszámbeli pontig. További közbenső fordulatszámbeli pontok mérése megengedett. A fordulatszám felfuttatása (két fordulatszámbeli pont között a váltással eltelt idő) nem haladhatja meg a 20 másodpercet. ▼B 3.1.6.3. Méréssorozat: 3.1.6.3.1. Ha a sebességváltó intelligens kenőrendszerrel és/vagy sebességváltó elektromos segédberendezéssel van felszerelve, a mérést ezeknek a rendszereknek két mérési beállításánál kell elvégezni: Az első méréssorozatot (3.1.6.3.2–3.1.6.3.4.) a hidraulika- és elektromos rendszerek legalacsonyabb teljesítményfelvétele mellett kell végrehajtani, amikor ilyenek működnek a járműben (alacsony veszteségszint). A második méréssorozatot úgy kell elvégezni, hogy a rendszereket a legnagyobb teljesítményfelvételre kell állítani, amikor ilyenek működnek a járműben (magas veszteségszint). 3.1.6.3.2. A méréseket a legalacsonyabbtól kezdve a legmagasabb fordulatszámig kell elvégezni. 3.1.6.3.3. ►M3 Minden egyes fordulatszámbeli pontnál, a 3.1.2.5. pont szerinti hőmérsékleti határértékeken belül legalább 5 másodperc stabilizációs idő szükséges. ◄ A stabilizációs időt a gyártó legfeljebb 60 másodpercig szükség szerint meghosszabbíthatja. A stabilizáció során rögzíteni kell az olaj és a környezet hőmérsékletét. ▼M3 3.1.6.3.4. A stabilizációs idő után a nyomatékveszteségnek állandónak kell lennie a tényleges mért fordulatszámbeli pontnál. Ha állandó, a 3.1.5. pontban felsorolt mérési jeleket legalább 5 másodpercen, de legfeljebb 15 másodpercen keresztül kell rögzíteni. Ha a nyomatékveszteség nem állandó a tényleges mért fordulatszámbeli pontnál, például az aktív vagy passzív vezérlőeszközök által okozott nyomatékveszteségek tervezett időszakos különbsége miatt, a gyártónak a megismételhető és reprezentatív eredmény eléréséhez szükséges vizsgálati időt kell használnia. ▼B 3.1.6.3.5. Minden egyes mérést mérési beállításonként kétszer kell elvégezni. 3.1.7. A mérés hitelesítése ▼M3 3.1.7.1. A számtani középértékeket a nyomaték, a fordulatszám, (adott esetben) a feszültség és az áramerősség minden méréséhez ki kell számítani. A méréseket legalább 5 másodpercig, de legfeljebb 15 másodpercig kell végezni. Ha a nyomatékveszteség nem állandó a tényleges mért fordulatszámbeli pontnál, például az aktív vagy passzív vezérlőeszközök által okozott nyomatékveszteségek tervezett időszakos különbsége miatt, a gyártónak a megismételhető és reprezentatív eredmény eléréséhez szükséges vizsgálati időt kell használnia. ▼B 3.1.7.2. A teljes nyomatékveszteség-sorozatra, minden egyes mért pont esetében az átlagolt fordulatszámbeli eltérés nem érheti el a fordulatszám beállítási értéke szerinti ±5 ford./perc mértéket. 3.1.7.3. A mechanikus nyomatékveszteségeket és (ha releváns) az elektromos áramfelvételt az alábbiak szerint kell minden egyes mérésre kiszámítani: ▼M3 T loss = T 1,in (n in , T in,gear ) ▼B P el = I * U A nyomatékveszteség értékeiből megengedett kivonni a próbapad összeállítása által okozott hatásokat (3.1.2.2.). 3.1.7.4. Átlagolni kell a két összeállításból a mechanikus nyomatékveszteségeket és (ha releváns) az elektromos áramfelvételt (számtani középértékek). 3.1.7.5. Az egyes beállítások esetében a két mérési pont átlagolt nyomatékvesztesége közötti eltérés nem érheti el az átlaghoz képest ± 5 % vagy – ha annak értéke magasabb – ±1 Nm értéket. Ezt követően a két átlagolt teljesítményérték számtani átlagát kell venni. 3.1.7.6. Amennyiben az eltérés nagyobb, a legmagasabb átlagolt nyomatékveszteségi értéket kell venni, vagy a sebességfokozat esetében meg kell ismételni a vizsgálatot. 3.1.7.7. Az egyes beállítások esetében a két mérési pont átlagolt elektromos teljesítményfelvételi (feszültség*áramerősség) értéke közötti eltérés nem érheti el az átlaghoz képest ± 10 %, vagy – ha annak értéke magasabb – ± 5 W értéket. Ezt követően a két átlagolt teljesítményérték számtani átlagát kell venni. 3.1.7.8. Amennyiben az eltérés nagyobb, a legmagasabb átlagolt teljesítményfelvételt adó, átlagolt feszültség- és áramerősség-értékeket kell venni, vagy a sebességfokozat esetében meg kell ismételni a vizsgálatot. 3.1.8. Mérési bizonytalanság A számított teljes bizonytalanságnak UT,loss a 0,3 Nm értéket meghaladó részét hozzá kell adni a Tloss értékhez a jelentett nyomatékveszteség Tloss,rep megállapítása érdekében. Ha UT,loss kisebb, mint 0,3 Nm, akkor Tloss,rep = Tloss . Tloss,rep = Tloss + MAX (0, (UT,loss – 0,3 Nm)) A nyomatékveszteség teljes bizonytalansága (UT,loss ) az alábbi paraméterek alapján számítható ki: 1. hőmérsékleti hatás 2. készenléti terhelések 3. kalibrálási hiba (beleértve az érzékenységi tűrést, a linearitást, a hiszterézist és a megismételhetőséget) A nyomatékveszteség teljes bizonytalansága (UT,loss ) az érzékelők bizonytalanságán alapul, 95 %-os konfidenciaszint mellett. A számítás a négyzetek összegének négyzetgyökeként („Gauss-féle hibaterjedési törvény”) végezhető el. w para = sens para * i para ahol: Tloss = mért nyomatékveszteség (korrekció nélkül) [Nm] Tloss,rep = jelentett nyomatékveszteség (bizonytalansági korrekciót követően) [Nm] UT,loss = a nyomatékveszteség mérésének teljes kiterjesztett bizonytalansága 95 %-os konfidenciaszinten [Nm] UT,in = a bemeneti nyomatékveszteség-mérés bizonytalansága [Nm] uTKC = az aktuális nyomatékjelnek a hőmérséklet hatása miatt jelentkező bizonytalansága [Nm] wtkc = a hőmérséklet hatása az aktuális nyomatékjelre Kref értékenként, az érzékelő gyártója által meghatározva [%] uTK0 = a zéró nyomatékjelnek a hőmérséklet hatása miatt jelentkező bizonytalansága (a névleges nyomatékhoz képest) [Nm] wtk0 = a hőmérséklet hatása a zéró nyomatékjelre (a névleges nyomatékhoz képest) Kref értékenként, az érzékelő gyártója által meghatározva [%] Kref = referenciaként szolgáló hőmérséklet-tartomány az uTKC és uTK0, wtk0, valamint wtkc értékekre, az érzékelő gyártója által meghatározva [K] ΔK = az érzékelő hőmérsékletének az eltérése a kalibrálás és a mérés között [K]. Ha az érzékelő hőmérséklete nem mérhető, a ΔK = 15 K alapértelmezett értéket kell használni. Tc = aktuális / mért nyomatékérték a nyomatékérzékelőnél [Nm] Tn = a nyomatékérzékelő névleges nyomatékértéke [Nm] ucal = a nyomatékérzékelő kalibrálásából származó bizonytalanság [Nm] Wcal = relatív kalibrálási bizonytalanság (a névleges nyomatékhoz képest) [%] kcal = kalibrálás-előrehaladási tényező (ha az érzékelő gyártója megadta, ellenkező esetben = 1) upara = a készenléti terhelésekből származó bizonytalanság [Nm] wpara = senspara * ipara A helytelen beállítás miatt fellépő erők és hajlítónyomatékok relatív hatása senspara = a készenléti terheléseknek az adott nyomatékérzékelőre gyakorolt maximális hatása, az érzékelő gyártója által megadva [%]; ha az érzékelő gyártója nem határozott meg konkrét értéket a készenléti terhelésekre vonatkozóan, az értéket 1,0 %-nak kell tekinteni ipara = a készenléti terheléseknek az adott nyomatékérzékelőre gyakorolt maximális hatása a vizsgálati összeállítástól függően (A/B/C a lentebb meghatározottak szerint). = A) 10 % az érzékelő előtt és után a zavaró erőhatásokat elszigetelő csapágyak és funkcionálisan az érzékelő mellett (előtte vagy utána) felszerelt rugalmas tengelykapcsoló (vagy kardántengely) esetén; továbbá ezek a csapágyak beépíthetők a meghajtó/fékező berendezésbe (pl. elektromos berendezésbe) és/vagy a sebességváltóba mindaddig, amíg az erők a berendezésben és/vagy sebességváltóban el vannak szigetelve az érzékelőtől. Lásd 1. ábra.

1. ábra:

▼M3

Példa vizsgálati összeállításra az 1. opcióhoz

▼B = B) 50 % az érzékelő előtt és után a zavaró erőhatásokat elszigetelő csapágyak esetén, és funkcionálisan az érzékelő mellett felszerelt rugalmas tengelykapcsoló nélkül; továbbá ezek a csapágyak beépíthetők a meghajtó/fékező berendezésbe (pl. elektromos berendezésbe) és/vagy a sebességváltóba mindaddig, amíg az erők a berendezésben és/vagy sebességváltóban el vannak szigetelve az érzékelőtől. Lásd a 2. ábrát.

2. ábra

▼M3

Példa B. vizsgálati összeállításra az 1. opcióhoz

▼B = C) 100 % a többi összeállításra ▼M3 Az elsőkerék-meghajtásra szolgáló integrált differenciálművel rendelkező sebességváltó vizsgálati összeállítása a sebességváltó bemeneti oldalán lévő fékpadból és a sebességváltó kimeneti oldalán (oldalain) lévő, legalább egy fékpadból áll. A nyomatékmérő eszközöket a sebességváltó bemeneti és kimeneti oldalán/oldalain kell elhelyezni. Olyan vizsgálati összeállítások esetében, amelyeknél a kimeneti oldalon csak egy fékpad van, az integrált differenciálművel rendelkező sebességváltó szabadon forgó végének elforgathatóan kell a kimeneti oldalon a másik véghez kapcsolódnia (pl. aktivált differenciálzár vagy bármilyen más mechanikus differenciálzár révén, amelyet csak a méréshez alkalmaznak). A készenléti terheléseknek az adott nyomatékérzékelőre gyakorolt maximális befolyását mutató ipara tényező fokbeosztása megegyezik a fent leírt összeállításokkal (A/B/C). 2A. ábra

Példa „A” vizsgálati összeállításra az 1. opcióhoz integrált differenciálművel rendelkező sebességváltó esetében (pl. elsőkerék-meghajtás működtetéséhez)

2B. ábra

Példa a „B” vizsgálati összeállításra az 1. opcióhoz integrált differenciálművel rendelkező sebességváltó esetében (pl. elsőkerék-meghajtás működtetéséhez)



A gyártó a helyes műszaki megítélés alapján és a jóváhagyó hatósággal egyetértésben módosíthatja az „A” és „B” vizsgálati összeállítást, például gyakorlati vizsgálati összeállítási okokból. Ilyen esetben a vizsgálati jegyzőkönyvben egyértelműen meg kell határozni az eltérés okát és az alternatív összeállítást.

A vizsgálat külön csapágyegység nélkül is elvégezhető a próbapadon a sebességváltó bemeneti/kimeneti oldalán, ha a sebességváltó azon tengelyét, amelyen a nyomatékot mérik, a sebességváltóházban két csapágy támasztja alá, amelyek képesek elnyelni a sebességváltó-készletek által okozott radiális és axiális erőket.

2C. ábra

Példa, amikor a sebességváltóban lévő erőket elszigetelik, illetve nem szigetelik el a bemenettől:

▼B