2003L0049 — HU — 01.05.2004 — 001.001

Ez a dokumentum kizárólag tájékoztató jellegű, az intézmények semmiféle felelősséget nem vállalnak a tartalmáért

Módosította:

▼B

A TANÁCS 2003/49/EK IRÁNYELVE

(2003. június 3.)

a különböző tagállambeli társult vállalkozások közötti kamat- és jogdíjfizetések közös adózási rendszeréről

1. cikk

Alkalmazási kör és eljárás

(1) Egy tagállamban felmerülő kamat- és jogdíjfizetések mentesek az adott államban ilyen kifizetésekre akár forrásnál történő levonással, akár kivetéssel beszedett adók alól, feltéve hogy a kamat vagy jogdíj haszonhúzója egy másik tagállam vállalkozása vagy egy tagállam vállalkozásának egy másik tagállamban levő állandó telephelye.

(2) Egy tagállam vállalkozása, vagy egy másik tagállamban levő állandó telephely által teljesített kifizetést úgy tekintik, hogy azt teljesítették az adott tagállamban (a továbbiakban: forrás szerinti állam).

(3) Egy állandó telephelyet csak akkor tekintik kamat- vagy jogdíj kifizetőjének, amennyiben a letelepedés szerinti tagállamban az állandó telephely számára e kifizetések adóból levonható költséget testesítenek meg.

(4) Egy tagállam vállalkozását csak akkor tekintik a kamat vagy jogdíj haszonhúzójának, ha e kifizetéseket saját hasznára kapja, és nem közvetítőként, azaz valamely más személy ügynökeként, megbízottjaként vagy aláírásra jogosultjaként.

(5) Egy állandó telephelyet kamat vagy jogdíj haszonhúzójaként tekintik:

(6) Ha egy tagállam vállalkozásának állandó telephelyét kamat vagy jogdíjak kifizetőjeként vagy haszonhúzójaként tekintik, akkor a vállalkozás más részét e cikk alkalmazásában nem lehet e kamatnak vagy e jogdíjaknak kifizetőjeként vagy haszonhúzójaként tekinteni.

(7) E cikket csak akkor kell alkalmazni, ha az a vállalkozás, amelyik kamatok vagy jogdíjak kifizetője, vagy az a vállalkozás, amelynek állandó telephelyét kamatok és jogdíjak kifizetőjének tekintik, társult vállalkozása azon vállalkozásnak, amelyik az említett kamatnak vagy jogdíjaknak haszonhúzója, vagy amelynek állandó telephelyét ezek haszonhúzójaként tekintik.

(8) E cikket nem kell alkalmazni, ha a kamatokat vagy jogdíjakat egy tagállam harmadik államban található telephelye fizeti ki, vagy annak fizetik ki, és a vállalkozás üzleti tevékenységét részben vagy egészben a kérdéses állandó telephelyen keresztül végzi.

(9) Ez a cikk nem gátol meg egy tagállamot abban, hogy adójoga alkalmazásakor figyelembe vegye a vállalkozásai, vállalkozásainak állandó telephelyei vagy az adott államban levő állandó telephelyek által kapott kamatot vagy jogdíjakat.

(10) Egy tagállamnak lehetősége van arra, hogy ne alkalmazza ezt az irányelvet egy másik tagállam vállalkozására vagy egy másik tagállam vállalkozásának állandó telephelyére olyan körülmények esetén, ha a 3. cikk b) pontjában meghatározott feltételek legalább kétéves megszakítás nélküli időszakon át nem állnak fenn.

(11) A forrás szerinti állam előírhatja, hogy tanúsítvánnyal igazolják az e cikkben és a 3. cikkben meghatározott követelmények teljesítését a kamat vagy jogdíjak kifizetésekor. Ha az e cikkben meghatározott követelmények teljesítését a kifizetés időpontjában nem igazolják tanúsítvánnyal, akkor a tagállam szabadon forrásadó kivetését írhatja elő.

(12) A forrás szerinti állam az ezen irányelv alóli mentesség feltételeként előírhatja, hogy határozatot adjon ki, amely megadja a mentességet az e cikkben és a 3. cikkben meghatározott követelmények teljesítését igazoló tanúsítvány alapján. A mentességről szóló döntést legfeljebb három hónappal azután hozzák meg, hogy a tanúsítványt és a forrás szerinti állam által esetleg indokoltan kért igazoló adatokat benyújtották, és a döntés a meghozatala után legalább egy évig érvényes.

(13) A (11) és (12) bekezdés alkalmazásában a benyújtandó tanúsítvány, a kifizetésre vonatkozó minden szerződés tekintetében a kibocsátástól számított legalább egy, de legfeljebb három évig érvényes, és a következő információt tartalmazza:

A tagállamok ezenkívül kérhetik a szerződés szerinti kifizetések jogi igazolását (pl. kölcsönszerződés vagy használati szerződés).

(14) Ha a mentesség feltételei tovább nem teljesülnek, az átvevő társaság vagy állandó telephely azonnal tájékoztatja a kifizető vállalkozást vagy állandó telephelyet, és – ha a forrás szerinti állam ezt előírja – az adott állam illetékes hatóságát.

(15) Ha a kifizető vállalkozás vagy állandó telephely levonta az e cikk alapján mentesített forrásadót, kérni lehet e forrásadó visszatérítését. A tagállam megkövetelheti a (13) cikkben megadott információt. A visszatérítés iránti kérelmet az előírt határidőn belül kell benyújtani. Ezen időtartam legalább két év a kamat vagy jogdíjak kifizetésének napjától számítva.

(16) A forrás szerinti állam a kérelem és az általa esetleg indokoltan kért igazoló adatok szabályos kézhezvétele után egy éven belül visszafizeti a forrásadót meghaladóan levont összeget. Ha a levont forrásadót ezen időszak alatt nem térítik vissza, az átvevő társaság vagy állandó telephely az adott év letelte után jogosult kamatot felszámítani a visszafizetett adóra, a forrás szerinti állam hazai joga szerint hasonló esetekben alkalmazott nemzeti kamatlábnak megfelelően.

2. cikk

A kamat és a jogdíjak meghatározása

Ezen irányelv alkalmazásában:

3. cikk

A vállalkozás, társult vállalkozás és állandó telephely meghatározása

Ezen irányelv alkalmazásában:

4. cikk

Kifizetések kizárása kamatként vagy jogdíjakként

(1) A forrás szerinti állam nem köteles biztosítani ezen irányelv előnyeit a következő esetekben:

(2) Ha a kamat vagy jogdíjak kifizetője és haszonhúzója közötti, vagy egyikőjük és valamely más személy közötti különleges kapcsolat miatt a kamat vagy jogdíjak összege meghaladja azt az összeget, amelyben a kifizető és a haszonhúzó ilyen kapcsolat hiányában megállapodott volna, ezen irányelv rendelkezéseit csak ez utóbbi összegre kell alkalmazni.

5. cikk

Csalás és visszaélés

(1) Ezen irányelv nem zárja ki olyan hazai vagy megállapodáson alapuló rendelkezések alkalmazását, amelyek csalás vagy visszaélés megelőzéséhez szükségesek.

(2) Az olyan ügyletek esetén, amelyek legfontosabb indítéka vagy egyik legfontosabb indítéka az adókijátszás, adókikerülés vagy visszaélés, a tagállamok visszavonhatják az ezen irányelvben biztosított előnyöket vagy megtagadhatják ezen irányelv alkalmazását.

6. cikk

▼M2

A Cseh Köztársaságra, Görögországra, Spanyolországra, Lettországra, Litvániára, Lengyelországra, Portugáliára és Szlovákiára vonatkozó átmeneti szabályok

(1) Görögország, Lettország, Lengyelország és Portugália engedélyt kap arra, hogy ne alkalmazza az 1. cikk rendelkezéseit a megtakarításokból származó kamatjövedelem adóztatásáról szóló, 2003. június 3-i 2003/48/EK tanácsi irányelv ( 4 ) 17. cikkének (2) és (3) bekezdésében említett alkalmazási időpontig. A fent említett időpontban kezdődő nyolc éves átmeneti időszak alatt egy másik tagállam társult vállalkozása számára, vagy egy tagállam társult vállalkozásának egy másik tagállamban levő állandó telephelye számára teljesített kamat- vagy jogdíjfizetéseket terhelő adó mértéke nem haladhatja meg a 10 %-ot az első négy évben, illetve az 5 %-ot az utolsó négy évben.

Litvánia engedélyt kap, hogy az 1. cikk rendelkezéseit a 2003/48/EK tanácsi irányelv 17. cikkének (2) és (3) bekezdésében említett alkalmazási időpontig ne alkalmazza. A fent említett időpontban kezdődő hatéves átmeneti időszak alatt egy másik tagállam társult vállalkozása számára, vagy egy tagállam társult vállalkozásának egy másik tagállamban levő állandó telephelye számára teljesített jogdíjfizetéseket terhelő adó mértéke nem haladhatja meg a 10 %-ot. A hatéves átmeneti időszak első négy évében egy másik tagállam társult vállalkozása számára vagy egy másik tagállamban levő állandó telephely számára teljesített kamatfizetéseket terhelő adó mértéke nem haladhatja meg a 10 %-ot; a következő két évben pedig az ilyen kamatfizetéseket terhelő adó mértéke nem haladhatja meg az 5 %-ot.

Spanyolország és a Cseh Köztársaság kizárólag a jogdíjfizetésekre vonatkozóan engedélyt kap, hogy az 1. cikk rendelkezéseit a 2003/48/EK tanácsi irányelv 17. cikkének (2) és (3) bekezdésében említett alkalmazási időpontig ne alkalmazza. A fent említett időpontban kezdődő hatéves átmeneti időszak alatt egy másik tagállam társult vállalkozása számára vagy egy tagállam társult vállalkozásának egy másik tagállamban levő állandó telephelye számára teljesített jogdíjfizetéseket terhelő adó mértéke nem haladhatja meg a 10 %-ot. Szlovákia kizárólag a jogdíjfizetésekre vonatkozóan engedélyt kap, hogy az 1. cikk rendelkezéseit a 2004. május 1-jén kezdődő kétéves átmeneti időszak alatt ne alkalmazza.

Ezen átmeneti szabályoknak azonban az a feltétele, hogy a Cseh Köztársaság, Görögország, Spanyolország, Lettország, Litvánia, Lengyelország, Portugália vagy Szlovákia és más tagállamok között megkötött kétoldalú egyezményekben előírt, az első, második és harmadik albekezdésekben említett adómértékeknél továbbra is alacsonyabb mértékű adót alkalmazzanak. Az e bekezdésben említett átmeneti időszakok vége előtt a Tanács a Bizottság javaslatára egyhangúlag határozatot hozhat az említett átmeneti időszakok lehetséges meghosszabbításáról.

(2) Ha egy tagállam vállalkozása vagy egy tagállam vállalkozásának e tagállamban található állandó telephelye:

akkor az említett jövedelmet kapó vállalkozás vagy állandó telephely jövedelemadójából az első tagállam levonást engedélyez, amelynek összege megegyezik az említett jövedelem után az (1) bekezdés szerint a Cseh Köztársaságban, Görögországban, Spanyolországban, Lettországban, Litvániában, Lengyelországban, Portugáliában vagy Szlovákiában fizetett adóval.

(3) A (2) bekezdésben előírt levonásnak nem kell meghaladnia a következők közül az alacsonyabb mértékűt:

▼B

7. cikk

Végrehajtás

(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb 2004. január 1-jén megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.

Amikor a tagállamok elfogadják ezeket az intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.

(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el, valamint a Bizottság számára megküldenek egy táblázatot ennek az irányelvnek a rendelkezései és az általuk kibocsátott nemzeti rendelkezések közötti megfelelésről.

8. cikk

Felülvizsgálat

2006. december 31-ig a Bizottság jelentést tesz a Tanácsnak ezen irányelv működéséről, különösen azzal a céllal, hogy alkalmazási körét kiterjesszék a 3. cikkben és a mellékletben említetteken kívüli egyéb társaságokra és vállalkozásokra is.

9. cikk

Korlátozó záradék

Ez az irányelv nincs hatással az olyan hazai vagy megállapodáson alapuló rendelkezések alkalmazásra, amelyek túllépnek ennek az irányelvnek a rendelkezésein, és amelyeket kamatok és jogdíjak kettős adóztatásának kiküszöbölésére vagy enyhítésére szánnak.

10. cikk

Hatálybalépés

Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba.

11. cikk

Címzettek

Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.

MELLÉKLET

Az irányelv 3. cikkének a) pontjában szabályozott vállalkozások jegyzéke

g) az ír jog szerint a következőképpen ismert vállalkozások: „public companies limited by shares or by guarantee, private companies limited by shares or by guarantee”, az „Industrial and Provident Societies Acts” szerint bejegyzett intézmények vagy a „Building Societies Acts” szerint bejegyzett intézmények;