02012XC1219(01) — HU — 27.03.2020 — 001.001

Ez a dokumentum kizárólag tájékoztató jellegű és nem vált ki joghatást. Az EU intézményei semmiféle felelősséget nem vállalnak a tartalmáért. A jogi aktusoknak – ideértve azok bevezető hivatkozásait és preambulumbekezdéseit is – az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzétett és az EUR-Lex portálon megtalálható változatai tekintendők hitelesnek. Az említett hivatalos szövegváltozatok közvetlenül elérhetők az ebben a dokumentumban elhelyezett linkeken keresztül

(HL C 392, 2012.12.19., 1. o)

Módosította:

C 101I

C 401

C 457

C 225

C 206

C 244

C 215

C 372

C 398

▼B

A Bizottság közleménye a tagállamokhoz az Európai Unió működéséről szóló szerződés 107. és 108. cikkének a rövid lejáratú exporthitel-biztosításokra történő alkalmazásáról

(EGT-vonatkozású szöveg)

2012/C 392/01

1. BEVEZETÉS

1. Az exporttámogatások hátrányosan érinthetik a potenciális áruszállítók és szolgáltatók közötti piaci versenyt. A Bizottság – a verseny Szerződés szerinti őreként – emiatt mindig is határozottan elítélte az Unión belüli kereskedelem és az Unión kívülre irányuló export támogatását. Annak megakadályozása érdekében, hogy a tagállamok által exporthitel-biztosításra nyújtott támogatás torzítsa a versenyt, pontosítani kell e biztosítás állami támogatásra vonatkozó uniós szabályok szerinti értékelését.

2. A KÖZLEMÉNY ALKALMAZÁSI KÖRE ÉS FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK

2.1. Alkalmazási kör

2.2. Fogalommeghatározások

„együttbiztosítás” : olyan biztosítás, amelynél a kár meghatározott százalékát a biztosító helyett egy másik biztosító téríti meg;

„hitelezési futamidő” : az exporthitelügylet keretében a leszállított áruk és a teljesített szolgáltatások kifizetésére a vevő számára biztosított időszak;

„kereskedelmi kockázatok” :

elsősorban az alábbi kockázatok:

„exporthitel-biztosítás” : olyan biztosítási termék, amellyel a biztosító egy adott exportügylet fizetési kötelezettségeivel kapcsolatos kereskedelmi és politikai kockázatra nyújt biztosítást;

„gyártási időszak” : a megrendelés és az áruk leszállításának vagy a szolgáltatások teljesítésének időpontja között eltelt időszak;

„piacképes kockázatok” : a mellékletben felsorolt országokban lévő állami és magánvevőkre vonatkozó kereskedelmi és politikai kockázatok, amelyek teljes kockázatviselési ideje két évnél rövidebb. E közlemény alkalmazásában minden egyéb kockázat nem piacképes kockázatnak minősül;

„politikai kockázatok” :

elsősorban az alábbi kockázatok:

annak kockázata, hogy a biztosító országán kívül olyan vis maior –eset következik be (például háborús esemény), amelynek hatásait másként még nem biztosították,

„magán-hitelbiztosító” : minden olyan exporthitel-biztosítást nyújtó társaság vagy szervezet, amely nem tartozik az állami biztosítók körébe;

„kvóta-viszontbiztosítás” : olyan viszontbiztosítás, amelynek során a biztosító egy meghatározott üzletág minden kockázatának adott hányadát átruházza a viszontbiztosítóra, és azt a viszontbiztosító átvállalja;

„viszontbiztosítás” : olyan biztosítás, amelyet egy biztosító kockázatkezelési céllal egy másik biztosítótól megvásárol és ezáltal saját kockázatát csökkenti;

„kockázatviselési idő” : a gyártási időszak plusz a hitelezési futamidő;

„adóskockázati biztosítás” : egy vevő számára teljesített összes eladásra vagy egy vevővel kötött egyetlen szerződésre vonatkozó fedezet;

„állami biztosító” : olyan társaság vagy egyéb szervezet, amely egy tagállam támogatásával vagy nevében exporthitel-biztosítást kínál, vagy olyan tagállam, amely exporthitel-biztosítást kínál;

„kiegészítő biztosítás” : egy másik biztosító által megállapított hitellimitre vonatkozó kiegészítő fedezet;

„teljesforgalom-biztosítás” : az adóskockázati hitelbiztosítástól eltérő hitelbiztosítás, vagyis a biztosított hitelre történt összes vagy legtöbb értékesítésére, illetve több vevő számára történt értékesítésből származó fizetési követelésekre kiterjedő hitelbiztosítás.

3. A SZERZŐDÉS 107. CIKKE (1) BEKEZDÉSÉNEK ALKALMAZÁSA

3.1. Általános elvek

3.2. Támogatás a biztosítóknak

c)

c)

3.3. Az exporthitelekre nyújtott állami támogatás tilalma

14. Az állami biztosítóknál keletkező előnyökből – legalábbis részben – olykor az exportőrök is részesülnek. Az ilyen előnyök torzíthatják a versenyt és a kereskedelmet, továbbá a Szerződés 107. cikkének (1) bekezdése értelmében állami támogatásnak minősülnek. Ha azonban teljesülnek a piacképes kockázatokra nyújtott exporthitel-biztosításra vonatkozó, az e közlemény 4.3. szakaszában meghatározott feltételek, a Bizottság úgy fogja tekinteni, hogy az exportőrök nem részesültek jogtalan előnyben.

4. AZ IDEIGLENESEN NEM PIACKÉPES KOCKÁZATOKRA NYÚJTOTT EXPORTHITEL-BIZTOSÍTÁSRA VONATKOZÓ FELTÉTELEK

4.1. Általános elvek

15. A 13. pontnak megfelelően az állami biztosítók nem biztosíthatnak piacképes kockázatokat, ha a 12. pontban ismertetett módon bármilyen előnyben részesülnek a magánbiztosítókhoz képest. Amennyiben az állami biztosítók vagy leányvállalataik piacképes kockázatokat kívánnak biztosítani, ennek során biztosítani kell, hogy sem közvetlenül, sem közvetve nem részesülnek állami támogatásban. Ennek érdekében meghatározott összegű saját tőkével (biztonsági tőkét is magában foglaló szavatoló tőkével) és biztosítástechnikai tartalékkal (káringadozási tartalékkal) kell rendelkezniük, valamint be kell szerezniük a 73/239/EGK irányelvnek megfelelő engedélyt. Továbbá külön kell kezelniük és elkülönítetten kell könyvelniük a piacképes kockázatokra, valamint az állami számlára vagy kezességvállalással nem piacképes kockázatokra nyújtott biztosításokat, amivel igazolják, hogy piacképes kockázatokra vonatkozó biztosításra nem kapnak állami támogatást. A biztosítónak a saját számlájára biztosított üzleti tevékenységgel kapcsolatos könyvelését a biztosítóintézetek éves és összevont (konszolidált) éves beszámolóiról szóló, 1991. december 19-i 91/674/EGK tanácsi irányelvvel ( 8 ) összhangban kell végeznie.

4.2. Kivételek a piacképes kockázatok fogalommeghatározása alól: ideiglenesen nem piacképes kockázatok

c)

c)

4.3. Az ideiglenesen nem piacképes kockázatok fedezésére vonatkozó feltételek

4.3.1. A fedezet minősége

4.3.2. Biztosítási elvek

21. A kockázatértékelés során mindig megalapozott biztosítási elveket kell alkalmazni. Ennek megfelelően a pénzügyileg nem megalapozott ügyletek kockázata nem fedezhető államilag támogatott programokból. Ezen elvekre tekintettel a kockázatelfogadási feltételeknek egyértelműeknek kell lenniük. Már létező üzleti kapcsolat esetében az exportőrnek kedvező kereskedelmi és/vagy fizetési tapasztalatokkal kell rendelkeznie. A vevőnek tiszta kártörténettel kell rendelkeznie, a vevői nemfizetés valószínűségének, valamint belső és/vagy külső hitelminősítésének is elfogadhatónak kell lennie.

4.3.3. Megfelelő árazás

4.3.4. Átláthatóság és jelentéstétel

5. ELJÁRÁSI KÉRDÉSEK

5.1. Általános elvek

30. A 18. pont b), c) és d) alpontjában felsorolt kockázatokat az állami biztosítók a 4.3. szakaszban meghatározott feltételekkel, valamint a Bizottságnak történő bejelentést és a Bizottság általi jóváhagyást követően biztosíthatják.

31. A 4.3. szakaszban meghatározott feltételek valamelyikének nemteljesülése nem jelenti automatikusan az exporthitel-biztosítási vagy biztosítási program tilalmazottságát. Amennyiben egy tagállam el kíván térni valamely feltételtől, illetve bármilyen kétség merül fel azt illetően, hogy a tervezett exporthitel-biztosítási program teljesíti-e az e közleményben meghatározott feltételeket, akkor a programot be kell jelentenie a Bizottságnak.

5.2. A piacképes kockázatú országok jegyzékének módosítása

c)

c)

5.3. A 18. pont b) és c) alpontjában szereplő kivételek bejelentési kötelezettsége

37. A Bizottság számára jelenleg rendelkezésre álló bizonyítékok arra utalnak, hogy a 18. pont b) és c) alpontjában meghatározott kockázatokra vonatkozóan piaci hiányosság áll fenn, és ebből következően azok a kockázatok nem piacképesek. Szem előtt kell tartani azonban, hogy nem minden tagállamban van fedezeti hiány, valamint a helyzet idővel változhat, mivel a magánszektor érdekeltté válhat e piaci szegmensben. Állami beavatkozás csak olyan kockázatokra engedélyezhető, amelyeket a piac egyébként nem biztosítana.

38. Ezen okok miatt, ha egy tagállam a 18. pont b) vagy c) alpontjában meghatározott kockázatokat fedezni kívánja, azt a Szerződés 108. cikkének (3) bekezdése szerint be kell jelentenie a Bizottságnak. A bejelentésben bizonyítania kell, hogy kapcsolatba lépett az országban működő fő hitelbiztosítókkal és hitelügynökökkel ( 12 ), és lehetőséget nyújtott számukra annak bizonyítására, hogy az országban rendelkezésre áll a szóban forgó kockázatra vonatkozó fedezet. A Bizottság a kockázatokat az „ideiglenesen nem piacképes” kategóriába sorolja, amennyiben az érintett hitelbiztosítók a tagállamtól érkezett kérés kézhezvételétől számított 30 napon belül nem nyújtják be a tagállam által fedezni kívánt kockázattípusokra vonatkozó biztosítási feltételekkel és biztosított volumenekkel kapcsolatos információkat a tagállamnak vagy a Bizottságnak, illetve ha a benyújtott információk nem bizonyítják, hogy a szóban forgó kockázatra vonatkozó fedezet rendelkezésre áll a szóban forgó tagállamban.