2008L0106 — HU — 03.01.2013 — 001.001

Ez a dokumentum kizárólag tájékoztató jellegű, az intézmények semmiféle felelősséget nem vállalnak a tartalmáért

►B AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 2008/106/EK IRÁNYELVE (2008. november 19.) a tengerészek képzésének minimumszintjéről (átdolgozás) (EGT-vonatkozású szöveg) (HL L 323, 3.12.2008, p.33)

Módosította:









▼B

AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 2008/106/EK IRÁNYELVE

(2008. november 19.)

a tengerészek képzésének minimumszintjéről (átdolgozás)

(EGT-vonatkozású szöveg)







AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 80. cikke (2) bekezdésére, tekintettel a Bizottság javaslatára, tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére ( 1 ), a Régiók Bizottságával folytatott konzultációt követően, a Szerződés 251. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően ( 2 ), mivel: (1) A tengerészek képzésének minimumszintjéről szóló, 2001. április 4-i 2001/25/EK irányelvet ( 3 ) több alkalommal jelentős mértékben módosították ( 4 ). Mivel most az említett irányelv újbóli módosítására kerül sor, az áttekinthetőség érdekében kívánatos a kérdéses rendelkezések átdolgozása. (2) A hajózás biztonsága és a tengeri környezetszennyezés megelőzése érdekében közösségi szinten meghozandó intézkedéseknek összhangban kell lenniük a nemzetközileg elfogadott szabályokkal és szabványokkal. (3) A Közösség tengerészei tudás- és készségszintjének fenntartása és emelése érdekében fontos kellő figyelmet fordítani a közösségi tengerészek képzésére és jogállására. (4) A tengerészeti biztonság érdekében a tengerészek képesítési bizonyítványának megszerzésénél biztosítani kell a képzés egységes szintjét. (5) A szakmai képesítések elismeréséről szóló, 2005. szeptember 7-i 2005/36/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet ( 5 ) kell alkalmazni az ezen irányelvben foglalt tengerészeti foglalkozásokra. Ez elősegíti a Szerződésben megállapított kötelezettségek betartását, elhárítva az akadályokat a személyek és szolgáltatások tagállamok közötti szabad mozgása elől. (6) Az oklevelek és képesítési bizonyítványok kölcsönös elismerésének rendszerére vonatkozó 2005/36/EK irányelv nem mindig biztosítja valamely tagállam lobogóját viselő hajókon szolgálatot teljesítő tengerészek egységes képzési szintjét. Ez azonban a tengeri közlekedés biztonsága szempontjából létfontosságú. (7) Ezért lényeges a tengerészek minimális képzési szintjének meghatározása a Közösségben. Ezt a szintet célszerű a nemzetközi szinten már elfogadott képzési szabványokra alapozni, nevezetesen a Nemzetközi Tengerészeti Szervezet (IMO) 1995-ben felülvizsgált, a tengerészek képzéséről, képesítéséről és az őrszolgálat ellátásáról szóló 1978. évi nemzetközi egyezményében (STCW-egyezmény) elfogadottakra. Ennek az egyezménynek minden tagállam szerződő fele. (8) A tagállamok az STCW-egyezményben és az ezen irányelvben megállapított minimális szabványoknál szigorúbb feltételeket is meghatározhatnak. (9) Az STCW-egyezmény ezen irányelvhez csatolt szabályait ki kell egészíteni a tengerészek képzéséről, képesítéséről és az őrszolgálat ellátásáról szóló szabályzat (STCW-szabályzat) A. mellékletében foglalt kötelező rendelkezésekkel. Az STCW-szabályzat B. melléklete ajánlott iránymutatást tartalmaz az STCW-egyezmény szerződő felei, valamint az egyezmény végrehajtásában, alkalmazásában vagy érvényesítésében eljáró személyek számára, hogy ezáltal egységes módon biztosítsa az egyezmény teljes érvényesülését. (10) A tengerhajózás biztonságának növelése és a tengeri környezetszennyezés megelőzése érdekében ezen irányelvben, az STCW-egyezménnyel összhangban, rendelkezni kell az őrszolgálatot ellátó személyzet pihenőidejéről. Ezeket a rendelkezéseket az Európai Közösség Hajótulajdonosainak Szövetsége (ECSA) és a Közlekedési Dolgozók Szakszervezeteinek Szövetsége az Európai Unióban (FST) között a tengerészek munkaidejének szervezésére vonatkozóan kötött megállapodásról szóló, 1999. június 21-i 1999/63/EK tanácsi irányelv ( 6 ) sérelme nélkül kell alkalmazni. (11) A tagállamoknak konkrét intézkedéseket kell hozniuk és végrehajtaniuk a képesítést igazoló bizonyítványokkal összefüggő csalások megelőzése és szankcionálása végett, valamint a Nemzetközi Tengerészeti Szervezeten belül törekedniük kell arra, hogy szigorú és végrehajtható megállapodások szülessenek a csalás elleni világszintű küzdelem érdekében. (12) A hajózás biztonságának növelése, valamint az emberélet elvesztésének és a tengerek szennyezésének megelőzése érdekében fejleszteni kell a kommunikációt a közösségi vizeken közlekedő hajók személyzetének tagjai között. (13) A személyszállító hajók azon személyzetének, amelynek kijelölt feladata, hogy vészhelyzetekben segítséget nyújtson az utasoknak, képesnek kell lennie arra, hogy kommunikáljon az utasokkal. (14) A mérgező vagy szennyező rakományt szállító tartályhajókon szolgáló hajószemélyzetnek képesnek kell lennie a baleset-megelőzésre és a vészhelyzetek hatékony kezelésére. Elsődlegesen fontos a parancsnok, a tisztek és a matrózok között az ezen irányelvben előírt követelményeket kielégítő, megfelelő kommunikációs kapcsolat létrehozása. (15) Fontos biztosítani, hogy a harmadik országokban kiadott bizonyítvánnyal rendelkező és közösségi hajókon szolgáló tengerészek ugyanolyan szintű képesítéssel rendelkezzenek, mint amelyet a STCW-egyezmény előír. Ezen irányelvnek kell megállapítania a harmadik országokban kiadott bizonyítványok tagállamok általi elismerésének eljárásait és közös kritériumait az STCW-egyezmény keretei között megállapított képzési és képesítési követelmények alapján. (16) A tengeri közlekedésbiztonság érdekében a tagállamoknak el kell ismerniük a megfelelő képzési szintet igazoló képesítéseket, ha azokat az STCW-egyezmény olyan szerződő felei vagy feleinek nevében adták ki, amelyekről az IMO Tengerészeti Biztonsági Bizottsága (MSC) igazolta, hogy az egyezményben előírt szabványoknak teljes érvényt szereztek és szereznek. Az MSC igazolásához szükséges idő áthidalásának érdekében a képesítési bizonyítványok előzetes elismerési eljárása vált szükségessé. (17) Indokolt esetben szükség van a tengerészeti oktatási intézmények, képzési programok és kurzusok ellenőrzésére. Ezért meg kell állapítani az ilyen ellenőrzések kritériumait. (18) Egy bizottságnak kell támogatnia a Bizottságot a harmadik országok oktatási intézményei vagy hatóságai által kiadott bizonyítványok elismerésével kapcsolatos feladatok végrehajtásában. (19) Az 1406/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel ( 7 ) létrehozott Európai Tengerbiztonsági Ügynökségnek támogatnia kell a Bizottságot annak ellenőrzésében, hogy a tagállamok teljesítik-e az irányelvben meghatározott követelményeket. (20) A tagállamoknak, mint kikötői hatóságoknak az STCW-egyezményt nem ratifikált harmadik országok lobogóját viselő hajók kiemelt átvizsgálásával kell növelniük a közösségi vizeken a biztonságot és a szennyezés megelőzését, biztosítva ezáltal, hogy a harmadik ország lobogóját viselő hajók ne részesülhessenek előnyösebb bánásmódban. (21) A kikötő szerint illetékes állam hatósága által végzett ellenőrzésről szóló 95/21/EK tanácsi irányelv ( 8 ) módosításainak elfogadásáig indokolt ebbe az irányelvbe foglalni a kikötő szerint illetékes állam által végzett ellenőrzésre vonatkozó rendelkezéseket annak érdekében, hogy az említett irányelvbe átvezessék a kikötő szerint illetékes állam ellenőrzésére vonatkozóan az ezen irányelvben foglalt rendelkezéseket. (22) Meg kell határozni ennek az irányelvnek a nemzetközi egyezmények és kódexek változásaihoz történő igazítására vonatkozó eljárást. (23) Az ezen irányelv végrehajtásához szükséges intézkedéseket a Bizottságra ruházott végrehajtási hatáskörök gyakorlására vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 1999. június 28-i 1999/468/EK tanácsi határozatnak ( 9 ) megfelelően kell meghozni. (24) A Bizottságot fel kell hatalmazni különösen arra, hogy ezen irányelvet egyes nemzetközi szabályzatok, illetve vonatkozó közösségi jogszabályok későbbi módosításainak az ezen irányelv céljainak megfelelő alkalmazása érdekében módosítsa. Mivel ezek az intézkedések általános hatályúak és ezen irányelv nem alapvető fontosságú elemeinek módosítására irányulnak, azokat az 1999/468/EK határozat 5a. cikkében meghatározott ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárással összhangban kell elfogadni. (25) Az ezen irányelvbe bevezetett új szövegrészek kizárólag a bizottsági eljárásokat érintik. Ezért a tagállamoknak nem kell ezeket a nemzeti jogukba átültetniük. (26) Ez az irányelv nem érinti a III. melléklet B. részében említett irányelvek nemzeti jogba történő átültetésére vonatkozó határidőkkel kapcsolatos tagállami kötelezettségeket, mivel: ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:







1. cikk

Fogalommeghatározások

Ezen irányelv alkalmazásában:

1. parancsnok: a hajót vezénylő személy;

2. tiszt: a hajószemélyzetnek az, a parancsnoktól eltérő tagja, akit nemzeti jogszabályok vagy egyéb előírások, illetve ezek hiányában kollektív szerződés szerint vagy szokásjog alapján tisztnek neveznek ki;

3. fedélzeti tiszt: az I. melléklet II. fejezetében foglalt rendelkezések szerint képzett tiszt;

4. elsőtiszt: a rangban a parancsnok után következő tiszt, aki a parancsnok akadályoztatása esetén átveszi a hajó vezénylését;

5. géptiszt: az I. melléklet III. fejezetében foglalt rendelkezések szerint képzett tiszt;

6. gépüzemvezető: a rangidős géptiszt, aki a hajó gépi meghajtásáért, valamint gépészeti és villamos berendezéseinek üzemeltetéséért és karbantartásáért felelős;

7. másodgéptiszt: a gépüzemvezető után rangban következő tiszt, aki átveszi a hajó gépi meghajtásának, valamint gépészeti és villamos berendezéseinek üzemeltetési és karbantartási feladatát a gépüzemvezető akadályoztatása esetén;

8. géptisztjelölt: géptiszti képzésben részt vevő személy, akit a nemzeti törvények vagy rendeletek ilyenként jelölnek meg;

9. rádiókezelő: az illetékes hatóságok által kibocsátott vagy elismert bizonyítvánnyal rendelkező személy, a Rádiószabályzat értelmében;

10. személyzet: a hajószemélyzet olyan tagja, aki nem parancsnok vagy tiszt;

11. tengerjáró hajó: olyan hajó, amely nem kizárólag belvizeken, illetve védett vizeken vagy azok közvetlen közelében vagy olyan területeken hajózik, amelyekre kikötői rendelkezések vonatkoznak;

12. tagállam lobogóját viselő hajó: valamely tagállamban annak jogszabályai szerint lajstromozott és a tagállam lobogóját viselő hajó; azt a hajót, amely ennek a meghatározásnak nem felel meg, harmadik ország lobogóját viselő hajónak kell tekinteni;

13. part menti utak: a tagállamhoz közeli vizeken történő utazás, amint azt az illető tagállam meghatározza;

14. főgépteljesítmény: a hajó fő meghajtó gépezetének kilowattban kifejezett, maximális, folyamatos, névleges összteljesítménye, ahogyan azt a hajó lajstromozási okmányában vagy más hivatalos okiratban feltüntették;

15. olajszállító tartályhajó: a kőolaj és a kőolajszármazékok ömlesztett szállítása céljából épített és használt hajó;

16. vegyianyag-szállító tartályhajó: a mindenkor hatályos Nemzetközi Vegyianyag Szabályzat 17. fejezetében felsorolt bármely cseppfolyós termék ömlesztett szállítása céljára épített vagy alkalmassá tett, és e célra használt hajó;

17. cseppfolyósított gázt szállító tartályhajó: a mindenkor hatályos Nemzetközi Gázszállítási Szabályzat 19. fejezetében felsorolt bármely cseppfolyósított gáz vagy egyéb termék ömlesztett szállítása céljából épített vagy alkalmassá tett, és e célra használt hajó;

▼M1

18. Rádiószabályzat: a módosított nemzetközi távközlési egyezményhez csatolt, vagy ahhoz csatoltnak tekintett rádiószabályzat;

19. személyszállító hajó: az Életbiztonság a tengeren tárgyú, módosított 1974. évi nemzetközi egyezményben (SOLAS 74) meghatározott hajó;

▼B

20. halászhajó: hal vagy más tengeri élőlény kifogására használt hajó;

21. STCW-egyezmény: a Nemzetközi Tengerészeti Szervezet 1978. évi egyezménye a tengerészek képzéséről, képesítéséről és az őrszolgálat ellátásáról, figyelembe véve az Egyezmény VII. cikke és I/15. szabálya átmeneti rendelkezéseit, és beleértve az STCW-szabályzat vonatkozó rendelkezéseit a mindenkor hatályos változatban;

22. rádiós szolgálat: a Rádiószabályzat, az életbiztonság a tengeren tárgyú, 1974. évi nemzetközi egyezmény (SOLAS 74), valamint – az egyes tagállamok megítélése szerint – az IMO vonatkozó ajánlásai mindenkor hatályos változatának megfelelően végzett őrszolgálat, illetve műszaki karbantartás és javítás;

23. ro-ro személyszállító hajó: a ro-ro rakománytérrel vagy olyan különleges kategóriájú terekkel rendelkező személyszállító hajó, amely a mindenkor hatályos SOLAS 74 meghatározásának megfelel;

▼M1

24. STCW-szabályzat: a tengerészek képzéséről, képesítéséről és az őrszolgálat ellátásáról szóló, módosított (STCW) szabályzat, amelyet a szerződő felek az 1995. évi konferencia 2. határozatával fogadtak el;

▼B

25. funkció: az STCW-szabályzatban meghatározott feladatok, kötelezettségek és felelősségek csoportja, amelyek a hajó üzemeltetéséhez, a tengeri életbiztonsághoz és a tengeri környezet védelméhez szükségesek;

26. társaság: a hajó tulajdonosa vagy bármely más szervezet vagy személy, mint pl. az ügyvezető vagy a hajót személyzet nélkül bérlő, aki a hajó tulajdonosától átvállalta a hajó üzemeltetésének felelősségét, és aki e felelősség átvállalásával a társaságra az ezen irányelv szerint irányadó valamennyi kötelezettséget és felelősséget felvállalja;

▼M1 —————

▼M1

28. tengeri szolgálat: a képesítő bizonyítvány, a jártassági bizonyítvány vagy más, képesítést igazoló dokumentum kiadása vagy újraérvényesítése szempontjából releváns, hajón töltött szolgálat;

▼B

29. elismerés: a tagállamnak ezzel az irányelvvel összhangban adott elismerése;

30. harmadik ország: bármely, a tagállamokon kívüli ország;

31. hónap: egy naptári hónap, vagy az egy hónapnál rövidebb időszakokból összeadott 30 napos időszak;

▼M1

32. GMDSS-rádiókezelő: az I. melléklet IV. fejezetében foglaltaknak megfelelően képzett személy;

33. ISPS-szabályzat: a SOLAS 74 szerződő kormányai konferenciájának 2. határozatával, 2002. december 12-én elfogadott, a hajók és kikötőlétesítmények védelmére vonatkozó nemzetközi szabályzat mindenkor hatályos változata;

34. a hajó védelmi tisztje: a hajón tartózkodó és a parancsnoknak elszámolási kötelezettséggel tartozó olyan személy, akit a társaság a hajó védelméért felelősként nevezett ki, beleértve a hajó védelmi tervének végrehajtását és kezelését, valamint a társaság védelmi tisztjével és a kikötőlétesítmény védelmi tisztjeivel való kapcsolattartást;

35. védelmi feladatok: a hajón ellátandó valamennyi védelmi feladat és kötelezettség a módosított SOLAS 74 XI/2. fejezetében és az ISPS-szabályzatban meghatározottak szerint;

36. képesítő bizonyítvány: az I. melléklet II., III., IV. vagy VII. fejezetében foglaltaknak megfelelően, parancsnokok, tisztek és GMDSS-rádiókezelők számára kiadott és érvényesített bizonyítvány, amely feljogosítja jogszerű tulajdonosát arra, hogy a benne meghatározott felelősségi szint szerinti minőségben szolgáljon és töltsön be feladatköröket;

37. jártassági bizonyítvány: tengerész részére kiadott, a képesítő bizonyítványtól eltérő bizonyítvány, amely a képzés, a képesítések vagy a tengeri szolgálat tekintetében igazolja ezen irányelv vonatkozó követelményeinek teljesítését;

38. igazoló okmány: a képesítő és a jártassági bizonyítványtól eltérő, az ezen irányelv vonatkozó követelményei teljesítésének megállapításához használt dokumentum;

39. elektrotechnikus tiszt: az I. melléklet III. fejezetében foglaltaknak megfelelően képzett tiszt;

40. szakképzett fedélzeti tengerész: az I. melléklet II. fejezetében foglaltaknak megfelelően képzett személyzeti állományú személy;

41. szakképzett gépészeti tengerész: az I. melléklet III. fejezetében foglaltaknak megfelelően képzett személyzeti állományú személy;

42. elektrotechnikus személyzeti állományú tengerész: az I. melléklet III. fejezetében foglaltaknak megfelelően képzett személyzeti állományú személy.

▼B

2. cikk

Hatály

Ezt az irányelvet az ezen irányelvben említett, valamely tagállam lobogója alatt hajózó tengerjáró hajókon szolgáló tengerészekre kell alkalmazni, kivéve:

a) hadihajók, haditengerészeti segédhajók vagy más hajók, amelyek valamely tagállam tulajdonában vannak vagy amelyet valamely tagállam működtet, és amelyeket kizárólag állami, nem kereskedelmi szolgálatra alkalmaznak;

b) halászhajók;

c) kereskedelmi célra nem használt, kedvtelési célú hajók;

d) kezdetleges építésű fahajók.

3. cikk

Képzés és képesítés

▼M1

(1) A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy a 2. cikkben említett hajókon szolgáló tengerészek képzése legalább az STCW-egyezményben megállapított, az ezen irányelv I. mellékletében szereplő követelményeknek megfeleljen, és e tengerészek rendelkezzenek az 1. cikk 36. és 37. pontjában meghatározott bizonyítványokkal és/vagy az 1. cikk 38. pontjában meghatározott igazoló okmánnyal.

▼B

(2) A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy a hajószemélyzetnek azok a tagjai, akiknek a SOLAS 74 III/10.4. szabálya értelmében bizonyítvánnyal kell rendelkezniük, ennek az irányelvnek megfelelően képzésben részesüljenek és arról bizonyítványt szerezzenek.

▼M1 —————

▼B

5. cikk

▼M1

Képesítő bizonyítványok, jártassági bizonyítványok és érvényesítések

(1) A tagállamok biztosítják, hogy csak azon jelöltek részére adjanak ki képesítő bizonyítványt és jártassági bizonyítványt, akik megfelelnek e cikk követelményeinek.

▼B

(2) A parancsnokra, tisztre és rádiókezelőre vonatkozó képesítési bizonyítványokat a tagállam az e cikkben előírt módon érvényesíti.

▼M1

(3) A képesítő bizonyítványokat és a jártassági bizonyítványokat az STCW-egyezmény melléklete I/2. szabályának (3) bekezdésével összhangban kell kiadni.

▼M1

(3a) A képesítő bizonyítványokat kizárólag a tagállamok adhatják ki, a szükséges igazoló okmányok hitelességének és érvényességének ellenőrzését követően és az e cikkben megállapított rendelkezésekkel összhangban.

▼B

(4) A rádiókezelőkre vonatkozóan a tagállamok:

a) a Rádiószabályzatnak megfelelő képesítési bizonyítvány kiadásához szükséges vizsga követelményeit kiegészíthetik az irányadó rendeletekben előírt kiegészítő ismeretekkel; vagy

b) külön bizonyítványt bocsáthatnak ki, amely igazolja, hogy tulajdonosa rendelkezik a vonatkozó rendeletekben előírt kiegészítő ismeretekkel.

(5) A tagállam saját hatáskörében dönthet úgy, hogy az érvényesítéseket az STCW-szabályzat A–I/2. szakaszában előírt formában kibocsátott bizonyítványokban teszi meg. Amennyiben a tagállam így tesz, akkor az A–I/2. szakasz (1) bekezdésében rögzített formát kell használni. Amennyiben az érvényesítés más módját választják, az érvényesítés az említett szakasz (2) bekezdése szerint történik. Az érvényesítéseket az STCW-egyezmény VI. cikkének (2) bekezdésével összhangban kell megadni.

▼M1

A képesítő bizonyítványoknak és a jártassági bizonyítványoknak a parancsnokok és tisztek részére az I. melléklet V/1-1. és V/1-2. szabályában foglaltaknak megfelelő kiadását igazoló érvényesítések csak akkor adhatók ki, ha az STCW-egyezményben és az ezen irányelvben meghatározott valamennyi követelmény teljesül.

▼M1

(6) Az a tagállam, amely az STCW-egyezmény melléklete V/1-1. és V/1-2. szabályában foglaltaknak megfelelően parancsnokok és tisztek részére kiadott képesítő vagy jártassági bizonyítványt ismer el az ezen irányelv 19. cikkének (2) bekezdésében meghatározott eljárás keretében, e bizonyítványt – elismerésének igazolása céljából – csak azt követően érvényesíti, hogy megbizonyosodott a bizonyítvány hitelességéről és érvényességéről. Az érvényesítésnek az STCW-szabályzat A-I/2. szakaszának (3) bekezdése szerinti formát kell követnie.

(7) Az (5) és (6) bekezdésben említett érvényesítések:

a) külön okmányként kiadhatók;

b) kizárólag a tagállamok által adhatók ki;

c) mindegyike egyedi számot kap, kivéve a képesítő bizonyítvány kiadását igazoló érvényesítéseket, mivel ezek ugyanazt a számot kaphatják, mint az érintett képesítő bizonyítvány, feltéve, hogy az a szám egyedi; valamint

d) mindegyike lejár, amint az STCW-egyezmény melléklete V/1-1. és V/1-2. szabályában foglaltaknak megfelelően parancsnokok és tisztek részére kiadott érvényesített képesítő vagy jártassági bizonyítványok érvényessége lejár, vagy azokat a kiadó tagállam vagy harmadik ország visszavonja, felfüggeszti vagy érvényteleníti, illetve a kiadástól számított öt éven belül minden esetben.

▼B

(8) Azt, hogy a képesítési bizonyítvány tulajdonosa milyen minőségben szolgálhat, az érvényesítési formulában ugyanazokkal a fogalmakkal kell megnevezni, mint amelyeket az érintett tagállamnak a biztonságos személyzetre vonatkozó követelményei használnak.

(9) Egy tagállam használhat az STCW-szabályzat A–I/2. szakaszában előírt formátumtól eltérő formát is, azzal a minimális feltétellel, hogy az az előírt információkat latin betűkkel és arab számokkal tartalmazza, figyelembe véve az A–I/2. szakaszban engedélyezett változatokat.

(10) A 19. cikk (7) bekezdése függvényében, az ebben az irányelvben előírt bármely bizonyítvány eredetijét azon a hajón kell őrizni, ahol a bizonyítvány tulajdonosa szolgál.

▼M1

(11) A képesítésre pályázó jelöltnek kielégítően igazolnia kell:

a) személyazonosságát;

b) azt, hogy életkora eléri a kérelmezett képesítő vagy jártassági bizonyítványhoz az I. mellékletben megállapított szabályokban előírt korhatárt;

c) azt, hogy megfelel az STCW-szabályzat A-I/9. szakaszában meghatározott egészségügyi alkalmassági követelményeknek;

d) azt, hogy teljesítette a kérelmezett képesítő vagy jártassági bizonyítványhoz szükséges tengeri szolgálatot és az arra vonatkozó kötelező képzést az I. mellékletben megállapított szabályok szerint; valamint

e) azt, hogy megfelel az I. mellékletben megállapított szabályokban előírt, azon szolgálati minőségre, feladatkörökre és szintekre vonatkozó alkalmassági követelményeknek, amelyeket a képesítő bizonyítvány érvényesítésébe be kell jegyezni.

Ez a bekezdés nem alkalmazandó az érvényesítéseknek az STCW-egyezmény I/10. szabályának értelmében történő elismerésére.

(12) Minden tagállam vállalja, hogy:

a) nyilvántartást vagy nyilvántartásokat vezet a parancsnokok és tisztek, illetve adott esetben a személyzeti állomány számára kiadott valamennyi képesítő bizonyítványról és jártassági bizonyítványról, illetve érvényesítésről, azok kiadásáról, lejártáról, újraérvényesítéséről, felfüggesztéséről, érvénytelenítéséről, bejelentett elvesztéséről vagy megsemmisüléséről, valamint a kiadott felmentésekről;

b) hozzáférést biztosít a képesítő bizonyítványok, az érvényesítések és a felmentések státusára vonatkozó információkhoz más tagállamok és az STCW-egyezmény más szerződő felei, valamint olyan társaságok számára, amelyek kérik az STCW-egyezmény I. melléklete V/1-1. és V/1-2 szabályában foglaltaknak megfelelően parancsnokok és tisztek részére kiadott olyan képesítő bizonyítványok és/vagy bizonyítványok hitelességének és érvényességének ellenőrzését, amelyeket az STCW-egyezmény I/10. szabályának megfelelő elismerést kérő vagy hajón való alkalmazást kereső tengerészek mutattak be.

(13) 2017. január 1-jétől a (12) bekezdés b) pontjának megfelelően rendelkezésre bocsátandó információkat elektronikus úton hozzáférhetővé kell tenni.

5a. cikk

Információnyújtás a Bizottság számára

Minden tagállam – kizárólag statisztikai elemzés céljából, és csak a tagállamok és a Bizottság által a szakpolitikai döntéshozatal céljára történő felhasználásra – évente hozzáférést biztosít a Bizottság számára az ezen irányelv V. mellékletében szereplő, a képesítő bizonyítványokra és a képesítő bizonyítványok elismerését tanúsító érvényesítésekre vonatkozó információkhoz. A tagállamok ugyanezen célokból – önkéntes alapon – hozzáférést biztosíthatnak a Bizottság számára az STCW-egyezmény mellékletének II., III. és VII. fejezetének megfelelően a személyzeti állomány részére kiadott jártassági bizonyítványokra vonatkozó információkhoz.

▼B

6. cikk

Képzési követelmények

A 3. cikkben előírt képzés alkalmas az I. mellékletben előírt elméleti tudás és gyakorlati készségek átadására, különösen az életmentő és tűzoltó felszerelések használatáról, és az adott tagállam által kijelölt illetékes hatóság vagy testület jóváhagyását igényli.

7. cikk

A part menti utakon történő hajózást szabályozó alapelvek

(1) A part menti utakon történő hajózás meghatározásakor a tagállamok a másik tagállam vagy az STCW-egyezmény másik aláírójának lobogóját viselő hajókon szolgáló és ilyen hajóúton részt vevő tengerészek számára nem írhatnak elő olyan, képzésre, tapasztalatra vagy képesítésre vonatkozó követelményeket, amelyek az adott tagállam lobogóját viselő hajókon szolgáló tengerészekre irányadó követelményeknél szigorúbbak. Egy tagállam semmilyen esetben sem írhat elő más tagállam vagy az STCW-egyezmény más aláírójának lobogóját viselő hajón szolgáló tengerészekre olyan követelményeket, amelyek meghaladják az ezen irányelvben a part menti utakon történő hajózásban részt nem vevő hajókra vonatkozóan előírt követelményeket.

▼M1

(1a) A tagállam – az olyan hajók tekintetében, amelyekre az STCW-egyezmény part menti utakon történő hajózást, és azon belül a más tagállamok vagy az STCW-egyezmény más részes feleinek partjainál lévő utakon történő hajózást is szabályozó rendelkezései vonatkoznak – megállapodást köt az érintett tagállammal vagy részes féllel, amelyben az érintett kereskedelmi területeket és az egyéb vonatkozó rendelkezéseket egyaránt részletesen meghatározza.

▼B

(2) A tagállam lobogójának viselésére jogosult és másik tagállam vagy az STCW-egyezmény másik aláírójának partjai közelében rendszeresen part menti hajózásban részt vevő hajók esetében az a tagállam, amelynek lobogóját a hajó viselheti, úgy írja elő a képzésre, tapasztalatra és képesítésre vonatkozó követelményeket az ilyen hajókon szolgáló tengerészek számára, hogy azok legalábbis megfeleljenek annak a tagállamnak vagy az STCW-egyezmény azon aláírója követelményeinek, amelynek partjainál a hajó közlekedik, feltéve hogy azok nem haladják meg az ezen irányelvben a part menti utakon történő hajózásban részt nem vevő hajókra vonatkozóan előírt követelményeket. Az olyan hajón szolgáló tengerészek, amelyek a tagállam által a part menti utakon meghatározott területen túl terjesztik útjukat, és a meghatározás alá nem tartozó vizekre hajóznak, ezen irányelv vonatkozó követelményeit teljesítik.

(3) A tagállam a lobogóját viselni jogosult hajó esetében alkalmazhatja ezen irányelvnek a part menti utakon történő hajózást szabályozó rendelkezéseit, amennyiben a hajó az STCW-egyezményben nem részes állam partjainál az adott tagállam meghatározása szerint rendszeresen part menti utakon közlekedik.

▼M1

(3a) A valamely tagállam vagy az STCW-egyezmény valamely részes fele által saját meghatározott part menti hajóútszakaszok határain belüli érvényességgel, tengerészek részére kiadott képesítő bizonyítványokat egy másik tagállam elfogadhatja a saját meghatározott part menti hajóútszakaszainak határain belüli szolgálatra vonatkozóan, feltéve, hogy az érintett tagállamok vagy részes felek megállapodást kötnek, amelyben részletesen meghatározzák az érintett kereskedelmi területeket és a szolgálat egyéb vonatkozó feltételeit.

(3b) A part menti utakon történő hajózást meghatározó tagállamok e cikk követelményeivel összhangban:

a) kötelesek betartani a part menti hajóútszakaszokra irányadó, az STCW-szabályzat A-I/3. szakaszában meghatározott alapelveket;

b) az 5. cikknek megfelelően kiadott érvényesítésekbe kötelesek belefoglalni a part menti hajóútszakaszok határait.

▼B

(4) A part menti utakon történő hajózásnak és az ahhoz szükséges oktatásnak és képzésnek az (1), (2) és (3) bekezdéssel összhangban történő meghatározásánál a tagállamok részletesen tájékoztatják a Bizottságot az általuk elfogadott rendelkezésekről.

8. cikk

A csalás és más jogellenes gyakorlat megakadályozása

▼M1

(1) A tagállamok megfelelő intézkedéseket hoznak és hajtanak végre a kiadott bizonyítványokkal és érvényesítésekkel kapcsolatos csalás és más jogellenes gyakorlat megakadályozása érdekében, valamint azokra vonatkozóan hatékony, arányos és visszatartó erejű szankciókat állapítanak meg.

▼B

(2) A tagállamok kijelölik a csalás és más jogellenes gyakorlat feltárására és leküzdésére, valamint a többi tagállamnak és harmadik országoknak a tengerészek képesítési bizonyítványainak kiállítására illetékes hatóságaival történő információcserére illetékes nemzeti hatóságokat.

A tagállamok az illetékes nemzeti hatóságokra vonatkozó információkról haladéktalanul tájékoztatják a többi tagállamot és a Bizottságot.

A tagállamok az illetékes nemzeti hatóságokra vonatkozó információkról haladéktalanul tájékoztatják azokat a harmadik országokat is, amelyekkel az STCW-egyezmény I/10. szabálya (1.2) bekezdésének megfelelően megállapodást kötöttek.

(3) A fogadó tagállam kérelmére a másik tagállam illetékes hatóságainak írásban kell megerősíteniük vagy elutasítaniuk a tengerészképesítési bizonyítvány, az ennek megfelelő érvényesítések vagy bármilyen más, ez utóbbi tagállamban kibocsátott, képzésről szóló írásos bizonyítékok hitelességét.

9. cikk

Szankciók vagy fegyelmi intézkedések

▼M1

(1) A tagállamok megállapítják azokat a folyamatokat és eljárásokat, amelyek az általuk kiadott képesítő bizonyítványok, jártassági bizonyítványok vagy érvényesítések tulajdonosai által a képesítő vagy jártassági bizonyítványukhoz kapcsolódó kötelezettségeik teljesítése során tanúsított – a tengeren az élet vagy tulajdon, illetve a tengeri környezet közvetlen veszélyeztetésével járó – hozzá nem értés, tevékenység, mulasztás vagy a biztonság veszélyeztetése eseteinek részlehajlás nélküli kivizsgálásához szükségesek, valamint azokat a folyamatokat és eljárásokat, amelyek az említett képesítő vagy jártassági bizonyítványok ilyen okból való visszavonására, felfüggesztésére vagy érvénytelenítésére, valamint a csalások megelőzése érdekében alkalmazandók.

(2) A tagállamok megfelelő intézkedéseket hoznak és hajtanak végre a kiadott képesítő bizonyítványokkal, jártassági bizonyítványokkal és érvényesítésekkel kapcsolatos csalások és egyéb jogellenes gyakorlatok megakadályozása érdekében.

▼B

(3) ►M1 Szankciókat és fegyelmi intézkedéseket azokban az esetekben kell előírni és végrehajtani, amikor: ◄

a) egy társaság vagy egy parancsnok olyan személyt alkalmaz, aki nem rendelkezik az ezen irányelvben előírt bizonyítvánnyal;

b) a parancsnok engedélyezte, hogy olyan személy végezzen bármilyen, az ezen irányelvben előírtak szerint megfelelő képesítési bizonyítványhoz kötött tevékenységet vagy szolgálatot, aki nem rendelkezik az előírt bizonyítvánnyal, érvényes felmentéssel e kötelezettség alól vagy a 19. cikk (7) bekezdése szerinti bizonyító erejű okmánnyal; vagy

c) egy személy csalás vagy hamis okiratok útján szerzett megbízást olyan minőségben való tevékenységre vagy szolgálatra, amelynek végzéséhez vagy betöltéséhez ezen irányelv értelmében bizonyítvánnyal vagy felmentéssel kell rendelkezni.

(4) Azoknak a tagállamoknak, amelyek a joghatóságuk alá tartozó társaságokról vagy bármely személyről megalapozottan feltételezik, hogy a (3) bekezdésben meghatározottak szerint ennek az irányelvnek a be nem tartásáért felelősek vagy arról tudnak, ki kell terjeszteniük az együttműködést bármely olyan tagállamra vagy az STCW-egyezmény szerződő felére, amely őket saját joghatósága alatt történő keresetindítási szándékáról tájékoztatja.

10. cikk

Minőségi szabványok

(1) Minden tagállam biztosítja, hogy:

▼M1

a) a nem kormányzati egységek vagy szervek által végzett minden képzési, alkalmasság-felmérési, képesítési (egészségügyi alkalmassági képesítéssel együtt), érvényesítési és újraérvényesítési tevékenység minőségbiztosítási rendszer keretében folyamatos ellenőrzés tárgyát képezze, így biztosítva a kijelölt célok elérését, beleértve az oktatók és vizsgáztatók képzettségére és jártasságára vonatkozókat is, összhangban az STCW-szabályzat A-I/8. szakaszával;

b) amennyiben állami egységek vagy szervek végzik e tevékenységeket, az STCW-szabályzat A-I/8. szakaszával összhangban minőségbiztosítási rendszer álljon rendelkezésre;

c) az oktatási és képzési célkitűzések, illetve az ezekhez kapcsolódó, elérendő alkalmassági szint minőségi szabványai világosan meg legyenek határozva, illetve, hogy meg legyenek szabva az STCW-egyezményben előírt vizsgákhoz és értékelésekhez tartozó megfelelő tudás-, ismeret- és készségszintek;

▼B

d) a minőségi szabványok alkalmazási területe kiterjed a képzési rendszer ügyvitelére, az összes képzési kurzusra és programra, az egyes tagállamok által vagy megbízásukban lefolytatott vizsgákra és értékelésekre, valamint az oktatók és vizsgáztatók részére előírt képzettségre és jártasságra, figyelembe véve a kitűzött célok eléréséhez szükséges koncepciókat, rendszereket, ellenőrzéseket és minőségbiztosítási vizsgálatokat.

Az első albekezdés c) pontjában említett célkitűzéseket és a kapcsolódó minőségi szabványokat a különböző kurzusok és képzési programok céljára külön is meg lehet határozni, oly módon, hogy azok a képzési rendszer ügyvitelére is kiterjedjenek.

(2) A tagállamoknak azt is biztosítaniuk kell, hogy a tudás-, ismeret-, készség- és alkalmasságszerzési rendszert, illetve a képzési rendszer ügyvitelét legalább ötévenként olyan képzett személyek értékeljék, akik maguk nem vesznek részt az adott tevékenységekben, annak igazolására, hogy:

a) minden belső ellenőrzés, felügyelet és folyamatkövetési intézkedés megfelel a tervezett intézkedéseknek és az írásban rögzített eljárásrendnek, és hatékonyan biztosítja a kitűzött célok elérését;

b) minden egyes független értékelés eredményét írásban rögzítik, és az értékelt tevékenységi terület felelőseinek tudomására hozzák;

c) a hiányosságok megszüntetéséről időben intézkednek;

▼M1

d) a minőségbiztosítási rendszer az STCW-egyezmény és -szabályzat valamennyi vonatkozó rendelkezését és azok módosításait is magában foglalja. A tagállamok e rendszerbe beépíthetik ennek az irányelvnek a többi alkalmazandó rendelkezését is.

▼M1

(3) A (2) bekezdés szerint elvégzett minden egyes értékelésről az érintett tagállam az értékelés befejezésétől számított hat hónapon belül – az STCW-szabályzat A-I/7. szakaszában meghatározott formátummal összhangban – jelentést küld a Bizottságnak.

11. cikk

Egészségügyi követelmények

(1) Minden tagállam kidolgozza a tengerészekre vonatkozó egészségügyi alkalmassági követelményeket és az egészségügyi alkalmassági bizonyítvány kiadására vonatkozó eljárásokat, összhangban az e cikkben és az STCW-szabályzat A-I/9. szakaszában foglaltakkal, adott esetben figyelembe véve az STCW-szabályzat B-I/9. szakaszát.

(2) Az STCW-szabályzat A-I/9. szakaszában foglaltaknak megfelelően minden tagállam biztosítja, hogy a tengerészek egészségügyi alkalmasságának felméréséért felelős személyek az érintett tagállam által a tengerészek orvosi vizsgálata céljára elismert orvosok legyenek.

(3) Minden, az SCTW-egyezmény rendelkezései szerint kiadott képesítő bizonyítvánnyal vagy jártassági bizonyítvánnyal rendelkező tengeren szolgáló tengerésznek az e cikkben és az STCW-szabályzat A-I/9. szakaszában foglaltaknak megfelelően kiadott, érvényes egészségügyi alkalmassági bizonyítvánnyal is rendelkeznie kell.

(4) Az egészségügyi alkalmassági bizonyítványt kérelmező jelölteknek meg kell felelniük a következő feltételeknek:

a) a 16. életévüket betöltötték;

b) a személyazonosságukat kielégítően igazolják; valamint

c) megfelelnek a szóban forgó tagállam által megállapított egészségügyi alkalmassági követelményeknek.

(5) Az egészségügyi alkalmassági bizonyítványok legfeljebb két évig érvényesek, kivéve, ha a tengerész 18. életévét még nem töltötte be, amely esetben az érvényesség maximális időtartama 1 év.

(6) Ha az egészségügyi alkalmassági bizonyítvány érvényessége egy hajóút során jár le, akkor az STCW-egyezmény mellékletében foglalt I/9. szabály alkalmazandó.

(7) Sürgős esetekben a tagállam engedélyezheti a tengerész számára, hogy érvényes egészségügyi alkalmassági bizonyítvány nélkül teljesítsen szolgálatot. Ilyen esetekben az STCW-egyezmény mellékletében foglalt I/9. szabály alkalmazandó.

▼B

12. cikk

▼M1

A képesítő bizonyítványok és a jártassági bizonyítványok újraérvényesítése

▼B

(1) Minden olyan, a VI. fejezet kivételével az I. melléklet bármelyik fejezete alapján kiállított vagy elismert bizonyítvánnyal rendelkező parancsnok, tiszt és rádiókezelő, aki tengeren szolgál vagy egy szárazföldön töltött időszak után szándékozik a tengerre visszatérni, a tengerhajózási szolgálatra való alkalmasság megszerzése érdekében legalább ötévenként köteles:

a) megfelelni a 11. cikkben előírt egészségügyi alkalmassági követelményeknek; és

b) igazolni a szakmai alkalmasság folyamatosságát az STCW-szabályzat A-I/11. szakaszával összhangban.

(2) A tengerhajózási szolgálat folytatása érdekében minden parancsnoknak, tisztnek és rádiókezelőnek sikeresen el kell végezni a vonatkozó, elismert képzést, ha olyan hajón szolgál, amelyre nemzetközileg egyeztetett különleges képzési követelmények vonatkoznak.

▼M1

(2a) A tartályhajókon teljesített tengeri szolgálat folytatása érdekében minden parancsnoknak és tisztnek meg kell felelnie az e cikk (1) bekezdésében foglalt követelményeknek, továbbá öt évnél nem hosszabb időközönként igazolnia kell, hogy az STCW-szabályzat A-I/11. szakaszának (3) bekezdésével összhangban továbbra is rendelkezik a tartályhajókon szükséges szakmai alkalmassággal.

▼M1

(3) A 2017. január 1-jéig kiadott képesítő bizonyítványok esetében minden tagállam összehasonlítja a jelöltektől megkövetelt alkalmassági követelményeket azokkal, amelyeket a vonatkozó képesítő bizonyítványhoz az STCW-szabályzat A. része ír elő, és eldönti, hogy az ilyen bizonyítványok tulajdonosai számára előírja-e a megfelelő ismétlő vagy korszerűsítő képzést vagy felmérést.

▼B

(4) Az érintettekkel egyeztetve, minden egyes tagállam kidolgozza vagy ösztönzi az STCW-szabályzat A–I/11. szakaszában előírt, ismereteket felelevenítő és korszerűsítő tanfolyamok kialakítását.

▼M1

(5) A parancsnokok, a tisztek és a rádiókezelők tudásának korszerűsítése céljából minden tagállam – a 14. cikk (3) bekezdésének b) pontjában és 18. cikkében foglaltak tiszteletben tartása mellett – biztosítja, hogy a tengeri életbiztonságra, a védelemre és a tengeri környezet védelmére vonatkozó nemzeti és nemzetközi rendelkezéseket érintő legújabb módosítások szövege hozzáférhető legyen a lobogóját viselni jogosult hajók számára.

▼B

13. cikk

Szimulátorok használata

(1) Az érintett bizonyítványokra vonatkozó teljesítményszabványokat, az STCW-szabályzat A–I/12. szakaszában megfogalmazott előírásokat és az STCW-szabályzat A. részében előírt egyéb követelményeket be kell tartani a következők vonatkozásában:

a) minden kötelező szimulátoros képzés;

b) az STCW-szabályzat A. részében előírt minden olyan alkalmassági felmérés, amelyet szimulátor segítségével végeznek;

c) a szakmai alkalmasság folyamatossága bizonyításának szimulátoros bemutatása, miként azt az STCW-szabályzat A. része előírja.

▼M1 —————

▼B

14. cikk

A társaságok felelőssége

(1) A (2) és (3) bekezdésnek megfelelően a tagállamok a társaságokat teszik felelőssé a tengerészek foglalkoztatásáért a társaság hajóin ezen irányelvnek megfelelően, és minden társaság számára előírják a következők biztosítását:

a) a társaság hajóján alkalmazott minden tengerész rendelkezik az ezen irányelvben és a tagállam által meghatározott rendelkezések szerint előírt megfelelő bizonyítvánnyal;

b) a hajó személyzettel való ellátottsága megfelel a tagállam érvényes, biztonságos személyzetre vonatkozó előírásainak;

c) a társaság hajóin alkalmazott összes tengerészre vonatkozó okmányokat és adatokat megfelelően nyilvántartják, azok azonnal hozzáférhetők, és tartalmazzák a tengerészek gyakorlatára, képzettségére, egészségügyi alkalmasságára és a kijelölt feladatokban való jártasságukra vonatkozó okmányokat és adatokat, de nem korlátozódnak kizárólag azokra;

d) a társaság hajóin történő alkalmazás esetén a tengerészekkel ismertetik speciális feladataikat és a hajó elrendezését, berendezéseit, felszereléseit, eljárásrendjét és a hajónak azokat a jellemzőit, amelyek a szokásos vagy a vészhelyzeti feladatok szempontjából fontosak;

e) a hajó személyzete tevékenységét képes hatékonyan összehangolni vészhelyzetben és a biztonság vagy a szennyezés megelőzése vagy csökkentése szempontjából fontos feladatok ellátása során;

▼M1

f) a társaság bármely hajóján alkalmazott tengerészek részt vettek az STCW-egyezmény követelményeinek megfelelő ismétlő és korszerűsítő képzéseken;

g) a társaság hajóinak fedélzetén mindenkor hatékony szóbeli kommunikáció folyik a módosított SOLAS 74 V. fejezete 14. szabályának (3) és (4) bekezdésével összhangban.

▼B

(2) A társaságok, a parancsnokok és a személyzet felelősek az e cikkben foglalt kötelezettségek teljes és maradéktalan teljesítésének biztosításáért, illetve a szükségesnek ítélt olyan intézkedések meghozataláért, amelyek biztosítják, hogy a hajószemélyzet minden tagja megfelelő hozzáértéssel és tudással járuljon hozzá a hajó biztonságos üzemeltetéséhez.

(3) A társaság az ezen irányelv hatálya alá tartozó valamennyi hajó parancsnokához eljuttatja azokat az útmutatásokat és eljárásrendet meghatározó írásos utasításokat, amelyek biztosítják, hogy a hajón újonnan alkalmazott összes tengerész még feladatainak kijelölése előtt tényleges lehetőséget kapjon a hajón lévő olyan berendezésekkel, üzemeltetési eljárásokkal és egyéb szabályokkal való megismerkedésre, amelyek feladataik megfelelő teljesítéséhez szükségesek. Ezeknek az útmutatásoknak és eljárásrendeknek tartalmazniuk kell:

a) elegendő időt, amelynek során minden egyes újonnan alkalmazott tengerész lehetőséget kap arra, hogy megismerkedjen: i. azokkal a különleges berendezésekkel, amelyeket használni vagy üzemeltetni fog; és ii. a hajóra speciálisan jellemző olyan őrszolgálati, biztonsági, környezetvédelmi és vészhelyzeti eljárásokkal és intézkedésekkel, amelyeket a tengerésznek kijelölt feladatai megfelelő ellátásához ismernie kell;

b) a hajószemélyzet egyik tapasztalt tagjának kijelölését annak biztosítására, hogy minden újonnan alkalmazott tengerész lehetőséget kapjon az alapvető információk megszerzésére a tengerész által megértett nyelven.

▼M1

(4) A társaságok biztosítják, hogy a ro-ro személyszállító hajóikon szolgáló parancsnokok, tisztek és a meghatározott feladatokra és feladatkörre kijelölt egyéb személyzet – az STCW-szabályzat B-I/14. szakaszában foglalt útmutatás figyelembevételével – elvégezték az ellátandó szolgálatnak, feladatnak és felelősségi körnek megfelelő képességek elsajátítását célzó képzéseket.

▼M1

15. cikk

Szolgálatra való alkalmasság

(1) A kimerültség megelőzése érdekében a tagállamok:

a) a (3)–(13) bekezdéssel összhangban pihenőidőszakokat határoznak meg és érvényesítenek az őrszolgálatot ellátó személyzet, valamint a biztonsági, védelmi és környezetszennyezés-megelőzési feladatra kijelölt személyzet számára;

b) megkövetelik az őrszolgálati rend olyan kialakítását, hogy az őrszolgálati személyzet hatékonyságát kimerültség ne akadályozza, és a szolgálat szervezése oly módon történjen, hogy az út kezdetén szolgáló első őrszolgálat és az azt követő őrszolgálati váltások megfelelően kipihentek és egyéb szempontból is alkalmasak legyenek a szolgálat ellátására.

(2) A tagállamok a kábítószer- és alkoholfogyasztás megelőzése érdekében biztosítják, hogy megfelelő intézkedések történjenek az e cikkben meghatározott rendelkezésekkel összhangban.

(3) A tagállamoknak figyelembe kell venniük a – különösen a hajó biztos és biztonságos üzemeltetésére kiterjedő feladatokat ellátó – tengerészek kimerültségéből fakadó veszélyt.

(4) Minden olyan személy részére, aki őrszolgálati tisztként szolgál vagy az őrszolgálat személyzeti állományú tagja, valamint akiket biztonsági, környezetszennyezés-megelőzési és védelmi feladatokra jelöltek ki, legalább a következő pihenőidőt kell biztosítani:

a) bármely 24 órás időszakban 10 óra pihenőidőt; valamint

b) bármely hétnapos időszakban 77 óra pihenőidőt.

(5) A pihenőidőt legfeljebb két szakaszra lehet osztani, amelyek közül az egyiknek legalább hat óra hosszúságúnak kell lennie, az egymást követő pihenőidőszakok közötti szünet pedig nem haladhatja meg a 14 órát.

(6) A pihenőidőszakra vonatkozóan a (4) és (5) bekezdésben előírt követelményeket nem kell betartani vészhelyzet vagy más, magasabb prioritású üzemeltetési körülmény esetén. A riadókat, tűzvédelmi és mentőcsónak-gyakorlatokat, valamint a nemzeti törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezések és a nemzetközi jogi aktusok által előírt gyakorlatokat úgy kell végrehajtani, hogy a legkevésbé zavarják a pihenőidőszakokat, és ne okozzanak kimerültséget.

(7) A tagállamoknak elő kell írniuk, hogy az őrszolgálati beosztás könnyen hozzáférhető helyen legyen kifüggesztve. A beosztást szabványos formátumban kell elkészíteni a hajó munkanyelvén vagy munkanyelvein és angol nyelven.

(8) Készültség esetén, például ha az egyik géptér felügyelet nélkül áll, a tengerész számára megfelelő kiegyenlítő pihenőidőszakot kell biztosítani, amennyiben a rendes pihenőidőszakot szolgálatba hívás zavarja meg.

(9) A tagállamoknak elő kell írniuk, hogy a tengerészek napi pihenőidejének nyilvántartását szabványosított formátumban vezessék, a hajó munkanyelvén vagy munkanyelvein és angol nyelven, így lehetővé téve az e cikknek való megfelelés nyomon követését és ellenőrzését. A tengerészek az őket érintő bejegyzésekről másolatot kapnak, amelyet a parancsnoknak, vagy a parancsnok által meghatalmazott személynek és a tengerészeknek érvényesítenie kell.

(10) A (3)–(9) bekezdésben megállapított szabályoktól eltérve a hajó parancsnoka jogosult a tengerész számára bármilyen olyan munkaidőt előírni, amely a hajó, a hajón lévő személyek vagy a rakomány közvetlen biztonságához, illetve a tengeren veszélybe került más hajóknak vagy személyeknek való segítségnyújtás céljából szükséges. Ennek megfelelően a parancsnok felfüggesztheti a pihenőidőre vonatkozó beosztást, és a tengerész számára a normális helyzet visszaállításáig bármilyen szükséges munkaidőt előírhat. A normális helyzet visszaállítását követően – amilyen hamar ésszerűen lehetséges – a parancsnok gondoskodik arról, hogy azoknak a tengerészeknek, akik a beosztás szerinti pihenőidőszakban szolgálatot teljesítettek, megfelelő pihenőidő álljon a rendelkezésére.

(11) A munkavállalók egészségének és biztonságának védelmére vonatkozó általános alapelvek megfelelő tiszteletben tartásával és az 1999/63/EK irányelvvel összhangban a tagállamok nemzeti törvényeik, rendelkezéseik vagy az illetékes hatóságra vonatkozóan előírt eljárásaik révén engedélyezhetnek vagy nyilvántartásba vehetnek olyan kollektív szerződéseket, amelyek lehetővé teszik az ezen cikk (4) bekezdésének b) pontjában és az (5) bekezdésében előírt kötelező pihenőidő alóli kivételeket, feltéve, hogy a pihenőidő bármely hétnapos időszak során legalább 70 óra, és tiszteletben tartják az ezen cikk (12) és a (13) bekezdésében foglalt korlátozásokat. Az ilyen kivételek alkalmazásában a lehető legnagyobb mértékben követni kell az előírt követelményeket, de azokban gyakoribb vagy hosszabb időtartamú szabadságok vehetők figyelembe, illetve az őrszolgálatot ellátó vagy rövid utakon közlekedő hajókon szolgálatot teljesítő tengerészek számára kiegészítő pihenőidők biztosíthatók. A kivételeknek a lehető legnagyobb mértékben figyelembe kell venniük az STCW-szabályzat B-VIII/1. szakaszában a kimerültség megelőzésére vonatkozóan meghatározott útmutatást. Az ezen cikk (4) bekezdésének a) pontjában említett minimális pihenőidő alól nem engedélyezhetők kivételek.

(12) A (4) bekezdés b) pontjában előírt heti pihenőidőszak alóli, a (11) bekezdésben említett kivételek legfeljebb két egymást követő hétre engedélyezhetők. A hajó két olyan időszaka közötti szünet, amikor kivételt alkalmaznak, nem lehet kevesebb, mint a kivétel időtartamának kétszerese.

(13) Az (5) bekezdés alóli, a (11) bekezdésben említett lehetséges kivételek keretében, a (4) bekezdés a) pontjában előírt, bármely 24 órás időszakon belüli minimális pihenőidőt legfeljebb három pihenőidőszakra lehet osztani, amelyek közül az egyiknek legalább hat óra hosszúságúnak kell lennie, és mindkét fennmaradó pihenőidőszaknak legalább egy óra hosszúságúnak kell lennie. Az egymást követő pihenőidőszakok közötti szünet nem haladhatja meg a 14 órát. A kivételek bármely hétnapos időszakban legfeljebb két 24 órás időszakra terjedhetnek ki.

(14) A tagállamok az alkoholfogyasztással való visszaélések megelőzése érdekében legfeljebb 0,05 %-os véralkoholszintet (BAC), a leheletben legfeljebb 0,25 mg/l alkoholszintet, vagy ilyen alkoholkoncentrációt eredményező alkoholmennyiséget engedélyező korlátozást vezetnek be a biztonsági, védelmi és tengeri környezetvédelmi feladatok ellátására kijelölt parancsnokok, tisztek és más tengerészek esetében.

▼B

16. cikk

Felmentés

(1) Különleges szükséghelyzetekben az illetékes hatóságoknak jogukban áll, amennyiben ez megítélésük szerint a személyekre, tulajdonra vagy a környezetre nem jelent veszélyt, hat hónapot nem meghaladó, meghatározott időszakra vonatkozó felmentést adni valamely kijelölt hajón dolgozó meghatározott tengerésznek a rádiókezelőén kívüli beosztás tekintetében – a Rádiószabályzatban előírt eseteket kivéve –, amely beosztásra vonatkozóan a személy nem rendelkezik megfelelő bizonyítvánnyal, feltéve hogy az a személy, akinek részére a felmentést kiadják, megfelelően képzett ahhoz, hogy a megüresedett beosztást biztonságosan és az illetékes hatóságok megelégedésére töltse be. Felmentést nem lehet adni azonban parancsnoknak vagy gépüzemvezetőnek, kivéve a vis maior eseteit, és akkor is csak a lehető legrövidebb időre.

(2) A valamely beosztásra vonatkozóan megadott felmentést csakis olyan személynek lehet kiadni, aki rendelkezik a közvetlenül az adott beosztás alatti beosztáshoz szükséges bizonyítvánnyal. Amennyiben az alacsonyabb beosztáshoz nem szükséges bizonyítvány, a felmentést ki lehet adni olyan személy részére, akinek a képzettsége és a tapasztalata az illetékes hatóságok megítélése szerint egyértelműen megfelel a beosztás követelményeinek, feltéve hogy – ha az ilyen személy nem rendelkezik megfelelő bizonyítvánnyal – megkövetelik tőle, hogy az illetékes hatóságok által elfogadott vizsgán feleljen meg, és igazolja, hogy a felmentés biztonsággal kiadható. Az illetékes hatóságok biztosítják továbbá, hogy a lehető leghamarabb a megfelelő bizonyítvánnyal rendelkező személy töltse be az adott beosztást.

17. cikk

A tagállamok képzéssel és értékeléssel kapcsolatos kötelezettségei

(1) A tagállamok kijelölik azokat a hatóságokat vagy testületeket, amelyek:

a) a 3. cikkben említett képzést nyújtják;

b) a szükséges vizsgákat szervezik és/vagy felügyelik;

▼M1

c) az 5. cikkben említett bizonyítványokat kiadják;

▼B

d) a 16. cikkben előírt felmentéseket megadják.

(2) A tagállamok biztosítják, hogy:

a) a tengerészek képzését és értékelését: i. az írásba foglalt programokkal összhangban alakítják ki, beleértve az előírt alkalmassági szint eléréséhez szükséges képzés módját, eszközeit, eljárásrendjét és tananyagát; és ii. olyan személyek végzik, felügyelik, értékelik és támogatják, akik rendelkeznek a d), e) és f) pont szerinti képesítéssel;

b) a hajó fedélzetén képzést vagy értékelést csak akkor lehet végezni, amikor az nem akadályozza a hajó rendes üzemét, és a képzést vagy értékelést végző személyek idejüket és figyelmüket a képzésre vagy a felmérésre tudják fordítani;

c) az oktatók, az oktatást felügyelők és a vizsgáztatók megfelelő képesítéssel rendelkeznek az adott képzési és alkalmasság-felmérési típusok és szintek ellátásához, a hajón vagy a szárazföldön egyaránt;

d) a tengerész ezen irányelvnek megfelelő bizonyítvány megszerzése érdekében hajón vagy szárazföldön végzett képzését biztosító személy: i. ismeri a képzési programot és ismeri az adott képzés típusához tartozó speciális képzési célokat; ii. a képzés tárgyát képező feladatra vonatkozóan képesítéssel rendelkezik; és iii. szimulátorral folytatott képzés esetén: — megfelelő útmutatást kapott a szimulátoros oktatás módszereiről, és — gyakorlati tapasztalattal rendelkezik az alkalmazott szimulátor működtetésében;

e) az a személy, aki a tengerész képesítési bizonyítvány megszerzése céljából szolgálat közben végzett képzésének a felügyeletéért felelős, jól ismeri a képzési programot és a folytatott képzés típusának sajátos céljait;

f) az ezen irányelv szerinti bizonyítvány megszerzése érdekében a tengerész alkalmasságára vonatkozó, a munkahelyen végzett felmérést akár hajón vagy szárazföldön végző személy: i. megfelelő szintű tudással és ismerettel rendelkezik a felmérendő alkalmasságra vonatkozóan; ii. az értékelés tárgyát képező feladatra vonatkozóan képesítéssel rendelkezik; iii. kellő útmutatást kapott az értékelési módszerekről és tapasztalatokról; iv. gyakorlati értékelési tapasztalattal rendelkezik; és v. ha szimulátor segítségével végzi az értékelést, tapasztalt vizsgáztató felügyelete mellett kielégítő gyakorlati tapasztalatot szerzett az adott típusú szimulátorral végzett értékelés területén;

g) amikor egy tagállam elismer egy képzési kurzust, képzési intézményt vagy egy megfelelő szakképzés lezárását, a bizonyítvány kiadására vonatkozó követelmény részeként az oktatók és vizsgáztatók szakképesítésére és tapasztalatára vonatkozó követelményeket a 10. cikkben foglalt minőségi követelmények alkalmazásával érvényesíti. A szakképzettségre és tapasztalatra vonatkozó követelmény magában foglalja az oktatási, képzési és felmérési technikákat, módszereket és gyakorlatot és meg kell felelnie a d), e) és f) pontok vonatkozó követelményeinek.

18. cikk

Fedélzeti kommunikáció

A tagállamok biztosítják, hogy:

a) a b) és d) pont sérelme nélkül, a tagállam lobogóját viselő hajók fedélzetén mindenkor megtegyék a szükséges intézkedéseket, hogy megkönnyítsék a hajószemélyzet minden tagjára kiterjedően a biztonságot szolgáló, hatékony, szóbeli kommunikációt, különösen az üzenetek és utasítások pontos és időben történő fogadásának és megértésének tekintetében;

b) a tagállam lobogóját viselő minden személyszállító hajón és a tagállam kikötőjéből induló, valamint oda érkező minden személyszállító hajón a hajószemélyzet biztonsági kérdésekben mutatott hatékony teljesítménye érdekében egy munkanyelvet jelöljenek ki, és ezt a hajónaplóban rögzítsék; A megfelelő munkanyelvet a körülményektől függően a társaság vagy a parancsnok jelöli ki. Minden tengerész számára előírás, hogy értsen, illetve ha szükséges, parancsokat és utasításokat tudjon kiadni, valamint jelentést tudjon tenni ezen a nyelven; Amennyiben a munkanyelv a tagállamnak nem hivatalos nyelve, úgy minden kifüggesztendő tervnek és jegyzéknek tartalmaznia kell a munkanyelvre történt fordítást;

c) személyszállító hajókon a riadójegyzékben vészhelyzet esetén az utasok segítésére kijelölt személyzet azonnal azonosítható legyen, és e célból a megfelelő mértékig meg tudja értetni magát, figyelembe véve az alábbi tényezők bármelyik megfelelő és kielégítő kombinációját: i. az adott útvonalon szállított utasok többségének nemzetisége szerinti nyelv vagy nyelvek; ii. annak valószínűsége, hogy az elemi angol szókincs használatának képessége alapvető utasítások esetén kommunikációs lehetőséget teremt a segítségre szoruló utassal, függetlenül attól, hogy az utas és a hajószemélyzet tagja beszél-e közös nyelvet; iii. annak lehetősége, hogy vészhelyzetben, amikor szóbeli kommunikációra nincs lehetőség, valamely más módon kommunikáljanak (pl. szemléltetéssel, kézjelekkel, vagy annak a helynek a megmutatásával, ahol az utasítások fellelhetők, a gyülekezőhelyekre, az életmentő eszközökre vagy a menekülési útvonalakra); iv. az utasok anyanyelvükön vagy -nyelveiken történt tájékoztatásának szintje a biztonsági utasításokról; v. azok a nyelvek, amelyeken vészhelyzet vagy gyakorlat esetén a mentésre vonatkozóan bejelentéseket lehet tenni az utasok tájékoztatására, illetve az utasokat segítő hajószemélyzet tagjainak támogatására;

d) a tagállam lobogóját viselő olajszállító tartályhajókon, vegyianyag-szállító tartályhajókon és cseppfolyósított gázt szállító tartályhajókon a parancsnok, a tisztek és a személyzet közös munkanyelve(ke)n tudjanak kommunikálni egymással;

e) a hajó és a parti hatóságok közötti kommunikációhoz megfelelő eszközök álljanak rendelkezésre. Az ilyen kommunikációt a SOLAS 74 V. fejezetének 14. szabálya (4) bekezdésével összhangban kell folytatni;

f) a kikötő szerint illetékes államnak a 95/21/EK irányelvvel összhangban végzett ellenőrzése esetén a tagállamok azt is ellenőrzik, hogy harmadik államok lobogóját viselő hajók betartják-e e cikk rendelkezéseit.

19. cikk

▼M1

A képesítő bizonyítványok és a jártassági bizonyítványok elismerése

(1) Azok a tengerészek, akik nem rendelkeznek a tagállamok által az STCW-egyezmény V/1-1. és V/1-2. szabályainak megfelelően parancsnokok és tisztek részére kiadott képesítő bizonyítvánnyal és/vagy jártassági bizonyítvánnyal, akkor szolgálhatnak valamely tagállam lobogója alatt közlekedő hajón, ha a képesítő vagy jártassági bizonyítványuk elismeréséről az e cikk (2)–(6) bekezdésében meghatározott eljárások keretében határozatat fogadtak el.

(2) Az a tagállam, amely érvényesítéssel kívánja elismerni az (1) bekezdésben említett, valamely harmadik ország által parancsnokok, tisztek vagy rádiókezelők részére kiadott képesítő és/vagy jártassági bizonyítványokat abból a célból, hogy azok tulajdonosai a saját lobogója alatt közlekedő hajón szolgálhassanak, e harmadik ország elismerése végett indokolással ellátott kérelmet köteles benyújtani a Bizottsághoz.

▼B

Az Európai Tengerbiztonsági Ügynökség segítségével és bármely érintett tagállam esetleges közreműködésével a Bizottság összegyűjti a II. mellékletben foglalt információkat, és elvégzi az elismerés iránti kérelemben szereplő harmadik ország képzési és képesítési rendszerének értékelését annak igazolása érdekében, hogy az érintett ország eleget tesz az STCW-egyezmény minden követelményének, és hogy megfelelő intézkedéseket tett a bizonyítványokkal kapcsolatos csalások ellen.

▼M1

(3) A harmadik ország elismerésére vonatkozó határozatot a Bizottság hozza meg. Ezeket a végrehajtási jogi aktusokat a 28. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárás keretében kell elfogadni az elismerés iránti kérelem benyújtásától számított tizennyolc hónapon belül. A kérelmet benyújtó tagállam határozhat úgy, hogy egyoldalúan elismeri a harmadik országot mindaddig, amíg az e bekezdés szerinti határozat elfogadására nem kerül sor.

▼B

(4) A tagállam határozhat úgy, hogy a lobogója alatt közlekedő hajók vonatkozásában – a II. melléklet 4. és 5. pontjában foglalt rendelkezésekre való tekintettel – érvényesíti a Bizottság által elismert harmadik országok által kiadott bizonyítványokat.

(5) Az elismert harmadik országok által 2005. június 14-e előtt kiadott bizonyítványoknak az Európai Unió Hivatalos Lapjának C sorozatában közzétett elismerése érvényben marad.

Ezeket az elismeréseket minden tagállam használhatja, kivéve ha időközben a Bizottság a 20. cikkel összhangban visszavonta azokat.

(6) A Bizottság elkészíti és naprakészen tartja az elismert országok listáját. Ezt a listát az Európai Unió Hivatalos Lapjának C sorozatában teszik közzé.

(7) Az 5. cikk (6) bekezdésétől függetlenül, a tagállam a körülmények kényszerítő hatására engedélyezheti, hogy a tengerész a rádióstiszti, illetve rádiókezelői beosztáson kívül – a Rádiószabályzatban meghatározott eseteket kivéve – más minőségben szolgáljon a tagállam lobogóját viselő hajón három hónapot nem meghaladó időszakon át, egy harmadik ország által kibocsátott megfelelő és érvényes bizonyítvány birtokában, amelyet az érintett tagállam azonban még nem hitelesített olyan elismerés céljából, amely a lobogóját viselő hajón teljesítendő szolgálatra megfelelővé teszi azt.

Ebben az esetben okirattal kell bizonyítani, hogy az illetékes hatósághoz az érvényesítés iránti kérelmet már benyújtották.

20. cikk

Az STCW-egyezmény követelményeinek való meg nem felelés

(1) Ha a II. mellékletben meghatározott kritériumok ellenére valamely tagállam úgy véli, hogy valamely elismert harmadik ország már nem felel meg az STCW-egyezmény követelményeinek, erről haladéktalanul értesíti a Bizottságot, és az értesítést megalapozott indokolással látja el.

Az ügyet a Bizottság késedelem nélkül a 28. cikk (1) bekezdésében említett bizottság elé utalja.

(2) Ha a II. mellékletben meghatározott kritériumok ellenére a Bizottság úgy véli, hogy valamely elismert harmadik ország már nem felel meg az STCW-egyezmény követelményeinek, erről haladéktalanul értesíti a tagállamokat, és az értesítést megalapozott indokolással látja el.

Az ügyet a Bizottság késedelem nélkül a 28. cikk (1) bekezdésében említett bizottság elé utalja.

(3) Ha valamely tagállam vissza szándékozik vonni valamely harmadik ország által kiadott minden bizonyítvány érvényesítését, szándékáról késedelem nélkül értesíti a Bizottságot és a tagállamokat, és az értesítést megalapozott indokolással látja el.

(4) A Bizottság az Európai Tengerbiztonsági Ügynökség segítségével újraértékeli az érintett harmadik ország elismerését annak ellenőrzése érdekében, hogy ez az ország valóban nem tett eleget az STCW-egyezmény követelményeinek.

(5) Ha jelzik, hogy egy bizonyos tengerészeti oktatási intézmény már nem felel meg az STCW-egyezmény követelményeinek, a Bizottság értesíti az érintett országot, hogy az adott ország által kiadott bizonyítványok elismerését két hónapon belül visszavonja, hacsak intézkedéseket nem hoznak az STCW-egyezmény valamennyi követelményének való megfelelés biztosítása érdekében.

▼M1

(6) Az elismerés visszavonásával kapcsolatos határozatot a Bizottság hozza meg. Ezeket a végrehajtási jogi aktusokat a 28. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárás keretében kell elfogadni. Az érintett tagállamoknak meg kell hozniuk a határozat végrehajtásához szükséges intézkedéseket.

▼B

(7) Az 5. cikk (6) bekezdésével összhangban, a harmadik ország elismerését visszavonó határozat dátuma előtt kiadott, a bizonyítványok elismerését tanúsító érvényesítés továbbra is érvényben marad. Az ilyen érvényesítést birtokló tengerészek azonban nem tarthatnak igényt magasabb képesítést elismerő érvényesítésre, kivéve ha az ilyen felminősítés kizárólag további tengerhajózási szolgálat során szerzett tapasztalaton alapul.

21. cikk

Újraértékelés

(1) A 19. cikk (3) bekezdésének első albekezdésében említett eljárás szerint elismert harmadik országok vonatkozásában, beleértve a 19. cikk (6) bekezdésében említett országokat is, az Európai Tengerbiztonsági Ügynökség segítségével a Bizottság rendszeresen és legalább ötévente újraértékeli, hogy azok megfelelnek-e a II. mellékletben megállapított vonatkozó kritériumoknak, és hogy a bizonyítványokkal kapcsolatos csalások megakadályozása érdekében megtették-e a megfelelő intézkedéseket.

(2) A Bizottság meghatározza a harmadik ország értékelésének prioritási kritériumait a kikötő szerint illetékes állam által a 23. cikk alapján végzett ellenőrzése nyomán kapott teljesítményadatok, illetve a harmadik országok által az STWC-szabályzat A-I/7 szakasza szerinti független értékelésekről szóló jelentésekhez kapcsolódóan közölt információk alapján.

(3) A Bizottság jelentésben tájékoztatja a tagállamokat az értékelés eredményéről.

22. cikk

A kikötő szerint illetékes állam hatósága által végzett ellenőrzés

▼M1

(1) Függetlenül attól, hogy milyen lobogó alatt közlekedik, a tagállam kikötőjében tartózkodó minden egyes hajó – a 2. cikkben említett hajótípusok kivételével – köteles alávetni magát az adott tagállam részéről megfelelő felhatalmazással rendelkező tisztviselők által a kikötő szerint illetékes állam nevében végzett ellenőrzésnek, amelynek célja annak megállapítása, hogy a fedélzeten szolgáló tengerészek közül azok, akiknek az STCW-egyezmény szerinti képesítő bizonyítvánnyal és/vagy jártassági bizonyítvánnyal és/vagy igazoló okmánnyal kell rendelkezniük, rendelkeznek-e ilyen képesítő bizonyítvánnyal vagy megfelelő felmentéssel és/vagy jártassági bizonyítvánnyal és/vagy igazoló okmánnyal.

▼B

(2) A kikötő szerint illetékes állam ellenőrzési jogának ezen irányelv szerinti gyakorlásakor a tagállamok biztosítják a 95/21/EK irányelvben foglalt valamennyi erre vonatkozó rendelkezés és eljárás alkalmazását.

23. cikk

A kikötő szerint illetékes állam hatósága által végzett ellenőrzési eljárás

(1) A 95/21/EK irányelv sérelme nélkül, a 22. cikknek megfelelő kikötő szerint illetékes állam ellenőrzése a következőkre korlátozódik:

▼M1

a) annak ellenőrzése, hogy a fedélzeten szolgáló tengerészek közül mindazok, akiknek az STCW-egyezmény szerinti képesítő bizonyítvánnyal és/vagy jártassági bizonyítvánnyal kell rendelkezniük, rendelkeznek képesítő bizonyítvánnyal vagy megfelelő felmentéssel, és/vagy jártassági bizonyítvánnyal, vagy okmánnyal igazolják, hogy kérelmet nyújtottak be a lobogó szerinti állam hatóságaihoz a képesítő bizonyítvány elismerését igazoló érvényesítés iránt;

▼B

b) annak ellenőrzése, hogy a fedélzeten szolgáló tengerészek száma és képesítési bizonyítványaik megfelelnek a lobogó szerinti állam által a hajókra előírt, a biztonságos üzemeltetés személyzeti követelményeinek.

▼M1

(2) Az STCW-szabályzat A. részével összhangban fel kell mérni a hajó tengerészeinek az STCW-egyezményben előírt őrszolgálati és – adott esetben – a védelmi előírások betartására vonatkozó képességét, amennyiben megalapozottan feltételezhető, hogy az adott szabványokat nem tartják be, mivel a következő események valamelyike bekövetkezett:

▼B

a) a hajó részes egy összeütközésben, zátonyra vagy partra futott;

b) a hajóból útközben, horgonyzáskor vagy a rakpartnál nemzetközi előírás szerint illegális anyag jutott a környezetbe;

c) a hajó az IMO által elfogadott útvonal-kijelölési rendelkezések vagy a biztonságos navigációs gyakorlat és eljárások figyelmen kívül hagyásával, hibásan vagy a biztonságot veszélyeztető módon manőverezett;

▼M1

d) a hajót más tekintetben oly módon üzemeltetik, amely a személyekre, tulajdonra vagy a környezetre veszélyt jelent, vagy amely veszélyezteti a biztonságot;

▼B

e) bizonyítványt csalással szereztek meg, vagy a bizonyítvány tulajdonosa nem azonos azzal a személlyel, akinek részére a bizonyítványt eredetileg kiállították;

f) a hajó olyan ország lobogója alatt hajózik, amely nem ratifikálta az STCW-egyezményt, vagy olyan parancsnoka, tisztje vagy személyzeti állományú tagja van, aki az STCW-egyezményt nem ratifikált harmadik ország által kibocsátott bizonyítvánnyal rendelkezik.

(3) A képesítési bizonyítvány ellenőrzése mellett, a (2) bekezdés szerinti értékelés részeként, előírható a tengerész részére, hogy bizonyítsa alkalmasságát beosztási helyére. E bizonyítás során ellenőrizhető az őrszolgálati szabványokra vonatkozó működési követelmények teljesítése, illetve az, hogy a tengerész tud-e vészhelyzetekben megfelelően reagálni.

24. cikk

A hajó feltartóztatása

A 95/21/EK irányelv sérelme nélkül, egy hajó valamely tagállam által történő feltartóztatása ezen irányelv szerint csak az alábbi, a kikötő szerint illetékes állam ellenőrzését végző tisztviselők által a személyre, tulajdonra vagy környezetre veszélyesnek ítélt hiányosságokon alapulhat:

a) azok a tengerészek, akiknek bizonyítvánnyal kellene rendelkezniük, nem rendelkeznek a szükséges bizonyítvánnyal, nem rendelkeznek érvényes felmentéssel, illetve nem tudják okmánnyal igazolni, hogy kérvényt nyújtottak be az elismerést igazoló érvényesítés iránt a lobogó szerinti állam hatóságaihoz;

b) nem tartják be a lobogó szerinti állam által a hajókra előírt biztonságos üzemeltetés személyzeti követelményeit;

c) nem tartják be a lobogó szerinti államnak az adott hajóra előírt navigációs vagy gépüzemi őrszolgálati rendjét;

d) őrszolgálat alatt nincs jelen olyan személy, aki képesítéssel rendelkezik a biztonságos navigáció, biztonsági rádiókommunikáció vagy a tengeri környezetszennyezés megelőzése létfontosságú eszközeinek működtetéséhez;

e) nem tudják igazolni a tengerészek beosztás szerinti kötelességeire vonatkozó szakmai jártasságot a hajó biztonsága és a környezetszennyezés megelőzése tekintetében;

f) az út kezdetén az első őrszolgálatra és a következő őrszolgálati váltásokra nem tudnak megfelelő számú, kipihent és szolgálatra egyébként is alkalmas személyeket biztosítani.

25. cikk

Az irányelvnek való megfelelés rendszeres ellenőrzése

A Bizottság – a Szerződés 226. cikke szerinti hatáskörének sérelme nélkül – az Európai Tengerbiztonsági Ügynökség segítségével rendszeresen és legalább ötéves időközönként ellenőrzi, hogy a tagállamok megfelelnek-e az ezen irányelv által megállapított minimumkövetelményeknek.

▼M1

25a. cikk

Statisztikai célú információk

(1) A tagállamok – kizárólag statisztikai elemzés céljából – közlik az V. mellékletben felsorolt információkat a Bizottsággal. Ezek az információk nem használhatók fel igazgatási, jogi vagy ellenőrzési célokra, és kizárólag a tagállamok és a Bizottság általi szakpolitikai döntéshozatal céljaira szolgálhatnak.

(2) A tagállamok évente, elektronikus formátumban bocsátják a Bizottság rendelkezésére ezeket az információkat, amelyeknek tartalmazniuk kell a megelőző év december 31-ig nyilvántartásba vett adatokat. A nyers adatok formájában rendelkezésre álló információk tulajdonjoga a tagállamoknál marad. Az ezen információk alapján készített és feldolgozott statisztikát az 1406/2002/EK rendelet 4. cikkének az átláthatóságról és az adatvédelemről szóló rendelkezéseivel összhangban nyilvánosan hozzáférhetővé kell tenni.

(3) A személyes adatok védelmének biztosítása érdekében a tagállamoknak – a Bizottság által rendelkezésre bocsátott vagy jóváhagyott szoftver felhasználásával – az V. mellékletben meghatározott valamennyi személyes információt névtelenné kell tenniük. A Bizottság csak a névtelenné tett információkat használhatja.

(4) A tagállamok és a Bizottság gondoskodnak arról, hogy az ilyen információk gyűjtésére, benyújtására, tárolására, elemzésére és terjesztésére vonatkozó intézkedéseket úgy dolgozzák ki, hogy a statisztikai elemzés lehetővé váljon.

Az első albekezdés végrehajtása céljából a Bizottság részletes intézkedéseket fogad el a statisztikai adatok megfelelő kezelésének biztosításához szükséges technikai követelményekre vonatkozóan. Ezeket a végrehajtási jogi aktusokat a 28. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárás keretében kell elfogadni.

▼B

26. cikk

Jelentések

(1) A Bizottság legkésőbb 2008. december 14-ig értékelő jelentést terjeszt az Európai Parlament és a Tanács elé, mely az STCW-egyezmény rendelkezéseinek és végrehajtásuknak a részletes elemzésén és értékelésén, és a biztonságnak és a hajószemélyzet képzettségi szintjének az összefüggése tekintetében nyert új felismeréseken alapszik.

(2) Legkésőbb 2010. október 20-ig a Bizottságnak megküldi az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a 25. cikkben foglaltak szerint beszerzett információk alapján készített értékelő jelentést.

A jelentésben a Bizottság megvizsgálja a tagállamok ezen irányelvnek való megfelelését, és szükség esetén javaslatokat tesz további intézkedésekre.

▼M1

27. cikk

Módosítás

A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 27a. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el az irányelv V. mellékletének a tagállamok által bejelentendő információk specifikus és releváns tartalma és részletei tekintetében való módosítására vonatkozóan, feltéve, hogy e jogi aktusok kizárólag az STCW-egyezmény és -szabályzat módosításainak figyelembevételére irányulnak, és megfelelnek az adatvédelmi követelményeknek. Az ilyen felhatalmazáson alapuló jogi aktusok nem módosíthatják a 25a. cikk (3) bekezdésének az adatok névtelenné tételét előíró rendelkezéseit.

▼M1

27a. cikk

A felhatalmazás gyakorlása

(1) A Bizottság az e cikkben meghatározott feltételek mellett felhatalmazást kap felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadására.

(2) A Bizottság 27. cikkben említett, felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadására vonatkozó felhatalmazása ötéves időtartamra szól 2013. január 3-tól kezdődő hatállyal. A Bizottság legkésőbb 2017. április 4-ig jelentést készít a felhatalmazásról. Amennyiben az Európai Parlament vagy a Tanács nem ellenzi a meghosszabbítást legkésőbb három hónappal az egyes időtartamok vége előtt, akkor a felhatalmazás hallgatólagosan meghosszabbodik a korábbival megegyező időtartamra.

(3) Az Európai Parlament vagy a Tanács bármikor visszavonhatja a 27. cikkben említett felhatalmazást. A visszavonásról szóló határozat megszünteti az abban megjelölt felhatalmazást. A határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon vagy a benne megjelölt későbbi időpontban lép hatályba. A határozat nem érinti a már hatályban lévő, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok érvényességét.

(4) A Bizottság a felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadását követően haladéktalanul és egyidejűleg értesíti az Európai Parlamentet és a Tanácsot e jogi aktus elfogadásáról.

(5) A 27. cikk értelmében elfogadott felhatalmazáson alapuló jogi aktus csak akkor lép hatályba, ha az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a jogi aktusról való értesítését követő két hónapon belül sem az Európai Parlament, sem a Tanács nem emelt ellene kifogást, illetve ha az említett időtartam lejártát megelőzően mind az Európai Parlament, mind a Tanács arról tájékoztatta a Bizottságot, hogy nem fog kifogást emelni. Az Európai Parlament vagy a Tanács kezdeményezésére ez az időtartam két hónappal meghosszabbodik.

▼M1

28. cikk

A bizottsági eljárás

(1) A Bizottságot a 2099/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel ( 10 ) létrehozott, a tengeri közlekedés biztonságával és a hajókról történő szennyezés megelőzésével foglalkozó bizottság segíti. Ez a bizottság a Bizottság végrehajtási hatásköreinek gyakorlására vonatkozó tagállami ellenőrzési mechanizmusok szabályainak és általános elveinek megállapításáról szóló, 2011. február 16-i 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet ( 11 ) szerinti bizottságnak minősül.

(2) Az e bekezdésre történő hivatkozáskor a 182/2011/EU rendelet 5. cikkét kell alkalmazni. Ha a bizottság nem nyilvánít véleményt, a Bizottság nem fogadhatja el a végrehajtási jogi aktus tervezetét, és a 182/2011/EU rendelet 5. cikke (4) bekezdésének harmadik albekezdése alkalmazandó.

29. cikk

Szankciók

A tagállamok kidolgozzák a 3., 5., 7., 9–15., 17., 18., 19., 22., 23. és 24. cikke, valamint az I. melléklet szerint elfogadott nemzeti rendelkezések megsértésére vonatkozó szankciórendszereket, és megtesznek a szankciók végrehajtásának biztosításához szükséges minden intézkedést. Az előírt szankcióknak hatékonynak, arányosnak és visszatartó erejűnek kell lenniük.

30. cikk

Átmeneti rendelkezések

Azon tengerészekre vonatkozóan, akik 2013. július 1. előtt kezdték meg elismert tengeri szolgálatukat, elismert oktatási és képzési programjukat vagy elismert képzési tanfolyamukat, a tagállamok 2017. január 1-jéig folytathatják a képesítő bizonyítványoknak az ezen irányelv 2013. január 3. előtt hatályos követelményeinek megfelelő kiadását, elismerését és érvényesítését.

2017. január 1-jéig a tagállamok folytathatják a képesítő bizonyítványoknak és az érvényesítéseknek az ezen irányelv 2013. január 3. előtt hatályos követelményeinek megfelelő megújítását és újraérvényesítését.

▼B

31. cikk

A Bizottság tájékoztatása

A tagállamok haladéktalanul közlik a Bizottsággal azokat a rendelkezéseiket, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.

Ezekről a Bizottság tájékoztatja a többi tagállamot.

32. cikk

Hatályon kívül helyezés

A III. melléklet A. részében felsorolt irányelvekkel módosított 2001/25/EK irányelv hatályát veszti, a III. melléklet B. részében megállapított, az irányelv nemzeti jogba történő átültetésének határidejére előírt tagállami kötelezettségek sérelme nélkül.

A hatályon kívül helyezett irányelvre való hivatkozásokat erre az irányelvre való hivatkozásként kell értelmezni, a IV. mellékletben foglalt megfelelési táblázatnak megfelelően.

▼M1 —————

▼B

34. cikk

Az irányelv címzettjei

Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.

▼M1









I. MELLÉKLET

AZ STCW-EGYEZMÉNYNEK A 3. CIKKBEN EMLÍTETT KÉPZÉSI KÖVETELMÉNYEI

I. FEJEZET

ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK

1. Az e mellékletben említett szabályokat az STCW-szabályzat A. részében foglalt kötelező rendelkezések egészítik ki, a VIII. fejezet VIII/2. szabályának kivételével. Egy szabály követelményére történő bármilyen hivatkozás egyben az STCW-szabályzat A. részének megfelelő szakaszára történő hivatkozást is jelent.

2. Az STCW-szabályzat A. része tartalmazza a képesítő bizonyítványok kiadását és újraérvényesítését kérelmező jelöltek által az STCW-egyezmény rendelkezései értelmében igazolandó alkalmassági szinteket. A VII. fejezet alternatív képesítési rendelkezései és a II., III. és IV. fejezet szakképesítési rendelkezései közötti kapcsolat tisztázására az alkalmassági előírásokban meghatározott képességek esettől függően az alábbi hét feladatkör szerint csoportosítandók: 1. navigáció; 2. árukezelés és rakományelrendezés; 3. a hajóüzem irányítása és a hajón tartózkodó személyekről való gondoskodás; 4. hajógépészet; 5. elektrotechnika, elektronika és vezérléstechnika; 6. karbantartás és javítás; 7. rádiótávközlés, a következő felelősségi szinteken: 1. irányítási szint; 2. üzemeltetési szint; 3. támogatási szint. Az STCW-szabályzat A. részének II., III. és IV. fejezetében meghatározott alkalmassági követelményeket tartalmazó táblázatok alcímek szerint határozzák meg a feladatköröket és a felelősségi szinteket.

II. FEJEZET

PARANCSNOK ÉS FEDÉLZETI SZEMÉLYZET

II/1. szabály

A navigációs őrszolgálatért felelős tisztek képesítésére vonatkozó kötelező minimumkövetelmények 500 vagy ennél nagyobb bruttó tonnatartalmú hajókon

1. Minden, 500 vagy ennél nagyobb bruttó tonnatartalmú tengerjáró hajón szolgáló, navigációs őrszolgálatért felelős tisztnek képesítő bizonyítvánnyal kell rendelkeznie.

2. A képesítésre pályázó valamennyi jelöltnek meg kell felelnie a következő feltételeknek: 2.1. a 18. életévét betöltötte; 2.2. elismert képzési program részeként elvégzett legalább tizenkét hónapos elismert tengeri szolgálattal rendelkezik, amely megfelel az STCW-szabályzat A-II/1. szakasza szerinti követelményeknek, és elismert képzési naplóban dokumentálták, vagy egyéb esetben legalább 36 hónapos elismert tengeri szolgálattal rendelkezik; 2.3. az előírt tengeri szolgálat során legalább hat hónapig teljesített őrszolgálatot a hídon a parancsnok vagy egy képzett tiszt felügyelete alatt; 2.4. megfelel adott esetben a IV. fejezetben foglalt, a kijelölt rádiós szolgálat Rádiószabályzattal összhangban való ellátására vonatkozó szabályok követelményeinek; 2.5. elismert oktatásban és képzésben részesült, és megfelel az STCW-szabályzat A-II/1. szakaszában előírt alkalmassági követelményeknek; valamint 2.6. megfelel az STCW-szabályzat A-VI/1. szakaszának (2) bekezdésében, A-VI/2. szakaszának (1)–(4) bekezdésében, A-VI/3. szakaszának (1)–(4) bekezdésében és A-VI/4. szakaszának (1)–(3) bekezdésében meghatározott alkalmassági követelményeknek.

II/2. szabály

A parancsnokok és az első tisztek képesítésére vonatkozó kötelező minimumkövetelmények 500 vagy ennél nagyobb bruttó tonnatartalmú hajókon

3000 vagy ennél nagyobb bruttó tonnatartalmú hajón szolgáló parancsnok és első tiszt

1. A 3 000 vagy ennél nagyobb bruttó tonnatartalmú tengerjáró hajón szolgáló minden parancsnoknak és első tisztnek képesítő bizonyítvánnyal kell rendelkeznie.

2. A képesítésre pályázó valamennyi jelöltnek meg kell felelnie a következő feltételeknek: 2.1. megfelel az 500 vagy ennél nagyobb bruttó tonnatartalmú hajón végzett navigációs őrszolgálatért felelős tiszti képesítés követelményeinek, és e minőségében rendelkezik az alábbi elismert tengeri szolgálattal: 2.1.1. első tiszti képesítéshez legalább 12 hónap; valamint 2.1.2. parancsnoki képesítéshez legalább 36 hónap; ez az időtartam azonban legfeljebb 24 hónapra lerövidíthető, ha ebből legalább 12 hónap tengeri szolgálatot első tisztként látott el; valamint 2.2. elismert oktatásban és képzésben részesült, és megfelel az STCW-szabályzat A-II/2. szakaszában a 3 000 vagy ennél nagyobb bruttó tonnatartalmú hajón szolgáló parancsnokokra és első tisztekre vonatkozó alkalmassági követelményeknek.

500 és 3000 közötti bruttó tonnatartalmú hajókon szolgáló parancsnok és első tiszt

3. Az 500 és 3 000 közötti bruttó tonnatartalmú tengerjáró hajón szolgáló minden parancsnoknak és első tisztnek képesítő bizonyítvánnyal kell rendelkeznie.

4. A képesítésre pályázó valamennyi jelöltnek meg kell felelnie a következő feltételeknek: 4.1. első tiszti képesítés megszerzéséhez megfelel az 500 vagy ennél nagyobb bruttó tonnatartalmú hajókon szolgáló, navigációs őrszolgálatért felelős tisztekre vonatkozó követelményeknek; 4.2. parancsnoki képesítés megszerzéséhez megfelel az 500 vagy ennél nagyobb bruttó tonnatartalmú hajókon szolgáló, navigációs őrszolgálatért felelős tisztekre vonatkozó követelményeknek, és ebben a minőségében legalább 36 hónapos elismert tengeri szolgálattal rendelkezik; ez az időtartam azonban legfeljebb 24 hónapra lerövidíthető, ha ebből legalább 12 hónap tengeri szolgálatot első tisztként látott el; valamint 4.3. elismert képzésben részesült, és megfelel az STCW-szabályzat A-II/2. szakaszában az 500 és 3 000 közötti bruttó tonnatartalmú hajókon szolgáló parancsnokokra és első tisztekre vonatkozó alkalmassági követelményeknek.

II/3. szabály

A navigációs őrszolgálatért felelős tisztek és parancsnokok képesítésére vonatkozó kötelező minimumkövetelmények az 500 bruttó tonnatartalomnál kisebb hajókon

Nem part menti hajózásban részt vevő hajók

1. Minden 500 bruttó tonnatartalomnál kisebb, nem part menti utakon közlekedő tengerjáró hajón szolgáló, navigációs őrszolgálatért felelős tisztnek 500 vagy ennél nagyobb bruttó tonnatartalmú hajóra vonatkozó képesítő bizonyítvánnyal kell rendelkeznie.

2. Minden 500 bruttó tonnatartalomnál kisebb, nem part menti utakon közlekedő tengerjáró hajón szolgáló parancsnoknak 500 és 3 000 közötti bruttó tonnatartalmú hajón szolgáló parancsnoki képesítő bizonyítvánnyal kell rendelkeznie.

Part menti hajózásban részt vevő hajók

3. Minden, part menti utakon közlekedő, 500 bruttó tonnatartalomnál kisebb tengerjáró hajón szolgáló, navigációs őrszolgálatért felelős tisztnek képesítő bizonyítvánnyal kell rendelkeznie.

4. A part menti utakon közlekedő, 500 bruttó tonnatartalomnál kisebb tengerjáró hajón szolgáló navigációs őrszolgálatért felelős tiszti képesítésre pályázó jelöltnek meg kell felelnie a következőknek: 4.1. a 18. életévét betöltötte; 4.2. elvégezte az alábbiakat: 4.2.1. speciális képzést, beleértve a tagállam által előírt megfelelő időtartamú tengeri szolgálatot; vagy 4.2.2. legalább 36 hónapos elismert fedélzeti tengeri szolgálatot teljesített; 4.3. adott esetben megfelel a IV. fejezet szabályaiban foglalt, kijelölt rádiós szolgálatnak a Rádiószabályzattal összhangban való ellátására alkalmazandó követelményeknek; 4.4. elismert oktatásban és képzésben részesült, és megfelel az STCW-szabályzat A-II/3. szakaszában a part menti utakon közlekedő, 500 bruttó tonnatartalomnál kisebb hajókon szolgáló, navigációs őrszolgálatért felelős tisztekre vonatkozó alkalmassági követelményeknek; valamint 4.5. megfelel az STCW-szabályzat A-VI/1. szakaszának (2) bekezdésében, A-VI/2. szakaszának (1)–(4) bekezdésében, A-VI/3. szakaszának (1)–(4) bekezdésében és A-VI/4. szakaszának (1)–(3) bekezdésében meghatározott alkalmassági követelményeknek.

5. A part menti utakon közlekedő, 500 bruttó tonnatartalomnál kisebb tengerjáró hajókon szolgáló minden parancsnoknak képesítő bizonyítvánnyal kell rendelkeznie.

6. A part menti utakon közlekedő, 500 bruttó tonnatartalomnál kisebb tengerjáró hajón szolgáló parancsnoki képesítésre pályázó személynek meg kell felelnie a következőknek: 6.1. a 20. életévét betöltötte; 6.2. navigációs őrszolgálatért felelős tiszti minőségben legalább 12 hónap elismert tengeri szolgálattal rendelkezik; 6.3. elismert oktatásban és képzésben részesült, és megfelel az STCW-szabályzat A-II/3. szakaszában meghatározott, a part menti utakon közlekedő, 500 bruttó tonnatartalomnál kisebb hajón szolgáló parancsnokokra vonatkozó alkalmassági követelményeknek; valamint 6.4. megfelel az STCW-szabályzat A-VI/1. szakaszának (2) bekezdésében, A-VI/2. szakaszának (1)–(4) bekezdésében, A-VI/3. szakaszának (1)–(4) bekezdésében és A-VI/4. szakaszának (1)–(3) bekezdésében meghatározott alkalmassági követelményeknek.

7. Amennyiben az Igazgatás úgy ítéli meg, hogy a hajó mérete és útjának feltételei miatt e szabály és az STCW-szabályzat A-II/3. szakasza előírásainak teljes körű alkalmazása ésszerűtlen vagy célszerűtlen, az ilyen hajókon vagy hajóosztályban szolgáló parancsnokot és navigációs őrszolgálatért felelős tisztet mentesítheti egyes követelmények alól, szem előtt tartva az ugyanazokon a vizeken esetlegesen közlekedő összes hajó biztonságát.

II/4. szabály

A navigációs őrszolgálatot ellátó személyzeti állományú tengerészek képesítésére vonatkozó kötelező minimumkövetelmények

1. Az 500 vagy ennél nagyobb bruttó tonnatartalmú tengerjáró hajón navigációs őrszolgálatot ellátó minden személyzeti állományú tengerésznek, kivéve a képzésben részt vevő tengerészeket és azokat, akik az őrszolgálatban szaktudást nem igénylő feladatokat látnak el, kötelességeik teljesítéséhez megfelelő bizonyítvánnyal kell rendelkezniük.

2. A képesítésre pályázó valamennyi jelöltnek meg kell felelnie a következő feltételeknek: 2.1. a 16. életévét betöltötte; 2.2. elvégezte az alábbiakat: 2.2.1. olyan elismert tengeri szolgálatot teljesített, amely legalább hat hónapos képzést és gyakorlati tapasztalatot foglal magában; vagy 2.2.2. speciális, akár szárazföldi, akár hajón történő képzésben részesült, amely legalább két hónapos elismert tengeri szolgálati időt foglal magában; valamint 2.3. megfelel az STCW-szabályzat A-II/4. szakaszában meghatározott alkalmassági követelményeknek.

3. A 2.2.1. és 2.2.2. pontban előírt tengeri szolgálat, képzés és gyakorlati tapasztalat navigációs őrszolgálati feladatokhoz kapcsolódik, és magában foglalja a szolgálatnak a parancsnok, az őrszolgálatért felelős tiszt vagy egy képzett személyzeti állományú tengerész közvetlen felügyelete alatti ellátását.

II/5. szabály

A szakképzett fedélzeti személyzeti állományú tengerészek képesítésére vonatkozó kötelező minimumkövetelmények

1. Az 500 vagy ennél nagyobb bruttó tonnatartalmú tengerjáró hajón szolgáló minden szakképzett fedélzeti tengerésznek megfelelő bizonyítvánnyal kell rendelkeznie.

2. A képesítésre pályázó valamennyi jelöltnek meg kell felelnie a következő feltételeknek: 2.1. a 18. életévét betöltötte; 2.2. megfelel a navigációs őrszolgálatot ellátó személyzeti állományú tengerészek képesítésére vonatkozó minimumkövetelményeknek; 2.3. bár navigációs őrszolgálatot ellátó személyzeti állományú tengerészként szolgálat teljesítésére vonatkozó képesítéssel rendelkezik, elismert fedélzeti tengeri szolgálatot teljesített a következők szerint: 2.3.1. legalább 18 hónapon keresztül; vagy 2.3.2. legalább 12 hónapon keresztül, és elismert képzést teljesített; valamint 2.4. megfelel az STCW-szabályzat A-II/5. szakaszában meghatározott alkalmassági követelményeknek.

3. A 2012. január 1. előtt kiadott bizonyítványok esetében minden tagállamnak össze kell hasonlítania a szakképzett tengerészektől megkövetelt alkalmassági követelményeket azokkal, amelyeket a bizonyítványhoz az STCW-szabályzat A-II/5. szakasza ír elő, és el kell döntenie, hogy szükség van-e annak előírására, hogy az ilyen személyzet korszerűsítse képesítéseit.

4. 2017. január 1-jéig azok a tagállamok, amelyek a Nemzetközi Munkaügyi Szervezet 1946. évi (74. számú), szakképzett tengerészekre vonatkozó egyezményének is részes felei, az említett egyezmény rendelkezéseivel összhangban folytathatják a bizonyítványok és érvényesítések megújítását és újraérvényesítését.

5. A tagállam akkor állapíthatja meg, hogy a tengerészek megfelelnek e szabály előírásainak, ha azok az ezen irányelv hatálybalépését megelőző 60 hónapban legalább 12 hónapig megfelelő minőségben a fedélzeti személyzet tagjaként szolgáltak.

III. FEJEZET

GÉPÜZEMI SZOLGÁLAT

III/1. szabály

A személyzettel üzemeltetett géptérben a gépüzemi őrszolgálatért felelős tisztek vagy az időszakosan személyzet nélkül üzemeltetett géptérben ügyeletre kijelölt géptisztek képesítésére vonatkozó kötelező minimumkövetelmények

1. A 750 kW vagy nagyobb főgép-teljesítményű tengerjáró hajón személyzettel üzemeltetett géptérben a gépüzemi őrszolgálatért felelős minden tisztnek vagy időszakosan személyzet nélkül üzemeltetett gépházban kijelölt ügyeletes géptisztnek képesítő bizonyítvánnyal kell rendelkeznie.

2. A képesítésre pályázó valamennyi jelöltnek meg kell felelnie a következő feltételeknek: 2.1. a 18. életévét betöltötte; 2.2. elismert képzési program részeként végzett, kombinált gyakorlati képzéssel és legalább 12 hónapos elismert tengeri szolgálattal rendelkezik, amely magában foglal az STCW-szabályzat A-III/1. szakaszában foglalt követelményeknek megfelelő és elismert képzési naplóval dokumentált fedélzeti képzést is, vagy egyéb esetben kombinált gyakorlati képzéssel és legalább 36 hónapos elismert tengeri szolgálattal rendelkezik, amelyből legalább 30 hónapnak gépüzemi tengeri szolgálatnak kell lennie; 2.3. az előírt tengeri szolgálat során legalább hat hónapig teljesített gépházi őrszolgálatot a gépüzemvezető vagy egy képzett géptiszt felügyelete alatt; 2.4. elismert oktatásban és képzésben részesült, és megfelel az STCW-szabályzat A-III/1. szakaszában előírt alkalmassági követelményeknek; valamint 2.5. megfelel az STCW-szabályzat A-VI/1. szakaszának (2) bekezdésében, A-VI/2. szakaszának (1)–(4) bekezdésében, A-VI/3. szakaszának (1)–(4) bekezdésében és A-VI/4. szakaszának (1)–(3) bekezdésében meghatározott alkalmassági követelményeknek.

III/2. szabály

A 3 000 kW vagy nagyobb főgép-teljesítményű hajón szolgáló gépüzemvezetők és másodgéptisztek képesítésére vonatkozó kötelező minimumkövetelmények

1. A 3 000 kW vagy nagyobb főgép-teljesítményű tengerjáró hajón szolgáló minden gépüzemvezetőnek és másodgéptisztnek képesítő bizonyítvánnyal kell rendelkeznie.

2. A képesítésre pályázó valamennyi jelöltnek meg kell felelnie a következő feltételeknek: 2.1. megfelel a legalább 750 kW főgép-teljesítményű tengerjáró hajókon végzett gépüzemi őrszolgálatért felelős tiszti képesítés követelményeinek, és e minőségében a következő elismert tengeri szolgálattal rendelkezik: 2.1.1. a másodgéptiszti képesítéshez legalább 12 hónapig képzett géptisztként szolgált; valamint 2.1.2. a gépüzemvezetői képesítéshez legalább 36 hónapig szolgált, ez az időtartam azonban legfeljebb 24 hónapra rövidíthető, ha az ilyen tengeri szolgálatból legalább 12 hónapot másodgéptisztként szolgált; valamint 2.2. elismert oktatásban és képzésben részesült, és megfelel az STCW-szabályzat A-III/2. szakaszában előírt alkalmassági követelményeknek.

III/3. szabály

A 750 kW és 3 000 kW közötti főgép-teljesítményű hajókon szolgáló gépüzemvezetők és másodgéptisztek képesítésére vonatkozó kötelező minimumkövetelmények

1. A 750 és 3 000 kW közötti főgép-teljesítményű tengerjáró hajókon szolgáló minden gépüzemvezető és másodgéptisztnek képesítő bizonyítvánnyal kell rendelkeznie.

2. A képesítésre pályázó valamennyi jelöltnek meg kell felelnie a következő feltételeknek: 2.1. megfelel a gépüzemi őrszolgálatért felelős tiszti képesítési követelményeknek, és: 2.1.1. másodgéptiszti képesítéshez legalább 12 hónap elismert tengeri szolgálattal rendelkezik géptisztgyakornokként vagy géptisztként; valamint 2.1.2. gépüzem-vezetői képesítéshez legalább 24 hónap elismert tengeri szolgálattal rendelkezik, amelyből legalább 12 hónapot géptisztként szolgált felelős beosztásban másodgéptiszti szolgálatra vonatkozó képesítéssel; valamint 2.2. elismert oktatásban és képzésben részesült, és megfelel az STCW-szabályzat A-III/3. szakaszában előírt alkalmassági követelményeknek.

3. A 3 000 kW vagy nagyobb főgép-teljesítményű hajókon másodgéptiszti szolgálatra vonatkozó képesítéssel rendelkező valamennyi géptiszt gépüzemvezetőként szolgálhat a 3 000 kW-nál kisebb főgép-teljesítményű hajókon, feltéve, hogy a bizonyítványát ilyen tekintetben érvényesítették.

III/4. szabály

A személyzettel ellátott géptérben őrszolgálat részét képező vagy az időszakosan személyzet nélküli géptérben ügyelet ellátására kijelölt személyzeti állományú gépészek képesítésére vonatkozó kötelező minimumkövetelmények

1. A 750 kW vagy nagyobb főgép-teljesítményű tengerjáró hajókon gépüzemi őrszolgálatot teljesítő vagy időszakosan személyzet nélküli géptérben ügyeletet ellátó minden személyzeti állományú gépésznek, kivéve a képzésben részt vevő ilyen gépészeket és azokat, akik szaktudást nem igénylő feladatot végeznek, a szolgálat ellátásához megfelelő képesítéssel kell rendelkeznie.

2. A képesítésre pályázó valamennyi jelöltnek meg kell felelnie a következő feltételeknek: 2.1. a 16. életévét betöltötte; 2.2. elvégezte az alábbiakat: 2.2.1. olyan elismert tengeri szolgálatot teljesített, amely legalább hat hónapos képzést és gyakorlati tapasztalatot foglal magában; vagy 2.2.2. speciális, akár szárazföldi, akár hajón történő képzésben részesült, amely legalább két hónapos elismert tengeri szolgálati időt foglal magában; valamint 2.3. megfelel az STCW-szabályzat A-III/4. szakaszában meghatározott alkalmassági követelményeknek.

3. A 2.2.1. és 2.2.2. pontban előírt tengeri szolgálat, képzés és gyakorlati tapasztalat gépházi őrszolgálati feladatokhoz kapcsolódik, és magában foglalja az ügyelet szakképzett géptiszt vagy szakképzett gépész közvetlen felügyelete alatti ellátását.

III/5. szabály

A személyzettel ellátott géptérben vagy az időszakosan személyzet nélküli géptérben ügyelet ellátására kijelölt, szakképzett, gépészeti személyzeti állományú tengerészek képesítésére vonatkozó kötelező minimumkövetelmények

1. A legalább 750 kW főgép-teljesítményű tengerjáró hajókon szolgáló valamennyi szakképzett, gépészeti tengerésznek megfelelő képesítéssel kell rendelkeznie.

2. A képesítésre pályázó valamennyi jelöltnek meg kell felelnie a következő feltételeknek: 2.1. a 18. életévét betöltötte; 2.2. megfelel a személyzettel ellátott géptérben őrszolgálat részét képező vagy az időszakosan személyzet nélküli géptérben ügyelet ellátására kijelölt személyzeti állományú tengerészek képesítésére vonatkozó követelményeknek; 2.3. noha gépüzemi őrszolgálatot ellátó személyzeti állományú tengerészi szolgálatra vonatkozó képesítéssel rendelkezik, elismert gépüzemi tengeri szolgálatot teljesített a következők szerint: 2.3.1. legalább 12 hónapon keresztül; vagy 2.3.2. legalább 6 hónapon keresztül és elismert képzést teljesített; valamint 2.4. megfelel az STCW-szabályzat A-III/5. szakaszában meghatározott alkalmassági követelményeknek.

3. A 2012. január 1. előtt kiadott bizonyítványok esetében minden tagállamnak össze kell hasonlítania a gépüzemi személyzeti állományú tengerészektől megkövetelt alkalmassági követelményeket azokkal, amelyeket a bizonyítványhoz az STCW-szabályzat A-III/5. szakasza ír elő, és el kell döntenie, hogy szükség van-e annak előírására, hogy az ilyen személyzet korszerűsítse képesítését.

4. A tagállam akkor állapíthatja meg, hogy a tengerészek megfelelnek e szabály előírásainak, ha azok az ezen irányelv hatálybalépését megelőző 60 hónapban legalább 12 hónapig megfelelő minőségben a gépüzemi személyzet tagjaként szolgáltak.

III/6. szabály

Az elektrotechnikus tisztek képesítésére vonatkozó kötelező minimumkövetelmények

1. A legalább 750 kW főgép-teljesítményű tengerjáró hajón szolgáló minden elektrotechnikus tisztnek képesítő bizonyítvánnyal kell rendelkeznie.

2. A képesítésre pályázó valamennyi jelöltnek meg kell felelnie a következő feltételeknek: 2.1. a 18. életévét betöltötte; 2.2. olyan elismert képzési program részeként végzett, legalább 12 hónapos kombinált gyakorlati képzéssel és elismert tengeri szolgálattal rendelkezik, amelyből legalább 6 hónap tengeri szolgálat, amely megfelel az STCW-szabályzat A-III/6. szakaszában foglalt követelményeknek, és amelyet elismert képzési napló dokumentál, vagy egyéb esetben legalább 36 hónapos kombinált gyakorlati képzéssel és elismert tengeri szolgálattal rendelkezik, amelyből legalább 30 hónapnak gépüzemi tengeri szolgálatnak kell lennie; 2.3. elismert oktatásban és képzésben részesült, és megfelel az STCW-szabályzat A-III/6. szakaszában előírt alkalmassági követelményeknek; valamint 2.4. megfelel az STCW-szabályzat A-VI/1. szakaszának (2) bekezdésében, A-VI/2. szakaszának (1)–(4) bekezdésében, A-VI/3. szakaszának (1)–(4) bekezdésében és A-VI/4. szakaszának (1)–(3) bekezdésében meghatározott alkalmassági követelményeknek.

3. A 2012. január 1. előtt kiadott bizonyítványok esetében minden tagállamnak össze kell hasonlítania az elektrotechnikus tisztektől megkövetelt alkalmassági követelményeket azokkal, amelyeket a bizonyítványhoz az STCW-szabályzat A-III/6. szakasza ír elő, és el kell döntenie, hogy szükség van-e annak előírására, hogy az ilyen személyzet korszerűsítse képesítését.

4. A tagállam akkor állapíthatja meg, hogy a tengerészek megfelelnek e szabály előírásainak, ha azok az ezen irányelv hatálybalépését megelőző 60 hónapban legalább 12 hónapig szolgáltak a megfelelő minőségben a hajón szolgáló személyzet tagjaként, továbbá megfelelnek az STCW-szabályzat A-III/6. szakaszában meghatározott alkalmassági követelményeknek.

5. A fenti 1–4. pont követelményei ellenére a megfelelően képzett személyt a tagállam képesnek ítélheti az A-III/6. szakaszban foglalt bizonyos feladatok ellátására.

III/7. szabály

Az elektrotechnikus személyzeti állományú tengerészek képesítésére vonatkozó kötelező minimumkövetelmények

1. A legalább 750 kW főgép-teljesítményű tengerjáró hajókon szolgáló, elektrotechnikai feladatokat ellátó valamennyi személyzeti állományú tengerésznek megfelelő képesítéssel kell rendelkeznie.

2. A képesítésre pályázó valamennyi jelöltnek meg kell felelnie a következő feltételeknek: 2.1. a 18. életévét betöltötte; 2.2. olyan elismert tengeri szolgálatot teljesített, amely legalább 12 hónapos képzést és gyakorlati tapasztalatot foglal magában; vagy 2.3. olyan elismert képzést teljesített, amely legalább 6 hónapig tartó, elismert tengeri szolgálatot foglal magában; vagy 2.4. olyan képesítéssel rendelkezik, amely megfelel az STCW-szabályzat A-III/7. táblázatában foglalt műszaki szaktudásnak, és legalább 3 hónapig tartó, elismert tengeri szolgálatot teljesített; valamint 2.5. megfelel az STCW-szabályzat A-III/7. szakaszában meghatározott alkalmassági követelményeknek.

3. A 2012. január 1. előtt kiadott bizonyítványok esetében minden tagállamnak össze kell hasonlítania az elektrotechnikus személyzeti állományú tengerészektől megkövetelt alkalmassági követelményeket azokkal, amelyeket a bizonyítványhoz az STCW-szabályzat A-III/7. szakasza ír elő, és el kell döntenie, hogy szükség van-e annak előírására, hogy az ilyen személyzet korszerűsítse képesítését.

4. A tagállam akkor állapíthatja meg, hogy a tengerészek megfelelnek e szabály előírásainak, ha azok az ezen irányelv hatálybalépését megelőző 60 hónapban legalább 12 hónapig szolgáltak a megfelelő minőségben a hajón szolgáló személyzet tagjaként, továbbá megfelelnek az STCW-szabályzat A-III/7. szakaszában meghatározott alkalmassági követelményeknek.

5. A fenti 1–4. pont követelményei ellenére a megfelelően képzett személyt a tagállam képesnek ítélheti az A-III/7. szakaszban foglalt bizonyos feladatok ellátására.