1993R2454 — HU — 04.03.2007 — 010.001

Ez a dokumentum kizárólag tájékoztató jellegű, az intézmények semmiféle felelősséget nem vállalnak a tartalmáért

►B A BIZOTTSÁG 2454/93/EGK RENDELETE (1993. július 2.) a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló 2913/92/EGK tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó rendelkezések megállapításáról (HL L 253, 11.10.1993, p.1)

Módosította:





Módosította:

►A1 C 241 21 29.8.1994 ►A2 L 236 33 23.9.2003





Helyesbítette:







NB.: Ez az egységes szerkezetbe foglalt változat az európai elszámolási egységre és/vagy az ECU-re történő hivatkozásokat tartalmaz, amelyek 1999. január 1-jétől az euróra való hivatkozásként értendők – 3308/80/EGK tanácsi rendelet (HL L 345., 1980.12.20., 1. o.) és 1103/97/EK tanácsi rendelet (HL L 162., 1997.6.19., 1. o.).









▼B

A BIZOTTSÁG 2454/93/EGK RENDELETE

(1993. július 2.)

a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló 2913/92/EGK tanácsi rendelet

végrehajtására vonatkozó rendelkezések megállapításáról







AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA, tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre, tekintettel a Közösségi Vámkódex ( 1 ) (a továbbiakban: Vámkódex) létrehozásáról szóló, 1992. október 12-i 2913/92/EGK tanácsi rendeletre és különösen annak 249. cikkére, mivel a Vámkódex egyetlen jogszabályban gyűjtötte össze az összes létező vámjogszabályt; mivel ugyanakkor a Vámkódex e jogszabályokban némi módosítást is végzett, hogy összefüggőbbé, egyszerűbbé tegye azokat, és hogy megszüntessen egyes joghézagokat; mivel így ezen a területen a teljes közösségi joganyagot magában foglalja; mivel azok az okok, amelyek a Vámkódex elfogadásához vezettek, éppúgy vonatkoznak a vámügyi végrehajtási jogszabályokra is; mivel ezért kívánatos egyetlen rendeletbe gyűjteni azokat a vámügyi végrehajtási rendelkezéseket, amelyek jelenleg nagyszámú közösségi rendeletben és irányelvben elszórtan találhatók meg; mivel a Közösségi Vámkódex végrehajtási kódexe hivatott megállapítani a fennálló vámjogi végrehajtási szabályokat; mivel azonban a tapasztalatok fényében szükség van: — bizonyos módosítások végrehajtására az említett szabályoknak a Vámkódex rendelkezéseihez való igazítása érdekében, — egyes, jelenleg csak meghatározott vámeljárásokra vonatkozó rendelkezések hatályának kiterjesztésére annak érdekében, hogy számot lehessen adni a Vámkódex átfogó alkalmazásáról, — egyes szabályok pontosabb megfogalmazására alkalmazásuk fokozott jogbiztonságának elérése érdekében; mivel a végrehajtott változtatások főként a vámtartozásokra vonatkozó rendelkezésekkel kapcsolatosak; mivel helyénvaló 1995. január 1-jéig korlátozni a 791. cikk (2) bekezdésének alkalmazását és az ezen időpontig szerzett tapasztalatok alapján felülvizsgálni e rendelkezést; mivel az ebben a rendeletben szabályozott intézkedések összhangban vannak a Vámkódexbizottság véleményével, ELFOGADTA EZT A RENDELETET:







I. RÉSZ

ÁLTALÁNOS VÉGREHAJTÁSI RENDELKEZÉSEK







I. CÍM

ÁLTALÁNOS RÉSZ







1. FEJEZET

Meghatározások

1. cikk

E rendelet alkalmazásában:

1. Vámkódex: a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló, 1992. október 12-i 2913/92/EGK tanácsi rendelet;

▼M6

2. ATA-igazolvány: az ATA-egyezmény vagy az Isztambuli Egyezmény alapján kiállított nemzetközi vámokmány ideiglenes behozatal céljára;

▼M21

3. bizottság: a Vámkódex 247a. és 248a. cikke által létrehozott Vámkódex Bizottság;

▼B

4. Vám-együttműködési Tanács: a Vám-együttműködési Tanácsot létrehozó, 1950. december 15-én Brüsszelben kelt egyezmény alapján alapított szerve zet;

5. az áru azonosításához szükséges adatok: az áru kereskedelmi azonosításához használatos adatok, amelyek lehetővé teszik, hogy a vámhatóságok egyrészt az áru tarifális besorolását, másrészt mennyiségét meghatározzák;

6. nem kereskedelmi jellegű áru: olyan áru, amelynek a szóban forgó vámeljárás alá vonása eseti jelleggel történik, és amelynek a jellege és a mennyisége azt jelzi, hogy ezt az árut a címzett vagy az árut szállító személy magán-, személyes vagy családi használatára vagy nyilvánvalóan ajándéknak szántak;

7. kereskedelempolitikai intézkedések: a közös kereskedelempolitika részeként az áruk behozatalára és kivitelére vonatkozó közösségi rendelkezések formájában létrehozott nem tarifális intézkedések, úgymint felügyeleti vagy védintézkedések, mennyiségi korlátozások vagy határértékek, valamint behozatali vagy kiviteli tilalmak;

8. vámnómenklatúra: a Vámkódex 20. cikkének (6) bekezdésében említett nómenklatúrák valamelyike;

9. Harmonizált Rendszer: a Harmonizált Áruleíró és Kódrendszer;

▼M21

10. Szerződés: az Európai Közösséget létrehozó szerződés;

▼M6

11. Isztambuli Egyezmény: Az áruk ideiglenes behozataláról 1990. június 26-án, Isztambulban aláírt egyezmény;

▼M29

12. Gazdasági szereplő: olyan személy, aki üzleti tevékenysége kapcsán vámjogszabályok hatálya alá tartozó tevékenységekben vesz részt.

▼M18

1a. cikk

A 291–300. cikk alkalmazásában a Benelux Gazdasági Unió országait egy tagállamnak kell tekinteni.

▼B







2. FEJEZET

Határozatok

2. cikk

Ha egy határozatot kérelmező személy nincs abban a helyzetben, hogy a döntéshez szükséges összes okmányt és információt benyújtsa, akkor a vámhatóságok kötelesek ezen okmányokat és információkat a rendelkezésére bocsátani.

3. cikk

Vissza kell vonni az olyan személy számára kedvező, biztosítékkal kapcsolatos határozatot, aki olyan kötelezettségvállalást írt alá, hogy a vámhatóságok első írásbeli kérelmére kifizeti az esedékes összeget, amennyiben az említett kötelezettségvállalás teljesítésére nem került sor.

4. cikk

A visszavonás nem érinti azt az árut, amelyet a visszavonás hatálybalépése előtt a visszavont engedély alapján már eljárás alá vontak.

Mindazonáltal a vámhatóságok megkövetelhetik, hogy az ilyen áru vámjogi sorsa valamely megengedett módon eldöntésre kerüljön a vámhatóságok által meghatározott időtartamon belül.

▼M1







3. FEJEZET

Adatfeldolgozási eljárások

4a. cikk

(1) Az általuk meghatározott körülmények között és módon és a vámszabályok által előírt alapelvek kellő figyelembevételével a vámhatóságok rendelkezhetnek úgy, hogy az alakiságokat adatfeldolgozási eljárásokkal kell elvégezni.

E rendelkezés alkalmazásában:

— „adatfeldolgozási eljárás”: — a) az EDI szabványú adatcsere a vámhatóságokkal; b) az alakiságok elvégzéséhez szükséges információk bevitele a váminformatikai rendszerekbe;

— „EDI (Electronic Data Interchage)”: a megállapodásban rögzített üzenetszabványok szerint strukturált adatok átvitele egyik számítógépes rendszerről a másikra elektronikus úton;

— „szabványüzenet”: az adatok elektronikus átviteléhez elfogadott, előre meghatározott struktúra.

(2) Az alakiságok adatfeldolgozási eljárással történő elvégzésére megállapított feltételeknek többek között intézkedéseket kell tartalmazniuk az adatforrás ellenőrzésére és az adatok védelmére a jogtalan hozzáféréssel, az adatvesztéssel, az adatváltoztatással vagy az adatok megsemmisülésével szemben.

4b. cikk

Amennyiben az alakiságokat adatfeldolgozási eljárással végzik, a vámhatóságok meghatározzák a kézzel történő aláírás más technikával való helyettesítésének szabályait, amely technika kódok használatán alapulhat.

▼M19

4c. cikk

A lehetséges egyszerűsítések értékelésére tervezett, adatfeldolgozási eljárásokat használó kísérleti programok esetében a vámhatóságok a program végrehajtásához feltétlenül szükséges időtartamra eltekinthetnek a következő információk biztosításának megkövetelésétől:

a) a 178. cikk (1) bekezdésében előírt vámértékbevallás;

b) a 222. cikk (1) bekezdésétől eltérve, az egységes vámokmány egyes olyan rovataihoz kapcsolódó adatok, amelyekre az áruk azonosításához nincs szükség, és amelyek nem a behozatali vagy kiviteli vámok megállapításának alapjául szolgáló tényezők.

Az információt azonban az ellenőrzési műveletek keretében érkező kérésre hozzáférhetővé kell tenni.

Az első albekezdésnek megfelelően alkalmazott eltérés időtartama alatt kiszabandó behozatali vámok összege nem lehet alacsonyabb annál, amit az eltérés nélkül szabtak volna ki.

Az ilyen kísérleti programokban részt venni kívánó tagállamoknak előzetesen be kell nyújtaniuk a Bizottságnak a tervezett kísérleti program összes részletét, beleértve annak tervezett időtartamát is. A tagállamoknak ezenkívül folyamatosan tájékoztatniuk kell a Bizottságot a program tényleges végrehajtásáról és az eredményekről. A Bizottság tájékoztatja az összes többi tagállamot.

▼M29







4.

FEJEZET

Vámhatóságok közötti adatcsere informatikai technológia és számítógépes hálózatok felhasználásával

4d. cikk

(1) A vámhatóságok – az esetleges különleges körülmények és az adott esetben értelemszerűen alkalmazandó, az érintett eljárásra vonatkozó rendelkezések sérelme nélkül – amennyiben valamely vámeljárással vagy gazdasági szereplőkkel kapcsolatos információcseréhez a tagállamok a Bizottsággal együttműködve elektronikus rendszereket alakítottak ki, ezeket a rendszereket használják az érintett vámhivatalok közötti információcseréhez.

(2) Amennyiben az eljárásban érintett vámhivatalok különböző tagállamokban találhatóak, az adatcseréhez használt üzenetek megfelelnek a vámhatóságok által egymással egyetértésben meghatározott szerkezetnek és adatoknak.

4e. cikk

(1) A 4a. cikk (2) bekezdésében említett feltételeken kívül a vámhatóságok megfelelő biztonsági intézkedéseket állapítanak meg és tartanak fenn a különféle rendszerek hatékony, megbízható és biztonságos működtetése érdekében.

(2) Az (1) bekezdésben említett rendszerbiztonsági szint biztosítása érdekében minden adatbevitelt, -módosítást vagy -törlést fel kell jegyezni az adatfeldolgozási művelet céljának és pontos időpontjának, valamint az azt végző személynek a megjelölésével. Eltérő rendelkezés hiányában az eredeti adatokat és bármely így feldolgozott adatot azon év végétől számított legalább három naptári évig kell megőrizni, amelyikre az ilyen adatok vonatkoznak.

(3) A vámhatóságok rendszeresen figyelemmel kísérik a biztonsági intézkedéseket.

(4) Az érintett vámhatóságok értesítik egymást – és adott esetben az érintett gazdasági szereplőt – a biztonsági intézkedések minden gyanítható megszegéséről.







5.

FEJEZET

Kockázatkezelés

4f. cikk

(1) A vámhatóságoknak kockázatkezelést kell végezniük, hogy különbséget tegyenek a vámellenőrzés alá eső vagy vámfelügyelet alá tartozó árukhoz kapcsolódó kockázati szintek között és hogy meghatározzák, hogy az áruk különleges vámellenőrzés alá esnek-e, és ha igen, hol történik ez.

(2) A kockázati szintek meghatározása a kockázattal kapcsolatos esemény előfordulási valószínűségének és az esemény tényleges bekövetkezése esetén fellépő hatásnak a felmérésén alapul. A vámellenőrzésre kerülő szállítmányok vagy vámáru-nyilatkozatok kiválasztásának alapja véletlenszerű elemet is tartalmaz.

4g. cikk

(1) A közösségi szintű kockázatkezelés, amelyre a Vámkódex 13. cikkének (2) bekezdése utal, elektronikus közös kockázatkezelési keretrendszernek megfelelően kerül végrehajtásra, amely a következő elemeket tartalmazza:

a) a kockázatkezelés végrehajtását szolgáló Közösségi Vámügyi Kockázatkezelési Rendszer, a kockázattal összefüggő bármely információnak a tagállamok vámhatóságai és a Bizottság közötti továbbítására a vámellenőrzések hatékonyságának javítása érdekében;

b) közös kiemelt ellenőrzési területek;

c) közös kockázati kritériumok és standardok, a vámellenőrzések meghatározott esetekben történő összehangolt alkalmazása érdekében.

(2) A vámhatóságok a kockázattal kapcsolatos információkat az (1) bekezdés a) pontjában említett rendszert használva a következő körülmények fennállásakor cserélik ki:

a) egy vámhatóság úgy értékeli, hogy a kockázatok jelentősek és vámellenőrzést tesznek szükségessé, és az ellenőrzés eredményei azt mutatják, hogy a Vámkódex 4. cikkének (25) bekezdésében említett esemény bekövetkezett;

b) az ellenőrzés eredményei nem mutatják azt, hogy a Vámkódex 4. cikkének (25) bekezdésében említett esemény bekövetkezett, de az érintett vámhatóság úgy véli, hogy a veszély nagy kockázatot jelent valahol másutt a Közösségben.

4h. cikk

(1) A közös kiemelt ellenőrzési területek az egy bizonyos időszakban fokozott szintű kockázatelemzés vagy vámellenőrzés tárgyát képező konkrét vámjogi sorsokra, árutípusokra, útvonalakra, fuvarozási módokra vagy gazdasági szereplőkre terjednek ki.

(2) A közös kiemelt ellenőrzési területek alkalmazásának a kockázatelemzés közös megközelítési módján, és – az azonos szintű vámellenőrzés biztosítása érdekében – az áruk és gazdasági szereplők ellenőrzésre történő kiválasztásához alkalmazott közös kockázati kritériumokon és standardokon kell alapulnia.

(3) A közös kiemelt ellenőrzési területeken végzett vámellenőrzések nem sérthetik a vámhatóságok által rendszerint elvégzett egyéb ellenőrzéseket.

4i. cikk

(1) A 4g. cikk (1) bekezdésének c) pontjában említett közös kockázati kritériumok és standardok a következő elemeket tartalmazzák:

a) a kockázat(ok) leírása;

b) az áruk vagy gazdasági szereplők vámellenőrzésre történő kiválasztásához alkalmazandó kockázati tényezők vagy mutatók;

c) a vámhatóságok által végrehajtandó vámellenőrzések jellege;

d) a c) pontban hivatkozott vámellenőrzések végrehajtásának időtartama.

Az első albekezdésben említett elemek alkalmazásából eredő információkat a 4g. cikk (1) bekezdésének a) pontjában említett Közösségi Vámügyi Kockázatkezelési Rendszer használatával kell terjeszteni. A vámhatóságoknak saját kockázatkezelési rendszereikben kell alkalmazniuk azokat.

(2) A vámhatóságok tájékoztatják a Bizottságot az (1) bekezdésnek megfelelően elvégzett vámellenőrzések eredményeiről.

4j. cikk

A közös kiemelt ellenőrzési területek megállapítása és a közös kockázati kritériumok és standardok alkalmazása vonatkozásában figyelembe kell venni a következő elemeket:

a) arányosság a kockázattal szemben;

b) az ellenőrzések szükséges alkalmazásának sürgőssége;

c) a kereskedelmi forgalomra, az egyes tagállamokra és az ellenőrzési erőforrásokra gyakorolt valószínű hatás.0

▼M10







II. CÍM

KÖTELEZŐ ÉRVÉNYŰ FELVILÁGOSÍTÁS







1. FEJEZET

Meghatározások

5. cikk

E cím alkalmazásában:

1. kötelező érvényű felvilágosítás: olyan tarifális vagy származási felvilágosítás, amely a Közösség tagállamainak vámigazgatásai számára kötelező érvénnyel bír, amennyiben a 6. és 7. cikkben megállapított feltételek teljesülnek;

2. kérelmező: — tarifális kérdésekben az a személy, aki kötelező érvényű tarifális felvilágosításért folyamodott a vámhatóságokhoz, — származási kérdésekben az a személy, aki kötelező érvényű származási felvilágosításért folyamodott a vámhatóságokhoz, és erre megfelelő indoka van;

3. a felvilágosítás jogosultja: az a személy, akinek a nevére a kötelező érvényű felvilágosítást kiadták.







2. FEJEZET

Eljárás kötelező érvényű felvilágosítás kiadására – A felvilágosítás közlése a kérelmezővel és továbbítása a Bizottsághoz

6. cikk

(1) A kötelező érvényű felvilágosítás iránti kérelmet írásban kell benyújtani annak a tagállamnak, illetve azoknak a tagállamoknak az illetékes vámhatóságaihoz, ahol a felvilágosítást alkalmazni kívánják, vagy annak a tagállamnak az illetékes vámhatóságaihoz, ahol a kérelmező letelepedett.

▼M18

A kötelező érvényű tarifális felvilágosítás iránti kérelem benyújtása az 1B. mellékletben bemutatott mintának megfelelő nyomtatványon történik.

▼M10

(2) A kötelező érvényű tarifális felvilágosításra vonatkozó kérelem kizárólag egyfajta árura vonatkozhat. A kötelező érvényű származási felvilágosításra vonatkozó kérelmek kizárólag egyfajta árura és a származást biztosító körülményeknek csak egy csoportjára vonatkozhatnak.

(3)

A. A kötelező érvényű tarifális felvilágosítás iránti kérelemnek a következő adatokat kell tartalmaznia: a) felvilágosítás jogosultjának neve és címe; b) kérelmező neve és címe, amennyiben az adott személy nem azonos a felvilágosítás jogosultjával; c) azon vámnómenklatúra megnevezése, amelybe az árukat be kívánják sorolni. Ha a kérelmező az árunak a Vámkódex 20. cikke (3) bekezdésének b) pontjában és (6) bekezdése b) pontjában megadott nómenklatúrákba való besorolást kívánja megszerezni, a kötelező érvényű tarifális felvilágosításra vonatkozó kérelemben határozottan fel kell tüntetni a kérdéses nómenklatúrát; d) olyan részletes áruleírás, amely lehetővé teszi az áru azonosítását és vámnómenklatúra szerinti besorolásának meghatározását; e) az áru összetétele és az annak meghatározására alkalmazott valamennyi vizsgálati módszer, ha a besorolás ettől függ; f) mellékletként csatolva minden rendelkezésre álló minta, fénykép, tervrajz, katalógus vagy bármilyen más dokumentum, amely segítheti a vámhatóságot az áruk vámnómenklatúra szerint történő helyes besorolásában; g) a tervezett besorolás; h) nyilatkozat arra vonatkozóan, hogy bármelyik mellékelt dokumentumot lefordítják az érintett tagállam hivatalos nyelvére (illetve egyik hivatalos nyelvére), ha ezt a vámhatóság kéri; i) a bizalmasan kezelni kívánt adatok megjelölése; j) a kérelmező nyilatkozata, hogy tudomása szerint a Közösségen belül kértek-e vagy adtak-e már kötelező érvényű tarifális felvilágosítást azonos vagy hasonló árura; ▼M24 k) annak elfogadása, hogy a szolgáltatott információkat az Európai Közösségek Bizottságának adatbázisában tárolhatják, és hogy a kötelező tarifális felvilágosítás részleteit, beleértve minden fényképet, rajzot, brosúrát stb. – kivéve azonban a kérelmező által bizalmasként megjelölt adatokat – az Interneten keresztül közzétegyék; az adatvédelemre vonatkozó hatályos rendelkezéseket alkalmazni kell. ▼M10

B. A kötelező származási felvilágosításra vonatkozó kérelmeknek a következő adatokat kell tartalmaznia: a) a felvilágosítás jogosultjának neve és címe; b) kérelmező neve és címe, amennyiben az adott személy nem azonos a jogosulttal; c) a Vámkódex 22. és 27. cikke szerint alkalmazandó jogalap; d) az áruk részletes leírása, és vámtarifa szerinti besorolása; e) az áruk összetétele, és az annak meghatározására alkalmazott vizsgálati módszerek, továbbá szükség esetén azok gyártelepi ára; f) a származás megállapítását lehetővé tevő körülmények, a felhasznált anyagok és azok származása, tarifális besorolása, a megfelelő értékek, továbbá mindazon körülmények (a vámtarifaszám változása, az értéknövekmény, a megmunkálás vagy feldolgozás leírása, vagy bármely más különös szabály) leírása, amelyek a kérdéses feltételek kielégítését lehetővé teszik; így különösen a pontos, alkalmazott származási szabály és az árukra előirányzott származás; g) mellékletként csatolva minden rendelkezésre álló minta, fénykép, tervrajz, katalógus vagy bármilyen más dokumentum az áruk összetételéről és anyagaikról, továbbá azok, amelyek segíthetnek a gyártási folyamatoknak és az anyagok feldolgozásának leírásában; h) nyilatkozat arra vonatkozóan, hogy bármelyik mellékelt dokumentumot lefordítják az érintett tagállam hivatalos nyelvére (illetve egyik hivatalos nyelvére), ha ezt a vámhatóság kéri; i) az akár a nyilvánosság, akár a hatóságok tekintetében bizalmasan kezelni kívánt adatok megjelölése; j) a kérelmező nyilatkozata, hogy tudomása szerint a Közösségen belül kértek-e vagy adtak-e már a d), illetve f) pontban megadott azonos vagy hasonló áruk vagy anyagok kapcsán kötelező tarifális, vagy származási felvilágosítást; k) annak elfogadása, hogy a szolgáltatott információkat az Európai Közösségek Bizottságának adatbázisában tárolhatják; a Vámkódex 15. cikkétől eltérve azonban a tagállamokban hatályban lévő, adatvédelemre vonatkozó rendelkezéseket kell alkalmazni.

(4) Ha a kérelem kézhezvétele után a vámhatóságok úgy ítélik meg, hogy az nem tartalmazza a megalapozott vélemény kialakításához szükséges adatokat, felkérik a kérelmezőt a szükséges információk benyújtására. A 7. cikkben megadott három hónapos, illetve 150 napos határidőket attól az időponttól kell számítani, amikortól a vámhatóságoknak rendelkezésére áll az összes adat a döntés meghozatalához; a vámhatóságok értesítik a kérelmezőt arról, hogy a kérelmet megkapták, illetve az időpontról, amelytől az említett határidőt számítják.

(5) A kötelező érvényű felvilágosítás iránti kérelmek átvételére, illetve az ilyen felvilágosítások kiadására a tagállamok által kijelölt vámhatóságok jegyzékét az Európai Közösségek Hivatalos Lapjának„C” sorozatában közzé kell tenni.

7. cikk

(1) A kötelező érvényű felvilágosítást a kérelmezőkkel a lehető leghamarabb közölni kell.

a) Tarifális ügyek: amennyiben a kérelem kézhezvételétől számított három hónapon belül nem nyílik lehetőség a kötelező érvényű tarifális felvilágosítás megadására, a vámhatóságok megkeresik a kérelmezőt, megindokolják a késedelmet, és közlik, hogy várhatóan mikor tudják a felvilágosítást megadni.

b) Származási ügyek: a felvilágosítást a kérelem kézhezvételétől számított 150 napon belül meg kell küldeni.

(2) A kötelező érvényű felvilágosítás az 1. mellékletben (kötelező érvényű tarifális felvilágosítás), illetve az 1a. mellékletben (kötelező érvényű származási felvilágosítás) található mintának megfelelő nyomtatványon kell megadni. A felvilágosításban fel kell tüntetni, hogy mely adatokat kell bizalmasan kezelni. A Vámkódex 243. cikkében említett jogorvoslati lehetőséget is meg kell említeni.

▼M24

8. cikk

(1) A kötelező érvényű tarifális felvilágosítás esetén a tagállamok vámhatóságai haladéktalanul megküldik a Bizottságnak a következőket:

a) a kötelező érvényű tarifális felvilágosítás iránti kérelem egy példányát (1. B. melléklet);

b) a kiadott kötelező érvényű tarifális felvilágosítás egy példányát (1. melléklet 2. példány);

c) a 4. példány adatait (1. melléklet).

A kötelező érvényű származási felvilágosítás esetén a tagállamok haladéktalanul közlik a Bizottsággal a kiadott kötelező származási felvilágosítás releváns adatait.

A közlés elektronikus úton történik.

(2) A tagállam kérelmére a Bizottság az (1) bekezdés alapján hozzá eljuttatott adatokat haladéktalanul megküldi a tagállamnak. A közlés elektronikus úton történik.

(3) A kötelező érvényű tarifális felvilágosítás iránti kérelem elektronikusan megküldött adatait, a kiadott kötelező érvényű tarifális felvilágosítást és az 1. melléklet 4. példányának adatait a Bizottság egy központi adatbázisában kell tárolni. A kötelező érvényű tarifális felvilágosítás adatai, beleértve minden fényképet, rajzot, brosúrát stb. – kivéve a kiadott kötelező érvényű tarifális felvilágosítás 3. és 8. rovatának adatait – közzétehetők az Interneten.

▼M10







3. FEJEZET

A Kötelező érvényű felvilágosítás következetlenségei esetén alkalmazandó rendelkezések

9. cikk

(1) Ha ugyanazokra az árukra vonatkozóan különböző kötelező érvényű felvilágosítások léteznek

— a Bizottság saját kezdeményezésére, vagy egy tagállam képviselőjének kérésére az ügyet megvitatásra a bizottság következő hónapban tartandóvagy az ezt követő ülésének napirendjére tűzi,

— a bizottsági eljárási szabályzattal összhangban, a Bizottság a lehető leghamarabb, de mindenképpen az első francia bekezdésben megadott ülést követően hat hónapon belül intézkedést hoz a tarifális vagy származási szabályok egységes alkalmazásának biztosítása érdekében.

(2) Az (1) bekezdés alkalmazása szempontjából a kötelező érvényű származási felvilágosítás akkor tekintendő különbözőnek, ha olyan árukra ruház eltérő származást, amelyek:

— ugyanazon vámtarifaszám alá tartoznak, és származásukat ugyanazoknak a származási szabályoknak az alapján állapították meg, és

— ugyanolyan gyártási eljárással kerültek előállításra.







4. FEJEZET

A kötelező érvényű felvilágosítás joghatása

10. cikk

(1) A Vámkódex 5. és 64. cikkének sérelme nélkül, a kötelező érvényű felvilágosítást kizárólag a felvilágosítás jogosultja használhatja fel.

(2)

a) Tarifális kérdésekben a vámhatóságok megkövetelhetik a felvilágosítás jogosultjától, hogy a vámalakiságok elvégzésekor közölje a vámhatósággal, hogy, a vámkezeltetni kívánt árura vonatkozóan kötelező érvényű tarifális felvilágosítással rendelkezik.

b) Származási kérdések esetén a kötelező származási felvilágosítás érvényességének ellenőrzéséért felelős hatóságok megkövetelhetik a felvilágosítás jogosultjától, hogy az alakiságok elvégzésekor közölje a vámhatósággal, hogy a vámkezeltetni kívánt árura vonatkozóan kötelező érvényű származási felvilágosítással rendelkezik.

(3) A kötelező érvényű felvilágosítást annak jogosultja bizonyos áruk tekintetében csak akkor használhatja fel, amennyiben megállapították

a) tarifális kérdésekben a vámhatóságok megelégedésére, hogy a szóban forgó áruk minden szempontból megegyeznek azokkal, amelyeket a benyújtott felvilágosításban leírnak;

b) származási ügyekben a (2) bekezdés b) pontjában megadott hatóságok megelégedésére, hogy a kérdéses áruk, és a származást meghatározó körülmények minden szempontból megfelelnek a benyújtott felvilágosításban leírtaknak.

(4) A vámhatóságok (kötelező érvényű tarifális felvilágosítás esetében), illetve a (2) bekezdés b) pontjában megadott hatóságok (kötelező érvényű származási felvilágosítás esetében) kérhetik a felvilágosítás lefordítását az érintett tagállam hivatalos nyelvére, vagy egyik hivatalos nyelvére.

11. cikk

A valamely tagállam vámhatóságai által 1991. január 1-je után kiadott kötelező tarifális felvilágosítások azonos feltételek mellettkötelező érvényűek a többi tagállam illetékes hatóságaira nézve.

12. cikk

(1) A Vámkódex 12. cikke (5) bekezdésében említett valamely jogi aktusok vagy intézkedés elfogadásakor a vámhatóságok megteszik a szükséges lépéseket annak biztosítására, hogy kötelező érvényű felvilágosítást azontúl csak a szóban forgó jogi aktussal, illetve intézkedéssel összhangban lehessen kiadni.

(2)

a) A kötelező érvényű tarifális felvilágosítás esetében, a fenti (1) bekezdés alkalmazásában a figyelembe veendő időpontok a következők: — a Vámkódex 12. cikke (5) bekezdése a) pontjának i. alpontjában említett, vámnómenklatúra változásáról szóló rendeleteknél azok alkalmazhatóságának időpontja, — a Vámkódex 12. cikke (5) bekezdése a) pontjának i. alpontjában megadott, az árucikkek vámnómenklatúra szerinti besorolását meghatározó vagy érintő rendeleteknél azok Európai Közösségek Hivatalos Lapjának„L” sorozatában való közzétételének időpontja, — a Vámkódex 12. cikke (5) bekezdése a) pontjának ii. alpontjában megadott, a kombinált nómenklatúra magyarázatainak módosításairól szóló rendeleteknél azok Európai Közösségek Hivatalos Lapjának„C” sorozatában való közzétételének időpontja, — az Európai Közösségek Bíróságának a Vámkódex 12. cikke (5) bekezdése a) pontjának ii. alpontjában említett ítéleteinél az adott ítélet meghozatalának időpontja, — a Vámkódex 12. cikke (5) bekezdése a) pontjának ii. alpontjában említett besorolásra vonatkozó vélemény, vagy a Harmonizált Rendszer Nómenklatúrájához fűzött magyarázó megjegyzések Vámigazgatások Világszervezete által történő módosításainak elfogadásával kapcsolatos intézkedéseknél a Bizottság általi közzététel időpontja az Európai Közösségek Hivatalos Lapjának„C” sorozatában.

b) A kötelező származási felvilágosítás esetében, a fenti (1) bekezdés alkalmazásában a figyelembe veendő időpont a következő: — a Vámkódex 12. cikke (5) bekezdése b) pontjának i. alpontjában megadott, az áruk származásának meghatározásáról, vagy a 12. cikk (5) bekezdése b) pontjának ii. alpontjában említett szabályokról szóló rendeleteknél azok akalmazhatóságának időpontja, — a Vámkódex 12. cikke (5) bekezdése b) pontjának ii. alpontjában említett, a közösségi szinten elfogadott magyarázó megjegyzések és vélemények módosításairól szóló rendeleteknél azok Európai Közösségek Hivatalos Lapjának„C” sorozatában való közzétételének időpontja, — az Európai Közösségek Bíróságának a Vámkódex 12. cikke (5) bekezdése b) pontjának ii. alpontjában említett ítéleteinél az adott ítélet időpontja, — a Vámkódex 12. cikke (5) bekezdése b) pontjának ii. alpontjában említett, a Kereskedelmi Világszervezet által elfogadott, származásra vonatkozó véleményekkel vagy magyarázó megjegyzésekkel kapcsolatos intézkedéseknél a Bizottság által az Európai Közösségek Hivatalos Lapjának„C” sorozatában megjelölt időpont, — a Vámkódex 12. cikke (5) bekezdése b) pontjának ii. alpontjában említett, a Kereskedelmi Világszervezet származási szabályokról szóló megállapodásának mellékleteivel és a nemzetközi egyezmények értelmében elfogadott származási szabályokkal kapcsolatos intézkedéseknél azok hatálybalépésének időpontja.

(3) Az e cikkben leírt intézkedések és jogszabályok elfogadásának időpontjáról a Bizottság a lehető legrövidebb időn belül értesíti a vámhatóságokat.







5. FEJEZET

A kötelező érvényű felvilágosítás elévülésének esetében érvényes rendelkezések

13. cikk

Ha a Vámkódex 12. cikke (4) bekezdésének második mondata, illetve 12. cikke (5) bekezdésének alapján valamely kötelező érvényű felvilágosítás visszavonásra kerül vagy érvényét veszti, az azt kibocsátó vámhatóságok a lehető legrövidebb időn belül értesítik a Bizottságot.

14. cikk

(1) Ha a Vámkódex 12. cikke (5) bekezdésében megadott okok miatt érvényét vesztő kötelező érvényű felvilágosítás jogosultja továbbra is használni kívánja a felvilágosítást azon cikk (6) bekezdése szerint megadott időszak alatt, erről értesíti a vámhatóságokat gondoskodva a szükséges kísérő okmányokról, amelyek lehetővé teszik annak ellenőrzését, hogy a lényeges feltételek teljesülnek-e.

(2) Kivételes esetekben, amikor a Bizottság a Vámkódex 12. cikke (7) bekezdésének második albekezdésével összhangban olyan intézkedést fogad el, amely eltér az adott cikk (6) bekezdésének rendelkezéseitől, vagy amikor e cikk (1) bekezdésében megadott, a kötelező tarifális felvilágosítás vagy kötelező származási felvilágosítás folyamatos felhasználásának lehetőségéről szóló feltételek nem teljesülnek, a vámhatóságok erről írásban értesítik a felvilágosítás jogosultját.

▼M18 —————

▼B







IV. CÍM

AZ ÁRUK SZÁRMAZÁSA







1. FEJEZET

Nem preferenciális származás







1. szakasz

A származó helyzetet megalapozó megmunkálások vagy feldolgozások

35. cikk

Ez a fejezet a Kombinált Nómenklatúra XI. áruosztályába tartozó textilipari alapanyagokra és textilárukra, valamint egyes, a textilipari alapanyagoktól és textiláruktól eltérő termékekre vonatkozóan határozza meg, hogy milyen megmunkálást vagy feldolgozást kell olyannak tekinteni, hogy az teljesíti a Vámkódex 24. cikkében megállapított kritériumokat, és az érintett termékeket abból az országból származóvá teszi, amelyben ezt a megmunkálást vagy feldolgozást elvégezték.

Az „ország” kifejezés értelemszerűen vagy egy harmadik országot, vagy a Közösséget jelöli.







1. alszakasz

A Kombinált Nómenklatúra XI. áruosztályába tartozó textilipari alapanyagok és textiláruk

36. cikk

A Kombinált Nómenklatúra XI. áruosztályába tartozó textilipari alapanyagok és textiláruk tekintetében a 37. cikkben meghatározottak szerinti teljes megmunkálást vagy feldolgozást kell úgy tekintetni, mint olyan feldolgozást vagy megmunkálást, amely a Vámkódex 24. cikke értelmében a származó helyzetet megalapozza.

37. cikk

Teljes megmunkálásnak vagy feldolgozásnak az olyan megmunkálási vagy feldolgozási eljárást kell tekinteni, amelynek eredményeként az előállított terméket a Kombinált Nómenklatúra olyan vámtarifaszáma alá sorolják be, amely eltér azoktól a vámtarifaszámoktól, amelyek alá az eljárás során felhasznált nem származó anyagokat kell besorolni.

Ezzel szemben a 10. mellékletben felsorolt termékek vonatkozásában csak az abban a mellékletben szereplő táblázat 3. oszlopában, az egyes előállított termékekre előírt meghatározott eljárásokat lehet teljes megmunkálásnak vagy feldolgozásnak tekinteni, akár járnak vámtarifaszám-változással, akár nem.

A 10. mellékletben foglalt szabályok alkalmazásának módszerét a 9. mellékletben található bevezető megjegyzések írják le.

38. cikk

Az előző cikk alkalmazásában a származó helyzet megszerzéséhez minden esetben nem kielégítő megmunkálásnak vagy feldolgozásnak kell tekinteni az alábbiakat, akár bekövetkezett vámtarifaszám-változás, akár nem:

a) a fuvarozás és tárolás során az áru jó állapotban való megőrzését biztosító művelet (szellőztetés, szétterítés, szárítás, sérült részek eltávolítása és más hasonló műveletek);

b) a por eltávolításából, szitálásból vagy rostálásból, válogatásból, osztályozásból, összeállításból (beleértve a készletek összeállítását), mosásból, feldarabolásból álló egyszerű műveletek;

i. a szállítmány csomagolásának, felosztásának és összeállításának megváltoztatása; ii. egyszerű zsákokba, ládákba, dobozokba helyezés, raklapokon vagy táblákon való rögzítés stb. és minden más egyszerű csomagolási művelet; c)

d) jelzések, címkék és más hasonló megkülönböztető jelek elhelyezése a termékeken vagy csomagolásukon;

e) termékek alkatrészeinek egyszerű összeillesztése, hogy azok egy teljes terméket képezzenek;

f) az a)–e) pontokban meghatározott két vagy több művelet kombinációja.







2. alszakasz

A Kombinált Nómenklatúra XI. áruosztályába tartozó textilipari alapanyagoktól és textiláruktól eltérő termékek

39. cikk

A 11. mellékletben felsorolt előállított termékek vonatkozásában az abban a mellékletben szereplő táblázat 3. oszlopában említett megmunkálást, illetve feldolgozást kell olyan eljárásnak vagy műveletnek tekinteni, amely a létrejött terméknek a Vámkódex 24. cikke szerinti származó helyzetet megalapozza.

A 11. mellékletben foglalt szabályok alkalmazásának módszerét a 9. mellékletben található bevezető megjegyzések írják le.







3. alszakasz

Minden termékre vonatkozó közös rendelkezések

40. cikk

Ha a 10. és 11. mellékletekben található felsorolások úgy rendelkeznek, hogy a származó helyzet csak akkor megalapozott, ha a felhasznált, nem származó anyagok értéke nem haladja meg az előállított termék gyártelepi árának adott százalékát, úgy e százalékos arány kiszámításánál az alábbiakat kell figyelembe venni:

— az „érték” a felhasznált nem származó anyagok behozatalakor megállapított vámértéke, vagy ha ez nem ismert, és nem is állapítható meg, akkor az ezekért az anyagokért a feldolgozó országban fizetett első megállapítható ár,

— a „gyártelepi ár” az előállított termék gyártelepi ára, levonva ebből bármely olyan belső adót, amely a termék kivitele esetén visszatérítendő vagy visszatéríthető,

— az „összeszerelési művelet eredményeként nyert érték” az az értéknövekedés, amely magából az összeszerelésből – továbbá bármely befejező és ellenőrző műveletből –, valamint a szóban forgó művelet helyszínéül szolgáló országból származó bármely alkatrész beépítéséből keletkezik, beleértve a hasznot és a műveletek eredményeként ebben az országban felmerült általános költségeket is.







2. szakasz

A pótalkatrészekre vonatkozó végrehajtási rendelkezések

41. cikk

▼M1

(1) Bármely berendezéssel, géppel, készülékkel vagy járművel együtt szállított tartozékot, alkatrészt vagy szerszámot, amely ezek szokásos felszerelését képezi, ugyanolyan származásúnak kell tekinteni, mint a berendezést, gépet, készüléket vagy járműt.

▼B

►M1 (2) ◄ Bármely szabad forgalomba bocsátott vagy előzőleg kivitt berendezéshez, géphez, készülékhez vagy járműhöz történő felhasználásra szánt lényeges pótalkatrész ugyanolyan származásúnak minősül, mint a berendezés, gép, készülék, illetve jármű, feltéve, hogy az ebben a szakaszban foglalt feltételek teljesülnek.

42. cikk

Az előző cikkben említett származás vélelme csak akkor fogadható el:

— ha az szükséges a rendeltetési országba történő behozatalhoz,

— ha az említett lényeges pótalkatrészeknek az adott berendezésbe, gépbe, készülékbe, illetve járműbe a gyártási szakaszban történő beépítése nem akadályozta volna meg, hogy ez a berendezés, gép, készülék, illetve jármű közösségi vagy a gyártó országból való származást nyerjen.

43. cikk

A 41. cikk alkalmazásában:

a) a „berendezés, gép, készülék, illetve jármű” a Kombinált Nómenklatúra XVI., XVII. és XVIII. áruosztályaiba tartozó áru;

b) a „lényeges pótalkatrészek” azok a részek: — amely alkotórészek nélkül az a) pontban említett, előzőleg szabad forgalomba bocsátott vagy kivitt áruk rendeltetésszerű üzemeltetése nem biztosítható, és — amelyek ezekre az árukra jellemzőek, és — amelyeket ezek szokásos karbantartására és a megsérült vagy működésképtelenné vált, ugyanilyen típusú alkatrészeknek a cseréjére szántak.

44. cikk

Amennyiben a tagállamok illetékes hatóságaihoz vagy meghatalmazott szerveihez a lényeges pótalkatrészekre vonatkozó származási bizonyítvány iránti kérelmet nyújtanak be a 41. cikk értelmében, akkor ennek a bizonyítványnak a 6. rovata (tételszám, jelek, számok, csomagok száma és fajtája, árumegnevezés) és a bizonyítvánnyal kapcsolatos kérelem tartalmazza az érintett személy olyan értelmű nyilatkozatát, hogy az abban említett árukat a korábban kivitt berendezés, gép, készülék, illetve jármű szokásos karbantartására szánták, valamint az említett berendezés, gép, készülék, illetve jármű pontos adatait is.

Ha lehetséges, az érintett személy közli annak a származási bizonyítványnak az adatait (kibocsátó hatóság, bizonyítvány száma és kelte) is, amelynek fedezete mellett azt a berendezést, gépet, készüléket, illetve járművet – amelynek karbantartásához az alkatrészeket szánták – kivitték.

45. cikk

Amennyiben a lényeges pótalkatrészeknek a 41. cikk értelmében vett származását ezeknek az alkatrészeknek a Közösségben való szabad forgalomba bocsátása érdekében származási bizonyítvánnyal kell igazolni, akkor ennek a bizonyítványnak tartalmaznia kell a 44. cikkben említett adatokat is.

46. cikk

Az ebben a szakaszban előírt szabályok alkalmazásának biztosítása érdekében a tagállamok illetékes hatóságai további bizonyítékokat is követelhetnek, különösen:

— a szabad forgalomba bocsátott vagy korábban kivitt berendezésre, gépre, készülékre, illetve járműre vonatkozó számla vagy számlamásolat benyújtását,

— azt a szerződést vagy szerződésmásolatot vagy bármely más olyan okmányt, amelyből kitűnik, hogy a szállítást a szokásos karbantartási szolgáltatás részeként végzik.







3. szakasz

A származási bizonyítványokra vonatkozó végrehajtási rendelkezések







1. alszakasz

A származási bizonyítványokra vonatkozó általános rendelkezések

47. cikk

Ha egy termék származását a behozatalkor származási bizonyítvány benyújtásával igazolják, illetve kell igazolni, úgy ezen bizonyítványnak az alábbi feltételeknek kell megfelelnie:

a) megbízható, a kiállító ország által erre kellően felhatalmazott hatóság vagy szerv állítja ki;

b) valamennyi, az érintett áruk azonosságának megállapításához szükséges adatot tartalmazza, különösen: — a csomagok darabszámát, jellegét, a rajtuk lévő jeleket és számokat, — a termékek fajtáját, — a termékek bruttó és nettó tömegét; ezek az adatok azonban más adatokkal helyettesíthetők, így különösen a mennyiség és térfogat megadásával, ha a termékek tömege szállításuk során jelentősen változik, vagy ha a tömeg nem állapítható meg, illetve ha az áruk azonosságának megállapítását rendszerint ezek az egyéb adatok biztosítják, — a feladó nevét;

c) a bizonyítványnak egyértelműen igazolnia kell, hogy a vonatkozó áru egy meghatározott országból származik.

48. cikk

(1) A tagállamok illetékes hatóságai vagy meghatalmazott szervei által kiállított származási bizonyítványnak meg kell felelnie a 47. cikk a) és b) bekezdésében előírt feltételeknek.

(2) A bizonyítványokat és a rájuk vonatkozó kérelmeket a 12. mellékletben szereplő mintáknak megfelelő nyomtatványokon kell kiállítani.

(3) Ezek a származási bizonyítványok azt igazolják, hogy az áruk a Közösségből származnak.

Amennyiben az exportkereskedelem szükségessége úgy kívánja, az adott bizonyítvány azt is igazolhatja, hogy az áruk egy bizonyos tagállamból származnak.

Ha a Vámkódex 24. cikkében foglalt feltételek csak egy sor, különböző tagállamban végrehajtott művelet vagy eljárás eredményeként teljesülnek, az áruknak kizárólag a közösségi származását lehet igazolni.

49. cikk

Származási bizonyítványt az érintett személy írásbeli kérelme alapján állítanak ki.

Ha a körülmények ezt indokolják, különösen, ha a kérelmező rendszeres kiviteli forgalmat bonyolít le, a tagállamok dönthetnek úgy, hogy nem követelnek meg külön kérelmet minden egyes kiviteli eljáráshoz, feltéve, hogy a származásra vonatkozó rendelkezéseket betartják.

Amennyiben a kereskedelem szükségessége úgy kívánja meg, a származási bizonyítványból egy vagy több további másodpéldány is kibocsátható.

Ezeket a másodpéldányokat a 12. mellékletben szereplő mintának megfelelő nyomtatványokon kell kiállítani.

50. cikk

(1) A bizonyítvány 210 x 297 mm méretű. Hosszirányban legfeljebb – 5 mm vagy + 8 mm eltérés megengedett. Az alkalmazott papír fehér, famentes, írás céljára előkészített, a tömege legalább 64 g/m2, illetve légipostapapír alkalmazása esetén 25–30 g/m2. A bizonyítvány nyomtatott guilloche-mintás szépiaháttérrel rendelkezik, amely láthatóvá tesz bárminemű – mechanikai vagy vegyi eszközzel megkísérelt – hamisítást.

(2) A kérelmet az exportáló tagállam hivatalos nyelvén vagy hivatalos nyelveinek valamelyikén vagy mindegyikén kell kinyomtatni. A származási bizonyítvány nyomtatványát a Közösség egy vagy több hivatalos nyelvén vagy – a kereskedelmi gyakorlattól és kívánalmaktól függően – valamely más nyelven kell kinyomtatni.

(3) A tagállamok fenntarthatják maguknak a jogot, hogy a származási bizonyítványok nyomtatványát ők maguk nyomtassák, vagy pedig az általuk felhatalmazott nyomdákban állíttassák elő. Ez utóbbi esetben minden egyes bizonyítványon fel kell tüntetni a nyomtatási engedélyre való hivatkozást. Minden egyes származási bizonyítványon fel kell tüntetni a nyomda nevét és címét vagy az azonosítására szolgáló jelet. A bizonyítványt el kell látni továbbá az azonosítására szolgáló nyomtatott vagy bélyegzett sorszámmal.

51. cikk

A kérelem formanyomtatványát és a származási bizonyítványt azonos módon gépírással vagy nyomtatott nagybetűs kézírással kell kitölteni a Közösség valamelyik hivatalos nyelvén vagy – a kereskedelmi gyakorlattól és kívánalmaktól függően – valamely más nyelven.

52. cikk

A 48. cikkben említett származási bizonyítvány mindegyikét az azonosítást szolgáló sorszámmal kell ellátni. A bizonyítvány iránti kérelmen és magának a bizonyítványnak minden egyes másolatán is szerepelnie kell ugyanennek a számnak.

Ezen túlmenően, a tagállamok illetékes hatóságai vagy meghatalmazott szervei ezen okmányokat kibocsátásuk sorrendjében beszámozhatják.

53. cikk

A tagállamok illetékes hatóságai határozzák meg, hogy milyen esetleges további adatokat kell megadni a kérelemben. Ezen további adatokat minimális szintre kell korlátozni.

Minden egyes tagállam tájékoztatja a Bizottságot azokról a rendelkezésekről, amelyeket a tagállam az előző bekezdés érvényre juttatása során meghoz. A Bizottság ezeket az információkat haladéktalanul közli a többi tagállammal.

54. cikk

A tagállamok származási bizonyítványt kiállító illetékes hatóságai vagy meghatalmazott szervei a kérelmeket legalább két évig megőrzik.

A kérelmeket másolati formában is meg lehet őrizni, feltéve, hogy ezek az érintett tagállam jogszabályai alapján ugyanolyan bizonyító erővel rendelkeznek.







2. alszakasz

A különleges behozatali szabályok alá tartozó egyes mezőgazdasági termékek származási bizonyítványára vonatkozó különös rendelkezések

55. cikk

Az 56–65. cikk rendelkezik a harmadik országból származó olyan mezőgazdasági termékekre vonatkozó származási bizonyítványok használatának feltételeiről, amelyek különleges nem preferenciális behozatali rendelkezések hatálya alá tartoznak, amennyiben ezek a rendelkezések az alábbiakra hivatkoznak.







a)

Származási bizonyítványok

56. cikk

(1) Azokra a harmadik országból származó mezőgazdasági termékekre, amelyekre vonatkozóan különleges nem preferenciális behozatali rendelkezéseket állapítottak meg, a 13. mellékletben megtalálható mintának megfelelő származási bizonyítványt kell kiállítani.

(2) Ezeket a bizonyítványokat az érintett harmadik országok illetékes kormányzati hatóságai (a továbbiakban: kibocsátó hatóságok) bocsátják ki, amennyiben a termékeket, amelyekre a bizonyítványok vonatkoznak, a Közösségben hatályban lévő szabályok értelmében ezekből az országokból származónak lehet tekinteni.

(3) A bizonyítványok az 55. cikkben említett különleges behozatali rendelkezéseket szabályozó közösségi jogszabályokban előírt minden szükséges adatot is igazolnak.

(4) Az 55. cikkben említett különleges behozatali rendelkezésekre vonatkozó különös rendelkezések sérelme nélkül, a származási bizonyítványok érvényességi ideje a kibocsátó hatóság által történt kiadástól számított tíz hónap.

57. cikk

(1) Az ezen alszakasz rendelkezései szerint kiállított származási bizonyítvány csak egyetlen lapból áll, amelyet az okmány címe mellett szereplő „eredeti” szó azonosít.

Ha további példányokra van szükség, azokon az okmány címe mellett a „másolat” megjelölést kell feltüntetni.

(2) A Közösség illetékes hatóságai a származási bizonyítványnak csak az eredeti példányát fogadják el érvényesnek.

58. cikk

(1) A származási bizonyítvány 210 x 297 mm méretű. Hosszirányban legfeljebb + 8 mm vagy – 5 mm eltérés megengedett. Az alkalmazott papír fehér, famentes, írás céljára előkészített, a tömege legalább 40 g/m2. A bizonyítvány színoldala sárga, nyomtatott guilloche-mintás háttérrel rendelkezik, amely láthatóvá tesz bárminemű – mechanikai vagy vegyi eszközzel megkísérelt – hamisítást.

(2) A bizonyítványokat a Közösség egyik hivatalos nyelvén kell kinyomtatni és kitölteni.

59. cikk

(1) A bizonyítványt gépírással vagy valamely gépi adatfeldolgozó rendszer segítségével vagy hasonló eljárással kell kitölteni.

(2) A bejegyzések nem törölhetők ki, és nem írhatók át. Minden módosítást a téves beírás áthúzásával és szükség esetén a helyes adatok beírásával kell elvégezni. Az ilyen módosítást a kiállító személy kézjegyével kell ellátni, és a kibocsátó hatóságnak záradékolnia kell.

60. cikk

(1) Az 56–59. cikknek megfelelően kiállított származási bizonyítvány 5. rovata tartalmaz minden pótlólagos, az 56. cikk (3) bekezdésében említett adatot, amely szükséges lehet azon különleges behozatali rendelkezések végrehajtásához, amelyekhez kapcsolódnak.

(2) Az 5., 6. és 7. rovat fel nem használt részeit úgy kell áthúzni, hogy később oda semmit ne lehessen bejegyezni.

61. cikk

Minden származási bizonyítványt el kell látni az azonosítására szolgáló nyomtatott vagy nem nyomtatott sorszámmal, valamint minden bizonyítványon szerepelnie kell a kibocsátó hatóság bélyegzőlenyomatának és az arra felhatalmazott személy vagy személyek aláírásának.

A bizonyítványt a vonatkozó termék kivitelekor kell kibocsátani, és a kibocsátó hatóságnak egy példányt minden kibocsátott bizonyítványból meg kell őriznie.

62. cikk

Kivételes esetben a fent említett származási bizonyítványt a vonatkozó termékek kivitele után is ki lehet bocsátani, ha azt tévedés, nem szándékos mulasztás vagy különleges körülmények miatt a kivitel alkalmával nem bocsátották ki.

A kibocsátó hatóság mindaddig nem állíthatja ki utólag az 56–61. cikkben meghatározott származási bizonyítványt, amíg nem ellenőrizte, hogy az exportőr kérelmében szereplő adatok megegyeznek a vonatkozó kiviteli adatokkal.

Az utólag kiállított bizonyítványokon a következő bejegyzések egyikének kell szerepelnie a „Megjegyzések” rovatban:

— expedido a posteriori,

— udstedt efterfølgende,

— Nachträglich ausgestellt,

— Εκδοθέν εκ των υστέρων,

— Issued retrospectively,

— Délivré a posteriori,

— rilasciato a posteriori,

— afgegeven a posteriori,

— emitido a posteriori;

▼A1

— annettu jälkikäteen/utfärdat i efterhand,

— utfärdat i efterhand,

▼A2

— Vystaveno dodatečně,

— Välja antud tagasiulatuvalt,

— Izsniegts retrospektīvi,

— Retrospektyvusis išdavimas,

— Kiadva visszamenőleges hatállyal,

— Maħruġretrospettivament,

— Wystawione retrospektywnie,

— Izdano naknadno,

▼M26

— Vyhotovené dodatočne,

▼M30

— издаден впоследствие,

— eliberat ulterior.

▼B







b)

Igazgatási együttműködés

63. cikk

(1) Ahol az egyes mezőgazdasági termékekhez kapcsolódó különleges behozatali rendelkezések az 56–62. cikkben foglalt származási bizonyítvány használatát írják elő, az ilyen rendelkezések alkalmazásának jogosultsága igazgatási együttműködési eljárás létrehozásának függvénye, amennyiben a vonatkozó rendelkezések másképpen nem szólnak.

Ehhez az érintett harmadik országoknak a következőket kell eljuttatniuk az Európai Közösségek Bizottságához:

— a származási bizonyítványokat kibocsátó hatóságok nevét és címét az általuk használt bélyegzők mintáival együtt,

— azoknak a kormányzati hatóságoknak a nevét és címét, amelyekhez az alábbi 64. cikkben előírt, a származási bizonyítvány utólagos megerősítésére vonatkozó megkeresést kell küldeni.

A Bizottság minden fent említett információt továbbít a tagállamok illetékes hatóságaihoz.

(2) Amennyiben a szóban forgó harmadik ország elmulasztja az (1) bekezdésben meghatározott információkat a Bizottságnak elküldeni, a Közösség illetékes hatóságai megtagadják a különleges behozatali rendelkezésekből eredő jogok érvényesítését.

64. cikk

(1) Az 56–62. cikkben említett származási bizonyítvány utólagos ellenőrzését szúrópróbaszerűen, valamint akkor kell elvégezni, ha alapos kétség merült fel az okmányok valódiságát vagy az általuk tartalmazott információ helyességét illetően.

A származással kapcsolatos ügyekben a ellenőrzést a vámhatóság kezdeményezésére kell végrehajtani.

Mezőgazdasági szabályok alkalmazása esetén a ellenőrzést más illetékes hatóságok is elvégezhetik.

(2) Az (1) bekezdés rendelkezéseinek alkalmazása céljából a Közösség illetékes hatóságai a származási bizonyítványt vagy annak egy másolatát visszaküldik az exportáló ország által kijelölt kormányzati hatóságnak, szükség szerint megadva azokat a formai és tartalmi okokat, amelyek az ellenőrzést szükségessé teszik. Ha számla is benyújtásra került, akkor annak eredeti vagy egy másolati példányát csatolni kell a visszaküldött bizonyítványhoz. A hatóságok minden olyan rendelkezésre álló információt elküldenek, amely arra utal, hogy a bizonyítványokon megadott adatok helytelenek, vagy a bizonyítvány nem hiteles.

Amennyiben a Közösség vámhatóságai úgy határoznak, hogy a vonatkozó különleges behozatali rendelkezések alkalmazását az ellenőrzés eredményének megérkezéséig felfüggesztik, az áruk kiadását csak az általuk szükségesnek ítélt óvintézkedések mellett engedélyezik.

65. cikk

(1) A Közösségen belüli illetékes hatóságot haladéktalanul tájékoztatni kell az utólagos ellenőrzés eredményéről.

A fent említett eredményeknek egyértelműen jelezniük kell, hogy a fenti 64. cikkben meghatározott feltételekkel elküldött származási bizonyítványok a ténylegesen kivitt árura vonatkoznak-e, és hogy az utóbbira alkalmazhatók-e a vonatkozó különleges behozatali rendelkezések.

(2) Ha az ellenőrzésre vonatkozó megkeresés keltétől számított legfeljebb 6 hónapon belül nem érkezik válasz, a Közösségen belüli illetékes hatóság véglegesen megtagadja a különleges behozatali rendelkezések alkalmazását.

▼M18







2. FEJEZET

Preferenciális származás

66. cikk

E fejezet alkalmazásában:

a) előállítás mindenfajta megmunkálás vagy feldolgozás, ideértve az összeszerelést és a különleges műveleteket;

b) „anyag” a termék előállításában felhasznált bármilyen összetevő, alapanyag, alkotóelem vagy alkatrész stb.;

c) a „termék” az előállított áru, akkor is, ha egy másik előállítási műveletben való későbbi felhasználásra szánják;

d) az „áru” mind az anyagok, mind a termékek;

e) a „vámérték” az Általános Vám- és Kereskedelmi Egyezmény VII. cikke végrehajtásáról szóló 1994-es megállapodás (WTO-megállapodás a vámérték megállapításáról) szerint megállapított érték;

f) a 15. melléklet listájában szereplő „gyártelepi ár” a termékért azon gyártónak fizetett ár, akinek a vállalkozásában az utolsó megmunkálást vagy feldolgozást elvégezték, feltéve hogy az ár tartalmazza az összes felhasznált anyag értékét, amelyből levonva bármely olyan belső adót, amely az előállított termék kivitele esetén visszatérítendő vagy visszatéríthető;

g) a 15. melléklet jegyzékében szereplő „anyag értéke” a felhasznált nem származó anyagok behozatalkor érvényes vámértéke, vagy ha ez nem ismert, illetve nem állapítható meg, az anyagért a Közösségben, a 67. cikk (1) bekezdése szerinti kedvezményezett országban vagy a 98. cikk (1) bekezdése szerinti kedvezményezett köztársaságban fizetett első megállapítható ár. Ha a felhasznált származó anyagok értékét szükséges megállapítani, ez az albekezdés értelemszerűen alkalmazandó;

h) „árucsoport” és „vámtarifaszám” a Harmonizált Rendszer szerinti nómenklatúrában használt árucsoport és vámtarifaszám (négy számjegyű kódok);

i) a „besorolt” valamely termék vagy anyag adott vámtarifaszám alá történő besorolására vonatkozik;

j) „szállítmány” a termékek azon csoportja, amelyeket egy exportőrtől egy címzettnek egyidejűleg szállítanak, vagy amelynek az exportőrtől a címzettnek történő szállítása egyetlen fuvarokmánnyal, vagy ilyen okmány hiányában egyetlen számlával történik.







1. szakasz

Általános Preferenciális Rendszer







1. alszakasz

A származó termék fogalmának meghatározása

67. cikk

(1) A Közösség által a fejlődő országokból (a továbbiakban: kedvezményezett országok) származó termékekre nyújtott általános preferenciális tarifális elbánásra vonatkozó rendelkezések alkalmazásában az alábbi termékeket kell a kedvezményezett országból származónak tekinteni:

a) a 68. cikk értelmében teljes egészében az adott országban létrejött vagy előállított termékek;

b) az adott országban létrejött vagy előállított termékek, amelyek előállítása során az a) pontban említettektől eltérő termékeket is felhasználtak, feltéve hogy az említett termékek a 69. cikk értelmében kielégítő megmunkáláson vagy feldolgozáson mentek keresztül.

(2) E szakasz alkalmazásában a (3) bekezdés értelmében a Közösségből származó olyan termékeket, amelyek egy kedvezményezett országban a 70. cikkben leírtakon túlmenő megmunkáláson vagy feldolgozáson esnek át, az adott kedvezményezett országból származónak kell tekinteni.

(3) Az (1) bekezdést értelemszerűen alkalmazni kell a Közösségben előállított termékek származásának megállapítására.

(4) Amennyiben Norvégia és Svájc általános preferenciális elbánást biztosít az (1) bekezdésben említett kedvezményezett országból származó termékekre, és alkalmazza a származás fogalmának e szakaszban megállapítottak szerinti definícióját, a Közösségből, Norvégiából és Svájcból származó olyan termékeket, amelyek egy kedvezményezett országban a 70. cikkben leírtakon túlmenő megmunkáláson vagy feldolgozáson estek át, az adott kedvezményezett országból származónak kell tekinteni.

Az első albekezdés rendelkezései (a szóban forgó preferenciális tarifális elbánás tekintetében a származásra vonatkozó szabályok értelmében) kizárólag a Közösségből, Norvégiából és Svájcból származó, közvetlenül a kedvezményezett országba kivitt termékekre alkalmazandók.

Az első albekezdés rendelkezései nem alkalmazhatók a Harmonizált Rendszer 1–24. árucsoportjába tartozó termékekre.

A Bizottság az Európai Közösségek Hivatalos Lapjának C sorozatában közzéteszi azt a napot, amelytől kezdődően az első és második albekezdésben meghatározott rendelkezések alkalmazandók.

(5) A (4) bekezdés rendelkezései azzal a feltétellel alkalmazandók, hogy Norvégia és Svájc a kölcsönösségi alapon ugyanolyan elbánást biztosítanak a Közösség termékeinek.

68. cikk

(1) Az alábbiakat kell teljes egészében valamely kedvezményezett országban vagy a Közösségben létrejött vagy előállított árunak tekinteni:

a) az adott államban a föld mélyéből vagy a területéhez tartozó tengerfenékről kitermelt ásványi termékek;

b) az ott betakarított növényi termények;

c) az ott született és nevelt élő állatok;

d) az ott nevelt élő állatokból nyert termékek;

e) az ott folytatott vadászatból vagy halászatból nyert termékek;

f) az adott ország vagy a Közösség hajóival, azok felségvizein kívül a tengerből kinyert tengeri halászati termékek, illetve más, tengerből származó termékek;

g) a kizárólag az f) pontban említett termékekből a kedvezményezett ország vagy a Közösség feldolgozóhajói fedélzetén előállított termékek;

h) a kizárólag nyersanyagok visszanyerésére alkalmas, ott összegyűjtött használt cikkek;

i) az ott folytatott gyártási műveletekből származó hulladék és maradék;

j) a felségvizeken kívül fekvő tengerfenékből vagy altalajból kinyert termékek, feltéve hogy a kedvezményezett országnak vagy a Közösségnek kizárólagos joga van azok kiaknázására;

k) az ott kizárólag az a)–j) pontban meghatározott termékekből előállított termékek.

(2) Az (1) bekezdés f) és g) pontjában szereplő „a kedvezményezett ország vagy a Közösség hajói” és „a kedvezményezett ország vagy a Közösség feldolgozóhajói” kifejezések csak olyan hajókra és feldolgozóhajókra vonatkoznak,

— amelyeket a kedvezményezett országban vagy egy EK-tagállamban lajstromoztak, illetve vettek nyilvántartásba,

— amelyek a kedvezményezett ország vagy a tagállam lobogója alatt hajóznak,

— amelyek legalább 50 %-ban a kedvezményezett ország, illetve a tagállam állampolgárainak tulajdonában vannak, vagy olyan társaság tulajdonát képezik, amelynek székhelye az adott országban, illetve valamely tagállamban található, amelynek vezetője vagy vezetői, igazgatótanácsának vagy felügyelő bizottságának elnöke és e testületek tagjainak többsége a kedvezményezett ország, illetve a tagállam állampolgára, továbbá – társaságok esetében – alaptőkéjének legalább a fele az adott országnak vagy tagállamnak, illetve az adott ország vagy tagállam állampolgárainak vagy közjogi szerveinek a rendelkezési joga alá tartozik,

— amelyek kapitánya és tisztjei a kedvezményezett ország vagy a tagállam állampolgárai, és

— amelynek legénysége legalább 75 %-ban a kedvezményezett ország vagy a tagállam állampolgáraiból áll.

(3) A „kedvezményezett ország” és a „Közösség” kifejezések az adott országhoz vagy tagállamhoz tartozó felségvizeket is magukban foglalják.

(4) A tengerjáró hajók – ideértve a kifogott halak feldolgozását végző feldolgozóhajókat is – az adott kedvezményezett ország vagy a Közösség területének részét képezik, feltéve hogy a (2) bekezdésben előírt feltételeknek megfelelnek.

69. cikk

A 67. cikk alkalmazásában azok a termékek, amelyek előállítása nem teljes mértékben egy kedvezményezett országban vagy a Közösségben jöttek létre vagy kerültek előállításra, akkor tekintendők kielégítően megmunkáltnak vagy feldolgozottnak, ha a 15. mellékletben szereplő felsorolásban megállapított feltételek teljesülnek.

Ezek a feltételek az e szakaszban megemlített összes termék esetében meghatározzák azt a feldolgozást vagy megmunkálást, amelyet az előállításkor használt nem származó anyagokon végre kell hajtani; a feltételek csak az ilyen anyagokra vonatkoznak.

Ha egy olyan terméket, amely megszerezte a származó helyzetet azáltal, hogy eleget tett a listában megállapított feltételeknek, egy másik termék előállításában használnak fel, nem vonatkoznak rá az azt tartalmazó termékre vonatkozó feltételek, és nem veendők figyelembe azok a nem származó anyagok, amelyeket az előállítása során esetleg felhasználtak.

70. cikk

▼M22

(1) A (2) bekezdés sérelme nélkül, a származó helyzet megszerzéséhez nem elegendő megmunkálásnak vagy feldolgozásnak kell tekinteni a következő műveleteket, függetlenül attól, hogy a 69. cikkben foglalt követelmények teljesülnek-e:

a) a szállítás és a tárolás során a termékek jó állapotának megőrzését biztosító műveletek;

b) a csomagok megosztása vagy összeállítása;

c) a mosás, tisztítás; a por, oxidáció, olaj, festék vagy más külső réteg eltávolítása;

d) a textilanyagok vasalása vagy mángorlása;

e) az egyszerű festési vagy fényezési műveletek;

f) a gabonafélék és rizs hántolása, részleges vagy teljes őrlése; fényezése vagy glazúrozása;

g) a cukor színezésére vagy formázott cukor előállítására irányuló műveletek; cukor részleges vagy teljes őrlése;

h) a gyümölcsök, dió- és zöldségfélék héjtalanítása, magozása és hámozása;

i) az élezés, egyszerű köszörülés vagy egyszerű vágás;

j) a szitálás, rostálás, válogatás, osztályozás, méret szerinti osztályozás, összepárosítás (beleértve az árucikk-készletek összeállítását is);

k) az egyszerű palackba, üvegbe, konzervdobozba, flakonba, zsákba, ládába, dobozba való helyezés, kartonra vagy táblára való rögzítés, és minden egyéb egyszerű csomagolási művelet;

l) a jelzések, címkék, logók és más hasonló megkülönböztető jelek elhelyezése a termékeken vagy csomagolásukon, vagy azokra való rányomtatása;

m) különböző vagy azonos fajtájú termékek egyszerű keverése, amennyiben a keverék egy vagy több összetevője nem elégíti ki az e szakaszban megállapított azon feltételeket, amelyek alapján azokat egy kedvezményezett országból vagy a Közösségből származónak lehet tekinteni;

n) árucikkek alkatrészeinek egyszerű összeszerelése, hogy azok egy teljes árucikket képezzenek, vagy a termékek részekre való szétszerelése;

o) az a)–n) pontban meghatározott legalább két művelet kombinációja;

p) az állatok levágása.

▼M18

(2) A kedvezményezett országban vagy a Közösségben egy adott termékkel kapcsolatban végrehajtott összes művelet figyelembevételével történik annak meghatározása, hogy a terméken végrehajtott megmunkálás vagy feldolgozás nem kielégítőnek tekintendő-e az (1) bekezdés értelmében.

70a. cikk

(1) E szakasz rendelkezéseinek alkalmazásában a minősítési egység az az adott termék, amelyet a Harmonizált Rendszer nómenklatúrája szerint történő besorolásánál alapegységnek kell tekinteni.

Ebből tehát az következik, hogy:

a) amikor egy terméket a Harmonizált Rendszer alapján egyetlen vámtarifaszám alá besorolt áruk csoportja vagy halmaza alkot, akkor az egész együtt képezi a minősítés egységét;

b) amikor egy szállítmány a Harmonizált Rendszer azonos vámtarifaszáma alá sorolt több azonos termékből áll, e szakasz rendelkezéseinek alkalmazásakor minden egyes terméket egyedileg kell figyelembe venni.

(2) Amennyiben a Harmonizált Rendszer 5. általános szabálya szerint besorolási szempontból a csomagolás a termék részét képezi, akkor a származás meghatározásakor a termékkel megegyező megítélés alá esik.

71. cikk

(1) A 69. cikk rendelkezéseitől eltérve a nem származó anyagok is felhasználhatók egy adott termék előállítása során, feltéve hogy azok összértéke nem haladja meg a termék gyártelepi árának 10 %-át.

Ahol a listában több százalékos arány szerepel a nem származó anyagok maximális értékére vonatkozóan, ezeket a százalékos arányokat nem léphetik túl az első albekezdés alkalmazásakor.

(2) Az (1) bekezdés nem vonatkozik a Harmonizált Rendszer 50–63. árucsoportjába tartozó termékekre.

72. cikk

(1) A 67. cikktől eltérve, annak meghatározásánál, hogy vajon egy regionális csoporthoz tartozó kedvezményezett országban előállított termék a fenti cikk értelmében az adott országból származó-e, azokat a regionális csoport bármely más országából származó termékeket, amelyeket az előállítás során a regionális csoport valamely más országában felhasználtak, úgy kell tekinteni, mintha a nevezett termék előállítása szerinti országból származnának (regionális kumuláció).

(2) A végtermék származási országának meghatározása a 72a. cikk szerint történik.

▼M22

(3) A regionális kumulációt az általános preferenciális rendszer előnyeiben részesülő kedvezményezett országok három különálló regionális csoportjára kell alkalmazni:

a) I. csoport: Brunei Darussalam, Fülöp-szigetek, Indonézia, Kambodzsa, Laosz, Malajzia, Szingapúr, Thaiföld, Vietnam;

b) II. csoport: Bolívia, Costa Rica, Ecuador, Guatemala, Honduras, Kolumbia, Nicaragua, Panama, Peru, Salvador, Venezuela;

c) III. csoport: Banglades, Bhután, India, Maldív-szigetek, Nepál, Pakisztán, Srí Lanka.

(4) A „regionális csoport” kifejezés az I., a II. vagy a III. csoportot jelöli, az adott esettől függően.

▼M18

72a. cikk

(1) Ha egy regionális csoporthoz tartozó országból származó árut ugyanannak a regionális csoportnak egy másik országában megmunkálnak vagy feldolgoznak, az áru származási országának a regionális csoport azon országát kell tekinteni, ahol az utolsó megmunkálást vagy feldolgozást elvégezték, feltéve hogy

a) az ott hozzáadott érték a (3) bekezdés definíciója szerint meghaladja a regionális csoport bármely másik országából származó felhasznált termékek legmagasabb vámértékét; és

b) az ott elvégzett megmunkálás vagy feldolgozás meghaladja a 70. cikkben megállapítottakat, illetve a textiltermékek esetében a 16. mellékletben feltüntetett műveleteket is.

(2) Ha az (1) bekezdés a) és b) pontjában szereplő, származásra vonatkozó feltételek nem teljesülnek, a termékeket a regionális csoport azon országából származónak kell tekinteni, amelyre ország a regionális csoport más országából érkező származó termékeknek a legmagasabb vámértéket adja.

(3) A „hozzáadott érték” a gyártelepi ár, levonva belőle minden olyan beépített termék vámértékét, amely a regionális csoport egy másik országából származónak minősül.

(4) Olyan áruk esetén, amelyeket egy regionális csoport egyik országából ugyanannak a regionális csoportnak egy másik országába megmunkálás vagy feldolgozás céljára kivisznek, illetve újra kivisznek anélkül, hogy további megmunkálás vagy feldolgozáson keresztülmennének, a származó helyzet igazolása az első országban kibocsátott FORM „A” származási bizonyítvány alapján történik.

(5) Egy regionális csoporthoz tartozó országból a Közösségbe kivitt áru esetében a 72., 72a. és a 72b. cikk feltételei szerint megszerzett vagy fenntartott származó helyzet igazolása az adott országban kibocsátott FORM „A” származási bizonyítvány vagy a (4) bekezdés rendelkezései szerint kibocsátott FORM „A” származási bizonyítvány alapján kiállított számlanyilatkozat alapján történik.

(6) A FORM „A” származási bizonyítvány 12. rovatában vagy a számlanyilatkozaton a származási ország:

— a (4) bekezdés szerinti további megmunkálás vagy feldolgozás nélkül kivitt termékek esetében az előállítás szerinti ország,

— a további megmunkálás vagy feldolgozás után kivitt termékek esetében az (1) bekezdés szerint meghatározott származási ország.

72b. cikk

(1) A 72. és a 72a. cikk csak akkor alkalmazható, ha:

a) a regionális csoport országai között a kereskedelemre vonatkozó szabályok a regionális kumuláció vonatkozásában megegyeznek az e szakaszban megállapítottakkal;

b) a regionális csoport minden egyes országa vállalta, hogy teljesíti ezen szakasz rendelkezéseit, illetve biztosítja azok teljesítését, valamint gondoskodik a szükséges igazgatási együttműködésről mind a Közösséggel, mind a regionális csoport többi országával annak érdekében, hogy biztosítsa a FORM „A” származási bizonyítványok megfelelő kibocsátását, illetve a FORM „A” származási bizonyítványok és számlanyilatkozatok ellenőrzését. Ezt a kötelezettségvállalást az esettől függően a következő titkárságok valamelyikén keresztül kell eljuttatni a Bizottsághoz: i. I. csoport: a Délkelet-ázsiai Nemzetek Szövetségének (ASEAN) főtitkársága; ii. II. csoport: az Andok Közösség–Közép-amerikai Közös Piac és Panama Származási Állandó Vegyes Bizottság (Comité Conjunto Permanente de Origen Comunidad Andina – Mercado Común Centroamericano y Panamá); iii. III. csoport: a Dél-ázsiai Regionális Együttműködési Szövetség (SAARC) titkársága.

(2) Minden egyes regionális csoport esetében a Bizottság tájékoztatja a tagállamokat, amint az (1) bekezdésben megállapított feltételek teljesültek.

(3) A 78. cikk (1) bekezdésének b) pontja nem alkalmazható a regionális csoport egy tagországából származó termékekre akkor, amikor azok az adott regionális csoport egy másik tagországának területén haladnak keresztül, függetlenül attól, hogy ott további megmunkálás vagy feldolgozás történik-e, vagy sem.

73. cikk

Azokat a berendezéssel, géppel, készülékkel vagy járművel együtt szállított tartozékokat, pótalkatrészeket és szerszámokat, amelyek a normál felszerelés részét képezik, és annak árában benne foglaltatnak, vagy amelyek nem kerülnek külön számlázásra, úgy kell tekinteni, mint amelyek a kérdéses berendezés, gép, készülék vagy jármű részei.

74. cikk

A Harmonizált Rendszer 3. általános szabálya szerint meghatározott készleteket származónak kell tekinteni, ha az azokat alkotó összes termék is származó. Mindazonáltal, ha egy készlet származó és nem származó termékeket egyaránt tartalmaz, a készletet, mint egészet származónak kell tekinteni, feltéve hogy a nem származó termékek értéke nem haladja meg a készlet gyártelepi árának 15 %-át.

75. cikk

Annak meghatározásához, hogy egy termék származó-e, nem szükséges megállapítani az alábbi, előállításkor használt áruk származását:

a) energia és tüzelőanyag;

b) felszerelés és berendezések;

c) gépek és szerszámok;

d) olyan áruk, amelyek nem kerülnek bele és amelyeket nem is terveznek beépíteni a termék végső összetételébe.

76. cikk

(1) E szakasz rendelkezéseitől el lehet térni a legkevésbé fejlett kedvezményezett országok érdekében, ha azt a meglévő iparágak fejlesztése vagy új iparágak meghonosítása indokolja. A legkevésbé fejlett kedvezményezett országokat EK tanácsi rendeletek és az általános tarifális preferenciák alkalmazásáról szóló ESZAK-határozat sorolják fel. Ebből a célból az érintett országnak kérelmet kell benyújtania a Közösséghez az eltérésekre vonatkozóan, amelyet a (3) bekezdés szerint indokolással kell ellátnia.

(2) A kérelmek elbírálásakor különösen a következőket kell figyelembe venni:

a) azokat az eseteket, amelyekben a fennálló származási szabályok alkalmazása jelentősen befolyásolná az érintett ország egy meglévő ágazatában a Közösségbe történő kivitel lehetőségét, különös tekintettel olyan esetekre, ahol ezek alkalmazása vállalkozások megszűnéséhez vezetne;

b) azokat a speciális eseteket, ahol világosan kimutatható, hogy a származási szabályok egy ágazatban jelentős beruházásokat tarthatnának vissza, és az eltérés befektetési programok végrehajtását ösztönözné, amivel lehetővé válna a szabályok fokozatos betartása;

c) a meghozandó határozat gazdasági és társadalmi hatásait, különös tekintettel a foglalkoztatottságra a kedvezményezett országokban és a Közösségben.

(3) Az eltérés iránti kérelmek elbírálásának megkönnyítése érdekében a kérelmező országnak kérelme alátámasztásául a lehető legteljesebb tájékoztatással kell szolgálnia, amelynek különösen az alább felsorolt pontokra kell kiterjednie:

— a késztermék leírása,

— a harmadik országból származó anyagok jellege és mennyisége,

— a előállítási eljárás,

— a hozzáadott érték,

— az érintett vállalkozás alkalmazottainak száma,

— a Közösségbe történő kivitel tervezett nagyságrendje,

— az alapanyag-ellátás egyéb lehetséges forrásai,

— a kérelmezett időtartam indoklása,

— egyéb észrevételek.

(4) A Bizottság az eltérésre vonatkozó kérelmet a Vámkódex Bizottsághoz továbbítja. ►M22 Erről a bizottsági eljárásnak megfelelően kell határozni. ◄

(5) Eltérés alkalmazása esetén az alábbi bejegyzést kell feltüntetni a FORM „A” származási bizonyítvány 4. rovatában vagy a 89. cikkben meghatározott számlanyilatkozatban:

„Eltérés – …/…/EK rendelet”.

(6) Az (1)–(5) bekezdés rendelkezéseit bármilyen meghosszabbításra is alkalmazni kell.

77. cikk

Az e szakaszban meghatározott, a származó helyzet megszerzésére vonatkozó feltételeknek megszakítás nélkül teljesülniük kell a kedvezményezett ország vagy a Közösség területén.

Ha a kedvezményezett országból vagy a Közösségből egy másik országba kivitt származó terméket visszaviszik, azt nem származónak kell tekinteni, kivéve, ha az illetékes hatóságok számára hitelt érdemlően igazolják, hogy:

— a visszahozott termékek azonosak a kivitt termékekkel, és

— az adott országbeli tartózkodásuk vagy szállításuk alatt a jó állapotban való megőrzéshez szükségeseken kívül semmilyen műveleten nem estek át.

78. cikk

(1) Az alábbiak tekinthetők a kedvezményezett országból a Közösségbe vagy a Közösségből a kedvezményezett országba történő közvetlen szállításnak:

a) a termékek szállítása más ország területének érintése nélkül, kivéve az olyan országok területét, amelyek ugyanahhoz a regionális csoporthoz tartoznak, a 72. cikk alkalmazásában;

b) A kedvezményezett országon vagy a Közösségen kívül más ország területén átszállított, egyetlen szállítmányt alkotó termékek, amelyeket esetleg átrakodnak vagy ideiglenesen raktároznak az adott országokban, feltéve hogy a termékek a tranzitországban vagy raktározás szerinti országban a vámhatóságok felügyelete alatt maradnak, és nem esnek át semmilyen műveleten a kirakodáson, újra berakodáson vagy a jó állapotban történő megőrzést célzó bármilyen más műveleten kívül;

c) Norvégia vagy Svájc területén átszállított és később részben vagy egészben a Közösségbe vagy a kedvezményezett országba újra kivitt termékek, feltéve hogy azok a tranzitország vagy raktározás szerinti ország vámhatóságának felügyelete alatt maradnak, és nem esnek át semmilyen műveleten a kirakodáson, újra berakodáson vagy a jó állapotban történő megőrzést célzó bármilyen más műveleten kívül;

d) olyan termékek, amelyeket megszakítás nélkül, csővezetékeken szállítanak a kiviteli kedvezményezett ország területén kívüli vagy a Közösség területén kívüli területen keresztül.

(2) Az (1) bekezdés b) és c) pontjában meghatározott feltételek teljesítését az alábbi okmányok benyújtásával kell bizonytani az illetékes vámhatóságnak:

a) az exportáló országból a tranzitországon történő áthaladásra vonatkozó egyetlen fuvarokmány; vagy

b) a tranzitország vámhatóságai által kiállított igazolás, amely: — pontos leírást ad a termékekről, — tartalmazza a termék kirakodásának és újra berakodásának napját, illetve, ahol szükséges, a hajó vagy egyéb felhasznált szállítóeszköz nevét, és — tanúsítja a termékek tranzitországban való tartózkodásának feltételeit;

c) vagy ezek hiányában bármilyen bizonyító erejű okmány.

79. cikk

(1) Egy kedvezményezett országból egy másik országban megrendezett kiállításra küldött, és a kiállítást követően a Közösségbe történő behozatal céljára értékesített származó termékek a Közösségbe történő behozatalukkor jogosultak a 67. cikkben említett preferenciális tarifális elbánásra, feltéve hogy a termékek megfelelnek az e szakasz szerinti, a kedvezményezett országból származóként való elismerés feltételeinek, továbbá, hogy az illetékes Közösségen belüli vámhatóságok számára hitelt érdemlően igazolják, hogy:

a) az exportőr ezeket a termékeket a kedvezményezett országból közvetlenül továbbította abba az országba, ahol a kiállítást tartották, és azokat ott kiállította;

b) a termékeket az exportőr egy közösségbeli személy részére értékesítette vagy más módon rendelkezett róla;

c) a termékeket a kiállítás ideje alatt vagy azt követően haladéktalanul továbbították a Közösségbe ugyanabban az állapotban, amelyben azokat a kiállításra küldték;

d) a termékeket a kiállításra küldésük óta a kiállításon való bemutatáson kívül semmilyen célra nem használták.

(2) A FORM „A” származási bizonyítványt szokásos módon kell benyújtani a közösségi vámhatóságoknak. Ezen fel kell tüntetni a kiállítás nevét és címét. Ha szükséges, a termékek jellegével és a kiállításuk körülményeivel kapcsolatos további okmányszerű bizonyíték is megkövetelhető.

(3) Az (1) bekezdést alkalmazni kell minden olyan kereskedelmi, ipari, mezőgazdasági vagy kézműves kiállításra, vásárra vagy hasonló nyilvános rendezvényre vagy bemutatóra, amelyet nem eladóhelyeken vagy üzlethelyiségekben magáncélra, külföldi áruk értékesítése céljából szerveznek, és amelynek során a termékek a vámhatóság felügyelete alatt maradnak.







2. alszakasz

A származás igazolása

80. cikk

A kedvezményezett országból származó termékek a 67. cikkben említett preferenciális tarifális elbánás kedvezményében az alábbi okmányok benyújtása esetén részesülhetnek:

a) a 17. mellékletben megadott mintának megfelelő FORM „A” származási bizonyítvány; vagy

b) a 89. cikk (1) bekezdésében meghatározott esetekben egy, az exportőr által a számlán, szállítólevélen vagy bármilyen más kereskedelmi okmányon tett nyilatkozat a 18. mellékletben olvasható szöveggel, amely okmány kellő részletességgel leírja az érintett terméket ahhoz, hogy lehetővé váljék annak azonosítása (a továbbiakban: számlanyilatkozat);







a)

FORM „A” SZÁRMAZÁSI BIZONYÍTVÁNY

81. cikk

(1) Az e szakasz értelmében származónak minősülő termékek Közösségbe történő behozataluk esetén – amennyiben azokat a 78. cikk értelmében közvetlenül szállították a Közösségbe – a 67. cikkben meghatározott preferenciális elbánásban részesülhetnek olyan FORM „A” származási bizonyítvány bemutatásával, amelyet a kedvezményezett ország vámhatósága vagy más illetékes kormányzati hatósága állított ki, feltéve hogy a szóban forgó ország hatóságai:

— közölte a Bizottsággal a 93. cikkben megkövetelt információt, és

— a Közösségnek segítséget nyújtanak azáltal, hogy lehetővé teszik a tagállamok vámhatóságai számára az okmány hitelességének, illetve a szóban forgó termékek valódi származására vonatkozó tájékoztatás helytállóságának ellenőrzését.

(2) A FORM „A” származási bizonyítvány csak akkor adható ki, ha a 67. cikkben említett preferenciális elbánás alkalmazása céljából előírt igazoló okmányként szolgál.

(3) A FORM „A” származási bizonyítványt csak az exportőr vagy annak meghatalmazott képviselője által, írásban benyújtott kérelemre lehet kiállítani.

(4) Az exportőr vagy annak meghatalmazott képviselője kérelmével együtt – annak alátámasztásaként – be kell nyújtania minden megfelelő okmányt, amely bizonyítja, hogy a kivitelre kerülő termékek a FORM „A” származási bizonyítvány kibocsátására vonatkozó feltételeknek eleget tesznek.

(5) A kedvezményezett ország illetékes kormányzati hatósága a bizonyítványt akkor bocsátja ki, ha a kivitelre kerülő áruk az 1. alszakasz értelmében abból az országból származónak tekinthetők. A bizonyítványt az exportőr rendelkezésére kell bocsátani, mihelyt a kivitel megtörtént, illetve bizonyossá vált, hogy meg fog történni.

(6) Az (5) bekezdésben megállapított feltételek teljesítésének ellenőrzésére az illetékes kormányzati hatóságok jogosultak minden okmányszerű bizonyítékot bekérni, és elvégezni az általuk szükségesnek ítélt ellenőrzéseket.

(7) A kedvezményezett ország illetékes kormányzati hatóságainak felelőssége annak biztosítása, hogy a bizonyítványokat és a kérelmeket megfelelően töltsék ki.

(8) A FORM „A” származási bizonyítvány 2. rovatának kitöltése nem kötelező. A 12. rovatot az „Európai Közösség” bejegyzés vagy az egyik tagállam nevének feltüntetésével kell kitölteni.

(9) A FORM „A” származási bizonyítvány kiállításának keltét a 11. rovatban kell feltüntetni. Az aláírást kézzel kell beleírni a bizonyítványt kiállító illetékes kormányzati hatóságok számára fenntartott rovatba.

82. cikk

Amennyiben az importőr kérésére és a behozatali ország vámhatóságai által megállapított feltételek mellett a Harmonizált Rendszer 2. a) általános szabálya értelmében vett és a Harmonizált Rendszer XVI. vagy XVII. áruosztályai, illetve a 7308 vagy 9406 vámtarifaszámai alá tartozó szétszedett vagy nem összeszerelt termékek behozatala részszállítmányok formájában történik, akkor az ilyen termékek esetében egyetlen származási bizonyítványt kell benyújtani a vámhatóságok részére az első részszállítmány behozatalakor.

83. cikk

Mivel a FORM „A” származási bizonyítvány a 67. cikkben meghatározott, a preferenciális tarifális elbánással kapcsolatos előírások alkalmazásához szükséges igazoló okmány, az exportáló ország illetékes kormányzati hatóságának feladata megtenni minden szükséges intézkedést a termékek származásának és a bizonyítványon szereplő egyéb adatoknak az ellenőrzése érdekében.

84. cikk

A származási igazolásokat a behozatali tagállam vámhatóságai részére kell benyújtani a Vámkódex 62. cikkében megállapított eljárások szerint. Az említett hatóságok megkövetelhetik a származási igazolás lefordítását, és azt is, hogy a behozatali nyilatkozat mellé csatolják az importőr nyilatkozatát arról, hogy a termékek megfelelnek az e szakasz alkalmazásához szükséges feltételeknek.

85. cikk

(1) A 81. cikk (5) bekezdésétől eltérve a FORM „A” származási bizonyítvány kivételesen az adott termékek kivitele után is kibocsátható, ha:

a) a kivitelkor tévedés, nem szándékos mulasztás vagy más különleges körülmények miatt nem bocsátották ki; vagy

b) az illetékes kormányzati hatóságok megelégedésére bizonyítást nyer, hogy a FORM „A” származási bizonyítványt kibocsátották, de behozatalkor technikai okok miatt nem fogadták el.

(2) Az illetékes kormányzati hatóságok csak akkor állíthatják ki utólag a bizonyítványt, ha ellenőrizték, hogy az exportőr kérelmében szereplő adatok megegyeznek a megfelelő kiviteli okmányokban szereplő adatokkal, valamint hogy a szóban forgó termék kivitele során nem adtak ki az e szakaszban foglalt rendelkezéseknek megfelelő FORM „A” származási bizonyítványt.

(3) Az utólag kiállított FORM „A” származási bizonyítvány 4. rovatát a „délivré a posteriori” vagy az „issued retrospectively” megjegyzéssel kell ellátni. „Issued retrospectively”„Délivré a posteriori”.

86. cikk

(1) A FORM „A” származási bizonyítvány eltulajdonítása, elvesztése vagy megsemmisülése esetén az exportőr az azt kibocsátó illetékes kormányzati hatósághoz fordulhat, és – az annak birtokában lévő kiviteli okmányok alapján – másodlat kiállítását kérheti. Az így kibocsátott FORM „A” másodlat 4. rovatában szerepelnie kell a „Duplicate” vagy „Duplicata” megjegyzésnek, valamint az eredetileg kiadott bizonyítvány kiállítási időpontjának és sorszámának.

(2) A 90b. cikk alkalmazásában a másodlat az eredeti példány kiállításának napjától érvényes.

87. cikk

(1) Ha a származó termékeket a Közösségben lévő valamely vámhivatal felügyelete alá helyezik, az eredeti származási igazolás egy vagy több FORM „A” származási bizonyítvánnyal helyettesíthető a termékek összességének vagy egy részének a Közösségen belül máshova, illetve Svájcba vagy Norvégiába küldése céljából. A helyettesítő FORM „A” származási bizonyítvány(oka)t az a vámhivatal bocsátja ki, amelynek felügyelete alá a termékeket helyezték.

(2) Az (1) bekezdés vagy a 88. cikk szerint kibocsátott helyettesítő bizonyítvány a vonatkozó termékek végleges származási bizonyítványának tekintendő. A helyettesítő bizonyítványt a reexportőr írásos kérelmére állítják ki.

(3) A helyettesítő bizonyítvány jobb felső rovatában fel kell tüntetni annak a közbülső országnak a nevét, ahol azt kibocsátották.

„Replacement certificate”„Certificat de replacement” A 4. rovatban fel kell tüntetni a „Replacement certificate” vagy a „Certificat de replacement” bejegyzések egyikét, valamint az eredeti származási bizonyítvány kibocsátásának napját és annak sorszámát.

A reexportőr nevét az 1. rovat tartalmazza.

A végső címzett nevét a 2. rovat tartalmazza.

Az újra kivitt termékek eredeti bizonyítványon szereplő összes adatát át kell vezetni a 3–9. rovatokba.

A reexportőr számlájára történő hivatkozást a 10. rovat tartalmazza.

A helyettesítő bizonyítványt kibocsátó vámhatóságok záradékkal látják el a 11. rovatot. A hatóságok felelőssége kizárólag a helyettesítő bizonyítvány kiadására korlátozódik. A 12. rovatban szereplő, a származási országra és a rendeltetési országra vonatkozó adatokat az eredeti bizonyítványról kell átvezetni. A reexportőr köteles aláírni ezt a rovatot. Az e rovatot jóhiszeműen aláíró reexportőr nem felelős az eredeti bizonyítványon szereplő adatok pontosságáért.

(4) Az (1) bekezdésben említett művelet elvégzését kérő vámhivatal az eredeti bizonyítványon feltünteti a továbbított termékek tömegét, számát és jellegét, és jelzi rajta a vonatkozó helyettesítő bizonyítvány/bizonyítványok sorszámát/sorszámait. A vámhivatal az eredeti bizonyítványt legalább három évig megőrzi.

(5) Az eredeti bizonyítvány fénymásolata a helyettesítő bizonyítványhoz csatolható.

(6) A 76. cikk rendelkezései szerint meghatározott eltérés alapján, a 67. cikkben említett preferenciális tarifális elbánásra jogosult termékek esetében az e cikkben megállapított eljárás csak a Közösségbe szánt termékekre alkalmazható.

88. cikk

Az e szakasz szerinti származó termékek Közösségbe történő behozataluk esetén a 67. cikkben meghatározott preferenciális tarifális elbánásban részesülhetnek a kedvezményezett ország illetékes kormányzati hatósága által kibocsátott FORM „A” származási bizonyítvány alapján Norvégia vagy Svájc vámhatósága által kibocsátott helyettesítő FORM „A” származási bizonyítvány bemutatásával, feltéve hogy a 78. cikkben meghatározott feltételek teljesültek, és hogy Norvégia, illetve Svájc együttműködik a Közösséggel oly módon, hogy lehetővé teszik annak vámhatóságai számára a kibocsátott bizonyítványok hitelességének és pontosságának ellenőrzését. A 94. cikkben meghatározott ellenőrzési eljárást értelemszerűen alkalmazni kell. A 94. cikk (3) bekezdésében meghatározott határidő nyolc hónapra hosszabbodik.







b)

SZÁMLANYILATKOZAT

89. cikk

(1) A számlanyilatkozatot az alábbiak állíthatják ki:

a) a 90. cikk szerinti elfogadott közösségi exportőr; vagy

b) egy vagy több csomagból álló és 6 000 euró összértéket meg nem haladó, származó terméket tartalmazó szállítmány exportőre, amennyiben a 81. cikk (1) bekezdésében említett segítségnyújtás vonatkozik erre az eljárásra.

(2) A számlanyilatkozat akkor állítható ki, ha az érintett termékek a Közösségből vagy a kedvezményezett országból származónak tekinthetők, és eleget tesznek e szakasz egyéb követelményeinek.

(3) A számlanyilatkozatot tevő exportőrnek késznek kell lennie arra, hogy a kiviteli ország vámhatóságának vagy egyéb illetékes kormányzati hatóságainak felszólítására bármikor benyújtsa az összes megfelelő okmányt, amelyek bizonyítják az érintett termékek származó helyzetét, illetve az e szakasz egyéb követelményeinek való megfelelést.

(4) Az exportőrnek a számlanyilatkozatot francia vagy angol nyelven kell kiállítania oly módon, hogy a számlára, a szállítólevélre vagy bármely egyéb kereskedelmi okmányra rágépeli, rábélyegzi vagy rányomtatja a 18. mellékletben olvasható szövegű nyilatkozatot. Ha a nyilatkozatot kézírással írják, azt tintával és nyomtatott betűvel kell leírni.

(5) A számlanyilatkozaton szerepelnie kell az exportőr saját kezű eredeti aláírásának. Mindazonáltal a 90. cikk szerinti elfogadott exportőr nem köteles aláírni az ilyen nyilatkozatokat, amennyiben írásbeli kötelezettségvállalást tesz a vámhatóságok felé arról, hogy teljes felelősséget vállal a nevét tartalmazó bármely számlanyilatkozatért oly módon, mintha azt saját kezűleg aláírta volna.

(6) Az (1) bekezdés b) pontjában említett esetekben a számlanyilatkozat használatára az alábbi különleges feltételek vonatkoznak:

a) minden egyes szállítmány esetében külön számlanyilatkozatot kell kiállítani;

b) ha a szállítmányban lévő áru a kiviteli országban már átesett „származó termék” meghatározására vonatkozó ellenőrzésen, számlanyilatkozatában az exportőr hivatkozhat erre az ellenőrzésre.

Az első albekezdés rendelkezései nem mentesítik az exportőrt az alól, hogy megfeleljen a vám- és postaügyi rendelkezésekben kötelezően előírt egyéb alakiságoknak.

90. cikk

(1) A közösségi vámhatóságok engedélyt adhatnak bármely exportőrnek (a továbbiakban: „elfogadott exportőr”), aki rendszeresen szállít a 67. cikk (2) bekezdése értelmében a Közösségből származó termékeket, és aki a vámhatóságok megelégedésére megad a termékek származó helyzetének ellenőrzéséhez szükséges minden garanciát, továbbá eleget tesz az e szakasz számlanyilatkozatok kiállításával kapcsolatos követelményeinek, arra, hogy az adott termékek értékétől függetlenül számlanyilatkozatot állíthasson ki.

(2) A vámhatóságok az általuk szükségesnek tartott feltételek szerint adhatják meg az elfogadott exportőri státust.

(3) A vámhatóságok az elfogadott exportőr részére vámhatósági engedélyszámot adnak ki, amelyet az köteles feltüntetni a számlanyilatkozaton.

(4) A vámhatóságok figyelemmel kísérik az engedély elfogadott exportőr által történő felhasználását.

(5) A vámhatóságok bármikor visszavonhatják az engedélyt. Az engedélyt vissza kell vonni, ha az elfogadott exportőr már nem biztosítja az (1) bekezdésben említett valamennyi garanciát, nem tesz eleget a (2) bekezdésben említett feltételeknek, vagy ha egyébként nem megengedett módon használja fel az engedélyt.

90a. cikk

(1) A 67. cikk (2) bekezdése szerinti közösségi termékek származó helyzete az alábbi okmányokkal igazolható:

a) EUR.1 szállítási bizonyítvány, amelynek mintáját a 21. melléklet tartalmazza; vagy

b) a 89. cikk szerinti számlanyilatkozat.

(2) Az exportőrnek vagy meghatalmazott képviselőjének az EUR.1 szállítási bizonyítvány 2. rovatában fel kell tüntetnie a „GSP beneficiary countries” és „EC” vagy a „Pays bénéficiaires du SPG” és „CE” bejegyzéseket.

(3) E szakasznak a FORM „A” származási bizonyítvány kibocsátásával, használatával és utólagos ellenőrzésével kapcsolatos rendelkezéseit értelemszerűen alkalmazni kell az EUR.1 szállítási bizonyítványokra és a kibocsátásukkal kapcsolatos rendelkezések kivételével a számlanyilatkozatokra.

90b. cikk

(1) A származási igazolás a kiviteli országban történő kiállítás napjától számított 10 hónapig érvényes, és azt ezen időszak alatt be kell nyújtani a behozatali ország vámhatóságának.

(2) A behozatali ország vámhatósága részére az (1) bekezdésben meghatározott bemutatási határidő után benyújtott származási igazolások akkor fogadhatók el a 67. cikkben említett preferenciális tarifális kedvezmények alkalmazásának céljából, ha az okmányokat rendkívüli körülmények miatt nem tudták benyújtani a megállapított határidőre.

(3) A késedelmes bemutatás egyéb eseteiben a behozatali ország vámhatósága elfogadhatja a származási igazolást, ha a termékeket az említett határidő előtt már bemutatták.

(4) Az importőr kérésére és tekintettel a behozatali tagállam vámhatósága által megállapított feltételekre, a vámhatóság részére elég egyetlen származási igazolást benyújtani az első szállítmány behozatalakor, ha az áruk:

a) behozatala rendszeres, folyamatos és jelentős értékű kereskedelmi forgalomban történik;

b) azonos adásvételi szerződés tárgyát képezik, amelynek szerződő felei a kiviteli országban és a Közösségben letelepedettek;

c) a Kombinált Nómenklatúra azonos (nyolc számjegyű) kódja alá tartoznak;

d) kizárólag ugyanattól az exportőrtől származnak, a végcéljuk ugyanaz az importőr, és azonos közösségi vámhivatalnál vetik őket alá a beléptetési alakiságoknak.

Ez az eljárás az illetékes vámhatóságok által meghatározott mennyiségekre és időtartamra alkalmazható. Ez az időtartam semmilyen körülmények között sem haladhatja meg a három hónapot.

90c. cikk

(1) Azok a termékek, amelyeket magánszemély kiscsomagként ad fel magánszemély részére, vagy amelyek az utazók személyes poggyászának részét képezik, a 67. cikkben említett preferenciális tarifális elbánásra jogosult származó termékeknek minősülnek anélkül, hogy FORM „A” származási bizonyítványt vagy számlanyilatkozatot kellene bemutatni, amennyiben az ilyen termékeket nem kereskedelmi jelleggel hozzák be, és nyilatkozatot tettek arról, hogy megfelelnek az e szakasz alkalmazásához szükséges feltételeknek, és nem kétséges az ilyen tartalmú nyilatkozat hitelessége.

(2) A nem kereskedelmi célú behozatalnak a címzettek vagy az utasok, illetve ezek családtagjainak személyes használatára szolgáló termékek alkalmi jellegű behozatala minősül, ha a termékek jellege és mennyisége alapján egyértelműen kizárható, hogy behozataluk kereskedelmi céllal történik.

Ezen túlmenően, az ilyen termékek összértéke nem haladja meg kiscsomagonként az 500 eurót, utazók személyes poggyászaként pedig az 1 200 eurót.

91. cikk

(1) A 67. cikk (2), (3), illetve (4) bekezdésének alkalmazásakor annak a kedvezményezett országnak az illetékes kormányzati hatóságai, amelynél a FORM „A” származási bizonyítvány kiállítását kérelmezték, olyan termékek esetében, amelynek előállítása során a Közösségből, Norvégiából vagy Svájcból származó anyagokat használnak fel, az EUR.1 szállítási bizonyítványra vagy – ahol szükséges – a számlanyilatkozatra támaszkodnak.

(2) Az (1) bekezdésben említett esetekben kibocsátott FORM „A” származási bizonyítvány 4. rovatának tartalmaznia kell az „EC cumulation”, „Norway cumulation”, vagy „Switzerland cumulation”, illetve a „Cumul CE”, „Cumul Norvège” vagy „Cumul Suisse” bejegyzést.

92. cikk

A FORM „A” származási bizonyítvány, az EUR.1 szállítási bizonyítvány vagy a számlanyilatkozat adatai, illetve a vámhivatal számára a termékek behozatalával kapcsolatos alakiságok elintézése céljából benyújtott okmányok adatai közti kisebb eltérések felfedezése önmagában nem teszi érvénytelenné a bizonyítványt vagy a nyilatkozatot, ha megfelelően megállapítást nyer, hogy az adott okmány a bemutatott termékekre vonatkozik.

A FORM „A” származási bizonyítvány, az EUR.1 szállítási bizonyítvány vagy a számlanyilatkozat egyértelmű alaki hibái, mint például a gépelési hibák, nem eredményezik ezen okmány elutasítását, ha ezek a hibák nem teszik kétségessé az adott okmányban közölt megállapítások helyességét.







3. alszakasz

Az igazgatási együttműködés módszerei

93. cikk

(1) A kedvezményezett országok közlik a Bizottsággal a területükön lévő olyan kormányzati hatóságok nevét és címét, amelyek jogosultak FORM „A” származási bizonyítványokat kibocsátani, illetve az ilyen hatóságok által használt bélyegzők lenyomatmintáit, valamint a FORM „A” származási bizonyítványok és a számlanyilatkozatok ellenőrzéséért felelős megfelelő kormányzati hatóságok nevét és címét. A bélyegzők attól a naptól kezdve érvényesek, amikor a Bizottság átveszi azok lenyomatmintáit. A Bizottság továbbítja ezt a közlést a tagállamok vámhatóságai felé. Ha e közlés korábbi közlések módosításával jár, a Bizottság a kedvezményezett országok illetékes kormányzati hatóságai által adott útmutatás szerint jelzi az új bélyegzők használatbavételének napját. Ez a közlés bizalmas; azonban a termékek szabad forgalomba bocsátásakor a szóban forgó vámhatóságok lehetővé tehetik, hogy az importőr vagy annak megfelelően meghatalmazott képviselője megtekintse a bélyegzők e bekezdésben említett lenyomatmintáit.

(2) A Bizottság az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában („C” sorozat) közzéteszi azt az időpontot, amelytől kezdődően a 97. cikkben említett új kedvezményezett országok megfeleltek az (1) bekezdésben meghatározott feltételeknek.

(3) A Bizottság megküldi a kedvezményezett országoknak a tagállamok vámhatóságai által az EUR.1 szállítási bizonyítvány kibocsátására használt bélyegzők lenyomatmintáit.

93a. cikk

A 67. cikkben említett preferenciális tarifális elbánással kapcsolatos rendelkezések alkalmazása céljából minden kedvezményezett ország köteles betartani a termékek származásával, a FORM „A” származási bizonyítvány kibocsátásával, a számlanyilatkozatok használatának feltételeivel és az igazgatási együttműködés módszereivel kapcsolatos szabályokat, illetve gondoskodni azok betartásáról.

94. cikk

(1) A FORM „A” származási bizonyítványok és a számlanyilatkozatok utólagos ellenőrzését szúrópróbaszerűen, illetve akkor kell elvégezni, ha a vámhatóságok alapos okkal kételkedhetnek az okmány hitelességében vagy az érintett termékek származó helyzetét, illetve az e szakasz egyéb követelményeinek teljesítését illetően.

(2) Az (1) bekezdés rendelkezéseinek végrehajtása érdekében a közösségi vámhatóságok visszaküldik a FORM „A” származási bizonyítványt és – ha csatolták – a számlát, a számlanyilatkozatot vagy e dokumentumok másolatát a kedvezményezett kiviteli ország illetékes kormányzati hatóságai részére, szükség esetén, megadva a vizsgálat okát is. Az ellenőrzési kérelem alátámasztására továbbítanak minden okmányt és információt, amely arra enged következtetni, hogy a származási igazolásban megadott információ helytelen.

Ha az érintett hatóságok úgy határoznak, hogy az ellenőrzés eredményének megszületéséig felfüggesztik a 66. cikkben említett preferenciális tarifális elbánás megadását, az áruk kiadását az importőrnek csak az általuk szükségesnek ítélt óvintézkedések mellett engedélyezik.

(3) Ha az (1) bekezdés rendelkezéseinek megfelelően utólagos ellenőrzést kérnek, az ellenőrzés elvégzésére és az eredmények közlésére a közösségi vámhatóságok felé legfeljebb hat hónap áll rendelkezésre. Az eredményekből megállapíthatónak kell lennie, hogy a szóban forgó származási igazolás a ténylegesen kivitt termékekre vonatkozik-e, és hogy e termékek a kedvezményezett országból vagy a Közösségből származónak tekinthetők-e.

(4) A 91. cikk szerint kibocsátott FORM „A” származási bizonyítvány esetében a válasznak tartalmaznia kell az EUR.1 szállítási bizonyítvány(ok) vagy – ha szükséges – a megfelelő számlanyilatkozat(ok) másolatát/másolatait.

(5) Ha megalapozott kétség merül fel, és a (3) bekezdésben megjelölt hat hónapon belül nem érkezik válasz, vagy ha a válasz nem tartalmaz kielégítő információt a szóban forgó okmány hitelességének vagy a termékek tényleges származásának megállapításához, az illetékes hatóságokhoz újabb megkeresést kell küldeni. Ha a második megkeresés után az ellenőrzés eredményeit négy hónapon belül nem közlik a megkereső hatósággal, vagy ha az eredmények nem teszik lehetővé a szóban forgó okmány hitelességének vagy a termékek valódi származásának megállapítását, a megkereső hatóság – a kivételes körülményeket leszámítva – megtagadja a preferenciális tarifális elbánásra való jogosultságot.

Az első albekezdés rendelkezéseit az azonos regionális csoporthoz tartozó országok között is alkalmazni kell az e szakasz szerint kibocsátott FORM „A” származási bizonyítványok utólagos ellenőrzésénél.

(6) Amennyiben az ellenőrzési eljárás vagy bármilyen más rendelkezésre álló információ azt jelzi, hogy e szakasz rendelkezéseit megsértették, a kedvezményezett kiviteli ország saját kezdeményezésére vagy a Közösség kérésére kellő sürgősséggel megfelelő vizsgálatot folytat vagy gondoskodik annak lefolytatásáról az ilyen szabályszegések megállapítása és megelőzése érdekében. A Közösség részt vehet a vizsgálatban.

(7) A FORM „A” származási bizonyítvány utólagos ellenőrzése céljából a kedvezményezett kiviteli ország illetékes kormányzati hatóságai legalább három évig megőrzik a bizonyítványok másolatait, illetve az azokhoz kapcsolódó bármilyen kiviteli okmányt.

95. cikk

A 78. cikk (1) bekezdésének c) pontja és a 88. cikk csak akkor alkalmazható, ha Norvégia és Svájc az általuk a fejlődő országokból származó egyes termékek esetében megadott preferenciális tarifális kedvezmények tekintetében a Közösségben alkalmazottakhoz hasonló rendelkezéseket alkalmaz.

A Bizottság tájékoztatja a tagállamok vámhatóságait arról, hogy Norvégia és Svájc elfogadtak-e ilyen rendelkezéseket, és tájékoztatják őket arról a napról, amelytől kezdődően a 78. cikk (1) bekezdése c) pontjának és a 88. cikknek a rendelkezései, illetve a Norvégia és Svájc által elfogadott hasonló rendelkezések alkalmazandók.

E rendelkezések azzal a feltétellel alkalmazandók, hogy a Közösség, Norvégia és Svájc egyezményt kötnek, amely egyebek mellett kimondja, hogy az igazgatási együttműködést keretében biztosítják egymás számára a szükséges kölcsönös jogsegélyt.







4. alszakasz

Ceuta és Melilla

96. cikk

(1) E szakasz alkalmazásában a „Közösség” kifejezés nem terjed ki Ceutára és Melillára. A „Közösségből származó termékek” kifejezés nem terjed ki a Ceutából és Melillából származó termékekre.

(2) Ezt a szakaszt értelemszerűen alkalmazni kell annak meghatározására, hogy a termékek Ceutába és Melillába történő behozatalukkor az általános preferenciális rendszer szerinti kedvezményekre jogosult kedvezményezett kiviteli országból származónak, illetőleg Ceutából és Melillából származónak tekinthetők-e.

(3) Ceuta és Melilla egyetlen területnek tekintendő.

(4) E szakasznak a FORM „A” származási bizonyítvány kibocsátásával, használatával és utólagos ellenőrzésével kapcsolatos rendelkezéseit értelemszerűen alkalmazni kell a Ceutából és Melillából származó termékekre.

(5) A spanyol vámhatóságok gondoskodnak ezen szakasz alkalmazásáról Ceuta és Melilla területén.







5. alszakasz

Záró rendelkezés

97. cikk

Ha egy országot vagy terü